ČEŠTINA 14. STOLETÍ - Nový encyklopedický slovník češtiny
Jazyk počátků stč. literatury různých žánrů, dochovaných od samého začátku stol.; viz ↗periodizace vývoje češtiny. Nejdelší tradici má duchovní lyrika, ...
↗přezdívka
Slovní zásoba se v období rozmachu literatury živě rozvíjela: důležitý byl přírůstek abstraktních pojmenování, která se tvořila podle živých slovotvorných modelů. Literatura postupně vyžadovala i rozvoj synonym. Terminologie řemesel a těžby nerostů byla pod něm. vlivem. Pokus o počeštění terminologie vědních oborů představovaly slovníky mistra Klareta (Bartoloměje z Chlumce). V oborech konkrétních, jako v zoologii, mohl uvádět existující slovní zásobu, termíny z oblasti duchovní musel povětšině tvořit. Jeho neologismy jsou zčásti neumělé, protože neodpovídaly slovotvorným zákonitostem č., a proto se nemohly ujmout. Využíval přípon ‑na ( čtena ʻlitera’), ‑ák ( treskták ʻkorektor’), ‑en ( bohomluven ʻteolog’), ‑ně ( bekně ʻjeptiška’), ‑el ( troskel ʻžluklost’), ‑al ( pyskal – název příšery), ‑oň ( sladoň ʻmelodie’), ‑olt ( pruholt – název žíhaného kamene) a kompozice ( hudivarhan ʻvarhaník’); podrobněji [↗slovníky češtiny](https://www.czechency.org/slovnik/SLOVNÍKY ČEŠTINY "slovníky češtiny"). O vývoji vlastních jmen viz ↗hypokoristikum, [↗křestní jméno](https://www.czechency.org/slovnik/KŘESTNÍ JMÉNO "křestní jméno"), [↗oficiální osobní jméno](https://www.czechency.org/slovnik/OFICIÁLNÍ OSOBNÍ JMÉNO "oficiální osobní jméno"), ↗příjmí, <anchor>↗přezdívka</anchor>, [↗vlastní jméno místní](https://www.czechency.org/slovnik/VLASTNÍ JMÉNO MÍSTNÍ "vlastní jméno místní"), [↗pomístní jméno](https://www.czechency.org/slovnik/POMÍSTNÍ JMÉNO "pomístní jméno").
PŘEZDÍVKA | Nový encyklopedický slovník češtiny
PŘEZDÍVKA \| Nový encyklopedický slovník češtiny

- [Úvod](/)
- [Předmluva](/predmluva.html)
- [Slovník](/slovnik/)
- [Autoři](/autori/)
- [Nápověda](/napoveda.html)
- [Kontakt](/kontakt.html)

Menu

## PŘEZDÍVKA  (přezdívkové vlastní jméno)

Autor:
[Jana Pleskalová](/slovnik/autor/JP)

▲

►

Základní


Neúřední vlastní jméno, které většinou charakterizuje osoby, méně místa n. věci. V případě osob se **p.** vztahuje k určité činnosti, vlastnosti, původu atd. pojmenovávaného. Může, ale nemusí obsahovat pozitivní n. negativní hodnocení. **P.** lidé získávají buď od svého okolí (v rámci jisté sociální skupiny), n. si je z různých důvodů (např. v počítačových hrách n. plánovitě v některých skautských oddílech) volí sami. Vedle základních [↗onymických funkcí](https://www.czechency.org/slovnik/ONYMICKÁ FUNKCE "onymická funkce") pojmenovací (nominační) a identifikační (individualizující) plní **p.** ještě funkce specifikující, a to expresivní a často též charakterizační. Kromě osobních přezdívek jsou i **p.** skupinové ( _Kujebáci_ – obyvatelé Vysokého Mýta).

**P.** míst n. věcí jsou většinou omezeny na menší okruh uživatelů a prozatím nebyly systematicky zkoumány. (Např. nový Renault Laguna dostal od svého majitele **p.** _Plecháč_, ta je známa jen rodině.); viz též [↗sérionymum](https://www.czechency.org/slovnik/SÉRIONYMUM "sérionymum").

