da nb da da da nl sv da da da de en de da da da fr da da fr en de da da da da da da sl sv da da da sv sv da nn nb en ro de en sv da de nb fi en en de da da da da da da en da da de da da da da de da en da da da da en da de da da en da da da da en fr de da da en da da da da da da da da en da da da nn en da da da da en da da da da en de da da da da da da en da da da da en da eo da da da da da de da da da da da da es da da da da da sv da da fr fr ro da da da da da sv da da da da da da da da da da da da da da da da nl da da da da da da da nl da da da da en da da sv fr da da da da da da da da da da da da da nb nl da nn da da da pt ru da de da de da sv da da da en da de da ru da ru da de da da vi de en sv da hbs_lat en de da da en en da hbs_lat en da hbs_lat ru da da hbs_lat da da sv
Digte om Kærligheden - www.anettekruse.dk
Den svære, umulige, men dejlige kærlighed....
Tove Ditlevsen havde en inderlighed i sine digte, som stadig gør noget ved min oplevelse af at være menneske og kvinde. Følelsen af at være hel...bare een gang i sit liv... - den stræbte også hun efter - men fandt den aldrig helt.
Tove Ditlevsen skrev mange smukke digte, og det kan være svært at vælge, men jeg har altså alligevel plukket nogle af dem, som gør mest indtryk på mig...
og hvor ingenting varer ved,
hændte det én slog sig ned engang
og fandt et blivende sted.
Da lo de, alle de farende folk:
Nu har vi set det med.
Gulvet var snavset af mange slags vejr,
slæbt ind af mange slags sko,
kalkpudset skalled’ i lampens skær
som var det en landevejskro.
Dog lokked den blidt med intim musik,
hvor hundrede mennesker kom og gik
med hver sin vilje og ve.
Og en betalte med sælsomme ord,
der lå i min grådige hånd,
som skinnende perler, trukket på snor
af ukendt ungdom og ånd.
En anden lagde en fremmed sorg
så tungt, så tungt mod mit bryst,
en tredje pusted den leende bort
og bragte mig lykkelig trøst.
Men han der fandt sig et blivende sted
ejede slet ingen ord
og ingen at dele sin tavshed med.
Han sad ved det nederste bord,
og jeg så ham først, da de andre drog bort,
og jeg så ham vist aldrig før –
han rejste sig roligt og stængte hårdt
Hans pande var mørk og blid,
Jeg ved ikke hvorfra han kom
(men værtshuse lukker ved midnatstid,
og stolene vender vi om).
Han blev der om natten – da morgenen kom
og købte den søvnløse fri,
lyttede jeg ud mod den blæsende vej,
hvor alle slags folk kom forbi.
Og det brændte af sorg i mit bankende blod
ved at lytte til vejenes sus
men den tanke var underlig ny og god:
at nogen sov i mit hus.
I mit hjertes café,
hvor alting kan ske,
blev hver lille rød lampet
slukket og glemt som den gyldne gråd
hver farende sjæl har grædt –
og gulvet blevet fejet for al slags vejr,
og døren var lukket og tæt.
Og alt det voldte den sidste gæst,
hans sjæl var som brændende sne,
og han tændte et lys i mit hjertes café,
ingen farende folk får at se.
Fra digtsamlingen Blinkende lygter, 1947
Der er to mænd i verden, der
bestandig krydser min vej;
den ene er ham jeg elsker,
den anden elsker mig.
Den ene er i en natlig drøm,
der bor i mit mørke sind,
den anden står ved mit hjertes dør; -
jeg lukker ham aldrig ind.
Den ene gav mig et vårligt pust
af lykke, der snart fo'r hen,
den anden gav mig sit hele liv
og fik aldrig en time igen.
Den ene bruser i blodets sang,
hvor elskov er ren og fri,
den anden er ét med den triste dag,
Hver kvinde står mellem disse to,
forelsket, elsket og ren -
een gang hvert hundrede år kan det ske,
de smelter sammen til én.
