<http://schema.org/articleBody>
"&amp;quot;Paraules d&amp;#039;amor senzilles i tendres&amp;quot; \u00E9s un dels versos m\u00E9s populars de la m\u00FAsica catalana. Ho van comen\u00E7ar a ser tan bon punt Joan Manuel Serrat va publicar l&amp;#039;EP  Paraules d&amp;#039;amor el 1966. Va funcionar sobretot per la nost\u00E0lgia amb qu\u00E8 Serrat recorda l&amp;#039;amor adolescent i l&amp;#039;amant que ja no hi \u00E9s.  Aquesta manera d&amp;#039;evocar l&amp;#039;amor \u00E9s la m\u00E9s habitual en la m\u00FAsica popular, per\u00F2 no l&amp;#039;\u00FAnica. Ovidi Montllor, per exemple, era d&amp;#039;una altra pasta. El 1974, a  Els amants , l&amp;#039;Ovidi cantava les paraules de Vicent Andr\u00E9s Esteller: &amp;quot;Fero\u00E7ment ens am\u00E0vem des del mat\u00ED a la nit&amp;quot;. Ni la dol\u00E7or de la guitarra de Toti Soler podia amagar un amor &amp;quot;brusc i salvatge&amp;quot;, tan poder\u00F3s com potent, com era la veu del cantautor d&amp;#039;Alcoi.  Algunes de les m\u00E9s belles can\u00E7ons d&amp;#039;amor no parlen sobre el m\u00F3n de la parella ni sobre el desig. N&amp;#039;hi ha d&amp;#039;amor fraternal, com  Gemma , que el 1971 Joan Baptista Humet va dedicar a les seves germanes. O d&amp;#039;amor a la mare, com Merc\u00E8 (1972), de Maria del Mar Bonet. O totes les can\u00E7ons d&amp;#039;amor a la terra que ens ha deixat la Nova Can\u00E7\u00F3. Fins i tot hi ha al\u00B7legats contra la pena de mort que s\u00F3n tamb\u00E9 can\u00E7ons d&amp;#039;amor, com  A Margalida (1977), de Joan Isaac. Albert Pla va explorar els l\u00EDmits del desig a  La platja , el 1989, un any abans que Sau gravessin Boig per tu , ara com ara la can\u00E7\u00F3 d&amp;#039;amor m\u00E9s popular del pop catal\u00E0."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/cultura/historic-segle-XX-Serrat-Sau_0_628137224.html>