ČEŠTINA 1. POLOVINY 20. STOLETÍ | Nový encyklopedický slovník ...
Etapa v dějinách češtiny, kdy se čeština – již dostatečně diferencovaná po stránce stylistické – stala hlavním úředním jazykem samostatného státu.
↗purismus
Zejm. ve 20. letech 20. stol. (před protipuristickým vystoupením členů Pražského lingvistického kroužku) se česká kulturní veřejnost stále ještě zaměstnávala vyhledáváním a nahrazováním ↗germanismů, hlavně slovotvorných a frazeologických ↗kalků, které byly velmi frekventované v administrativním, odborném a publicistickém stylu. Kritizována byla např. slova bezvýsledně (podle něm. erfolglos), listovat ( blättern), obdržet ( erhalten), obnos ( Betrag), odvislý od něčeho ( abhängig von etwas), ohledně ( rücksichtlich), protilehlý ( gegenüberliegend), protislužba ( Gegendienst), sestávati ( bestehen), vlastnoručně ( eigenhändig) n. zkusmo ( versuchsweise); viz též <anchor>↗purismus</anchor>. Velkou část domnělých i skutečných germanismů ve slovotvorbě i kolokacích slov (mj. otevřený dopis < offener Brief; tu‑ a cizozemský < in‑ und ausländisch) se však puristům nakonec odstranit nepodařilo, stejně jako řadu vžitých frazémů – např. jeden by nevěřil ( einer würde es nicht glauben) n. zub času hlodá ( Zahn der Zeit nagt, srov. však tutéž metaforu v antických básnických textech). Přes obavu z germanismů se, zvláště v mluveném jaz., šířila i nová ↗kompozita (např. pršiplášť), z nichž některá ( Čechoslovák) se stala nezbytnou součástí českého lexika.
PURISMUS | Nový encyklopedický slovník češtiny
PURISMUS \| Nový encyklopedický slovník češtiny

- [Úvod](/)
- [Předmluva](/predmluva.html)
- [Slovník](/slovnik/)
- [Autoři](/autori/)
- [Nápověda](/napoveda.html)
- [Kontakt](/kontakt.html)

Menu

## PURISMUS

Autor:
[Milan Jelínek](/slovnik/autor/MJ), [Marie Krčmová](/slovnik/autor/MK)

▲

►

Základní


Soubor hledisek regulujících kodifikaci a kulturu spisovného jazyka ve shodě s ideálním modelem „čistého“ jazyka eliminováním prvků, které jsou s tímto modelem v rozporu ( [↗čistota jazyka](https://www.czechency.org/slovnik/ČISTOTA JAZYKA "čistota jazyka")). Přehled a kritiku definic **p.** z lingvistické literatury podal [✍Thomas (1991)](#bibitem49 "Thomas, 1991"). Sám vymezil **p.** jako snahu části jaz. společenství (n. jisté jeho skupiny) zbavovat jaz. domnělých cizích prvků n. jiných prvků považovaných za nežádoucí (včetně těch, které pocházejí z dialektů, sociolektů n. stylů téhož jaz.). Může být zaměřen na všechny jaz. roviny, ale je orientován zejména na slovní zásobu. **P.** je především aspekt kodifikace, kultivace a plánování standardních jaz. Jednotlivé puristické myšlenky najdeme porůznu u mnoha starších (i současných) postřehů o stavu jaz. a o úrovni vyjadřování jednotlivých osobností, typů textů atd. Týkají se pak jazyka v užití, tedy mluvy, od nich se ovšem mohou odvíjet formulace hodnotící i celý jazyk jako nadindividuální dorozumívací prostředek a jeho vyjadřovací tendence.

