en da da en da da da da da en da da da da sl da da it da de da da sv da da da da da da de da da da en da da da fr fi de da en da fr da da da da da da da da da da sv da sv da da sv da da da da da da da da de sv en da da da da da da da
Kobber er et livsvigtigt sporstof. En voksen indeholder cirka 100-150 mg, og det meste findes i leveren, hjernen, nyrerne og hjertet. Fostre og nyfødte har et særlig højt indhold i leveren, og det antages at fungere som lager under amningen, da mængden i modermælk er ret lav.
Pigmentdannelse i hud og hår
Opbygning af bindevæv, knogler og brusk
Dannelse af signalstofferne nordadrenalin og dopamin
Røde blodlegemer ved at binde jern til hæmoglobin (der transporterer ilt)
Antioxidant, der modvirker celleskader forårsaget af frie radikaler
Mangler og dårlig udnyttelse forårsages af
Høje C-vitamintilskud og jern kan hæmme optagelse
Høje zinktilskud over en længere periode, der kan hæmme optagelse
Forekommer sjældent, men kan medføre:
Øget tendens til infektioner og forgiftninger
Manglende pigment i hud og hår
Menkes sygdom (medfødt mangelsygdom)
Skyldes nedsat optagelse fra mavetarmkanalen. Der kan optræde
Lavt blodtryk og lav kropstemperatur
De fleste fødeemner, hvor der også findes jern. Især lever, anden indmad og kød samt nødder, fuldkornsprodukter, skaldyr, bønner og mørk chokolade.
Man ved ikke præcist, hvor meget kobber kroppen har brug for, men ADT er sat til:
Voksne 11 år og opefter: 1 mg
Børn 1-10 år: 0,34 mg
Forekommer sjældent, men ved omtalte mangelsygdomme. Tilskud anbefales kun, hvis der er konstateret kobbermangel.
Voksne: Højest 3 mg pr dag
Børn: Højest 1 mg pr dag.
Kobber er giftigt i større doser og kan medføre:
Kvalme, opkast og diarre
Virker ikke længere som en antioxidant, men som en pro-oxidant, der har modsat skadelig virkning
Større doser på flere gram kan medføre:
Wilsons syndrom (arvelig sygdom med for meget kobber)
Skyldes sygelig kobberomsætning og udvikles kun, hvis begge forældre har gener herfor. Sygdommen behandles med kobberfattig kost og penicillamin, som binder kobber og forhindrer optagelse.
Ubehandlet er sygdommen dødelig, og den medfører:
Ophobning af kobber, især i leveren
Kroppens indhold af kobber bør være i balance med zink.
Drikkevand forurenet med kobber fra vandrør kan give diarre – især hos nyfødte og småbørn. Vand fra den varme hane kan lettere optage kobber fra vandrørene. Derfor tilrådes det kun at indtage vand fra den kolde hane og gerne lade det løbe lidt forinden. Især, hvis der ikke har været åbnet for hanen i lang tid.
Lad ikke maden komme i kontakt med kobber fra ikke-galvaniserede gryder og lignende. Kobber frigøres især fra syreholdige emner som eddike, citron og vin.
P-piller og østrogenbehandling efter overgangsalderen kan øge blodets indhold af kobber.
NSAID præparater (fx mod gigt og smerter) kan forstærke virkningen af kobber.
Farvestoffet E141, der giver blågrønne, blåsorte farver indeholder kobber.