De evige tre; - fra Lille Verden; 1942
Ak, du der holder et levende menneske
og tror at dette elskede væsen
kan dæmpe dit hjertes savn,
og tror han kan følge din tanke
hvor ordene ikke kan nå
og gætte de vildsomme drømme
ingen i verden så -
Du, der smiler af glæde
og tror du har fundet en lykke
som ingen i verden ved;
en jordisk og ren lille lykke,
dyb og bestandig og god
med rod i det levende hjerte
du hviler din pande imod
kun er du lidt trist og træt -
skal du søge din elskedes øjne
og se han er glad og mæt,
og mærke ham lukke sit væsen
om hygge og aftenfred,
mens mørket sænker sig i stuen,
og stjernerne går i skred
og lydløst brænder din lykkes
og ind i den gode stue
slår bølger af ensomhed,
og ingen ved hvad der skete
og ingen har gjort dig fortræd
kun er der et menneske hos dig,
som ikke kommer dig ved.
Ensomme menneske; - fra Blinkende Lygter; 1947
og alt, som gik itu?
Du arkiv for minder
fandt du aldrig lykken
som du vented' på?
Var du aldrig tone,
åben for din skæbne
Hvem i tidens morgen
har nægtet dig din ret
vejet dig i hånden
og fundet dig for let?
jeg elsker dette hjerte,
som aldrig gi'r mig svar.
Jeg kan lide denne side Du kan lide denne side • 51 personer kan lide denne side
Del siden på Facebook
Skriv en ny kommentar: (Klik her)
Klik her og skriv din kommentar
Send mig en e-mail når nogen følger op på min kommentar.
Anette | Svar 22.09.2011 10:30
Du har helt ret, Karin(-;
Karin | Svar 22.09.2011 03:14
Hej :) der er et par fejl i 'De evige tre' - det hedder: Den ene er ham jeg elsker - den anden elsker mig...og: Den ene er i en natlig drøm, der bor o.s.v..
Marijanne Gerdts | Svar 02.01.2011 21:06
Tove Ditlevsens digte rører mit hjerte.
birgit larsen | Svar 06.07.2010 22:08
tove ditlevsens forhold til kærlighed | Svar 26.05.2010 21:03
Hej, har en opgave, hvor jeg skal skrive om Ditlevsen's liv og forhold til kærlighed. Men jeg har ledt og ledt på nettet, men ka ikke finde nogt, ka du hjælpe?
sumeyye | Svar 29.04.2010 14:20
Hun har sgu gode digte loow
Anette | Svar 02.03.2010 00:52
Et menneske, der kan skrive så smukt om kærligheden, Sara, må også ha' mødt den, og "Den sidste gæst" bli'r jeg altid både trist... og glad af at læse(-;
sara | Svar 01.03.2010 21:05
jeg synes at det er så trist at Tove Ditlevsen ikke fik det hun ønskede i livet. Alle hendes digte viser mig, hvor deprimeret hun egenlig var...
sofie | Svar 05.02.2010 21:06
det her er en fed side fordi ALLE digtene går lige i hjertet
Jeg er glad for, at også du kan li' Tove Ditlevsens smukke digte, Sofie. Og ja, de går rent ind! Tusind tak for kommentaren(-;
Tak for ordene om mit cybersted - og du har da helt ret! Jeg havde knagme fået slettet et vers ved redigeringen NU er det ok! KH Anette
Fandt til min glæde det meste af digtet "Aftenbøn" her på siden.
Hyggeligt sted du har i cyberspace.
Jo, det gør det måske, Peter. Det er mange år siden, jeg flyttede derfra, men send mig en mail - Kontakt (ude til venstre med lidt info. Hilsner Anette
Sjovt nok har jeg tilbragt en masse tid ude på mosen i min skoleferie.
Min familie kommer fra verup mose. Jeg ved ikke om Poul Hansen siger dig noget.