V dějinách spis.č. měl **p.** především **funkci obrannou**: očišťování jaz. mělo zabránit postupnému rozrušování jeho systému jaz. cizím, který se dostal do postavení dominantního. Tak lze vysvětlit Husovo brojení proti [↗germanismům](https://www.czechency.org/slovnik/GERMANISMUS "germanismus") jako _hantuch_ (z _Handtuch_) místo _ubrusec_, _šorc_ (z nář. _Schurz_) místo _zástěrka_ n. dokonce _knedlík_ (z nář. _Knödel_) místo _šiška._ Stejný důvod vedl k tomu, že germanismy pranýřoval Blahoslav v gramatice z r. 1571 (viz [✍Blahoslav, 1991](#bibitem3 "Blahoslav Gramatika česká Jana Blahoslava. Čejka, M. & Šlosar, 1991")); odsoudil např. slovo _truc_ (z _Trotz_), _hantlík_ (z _Handschuh_), _farkle_ (z _Ferkel_). V **období** **barokním** (17.–18. stol.) sice odpor vůči germanismům trvá, ale puristické zásahy do jaz. jsou zaměřeny zvláště proti řeckolatinským termínům. Zdá se, že barokní autoři chtěli podat důkazy o výrazových schopnostech č. a při neznalosti slovotvorných pravidel a malém citu pro ně jaz. spíše škodili, než prospívali (viz [↗neologismy](https://www.czechency.org/slovnik/NEOLOGISMUS "neologismus") jako _učna_ místo _škola_, _ohybatelka_ místo _deklinace_, _dovtípilka_ místo _metonymie_). I za germanismy vznikají v tomto období slovotvorně nepřijatelné neologismy (např. slovo _strožok_ ze _Strohsack_ je nahrazeno složeninou _slamotrus_). Ne všechny předobrozenské neologismy byly ovšem takto podivně tvořené a z dnešního hlediska nejen komické, ale i zbytečné; součástí dnešní č. se staly např. už některé nově vytvořené termíny z Klaretova _Glossaria_ (kolem pol. 14. stol.) n. některé mluvnické termíny _z_ mluvnice [✍Rosy (1672)](#bibitem41 "Rosa, 1672"). Neumělé barokní neologizování pokračovalo v počátečním **období obrozenském**: z jaz. byly vymycovány nejen germanismy, které vnikly do jaz. konverzačního, ale především internacionální termíny, vytvořené většinou z ř. a lat. základů. Teprve popis slovotvorného systému spis. češtiny od [✍Dobrovského (1799)](#bibitem6 "Dobrovský, 1799"), [✍Dobrovského (1809)](#bibitem7 "Dobrovský, 1809") vnesl do obrozenského lexikálního novotaření potřebný řád. Přesto vzniká řada nových slov, která jsou sice utvořena z č. základů a afixů, ale po stránce významové a někdy i slovotvorné imitují řecké, latinské n. německé vzory. Platí to zejména o mnoha odborných termínech, v nichž byly napodobeny cizí složeniny: _zeměpis – geographia_, _dušesloví – psychologia_, _přírodozkum_ n. _přírodozpyt –_ _Naturforschung_, _chvalořeč – Lobrede_, _vlastnoručně – eigenhändig_ atd. Toto původně puristicky motivované počešťování termínů trvalo až do pol. 19. stol. a vinou tradice dožívá i dnes (např. vytváření č. názvů pro nově objevené n. u nás nově pěstované živočichy n. rostliny: _Phyllobates_ _–_ _pralesničky_ ‘rod výrazně zbarvených pralesních žabek’, _Schizanthus_ _–_ _klanokvět_ ‘druh pokojové, event. i zahradní bohatě kvetoucí letničky’); termíny z oblasti výpočetní techniky jako _windows_ _–_ _okno_, _computer_ _–_ _počítač_, výrazy ze světa módy, stravování; některé z nových č. výrazů zobecněly, jiné jsou jen součástí příslušné č. nomenklatury. Č. se postupně vracela k internacionální terminologii řeckolatinské, jak o tom svědčí už _Německo‑český slovník vědeckého názvosloví_ (1853), na němž měl značný podíl P. Šafařík. Č. termíny se však dodnes užívají např. při výuce č. na základních školách. **P.** doby obrozenské byl sice zaměřen proti cizojazyčným prvkům ve spis.č., ale zároveň měl poslání širší: měl doplnit č. slovní zásobu o chybějící odborné termíny a jejich vytvářením z domácích zdrojů (i když se to dálo často podle cizích vzorů) měl podat důkaz o rovnocennosti č. s jaz. užívanými v mezinárodní odborné komunikaci.