**1 Jazykové aspekty přezdívek**

Během života může mít člověk jednu, eventuálně více **p.**, n. naopak nemusí mít žádnou. V dnešní době převládají při jejich tvoření následující motivační podněty: výrazné tělesné a charakterové vlastnosti, záliby a koníčky, oblíbené či známé osobnosti z kultury, sportu, politiky, populárních seriálů, rodinné poměry, nezapomenutelné příhody a také [↗rodné jméno](https://www.czechency.org/slovnik/RODNÉ JMÉNO "rodné jméno"), popř. [↗příjmení](https://www.czechency.org/slovnik/PŘÍJMENÍ "příjmení") pojmenovávaného, které se stává východiskem pro jeho **p.** (např. _Květoslava_ má **p.** _Květák_). Na rozdíl od [↗hypokoristika](https://www.czechency.org/slovnik/HYPOKORISTIKUM "hypokoristikum"), expresivní obměny rodného jména n. příjmení ( _Peťa_ ˂ _Petr_, _Horňajs_ ˂ _Horníček_), vznikají **p.** na základě nového pojmenovacího aktu ( _Petr Novák_ má **p.** _Šplhoun_). **P.** se v č. tvoří z apelativ ( _Kapr_, _Rajčátko_, _Bylinkář_) a proprií ( _Kudla_ ˂ _Kudláček_, _Amerika_, _Nike_ ˂ _nike –_ podle značky módy), méně často ze sloves ( _Stopař_, _Kecka_ – je upovídaný), adjektiv ( _Šedák_), sporadicky z jiných slovních druhů, např. z číslovek ( _Nula_), interjekcí ( _Jojda_) a vzácně z různých slovních spojení ( _Skautská babička_, _Šikmý voko_, _Bílý obláček_, _Paní v bílém_). Jejich základem je č., ale u mladé generace se místy uplatňuje i angl.: _Big_ _head_.

V minulosti vznikaly **p.** poměrně často též ze dvou plnovýznamových základů (vlastní i nevlastní složeniny) a ve větší míře než dnes z rozmanitých slovních spojení, ba dokonce z vět. Jejich základem byla č., ale uplatňovala se i tehdy užívaná lat. a vzhledem k soudobým národnostním poměrům též něm. Např. [✍Winter (1890:79–89)](#bibitem26 "Winter, 1890") uvádí pro 16. stol. z různých měst č. zemí **p.** či [↗příjmí](https://www.czechency.org/slovnik/PŘÍJMÍ "příjmí") vzniklá z **p.**, které svědčí o tvůrčí vynalézavosti našich předků: pražský krejčovský tovaryš _Jan Desperatus_ \[zoufalý, bez naděje\], kovář _Moc jinak Landsman_ \[rolník, venkovan\]; _Martin Kazidřevo_, _Šimon Půlkolo_, _Martin Tvrdočelo_, měšťané _Všemurád_ a _Trojepivo_, _Havel Bohuporučený_, _Anna_ _Vzaduhladká_, soukeník _Třikrátzlý_, zloděj _Starámse_, sladovník _Matouš Rozlilpivo_, měšťané _Drždobře_, _Jan Traptělo_, kovář _Stroj na stůl_, měšťan _Zejtra domů_, _Václav s Tlustú nohú_, _Anna Slánská jinak Krátká ručička._

