da en en de de de sv de sv da en fr en en de da en de ceb sl en en en en da sk sk da da de de de en de da en en de da da da da da da da da da da da da en da en da da da da da sv da da az da da id
Stof til eftertanke – Carl – ididakt
Det har virkelig været en svær skolestart for Carl i år, men nu går det efterhånden lidt bedre. Han har haft svært ved at finde sine ben i en klasse med 28 elever og haft mange undvigemanøvrer. Rammerne er gode for ham nu. Han kan regne med det, jeg siger og jeg kommunikerer godt med hjemmet. Det har været stressfyldt for ham at få nye lærere, komme til et nyt lokale og klynge og miste kontakten til sin SFO pædagog. Han har lært mig at kende og ved, at jeg er der for ham og vil hjælpe ham. Mit arbejde med ham omkring stillads, forståelse, mestring og anerkendelse har medført en fin udvikling. Jeg ville bare ønske, at jeg kunne samarbejde med de øvrige faglærere, så han fik samme muligheder gennem hele skoledagen. Men de ønsker ikke at ændre praksis
Vi har ofte erfaret, at det kniber med samarbejdet og et fælles mål for fokuselever som Carl. Vi har fx oplevet, hvordan lærere beskriver virkelig gode erfaringer med redskaber som fx CDord og Comfort Audio, men efterfølgende siger, at de ikke kan få faglærerne på klassen til at anvende det i timerne. Vi har ligeledes, hvordan VISO har afdækket en elevs vanskeligheder og overleveret anbefalinger til skolen, som kun følges i meget ringe omfang af en enkelt lærer – som regel dansklæreren/klasselæreren. For en elev som Carl betyder det, at han kun er hjulpet i en lille del af sin skoledag – og må undvære den nødvendige støtte i størstedelen af tiden.
Jeg har ikke fundet en god løsning på at få tid til at gennemgå dagsstrukturen med Carl. Der er fem forskellige lærere inde over i morgentimerne og dette er i høj grad faglærere. Tidligere brugte jeg dagens morgenbånd til at forberede eleverne på det, der skal ske i løbet af dagen. Men nu har de faglærere i morgenbåndet, så jeg skal finde et andet tidspunkt eller redskab til denne forberedelse.
Det er tydeligt, at de digitale redskaber KAN muliggøre, at fokuselever kan tilgå opgaverne selvstændigt og med succes, men at eleverne har brug for at blive guidet i forhold til både anvendelse af redskaberne og løsning af opgaverne. Med udfordringer i forhold til fx hukommelse, eksekutive funktioner og opmærksomhed er det ikke noget, vi kan tilbyde disse elever en gang for alle. Det er en on-going proces, som skolerne er nødt til at have ressourcer til at kunne prioritere og tilbyde. Men - som redskab i en bevidst pædagogisk indsats, kan teknologierne understøtte såvel den pædagogiske indsats og elevens selvstændige arbejde.
I andet modul skulle Carl løse 4 Grammatip.com-opgaver. ’Det kan jeg jo ikke selv’, var hans første kommentar. Jeg havde mulighed for at sætte mig hos ham og vise ham, hvordan han skulle forsøge at arbejde selvstændigt med opgaven og lærte ham, hvordan han kunne bruge CDord bedre. Han fik lov til at sidde og arbejde på gangen (opleves som et privilegium), og han gik modstræbende i gang. Jeg fortalte ham, at jeg var sikker på, at han kunne klare denne opgaver på fin vis. Kort efter hentede han mig og meddelte: ’Det gik ikke godt, det gik super godt’. Carl lavede resten af opgaverne på samme vis. En opgave ad gangen og hentede mig efter hver opgaver, så han kunne få ros og feedback. Da han var færdig med opgaverne udstrålede han en stolthed, der lyste langt ud af øjnene på ham. Det skal skrives hjem til mor
Det er nødvendigt, at der på skolerne udvikles et fælles sprog, fælles mål og klare forventninger til, hvordan ALLE lærere i et team anvender de samme redskaber og metoder for elever som Carl. Hvis elever med særlige behov fik en kontakt-lærer, der kunne fungere som elevens ambassadør og sætte rammer op for den enkelte elevs støttebehov og muligheder, kunne denne lærer også fungere som inspirator formidler til de øvrige lærere. Men skolens ledelse må samtidig tage sin ledelsesrolle på sig og præcisere forventninger for den samlede lærergruppe, så kontakt-lærerne får den fornødne opbakning og mulighed for at gennemføre denne form for ”uddelegeret ledelse”. Men det er også nødvendigt, at der skabes et forberedelsesmæssigt rum, hvor det er muligt for faglærerne at opnå kendskab til enkelte elevers særlige behov og mulige metoder/redskaber.
Det er meget tydeligt, at elever som Carl i hovedparten af timerne overlades til sig selv, når det kommer til at anvende kompenserende redskaber som fx CDord. Selvom dette redskab er udbredt på skolerne og har været det gennem mange år, så er der ikke udviklet en generel didaktik og erfaring omkring anvendelse af redskabet i de forskellige fag. Lærerne overlader det til eleverne, om redskabet skal bruges – og eleverne vælger at bruge andre løsninger som fx spørge læreren om stavemåde, få andre til at læse højt eller skrive teksterne for sig. Hvis lærerne samarbejde om at designe nogle forløb, hvor målet for eleverne var at blive selvkørende i skriveprocessen ved hjælp af CDord, så ville både elever og lærere måske få sig dybere erfaring med redskabernes værdi og anvendelighed i forhold til både at kunne støtte den skriftlige produktion både kvalitativt og kvantitativt.
På mange skoler oplever vi et væld af omstruktureringer, udviklingsprojekter og forandringer – som følge af folkeskolereform, økonomiske rammer, efteruddannelseskrav og almindelige personalemæssige udskiftninger. Vi har svært ved at se, at der er særlig meget fokus på, hvordan elever som Carl får den nødvendige støtte under disse forandringer. Igen ville en kontakt-lærer/ambassadør måske være den, der kunne have disse elevers perspektiv, så evt. afhjælpende tiltag kunne tilbydes forebyggende i stedet for konfliktløsende, når det først er gået helt galt for eleven.
Hvad gør I for at forebygge problemer for elever som Carl?
Klassen har mange faglærere i år. Fokus-eleverne reagerer meget anderledes i disse timer. De takler ikke rigtig en engelsklærer, der kommer forbi 2 gange 45 minutter om ugen og ikke kender til deres særlige situation.
Næste år skal der være en anden organisering på skolen. Der skal ikke længere være én lærer til én klasse, men oftere to lærere til tre klasser, og lærerne vil være tilknyttet en årgang frem for en klasse. Vi gør det allerede lidt i nogle fag, men næste år skal det være mere. Det er fordi vi har for få elever i klasserne. Hvordan vil Carl takle dette? Det er jeg spændt på. Det vil kræve meget mere samarbejde omkring hans skoledag. Det kunne være en fordel at få spredt de gode praksisser omkring ham og andre fokuselever til hele teamet. Med det kan også blive rigtig svært for dem.
Hvordan løser I sådanne dilemmaer? Hvad burde skolen gøre set i "Carls" perspektiv? Hvilke muligheder er der? Hvilke muligheder burde etableres? Hvor og hvem træffer afgørende beslutninger? Hvem skal og bør involveres?