Jiný charakter měla vlna **p.** objevující se v **70.–90. letech 19. stol.** podnícená č. nacionalismem, který se utkával s nacionalismem německým. V tomto období už nešlo o doplňování č. slovní zásoby, nýbrž o vymycování cizích výpůjček, a to i takových, které byly v č.spis. úzu už víceméně přijaty. Je paradoxní, že vzedmutí vlny č. **p.** podnítil **p.** německý, který byl zaměřen zejména proti prvkům francouzským (galicismům), ale obracel se i proti prostředkům internacionálním. Podnět k českému **p.** vyšel z _Matice české_. Ta vydala v r. 1870 provolání, v němž sice pochválila soudobý rozvoj č. literatury, ale zároveň bila na poplach proti tomu, že č. „pořád více pozbývá původního rázu“ a že se z ní vytrácí „pravý duch český“. Očišťování č. od cizích, zvláště německých, prvků a vlivů se zúčastnilo několik desítek č. intelektuálů. Byla vydána řada _**brusů**_ („oprávců“, „rádců“, „kazimluvů“) a jiných příruček, které podávaly seznamy výrazových prostředků v č. nepřípustných a k nim připojovaly prostředky „správné“. Počet těchto konkrétních intervencí do spis.jaz. lze odhadnout asi na pět tisíc případů. Nejvýznamnější postavení měl _Brus jazyka českého_, vydan _ý_ _Maticí českou_ poprvé v r. 1877 (pak vyšla ještě dvě vydání, z nichž poslední z r. 1894 repertoár vymycovaných prostředků značně rozšířilo).