Současné **p.** se tvoří **1.** derivací ( _Rychloš_); **2.** kompozicí ( _Bílejlajbl_); **3.** zkracováním spojení jméno a příjmení ( _Filo_ ˂ _**Fi** lip **Lo** renc_, _Groš_ ˂ _**Gro** lek_ _**Š** těpán)_, zkracováním ( [↗iniciálové zkratky](https://www.czechency.org/slovnik/INICIÁLOVÁ ZKRATKA "iniciálová zkratka")) ( _MB_, _Mbéčko_ ˂ _Martin Bartoň_); **4.** obměňováním rodných jmen a příjmení na základě různých asociací, často provázeným derivací, jehož výsledkem jsou **p.** homonymní s apelativem n. přejímající podobu jiného propria; takto utvořené **p.** obsahují týž zkrácený základ jako výchozí antroponymum ( _**Bábov** ka_ ˂ _**Báb** k **ov** á_, _**Semín** ko_ ˂ _**Semín** ová_, _**Pal** c **át**_ ˂ _**Palát**_, _**Lu** č **i** na_ – původně název sýru ˂ _**Lu** c **i** e_); **5.** hravým rýmováním, tj. k základní n. hypokoristické podobě jména se přiřadí takové slovo, které se s ním rýmuje, ale jinak nemá k pojmenovávané osobě žádný vztah ( _Dominik_ – **p.** _Kominík_, _Kačenka_ – **p.** _Tlačenka_, rodné jméno _Mike_ – **p.** _Nike_); **6.** přenášením pojmenování (apelativních, propriálních, víceslovných) na základě jejich metaforické n. metonymické souvislosti s pojmenovávanou osobou ( _Maradona_ – podle populárního fotbalisty, _Liška_ – podle barvy vlasů, _Moucha tse‑tse_ – je otravná, _Eiffelka_ – podle vysoké postavy, _Špekáček_ – má zavalitou postavu; _Velká piha_ – je pihovatá); **7.** ****p.**** vycházejí ze stejného sémantického okruhu jako apelativum homonymní s rodným jménem či příjmením pojmenovávaného, přičemž může jít o antonymické dvojice, asociační n. doplňkové vztahy ve významových polích ( _Dlouhý_ – **p.** _Prcek_, _Rybnikář_ – **p.** _Kapr_, _Havel_ – **p.** _Prezident_, _Kohoutová_ – **p.** _Kykyryký_); **8.** překladem jména (příjmení _Černý_ – **p.** _Black_, _Blek_). V dnešní době jsou nejvíce produktivní pojmenovací postupy 4–6 ( [✍Knappová, 1996](#bibitem8 "Knappová, 1996")), ovšem s různou mírou jejich využití v jednotlivých zájmových skupinách. Např. hravé rýmování (6) se uplatňuje především ve školském prostředí, ve skautských oddílech převládají **p.** metaforické a metonymické (7) ( [✍Hanušková, 2012](#bibitem3 "Hanušková, 2012")) a mezi orientačními běžci ČR jsou zase hojně zastoupeny **p.** zkratkové (3), viz [✍Vintrová, 2009](#bibitem24 "Vintrová, 2009"). Naopak derivace (1) a kompozice (2) jsou dnes – ve srovnání s obdobími dřívějšími – uplatňovány méně, kompozice dokonce zcela ojediněle. Tvorba **p.** je proces živý – na rozdíl od tvoření rodných jmen a příjmení – nikým neusměrňovaný, spontánní a jako takový představuje stále aktuální svědectví o specifikách onymické slovotvorby v průběhu vývoje č.

**2 Vývoj přezdívek**

**2.1** Období 1200–1300

Tento druh je na samém počátku. Soudobá antroponyma s charakterizační funkcí pokládáme spíše za příjmí ( _Boguša Svár_ – podle [✍Pleskalové, 2011](#bibitem15 "Pleskalová, 2011")), protože vystupují ve dvojici se jménem oficiálním, které doplňují, a tím pomáhají jednoznačně identifikovat pojmenovávaného ( _Bohušě barbatus_ \[vousatý\]). Kdyby šlo o pravou **p.**, existovala by samostatně. Není však vyloučeno, že v některých případech šlo původně o pravou **p.**, která se stala příjmím.

