<http://schema.org/articleBody>
"Ja fa temps que Europa, de manera insistent, ens assenyala l&amp;#039;\u00FAnic cam\u00ED possible per ser-hi reconeguts amb veu pr\u00F2pia: tenir un estat propi. La darrera vegada ha estat aquesta setmana, quan el Parlament d&amp;#039;Estrasburg ha aprovat una normativa que permet al govern espanyol for\u00E7ar l&amp;#039;etiquetatge en espanyol dels productes que ho fan nom\u00E9s en catal\u00E0 pel fet que no \u00E9s llengua oficial a Europa. Hi ha qui ho ha volgut veure com un greuge de l&amp;#039;Eurocambra contra el catal\u00E0, per\u00F2 no: \u00E9s de sentit com\u00FA que Europa t\u00E9 altra feina que posar el dit a l&amp;#039;ull d&amp;#039;una llengua mil\u00B7len\u00E0ria i viva com la nostra, la tretzena m\u00E9s parlada als 27 estats de la Uni\u00F3 Europea. Els diputats catalans de Catalunya, inclosos alguns del PSC i el PP -oh, miracle!-, han corregut a presentar-hi una esmena per evitar-ho, per\u00F2 han fet salat: el gener del 2008, quan s&amp;#039;havia comen\u00E7at a discutir, ning\u00FA no hi va parar esment (o s\u00ED, i no va dir res). Tres anys i mig despr\u00E9s -a Europa, algun dia, hauran d&amp;#039;acabar fent una llei \u00F2mnibus per accelerar els processos legislatius-, nom\u00E9s Ramon Tremosa hi ha votat en contra, Junqueras s&amp;#039;ha abstingut i la resta -Badia, Romeva, Fisas i Obiols- hi han votat a favor perqu\u00E8 es veu que les virtuts generals de la nova norma han pesat m\u00E9s que aquesta &amp;quot;min\u00FAcia&amp;quot; de posar en risc l&amp;#039;etiquetatge nom\u00E9s en catal\u00E0. Per si a alg\u00FA li ha passat per alt, val la pena con\u00E8ixer la reacci\u00F3 sarc\u00E0stica d&amp;#039;Aleix Vidal-Quadras, que ha assenyalat &amp;quot;el rid\u00EDcul&amp;quot; que ha fet la &amp;quot;tropa tribal&amp;quot; que ha volgut presentar l&amp;#039;esmena in\u00FAtilment, a la qual tamb\u00E9 ha escarnit com a &amp;quot;comando identitari catal\u00E0 a Brussel\u00B7les&amp;quot;.Com he dit, estic absolutament segur que Europa no t\u00E9 res contra el catal\u00E0. Per\u00F2 la Uni\u00F3 Europea ho t\u00E9 tot a favor dels estats que en formen part. \u00C9s per aix\u00F2 que quan pensa en els drets d&amp;#039;un ciutad\u00E0 no pot ni vol deslligar-ho de les prerrogatives sobiranes de l&amp;#039;estat al qual pertany. I si Espanya no vol fer del catal\u00E0 llengua oficial a Europa, per coher\u00E8ncia amb el fet que no sigui oficial a tot Espanya, la Uni\u00F3 Europea li ho respecta escrupolosament. T\u00E9 ra\u00F3 Vidal-Quadras: la Uni\u00F3 Europea \u00E9s un club de &amp;quot;tropes estatals&amp;quot; -no pas tribals- disposades a actuar com a &amp;quot;comandos identitaris nacionals a Brussel\u00B7les&amp;quot;. I si per Espanya la naci\u00F3 nom\u00E9s \u00E9s una i la llengua de coneixement obligat tamb\u00E9, doncs el comando vigila atentament per tal que no en siguin dues o m\u00E9s.Fa un temps, un alt c\u00E0rrec europeu em feia veure una evid\u00E8ncia: la Uni\u00F3 Europea nom\u00E9s se salvar\u00E0 si serveix als interessos dels estats que en formen part, no pas si els debilita. La Uni\u00F3 Europea, doncs, no es proposa crear un suprapoder que dilueixi progressivament la sobirania dels estats. Tot el contrari, els estats cedeixen sobirania -no la regalen- a Europa per conservar, acomodar i, tant com es pugui, refor\u00E7ar el seu poder estatal en un marc global m\u00E9s competitiu. Per aix\u00F2, idees com la de l&amp;#039;Europa dels Pobles s\u00F3n pura poesia rom\u00E0ntica al costat de l&amp;#039;aspra prosa legislativa de l&amp;#039;Eurocambra. I les dreceres inventades per saltar-se els estats han acabat en res. Qui recorda a hores d&amp;#039;ara aquella Assemblea de les Regions Europees que havia presidit Jordi Pujol a principis dels anys 90?Tornem, doncs, al fons de la q\u00FCesti\u00F3. La Uni\u00F3 Europea sempre ha gaudit d&amp;#039;una magn\u00EDfica mala salut de ferro i, es digui el que es vulgui, t\u00E9 el futur absolutament garantit perqu\u00E8 \u00E9s una p\u00F2lissa d&amp;#039;assegurances per als estats que en formen part. Per\u00F2, aix\u00F2 s\u00ED, a la Uni\u00F3 Europea, qui no \u00E9s estat, \u00E9s &amp;quot;tribu&amp;quot;. De manera que tant \u00E9s que el catal\u00E0 tingui molts parlants, que sigui una llengua de cultura o que tingui un paper decisiu en la garantia de la conviv\u00E8ncia. Tot aix\u00F2 ja ho saben. Ara b\u00E9: el malt\u00E8s, amb poc m\u00E9s de 300.000 parlants, \u00E9s llengua oficial a Europa, i Vidal-Quadras mai dir\u00E0 dels maltesos que s\u00F3n una tribu, perqu\u00E8 tenen estat. \u00C9s per aix\u00F2 que perdem el temps reclamant un reconeixement que Europa no ens pot donar encara que vulgui. El combat pel catal\u00E0 a Europa nom\u00E9s tindria valor com a pedra d&amp;#039;esc\u00E0ndol per als espanyols si Espanya s&amp;#039;avergony\u00EDs del tracte que ens d\u00F3na. Per\u00F2 Espanya vol ser all\u00F2 que \u00E9s, i fa els impossibles per fer desapar\u00E8ixer el catal\u00E0 del Pa\u00EDs Valenci\u00E0, de les Illes Balears i, m\u00E9s discretament per\u00F2 sense afluixar, de Catalunya.Aix\u00ED doncs, tots aquells que ens sentim hereus de la llarga tradici\u00F3 europeista de Catalunya, tots aquells que seguim creient en la contribuci\u00F3 decisiva de la Uni\u00F3 Europea en la pau del m\u00F3n i en el benestar i el progr\u00E9s dels seus ciutadans, tots els que pensem que no hi ha salvaci\u00F3 fora d&amp;#039;Europa, sabem quin \u00E9s el cam\u00ED que ella mateixa ens marca per al reconeixement mutu: nom\u00E9s serem veritablement europeus el dia que ens haguem guanyat la independ\u00E8ncia."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/opinio/europeisme_0_514748551.html>