<http://schema.org/articleBody>
"Hist\u00F2ricament, el cinema ha retratat els productors com una mala ra\u00E7a, capitalistes sense escr\u00FApols, insensibles i ordinaris, sense respecte per l&amp;#039;obra dels seus directors. Aquest estereotip de productor, panxa prominent i cigar a la m\u00E0, s&amp;#039;ha passejat amb impunitat per centenars de pel\u00B7l\u00EDcules, mainstream i independents, sense que ning\u00FA aixequ\u00E9s una cella. En el segle de la comercialitzaci\u00F3 massiva de l&amp;#039;art, ir\u00F2nicament, el capital continua sent l&amp;#039;enemic.Le p\u00E8re de mes enfants, premi especial del jurat a Cannes 2010 (Un Certain Regard) corregeix parcialment aquesta injust\u00EDcia fent un retrat en positiu de Gr\u00E9goire Canvel, productor franc\u00E8s de cinema d&amp;#039;autor que viu en una vor\u00E0gine constant de reunions, trucades i viatges mentre lluita per passar els caps de setmana amb la seva fam\u00EDlia. Canvel, un idealista que anteposa l&amp;#039;art al negoci, fa tot el que pot per mantenir una imatge de serenor i tranquil\u00B7litat davant tothom, per\u00F2 els deutes que ofeguen la productora l&amp;#039;amo\u00EFnen fins a un punt que ning\u00FA sospita.Un delicat homenatgeEl film est\u00E0 dirigit per Mia Hansen-Love, actriu d&amp;#039;un parell de t\u00EDtols d&amp;#039;Olivier Assayas ( Finals d&amp;#039;agost i principis de setembre i Els destins sentimentals ) que el 2007 va debutar com a directora amb Tout est pardonn\u00E9,  un projecte que es va fer realitat gr\u00E0cies, en part, als bons consells i el suport d&amp;#039;Humber Balsan, productor d&amp;#039;autors com B\u00E9la Tarr, Lars Von Trier i Claire Denis.A partir de Balsan, mort el 2005, la realitzadora modela el personatge de Canvel i construeix en la seva segona pel\u00B7l\u00EDcula un delicat homenatge que, lluny d&amp;#039;intentar copsar tots els fets i les raons de l&amp;#039;home, en captura l&amp;#039;ess\u00E8ncia a trav\u00E9s d&amp;#039;un retrat intermitent, que fuig de l&amp;#039;an\u00E0lisi psicol\u00F2gica i exposa els fets amb claredat i exactitud: l&amp;#039;encadenament de problemes financers que amenacen l&amp;#039;empresa i que poden fer miques el seu cat\u00E0leg, la creixent impaci\u00E8ncia de la dona davant la pres\u00E8ncia absent del marit i la seva impot\u00E8ncia, incapa\u00E7 de redre\u00E7ar la situaci\u00F3. La pel\u00B7l\u00EDcula no deixa de ser una hist\u00F2ria sobre la p\u00E8rdua, presidida en una primera part per la tensi\u00F3 entre els conflictes que intu\u00EFm en el personatge i la seva discreta manifestaci\u00F3 p\u00FAblica, per\u00F2 entrevista a trav\u00E9s de la tendresa i l&amp;#039;amor que existeix entre un home i les seves dues fam\u00EDlies, la de carn i ossos i la de somnis i cel\u00B7luloide, dos amors tan absoluts com irrenunciables.En el segon arc de Le p\u00E8re de mes enfants , per\u00F2, el focus passa a l&amp;#039;entorn de Canviel i a la necessitat d&amp;#039;avan\u00E7ar quan alguna cosa no ha sortit b\u00E9, quan la vida es trenca com un mirall i cal recollir tots els fragments i tornar-los a enganxar, l&amp;#039;un rere l&amp;#039;altre. El llegat d&amp;#039;una persona i la seva petjada en les persones que l&amp;#039;estimen s\u00F3n alguns dels temes que posa sobre la taula una cinta que reivindica la figura de Balsan i celebra la seva generositat i el seu vital comprom\u00EDs amb l&amp;#039;art, tot i no evitar mirar de cara els clarobscurs del personatge i les conseq\u00FC\u00E8ncies d&amp;#039;alguns dels seus actes."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/cultura/cinema-rehabilita-productor_0_475752458.html>