**2.2** Období 1300–1500

**P.** nadále nepředstavují samostatný druh vlastních jmen. Tvoří se stejně jako jména oficiální a příjmí, ale motivicky se většinou omezují na charakteristiku svého nositele. Oba druhy neoficiálních proprií (příjmí i **p.**) v této době splývají, neboť mnohé **p.** – ve větší míře než v předchozím období – pronikly s pojmenovávanou osobou na veřejnost a začaly sloužit jako příjmí: _Johannes dictus_ \[řečený\] _Zub_ ( [✍Krafl, 2010:246](#bibitem11 "Krafl, 2010")); _Macek Múdrý_ v latinském překladu též _Macko Prudens_, _Jan Tučný_, _Martin Nábožný_ ( [✍Kalousek, 1889:10, 12, 65](#bibitem5 "Kalousek, 1889")). To znamená, že ve 14.–15. stol. **p.** většinou nelze spolehlivě rozeznat od příjmí. O pravých **p.** můžeme snad uvažovat v případech, kdy je toto jméno připojeno za příjmí, jako např. _Andreas Pašek dictus Svázal_ ( [✍Kalousek, 1889:9](#bibitem5 "Kalousek, 1889")). Také [✍Svoboda (1964:202–203)](#bibitem17 "Svoboda, 1964") zatím nepovažuje **p.** za samostatný druh proprií a uvádí je v rámci své klasifikace ve skupině příjmí (oddíl charakteristiky, přezdívky – _Bezedno_ ʻpijan’, _Jezmaso_, _Vydřiduch_, _Hrachojiedek_, _Darmopich_, _Mokronos_, _Zelený Zajiec_, _Zlý Michal_).

V dalším vývoji se však cesty příjmí a **p.** rozdělují. Příjmí se postupně ustalují, v průběhu dalších staletí se z těchto nedědičných, nezávazných a neustálených doplňkových jmen stávají jména, která i přes svou neoficiálnost jsou pro identifikaci osoby (zejména muže jako zástupce rodiny) nepostradatelná. **P.** zůstaly neoficiálním pojmenováním jedince, které v daném kolektivu plní onymické funkce samostatně (bez dalších proprií, srov. nč. _Škrtil_ ʻlakomý člověk’).

**2.3** Období 1500–1786

Z této doby již pochází velký počet možných **p.**, která byla motivována různými nápadnými vlastnostmi pojmenovaného n. byla založena na jisté události. Vzhledem k tomu, že jde o jména užívaná na oficiální úrovni a připojená ke [↗jménu křestnímu](https://www.czechency.org/slovnik/KŘESTNÍ JMÉNO "křestní jméno"), lze předpokládat, že se jedná o příjmí, která vznikla z **p.** Soudobý antroponymický materiál tedy svědčí o pravých **p.** užívaných v neoficiálním prostředí jen nepřímo. O pravých **p.**, které pronikly na veřejnost, aby umožnily jednoznačnou identifikaci pojmenovávaného, by bylo možné uvažovat asi jen tehdy, jestliže je toto jméno připojeno až za příjmí – _Václav nožieř řečený Pich_ ( [✍Teige, 1915:16](#bibitem20 "Teige, 1915")).

V každém společenství tvoří přezdívková příjmí či **p.** počtem sice nepatrnou, ale nápaditostí jejich tvůrců výraznou část repertoáru užívaných antroponym, která spolehlivě plní všechny potřebné onymické funkce: _Jan Zlamjelito_, _Havel Hejha_, _Veliký Jan_, _Pěkná Anka_. V č. zemích jsou poměrně častá příjmí z **p.** typu _Zlý_, _Velký_, _Černý_, upozorňující na nápadné vlastnosti pojmenovávaného. Řadu dokladů z různých měst uvádí [✍Winter (1890:78–89)](#bibitem26 "Winter, 1890"): v Mladé Boleslavi byli _Václav Papal jinak Telecí Hlava_ a _Voběsilpivo_, v Praze žili mlynář _Mikuláš Belzebub_, nožíř _Vřiťpich_, jiní pražští měšťané byli nazýváni _Zavřihuba_, _Zkazilbaba_, _Andres Hleďtam_, _Jan Málodobrej_, v Lounech měli soukeníka _Smrtholku_, _Václav Koželuh_ v Slaném se nazýval _Nestarámse_, jiný se jmenoval _Jan Hrejsemnou_, v Sušici žil _Hoňsobě_, v Mělníku vinař _Jakub Bílá noha_, v Jindřichově Hradci _Vávra Hlava s pleší_ atd. [✍Teige (1915:172)](#bibitem20 "Teige, 1915") uvádí větné jméno _Michal Snědl dítěti kaši_.

