<http://schema.org/articleBody>
"Fa un parell de dies, un amic fil\u00F2sof franc\u00E8s em va enviar una nota en qu\u00E8 comentava la situaci\u00F3 d&amp;#039;un col\u00B7lega japon\u00E8s despr\u00E9s del terratr\u00E8mol i acabava amb una frase que em va sobtar: &amp;quot;Hem entrat tots en una gran inestabilitat&amp;quot;. He recordat unes paraules que es van repetir sovint amb la caiguda del Mur de Berl\u00EDn: &amp;quot;El m\u00F3n \u00E9s m\u00E9s lliure, per\u00F2 tamb\u00E9 for\u00E7a m\u00E9s inestable&amp;quot;. Si l&amp;#039;acceleraci\u00F3 tecnol\u00F2gica ja ens desborda de per si, si ens costa acabar-nos de situar davant d&amp;#039;instruments com Facebook en qu\u00E8, com diu C\u00E9dric Lagandr\u00E9, &amp;quot;gaudim de l&amp;#039;ideal de tenir amics m\u00E9s que de l&amp;#039;amistat real&amp;quot;, si l&amp;#039;atur i la seva ombra (l&amp;#039;amena\u00E7a per als que encara tenen feina) ens ha fet entrar en la m\u00E9s gran incertesa, nom\u00E9s faltaven les dues sorpreses que el m\u00F3n ens ha donat en els \u00FAltims dies: les revoltes al m\u00F3n \u00E0rab i el terratr\u00E8mol del Jap\u00F3.Em deia una persona relacionada amb la medicina humanit\u00E0ria que al Jap\u00F3 hi ha tres emerg\u00E8ncies que requereixen atenci\u00F3 diferenciada: el terratr\u00E8mol, el tsunami i la nuclear. \u00C9s tan fort el pes nuclear en el nostre imaginari que ning\u00FA recorda les dues primeres emerg\u00E8ncies. Aquests dies tothom pregunta: creus que els efectes de Fukushima poden arribar aqu\u00ED? Segurament \u00E9s absurd, per\u00F2 la gent t\u00E9 por, perqu\u00E8 sempre que es parla de nuclears s&amp;#039;enc\u00E9n al cap la imatge del bolet de la bomba at\u00F2mica. A partir d&amp;#039;aqu\u00ED hi ha poc espai per al debat racional, molta por, molta sensaci\u00F3 d&amp;#039;inestabilitat.Abans, per\u00F2, hi va haver la sorpresa del m\u00F3n \u00E0rab. Europa l&amp;#039;havia sentenciat fa temps: el conflicte de civilitzacions el convertia en l&amp;#039;enemic sense reconciliaci\u00F3 possible. Nom\u00E9s sistemes autoritaris greixats des d&amp;#039;Europa podien impedir l&amp;#039;amena\u00E7a isl\u00E0mica. I de cop emergeix una societat cansada de l&amp;#039;autoritarisme dels uns i el fanatisme dels altres, gent que sembla que vol ser com nosaltres, que reivindica democr\u00E0cia i liberalitzaci\u00F3 dels costums. Desconcert: descobrim que el que ens havien dit i ens hav\u00EDem cregut d&amp;#039;aquesta gent era fals i que els nostres governants vivien a la lluna de Val\u00E8ncia com nosaltres. M\u00E9s inestabilitat.Han canviat tant les coses, que aquesta gent demana que Occident intervingui a L\u00EDbia. \u00BFCiutadans \u00E0rabs que en lloc de llen\u00E7ar consignes antiamericanes i antisemites sol\u00B7liciten als EUA que envi\u00EFn avions de combat? El m\u00F3n a l&amp;#039;inrev\u00E9s. Hi hagut un article colpidor d&amp;#039;un escriptor libi, Kamal Ben Hamedi, que demanava, sisplau, a Obama que hi envi\u00E9s els seus boys , i li deia que no pat\u00EDs, que en contra seu nom\u00E9s trobarien mercenaris i que els patriotes els rebrien com quan van alliberar Par\u00EDs. L&amp;#039;article desmunta tot solet la pat\u00E8tica demag\u00F2gia dels que volen aprofitar la intervenci\u00F3 a L\u00EDbia, finalment aprovada, per blanquejar la de l&amp;#039;Iraq, i el trist silenci dels que van sortir al carrer, amb ra\u00F3, contra aquella guerra, i han estat incapa\u00E7os de sortir ara a demanar, amb ra\u00F3, una intervenci\u00F3 que aturi les matances de Gaddafi. Les crisis s\u00F3n tamb\u00E9 moments de revelaci\u00F3. I el m\u00F3n ens ha revelat un gui\u00F3 molt diferent del que, a Occident, els uns i els altres tenien escrit. S\u00ED, a Europa hem entrat en una inestabilitat que pot ser un indici de p\u00E8rdua de rellev\u00E0ncia."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/opinio/Inestabilitat_0_447555265.html>