<http://schema.org/articleBody>
"Els ve\u00EFns del barri de Bellvitge de l&amp;#039;Hospitalet de Llobregat, gaireb\u00E9 tots immigrants, no han tingut una vida f\u00E0cil. La paraula  lluita els ha acompanyat sempre. Els primers ve\u00EFns d&amp;#039;aquest barri van lluitar per dotar-lo de serveis i equipaments, van lluitar per tirar endavant la seva fam\u00EDlia deixant-se la pell a la feina, van lluitar en els moviments ve\u00EFnals per recuperar la democr\u00E0cia, van lluitar perqu\u00E8 els seus fills tinguessin una vida digna... I ara, en edat de jubilaci\u00F3, en l&amp;#039;edat de viure amb tranquil\u00B7litat i assaborint tot el que amb tant d&amp;#039;esfor\u00E7 havien aconseguit, han de seguir lluitant. \u00C9s el seu dest\u00ED.  &amp;quot;Portem 186 dies, sis mesos o mig any protestant, com preferiu dir-ho&amp;quot;, diu Tom\u00E0s D\u00EDaz, un dels ve\u00EFns tancats a l&amp;#039;ambulatori de la rambla de la Marina. Lluiten per no perdre part del benestar aconseguit. &amp;quot;Volem que en aquest ambulatori tamb\u00E9 hi hagi metges de fam\u00EDlia com hi havia hagut sempre, i que no el tanquin; no volem anar a l&amp;#039;ambulatori del carrer de l&amp;#039;Ermita perqu\u00E8 creiem que un barri amb 28.000 habitants, dels quals uns 8.000 s\u00F3n m\u00E9s grans de 60 anys, necessita dos centres d&amp;#039;atenci\u00F3 prim\u00E0ria&amp;quot;, explica. Experts en reivindicacions i protestes, des del 28 d&amp;#039;octubre del 2011, quan van ocupar l&amp;#039;ambulatori, no han parat de fer sentir la seva veu: al carrer en forma de manifestacions i cassolada di\u00E0ria, i en els plens de l&amp;#039;Ajuntament de l&amp;#039;Hospitalet i a la conselleria de Salut. Ahir, precisament, es van reunir amb el conseller, Boi Ruiz, per trobar una sortida al conflicte. Per ara, continuaran la lluita, almenys, un mes m\u00E9s.  Tot el que fan ho decideixen en assemblea i malgrat que no tenen torns estrictes sempre hi ha gent disposada a col\u00B7laborar. &amp;quot;No hem de fitxar, ve qui vol i es queda a dormir qui pot&amp;quot;, afirma Francisco Apolonio, un dels m\u00E9s actius. Timbes de cartes a l&amp;#039;ambulatori L&amp;#039;ambulatori s&amp;#039;ha convertit en el seu centre c\u00EDvic, en el seu casal d&amp;#039;avis i en el seu bar. Llocs on haurien d&amp;#039;estar gaudint de la seva merescuda jubilaci\u00F3. Quan no protesten, preparen les intervencions als plens o les reunions previstes. &amp;quot;Parlem de pol\u00EDtica, de les nostres coses o juguem a cartes&amp;quot;, diu Apolonio. En un rac\u00F3 del vest\u00EDbul principal del CAP, Rafael Corvo, Francisco Rodr\u00EDguez, F\u00E9lix Miranda i Salvador Gonz\u00E1lez fan una timba de tuti.  &amp;quot;Estar\u00EDem millor en un bar, per\u00F2 el que han fet aqu\u00ED no t\u00E9 nom i seguirem en peu de guerra fins que l&amp;#039;ambulatori torni a funcionar com abans&amp;quot;, adverteixen mentre miren les cartes que tenen a les mans. Fernando Garc\u00EDa, acompanyat del seu fill Eugenio, entra a l&amp;#039;ambulatori. Tothom el saluda. El Fernando, amb 97 anys, \u00E9s el manifestant de m\u00E9s edat. Natural de Pegalajar (Ja\u00E9n) va participar de voluntari a la Guerra Civil -&amp;quot;amb el Partit Comunista&amp;quot;, diu amb orgull-, mentre el seu fill, de 70 anys, recorda que &amp;quot;sempre s&amp;#039;ha preocupat pel benestar dels ve\u00EFns&amp;quot;. &amp;quot;Estem aqu\u00ED defensant la sanitat p\u00FAblica &amp;quot;, diu.  Pocs joves lluitant pel CAP Tot i que ja no tenen edat per a l&amp;#039;activisme no tenen cap retret per la passivitat dels joves, que podrien ser els seus fills o n\u00E9ts i que seran els beneficiaris de tot el que puguin aconseguir. Aix\u00F2 s\u00ED, s&amp;#039;alegren quan veuen Laura Hijano. Amb 34 anys \u00E9s una de les persones m\u00E9s joves que participen en la protesta. &amp;quot;Vinc perqu\u00E8 em sembla injust el que estan fent i no entenc per qu\u00E8 no hi ha m\u00E9s joves aqu\u00ED, sembla que no els afecti&amp;quot;, afirma dolguda. La Laura admira els avis. &amp;quot;Ells han lluitat sempre i ara segueixen lluitant, s\u00F3n un exemple a seguir&amp;quot;, i recorda el cas d&amp;#039;un avi, ara hospitalitzat, &amp;quot;que es quedava a dormir cada dia tot i que anava amb una sonda&amp;quot;. Despr\u00E9s de sis mesos de protestes els manifestants adverteixen que juguen el partit &amp;quot;per guanyar-lo&amp;quot;. &amp;quot;La lluita ja l&amp;#039;estem guanyant, perqu\u00E8 no es pensaven que aguantar\u00EDem tant i aix\u00F2 els sorpr\u00E8n&amp;quot;. De moment, ja han aconseguit que aquest espai no es converteix en oficines. I des del mar\u00E7 tamb\u00E9 s&amp;#039;hi fan proves diagn\u00F2stiques. Per\u00F2 no es conformen amb aix\u00F2."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/societat/Mig-lluita-dels-avis-Bellvitge_0_693530674.html>