**2.4** Období 1786–2010

V té době je doménou **p.** neoficiální prostředí. V důsledku předchozího vývoje se totiž z nich stala buď příjmení ( _Osolsobě_), závazná v oficiálním prostředí, n. pravé **p.** sloužící v neoficiální komunikaci. Pravé **p.** – podobně jako pravá hypokoristika – jsou od konce 19. stol. doloženy (a) přímo v nářečních publikacích, (b) nepřímo v literárních dílech usilujících o věrné zobrazení popisované skutečnosti. Např. nářeční monografie a slovníky dokládají, že k tvoření **p.** na základě fyzických vlastností pojmenovávaného se často užívá sufix _‑oň‑_ ( _Kulhoň_), totéž potvrzuje [✍Pittnerová (2006:229)](#bibitem13 "Pittnerová, 2006"), která ve své povídce _Dohnalův rybník_ uvádí, že mladému muži, který přišel ve válce o nohu, dali vesničané **p.** _Kulhoň_. Od 20. stol. je již **p.** věnována odborná pozornost. Výzkum tohoto druhu antroponym sice není zatím systematický, ale jeho dosavadní výsledky už dovolují představit jak základní repertoár přezdívek, tak jejich klasifikaci.

**3 Hlavní typy současných přezdívek**

Jde o upravenou verzi klasifikace [✍Knappové (1996)](#bibitem8 "Knappová, 1996"); příklady jsou doplněny **p.** z publikací [✍Knappové (1996)](#bibitem8 "Knappová, 1996") a [✍Knappové (1999)](#bibitem9 "Knappová, 1999") a z diplomových prací [✍Konečné (2009)](#bibitem10 "Konečná, 2009"), [✍Vintrové (2009)](#bibitem24 "Vintrová, 2009"), [✍Vodičkové (2012)](#bibitem25 "Vodičková, 2012") a [✍Hanuškové (2012)](#bibitem3 "Hanušková, 2012").

Za dvojitým lomítkem vždy následují **p.** utvořené z vlastních jmen (tj. z antroponym ze světa reálného i fiktivního, [↗toponym](https://www.czechency.org/slovnik/TOPONYMUM "toponymum"), [↗chrématonym](https://www.czechency.org/slovnik/CHRÉMATONYMUM "chrématonymum")).

(a) Přezdívky označující tělesné vlastnosti nositele

– celkový vzhled: _Kočka_, _Negr_ // _Barbie_;

– vysoký vzrůst, hubenost: _Dlouhán_, _Kostička_, _Žížala_ // _Twiggy_, _Eiffelovka_;

– malý vzrůst: _Cvrček_, _Červík_, _Drobek_ // _Cipísek_, _Šmoula_;

– tlustá, zaoblená apod. postava: _Špalíček_, _Hroch_, _Sádlo na kolečkách_ // _Kulihrášek_;

– silná, mohutná, popř. neohrabaná postava: _Slon_, _Mamut_, _Kolohnát_, _Buldozer_;

– barva pleti, barva, kvalita, úprava vlasů: _Piškot_ (podle světlých až bílých vlasů), _Culík_, _Liška_ // _Vegetol_ (podle mastných vlasů);

– tvar, velikost hlavy: _Vajíčko_, _Šiška_;

– barva, tvar očí, nošení brýlí: _Sova_, _Šikmý voko_;

– velikost uší, nosu, vzhled zubů: _Ušák_, _Netopýr_, _Veverka_, _Zoubek_;

– různé vady: _Skolióza_;

– způsob chůze, rychlost pohybu: _Lasička_, _Kačer // Čochtan_;

– způsob oblékání: _Rádiovka_ // _Adidas._

(b) Přezdívky označující duševní, charakterové apod. vlastnosti

– duševní schopnosti, úroveň inteligence: _Debil_, _Slunečnice vyzobaná_ (je hloupá) _// Bárt_ (podle seriálové postavy);

– mluvní schopnosti, výřečnost, upovídanost: _Držka_, _Kecka_, _Jojda_ (oblíbený výraz nositele) // _Viktorka_ (ječí);