V dlouhé řadě puristů je ovšem třeba odlišovat filology s poměrně dobrým jaz. vzděláním, např. Kotta, Bílého, Bačkovského, Bartoše, Vorovku, od zřejmých diletantů. Prací na matičním _Brusu_ se účastnil i Gebauer, ale ten později z komise pro jeho přípravu vystoupil. Za nejdůležitější **kritérium správnosti jaz. prostředků** považovali brusiči jejich **historickou kontinuitu**. Nenašli‑li pro cizostí podezřelý prostředek doklad nejpozději v jaz.poč. 17. stol. a zjistili‑li podobný prvek v němčině, doporučili jeho nahrazení nějakým prostředkem, jehož historická kontinuita byla mimo jakoukoli pochybnost. Dalším kritériem byl **výskyt prostředku v „obecné mluvě** **lidu českoslovanského“**, zejména v nářečích moravských a slovenských, o nichž se soudilo, že zůstala ušetřena cizích vlivů. Jen výjimečně brusiči uplatňovali třetí kritérium: výrazovému prostředku bylo přiznáno v č. domovské právo, bylo‑li možné ho **doložit z jiných jazyků slovanských**. Zvlášť přísně posuzovali brusiči shody s němčinou. Důsledně se stavěli proti kompozitům, neboť v nich viděli německý import do č.: místo _stromořadí_ (srov. něm. _Baumreihe_ n. _Baumgang_) doporučovali zdomácnělý galicismus _alej_( _e_), místo _malorolník_ ( _Kleinbauer_) _malý rolník_, místo _bleskurychlý_ ( _blitzschnell_) _rychlý jako blesk._ Žádali vymycování lexikálních prostředků, jejichž význam se posunul vlivem německých slov: _předhazovat komu co_ ( _vorwerfen_) nahrazovali slovesy _vyčítat_, _vytýkat_; _přehánět co_ ( _übertreiben_) slovesy _nadsazovat_, _zveličovat_, _přemnožovat_, _přepínat_; místo slovesa _platit_ ve významu _náš soused platí za učeného_ (srov. _gelten_) doporučovali _pokládá se_, _má se za učeného_; adverbium _otevřeně_ ve spojeních jako _mluvit_, _jednat otevřeně_ ( _offen_) vyměňovali za „čistější“ _upřímně_, _bez obalu_, _nepokrytě_ apod. Brusiči se obraceli zvlášť proti frazémům, v nichž se č. ztotožnila s němčinou (ale v mnoha případech vlastně přijala prostřednictvím němčiny idiomy evropské). Tak se brusičům znelíbil frazém _něco nepadá na váhu_ ( _füllt nicht in die Waagschale_) a místo něho žádali užívání prostředků doložených v 16. stol. _něco mnoho_ n. _nic neváží_, _něco není důležito_; ve spojení _brát podíl na čem_ odsoudili volbu slovesa _brát_ ( _teilnehmen_) a doporučili frazémy doložené z jaz. 15. a 16. stol.: _účastnu býti čeho_, _účastenství míti čeho // v čem // při čem_ n. _díl míti v čem_ atd. Jako nečeské označili řadu vazeb, které ve spis.č. už zakotvily: místo _zvykat na co_ ( _gewöhnen an_) dávali přednost dat. ( _zvykat_ _čemu_); slovesa z významového okruhu ‘bát se’ přijala prý z němčiny vazbu _před kým_, _čím_ ( _vor jemandem_, _vor etwas furchten_) a měla by se vrátit k původní vazbě gen.: _bát se koho_, _čeho_; jako germanismus brusiči označili sloveso _zodpovídat otázky_ ( _Fragen beantworten_) a doporučili starší způsob vyjadřování: _odpovídat na otázky_, _k otázkám._ Často odmítali zcela běžné výrazové prostředky jen proto, že k nim našli paralely v něm. Otázka _jak jsi stár?_ ( _wie alt bist du?_) prý odporuje duchu č. a musí být nahrazena správným výrazem _kolik je ti let?_ Zcela běžné spojení _dostat strach_ bylo odsouzeno jako imitace německého _Angst bekommen_ a místo něho byla doporučena kniž. a arch. spojení _napadl_ n. _pojal mě strach_, _připadl na mne strach_ aj. Pro podezření z německých vlivů brusiči odmítali užívání [↗ **substantiv verbálních**](https://www.czechency.org/slovnik/VERBÁLNÍ SUBSTANTIVUM "verbální substantivum") (např. _počíti s vydáváním spisů_, _knihy jsou k dostání v našem knihkupectví_). Vyslovili dokonce nesmyslnou tezi o tom, že „německý jazyk tíhne k abstraktnímu vyjadřování, kdežto jazyk český miluje konkrétní slova a obraty“ (matiční _Brus_, 1894). Pro podezření z německého původu nechtěli v č. připouštět **spojení verbo‑nominální**, např. radili nahrazovat spojení _dělat dojem_ ( _Eindruck machen_) slovesem _působit_, _dojímat_ aj.; neobstála ani spojení typu _přijít do hněvu_ ( _in Zorn kommen_), za která prý č. nabízí inchoativní slovesa s prefixem _roz‑_: _rozzlobit se._ Jako nečeský byl odmítnut typ adj. odvozených z předložkového pádu _bez_ _čeho_ (např. _bez důvodu_ \> _bezdůvodný_), protože ho brusiči považovali za imitaci německého typu se sufixem _‑los_ ( _grundlos_). Nepřízeň vyvolaly i **nové výrazy předložkové povahy** jako _ohledně čeho_ ( _hinsichtlich einer Sache_), _během času_ ( _im Laufe der Zeit_), _k účelu oslavy_ ( _zum Zwecke der Feier_), _u porovnání s čím_ ( _im Vergleich_ _mit et_ wa _s_) atd.