– vztah k učení a učitelům: _Šprt_, _Bonzák_ // _Lenin_, _Němka_ (podle znalosti němčiny);

– temperament, průbojnost, jiné povahové vlastnosti: _Slunko_, _Smajlík_, _Temperamentní pes_ // _Soptík_;

– neoblíbenost u spolužáků: _Skrblík_, _Moucha tse‑tse_, _Komár_ // _Skutr_ (˂ zkratka pojmenování _zkurvený trpaslík_);

– záliby, koníčky: _Sportovec_, _Rybář_, _Player_ (hraje počítačové hry), _Práškovací letadlo_ (narkoman) // _Sokol_ (trénoval žáky v Sokole), _Copperfield_ (kouzlí);

– oblíbené návyky, jídlo, zvířata: _Kuřák_, _Lahvoň_ // _Radegast_, _Nestlé_;

– ideové směry: _Nacista_, _Rasista_, _Satanka_.

(c) Symbolické přezdívky motivované aktuálními událostmi

– konkrétní událost či situace: _Šampón_ (při hře se dotyčný přeřekl, řekl _šampon_ místo _špion_);

_– Big vůl_ – podle nápisu _big wall_ na tričku pojmenovávaného, se záměnou angl. _wall_ \[zeď\] za č. _vůl_; _Mauglí_ (podle celotáborové hry);

– aktuální osobní, rodinná situace, věk: _Dědek_ (byl v daném kolektivu nejstarší).

(d) Přezdívky motivované obdivem či vztahem nositele k oblíbené osobnosti n. fiktivní postavě z uměleckého díla

_– Vašut_, _Radar_ (M.A.S.H.), _Jerry_.

(e) Přezdívky motivované rodným jménem n. příjmením nositele

– hravé rýmování: _Dominik_ – _Kominík_, _Nikola_ – _Pikola_, _Markéta_ – _Raketa_;

– přetvoření rodného jména n. příjmení na základě různých asociací: _Monika_ – **p.** _Monokl_, _Bandová_ – **p.** _Bandita_, _Olivová_ – **p.** _Datlovník_, _Zřídkaveselý_ – **p.** _Zhusta_, _Veronika_ – **p.** _Verotex_ (nápodoba obchodního jména), _Michal_ – **p.** _Michelin_;

– zkratkové přezdívky: _Fido_ ˂ _Filip Dostál_, _Mašina_ ˂ _Martina Šindlerová_;

– překlad: _Zlatohlávek_ – **p.** _Goldhead_;

– ostatní: _Petra_ získala botanikou inspirovanou přezdívku _Petronie nádherná_.

Jména utvořená z příjmení hypokoristickými sufixy patří mezi hypokoristika: _Procházková_ – _Prochajda_, _Munzarová_ – _Munďa_.

Jak patrno z představené klasifikace, je pro tvoření **p.** dodnes k dispozici bohatá škála nejrůznějších motivačních podnětů. Jejich výběr či upřednostnění závisí na společenské skupině, v jejímž rámci se **p.** tvoří. Ve školním prostředí mají významné postavení **p.** motivované vzhledem, charakterovými vlastnostmi pojmenovávaného, jeho vztahem k učiteli a ostatním členům daného kolektivu ( _Šprt_, _Brejloun_, _Žirafa_, _Prcek_, _Paní Chytrá_), zatímco v kolektivech dospělých lidí spojených určitou zálibou či sportem jsou upřednostňovány jiné motivy. Např. ve Woodcraftu získávají členové kmenů podle starých tradic za mimořádné skutky **p.** motivované zvířecí říší ( _Oslík_, _Lišák_, _Talpa_ \[Krtek\], _Tany_ ˂ z angl. _tunny_ \[tuňák\]), oblíbené jsou také různé obměny rodných jmen a příjmení ( [✍Konečná, 2009](#bibitem10 "Konečná, 2009")). Účastníci počítačových her zase často volí jména zkratková, např. _Eldir_ (ze spojení dvou jmen literárních postav _Haldir a Elros_ z Tolkienova _Silmarillionu_), n. je volně skládají z písmen (přezdívka _Ainé_ byla náhodně vytvořena složením z písmen). Viz též [↗nick](https://www.czechency.org/slovnik/NICK "nick").