Dobře míněné snahy puristů o očištění č. od cizích vlivů přinesly mnohem víc škody než užitku. Spis. čeština byla zbavována výrazových prostředků, které potřebovala zejména při vyjadřování abstraktních pojmů a vztahů, vymycovány byly prostředky sloužící k jemnějšímu rozlišování významů a jaz. přicházel o potřebné výrazy synonymní. Nahrazování jaz. prostředků ve spis.č. už ustálených výrazovými prostředky ze starších období vývoje č. zvyšovalo archaizaci spis. normy a zbavovalo jaz. potřebné stability. Navíc puristé postupovali dosti nejednotně, jejich zákazy a příkazy se od sebe lišily. Proto se brzy zvláště proti diletantskému broušení češtiny zvedl odpor a řada č. spisovatelů přestala brát brusy na vědomí (např. Hálek, Durdík). V 2. pol. 90. let pak puristická činnost hlavně zásluhou Gebauerovou takřka ustala. Po založení časopisu [↗ _Naše řeč_](https://www.czechency.org/slovnik/NAŠE ŘEČ "Naše řeč") koncem r. 1916 se sice **p.** zase poněkud oživil, ale za redakce Gebauerových žáků Zubatého a Ertla měl povahu mnohem umírněnější a opíral se také o vědečtější argumenty. Autoři _NŘ_ častěji prostředky nařčené z cizího původu obhajovali, než odsuzovali. Ertl dokonce proti **p.** postavil _**teorii** **„dobrého autora“**_, v níž vlastně za nejvyšší kriterium jaz. správnosti prohlásil literární úzus. Bohužel po Ertlově smrti (1929) se _NŘ_ vrátila k fundamentálnímu **p.** 70. až 90. let. Velký podíl na tom měl hlavní redaktor časopisu J. Haller, který byl sice vybaven značnými jazykovědnými znalostmi, ale v jaz. kultuře byl přesvědčen o nutnosti hájit č. před germanismy. _NŘ_ nejen převzala z poslední třetiny 19. stol. značnou část puristických zákazů a příkazů, ale připojila k nim mnoho dalších. Princip historické kontinuity brzdil další obohacování spis.jaz. prvky potřebnými k plnění nových komunikativních cílů. Shoda těchto prvků s německými se často vykládala jako další podléhání němčině. V jaz. kritikách nových knih (originálních i překladů) _NŘ_ bezduše vypočítávala „jazykové poklesky“ autorů, aniž by přihlížela k funkci těchto jaz. prvků v textu. Haller a jiní puristicky zaměření lingvisté vyžadovali u sloves starobylé vazby gen. místo běžných vazeb akuz. ( _užívati čeho_, _dobývali čeho_), trvali na původním významu slov místo obecně rozšířeného významu nového ( _sporá pomoc_ ‘velká, vydatná’ místo ‘nevelká, slabá’), odmítali celou vrstvu nových výrazů předložkové povahy ( _včetně čeho_, _na základě čeho_, _pod vlivem čeho_, _s ohledem nač_, _za účelem čeho_), zakazovali další adj. vzniklá z předložkového pádu _bez čeho_ ( _bezúčelný_, _bezpodmínečný_, _bezvýsledný_) atd. Puristická praxe _NŘ_ vyvolala odpor u uživatelů spis.jaz. a dala podnět jazykovědcům sdruženým v Pražském lingvistickém kroužku (viz [↗Pražská škola](https://www.czechency.org/slovnik/PRAŽSKÁ ŠKOLA "Pražská škola")) k ostrému vystoupení proti **p.** Přednášky uspořádané na poč.r. 1932 vyšly ještě v témže roce ve sborníku _Spisovná čeština a jazyková kultura_ (proti **p.** v něm vystoupili V. Mathesius, B. Havránek, R. Jakobson, J. Mukařovský a M. Weingart); viz [✍Havránek & Weingart (eds.) (1932)](#bibitem16 "Havránek & Weingart, 1932"). V praxi sice **p.** hlavně u části starší generace přežíval, ale teoreticky byl jako princip jaz. kultury vyřazen. Autoři Pražské školy navíc prokázali, že četné odmítané germanismy jsou vlastně evropeismy a že jejich vymycování zbavuje č. výrazových schopností, kterých nabyly jiné evrop. jaz. [✍Jakobson (1932)](#bibitem17 "Jakobson, 1932") to dokumentoval na několika výrazech, které patřily k stálému repertoáru puristických zákazů, např. _dík_( _y_) \+ dat. _–_ _grâce à_ _–_ _dank_ \+ dat. _–_ _blagodarja_ \+ dat.; _následkem_ \+ gen. _–_ _en conséquence de_ _–_ _infolge +_ gen. _–_ _vsledstvije_ \+ gen.; _bezúspěšný_ _–_ _bezuspešnyj_ _–_ _erfolglos_; _vyloučeno_ _–_ _exclu_ _–_ _ausgeschlossen_ _–_ _isključeno_; _listovati_ _–_ _feuilleter_ _–_ _blättern_ _–_ _listať //perelistyvať_ aj. Pražská škola zformulovala místo puristických principů nové zásady pro [↗kulturu spisovného jazyka](https://www.czechency.org/slovnik/JAZYKOVÁ KULTURA "jazyková kultura"). Proti principu historickému byl zdůrazněn **princip synchronní** (o spisovnosti výrazového prostředku rozhoduje synchronní úzus) a proti principu lidovosti **princip funkční** (spis. jazyku nelze dávat za vzor lidová nář.). Vágní pojem „ducha jazyka“ (puristé odmítali výrazové prostředky odporující „duchu jazyka“) byl nahrazen požadavkem, aby se správnost prostředku hodnotila jeho vztahem k jaz. systému.

Na teoretické úrovni a v návaznosti na to i v lingvistickém uchopení a aplikaci lze pokládat puristické tendence za definitivně opuštěné. Dnešní [↗teorie spisovného jazyka](https://www.czechency.org/slovnik/TEORIE SPISOVNÉHO JAZYKA "teorie spisovného jazyka") pokládá otázku pomyslné čistoty jazyka za irelevantní a při hodnocení vhodnosti či nevhodnosti některých výrazových prostředků, zejména lexémů, se v posledních desetiletích vychází při tvorbě kodifikace z funkčního hlediska, což umožnilo rozšíření repertoáru spisovných lexémů. V nejnovějších slovnících se – s oporou o [↗ČNK](https://www.czechency.org/slovnik/ČNK "ČNK") – o rozhodování o spisovnosti slov, zejména nových, autoři nepokoušejí a spíše informují o typech komunikace, kde se užívají.

Překonání **p.** na teoretické úrovni neznamená, že jeho myšlenky zcela vymizely. V době nacistické okupace znovu ožily v popularizujících knížečkách ( [✍Opravil, 1945](#bibitem39 "Opravil, 1945")) a stopy puristických zásad zůstaly v povědomí i dnes. Ukázaly to výsledky výzkumu postoje k cizím slovům z r. 1970 (viz ✍Tejnor a kol., 1972), podobný mladší výzkum (shrnuje zejména [✍Svobodová & Adámková ad., 2011](#bibitem43 "Svobodová & Adámková, 2011")) n. různé připomínky k novým slovům, které uživatelé, většinou starší, vyjadřují v médiích.