▲

►

Rozšiřující


Literatura


- Beneš, J. _O českých příjmeních_, 1962.
- Davídek, V. & K. Doskočil ad. _Česká jména osobní a rodová_, 1941.
- Hanušková, P. _Přezdívky v českém skautingu._ Bak. práce, FF MU, Brno, 2012.
- Hauser, P. Přezdívky jako součást slangu. In Klimeš, L. (ed.), _Sborník přednášek z III. konference o slangu a argotu_, 1987, 77–84.
- Kalousek, J. (ed.) _Listiny a zápisy Bělské o věcech městských a sedlských z let 1345–1708_, 1889.
- Klimeš, L. Přezdívky žáků ve 3. – 9. třídě základní devítileté školy. _ZMK_ 12, 1971, 367–376.
- Klimeš, L. Přezdívky žáků v 6.–9. třídě základní devítileté školy. _ZMK_ 14, 1973, 314–319.
- Knappová, M. Tvorba přezdívek stále živá. In Majtán, M. & F. Ruščák (eds.), _12. slovenská onomastická konferencia a 6. seminár „Onomastika a škola“_, 1996, 121–125.
- Knappová, M. Přezdívky v proměnách staletí. _AOn_ 40, 1999, 82–89.
- Konečná, H. _Tvoření přezdívek a hypokoristik ve Woodcraftu_. Bak. práce, FF MU, Brno, 2009.
- Krafl, P. (ed.) _Regesta Bohemiae et Moraviae aetatis Venceslai IV. (1378 dec. – 1419 aug. 16)_, VII, 2010.
- Lutterer, I. Psychologie pojmenování a tzv. přezdívková jména místní. _NŘ_ 47, 1964, 81–87.
- Pittnerová, V. _Selský chléb_, 2006.
- Pleskalová, J. _Tvoření nejstarších českých osobních jmen_, 1998.
- Pleskalová, J. _Vývoj vlastních jmen osobních v českých zemích v letech 1000_– _2010_, 2011.
- Pleskalová, J. Přezdívky v češtině. In Rusinova, E. (ed.), _Přednášky a besedy ze XLVI. běhu LŠSS_, 2013, 161–168.
- Svoboda, J. _Staročeská osobní jména a naše příjmení_, 1964.
- Šlajs, M. Přezdívky vesnic na Domažlicku. _ZMK_ 9, 1968, 55–58.
- Šrámek, R. Problematika studia přezdívek obcí. _Národopisné aktuality_ 14, 1977, 29–54.
- Teige, J. _Základy_ _starého místopisu pražského_ _1473–1620_ 1, 1910, 2. 1915.
- _TSO_, 1973, 118.
- Utěšený, S. Přezdívkové obměny příjmení ve školním prostředí. _NŘ_ 63, 1980, 232–241.
- Utěšený, S. K dnešním žákovským přezdívkám. _ZMK_ 21, 1980, 698–712.
- Vintrová, A. _Přezdívky orientačních běžců._ Bak. práce, FF MU, Brno, 2009.
- Vodičková, J. _Současné přezdívky mladé generace._ Bak. práce, FF MU, Brno, 2012.
- Winter, Z. _Kulturní obraz českých měst_, 1890.

Citace


Jana Pleskalová
(2017): PŘEZDÍVKA.
In: Petr Karlík, Marek Nekula,
Jana Pleskalová (eds.), CzechEncy - Nový encyklopedický slovník češtiny.

URL:
[https://www.czechency.org/slovnik/PŘEZDÍVKA](https://www.czechency.org/slovnik/PŘEZDÍVKA) (poslední přístup: 13. 9. 2024)


### Další pojmy:

[onomastika](/slovnik/cat/onomastika) [lexikologie](/slovnik/cat/lexikologie)

CzechEncy – Nový encyklopedický slovník češtiny

Všechna práva vyhrazena © Masarykova univerzita, Brno 2012–2020

Provozuje [Centrum zpracování přirozeného jazyka](http://nlp.fi.muni.cz)