▲

►

Rozšiřující


Literatura


- Auty, R. The Role of Purism in the Development of the Slavonic Literary Languages. _SEER_ 51, 1973, 335–343.
- Bartoš, F. _Rukověť správné češtiny_, 1893.
- Blahoslav, J. _Gramatika česká Jana Blahoslava_. Čejka, M. & D. Šlosar ad. (eds.), 1991.
- Čmejrková, S. Postoje k jazyku: výzkumy a interpretace. In Čmejrková, S. & J. Hoffmannová ad. (eds.), _Užívání a prožívání jazyka_, 2010, 297–303.
- Daneš, F. Teorie spisovného jazyka Pražského lingvistického kroužku: pro a proti. In Šrámek, R. (ed.), _Spisovnost a nespisovnost dnes_, 1996, 19–27.
- Dobrovský, J. _Die Bildsamkeit der slawischen Sprache, an der Bildung der Substantive und Adjective in der böhmischen Sprache dargestellt_, 1799.
- Dobrovský, J. _Ausfuehrliches Lehrgebaeude der Boehmischen Sprache, zur gruendlichen Erlernung derselben fuer Deutsche, zur vollkommenern Kenntniß fuer Boehmen_, 1809.
- Douglas, M. _Purity and Danger: An Analysis of Concept of Pollution and Taboo_, 1966.
- Ertl, V. _Časové úvahy o naší mateřštině_, 1929.
- Gebauer, J. Šetřme jazyka spisovného. In Teppe, J. (ed.), _Kalendář učitelstva českoslovanského na r. 1893_, 1893, 114–122.
- Halaga, O. R. Zámery jazykových puristov a integráda Európy. In Kučerová, S. (ed.), _Českoslovenství – součást evropanství_, 1996, 306–311.
- Haller, J. Spisovný jazyk český. In Weingart, M. (ed.), _Slovanské spisovné jazyky v době přítomné_, 1937, 11–59.
- Haller, J. _Dar jazyka: deset statí o češtině_, 2007, 11–160.
- Hausenblas, K. O kultuře jazyka a brusičském purismu. _NŘ_ 35, 1951, 41–45.
- Havránek, B. Úkoly spisovného jazyka a jeho kultura. In Havránek, B. & M. Weingart (eds.), _Spisovná čeština a jazyková kultura_, 1932, 32–84.
- Havránek, B. & M. Weingart. (eds.) _Spisovná čeština a jazyková kultura_, 1932.
- Jakobson, R. O dnešním brusičství českém. In Havránek, B. & M. Weingart (eds.), _Spisovná čeština a jazyková kultura_, 1932, 85–123.
- Jakubec, J. Gebauer brusičem. _NŘ_ 1, 1917, 11–13.
- Jedlička, A. Na okraj pochybených názorů jazykových „oprávců“. _SaS_ 11, 1949, 95–96.
- Jelínek, M. O českém purismu. In _Přednášky v XIV. běhu LŠSS v_ _r._ _1970_, 18–37.
- Jelínek, M. Český jazykový purismus a jeho překonání. In Rusinová, E. (ed.), _Přednášky a besedy z XXVII. běhu LŠSS_, 1994, 9–15.
- Jelínek, M. Puristické tažení proti kompozitům. _Slovo_ 4, 1997, 8–17.
- Jelínek, M. Dilemme d'européisation de la langue tchèque littéraire ou de sa purification. In Fukač, J. (ed.), _The Crossroads of European Culture_, 1999a, 257–265.
- Jelínek, M. Tažení českých puristů proti novým výrazům s předložkovou funkcí. _Sborník prací Filosofické fakulty Ostravské univerzity – Jazykověda_ 3, 1999b, 101–110.
- Jelínek, M. Der Purismus in der Entwicklung der tschechischen Schriftsprache im 19. und 20. Jahrhundert. In Trost, K. (ed.), _Deutsch-tschechische Sprachbeziehungen. Germanismen, Personenamen, Ortsnamen_, 2000, 9–63.
- Jelínek, M. Václav Ertl jako kritik jazykového purismu. _Sborník prací Filozoficko–přírodovědecké fakulty Slezské univerzity v Opavě_, D1, 2001, 86–94.
- Jelínek, M. Hallerova teorie jazykové správnosti. _Usta ad Albim Bohemica_ 1, 2002, 21–28.
- Jelínek, M. Über den Purismus in der tschechischen Sprachkultur im 19. und im ersten Drittel des 20. Jahrhunderts. In Ernst, J. (ed.), 250 _Jahre Fremdsprachenausbildung im österreichischen Militär am Beispiel des Tschechischen_, 2003, 112–122.
- Jelínek, M. Vztah historika češtiny Jana Gebauera k českému purismu. In Rusinová, E. (ed.), _Přednášky a besedy z XXXVII. běhu LŠSS_, 2004, 61–72.
- Jelínek, M. O českém jazykovém purismu v 19. a v první třetině 20. století. In Rusinová, E. (ed.), _Přednášky_ _a besedy z XXXVIII. běhu LŠSS_, 2005, 43–52.
- Jelínek, M. Ertlova teorie jazykové správnosti a jeho vztah k purismu. In Hoskovec, T. & O. Šefčík ad. (eds.), _Teorie a empirie_, 2006a, 9–16.
- Jelínek, M. O češskom jazykovom purizme novogo vremeni. In Neščimenko, G. P. (ed.), _Globalizacija – etnizacija. Etnokulʼturnyje i etnojazykovye processy_, sv. 2, 2006b, 30–36.
- Jelínek, M. Purismus. In Pleskalová, J. & M. Krčmová ad. (eds.), _Kapitoly z české jazykovědné bohemistiky_, 2007, 540–573.
- Jernudd, B. H. & M. J. Shapiro. (eds.) _The Politics of Language Purism_, 1989.
- Kamiš, A. _Die Germanismen im Tschechischen und der tschechische Purismus im 19._ _Jahrhundert_, 1983.
- Komárek, M. K problematice cizích slov a purismu v národním jazyce. _Sl_ 22, 1953, 215–219.
- Kraus, J. Jazyková správnost a jazyková kultura v paradigmatu současné vědy. In Šrámek, R. (ed.), _Spisovnost a nespisovnost dnes_, 1996, 48–52.
- Kraus, J. K problematice jazykového purismu. In Karlík, P. & M. Krčmová (eds.), _Jazyk a kultura vyjadřování_, 1998, 91–95.
- Opravil, A. _Nikoli ..., nýbrž ... : Kopa hříchů proti dobré mateřštině_, 1945.
- Pfalzgraf, F. _Neopurismus in Deutschland nach der Wende_, 2006.
- Rosa, V. J. _Grammatica linguae Bohemicae_, 1672.
- Strejček, F. _Olověné boty včerejška_, 1945.
- Svobodová, J. & I. Adámková ad. _Fenomén spisovnost v české_ _jazykové situaci_, 2011.
- Ševčík, O. \[= Jelínek, M.\] Český jazykový purismus z hlediska funkční teorie spisovného jazyka. _SPFFBU_ A 22/23, 1974/1975, 49–58.
- Tejnor, A. a kol. Přejatá slova a veřejné mínění. _NŘ_ 55, 1972, 185–202.
- Thomas, G. The Role of Calques in the Early Czech Language Revival. _SEER_ 56, 1978, 481–506.
- Thomas, G. Towards a Typology of Lexical Purism in the Slavic Literary Languages. _Canadian Slavonic Papers_ 30, 1988, 95–111.
- Thomas, G. The Relationship between Slavic Nationalism and Linguistic Purism. _Canadian Review of Studies in Nationalism_ 16, 1989, 5–13.
- Thomas, G. _Linguistic Purism_, 1991.
- Venediktov, G. K. & F. B. Ljudogovskij. (eds.) _Purističeskije tendencii v istorii slavjanskich literaturnych jazykov_, 2005.
- Weingart, M. _Český jazyk v přítomnosti_, 1934, 22–36, 56–62.
- Zubatý, J. O úpadku našeho knižního jazyka. _NŘ_ 4, 1920, 1–9.

Citace


Milan Jelínek, Marie Krčmová
(2017): PURISMUS.
In: Petr Karlík, Marek Nekula,
Jana Pleskalová (eds.), CzechEncy - Nový encyklopedický slovník češtiny.

URL:
[https://www.czechency.org/slovnik/PURISMUS](https://www.czechency.org/slovnik/PURISMUS) (poslední přístup: 13. 9. 2024)


### Další pojmy:

[teorie národního jazyka](/slovnik/cat/teorie národního jazyka) [kontaktová lingvistika](/slovnik/cat/kontaktová lingvistika)

CzechEncy – Nový encyklopedický slovník češtiny

Všechna práva vyhrazena © Masarykova univerzita, Brno 2012–2020

Provozuje [Centrum zpracování přirozeného jazyka](http://nlp.fi.muni.cz)