en de de it en en en en en da da en en da en en it ko en en io nb en da da da da da da da da nn da de de da da sv da da da da da da da da da da da da da en
Progesterontest - Well-being is common sense
Stud dogs owned by friends
Te story of Bernese Mountain Dogs
2 kinds of pedigree in Denmark
Racestandard for Berner Sennen
Med RAS for øje
Fakta om fastsættelse af parringstidspunktet
Det gennemsnitlige parringstids- punkt for alle tævehunde er på dag 12 - 13. Det kan dog hos nogle tævehunde variere fra dag 5 - 30 efter første blødning.
Hos den enkelte tævehund er der fra løbetid til løbetid set variationer på helt op til 12 dage mellem ægløsningstidpunktet. Forskellen er i gennemsnit 4 - 5 dage fra løbetid til løbetid.
Det er bedst, at tæven parres mellem 24 til 48 timer efter ægløs- ningen har fundet sted.
Det er bedst, at tæven parres i tidsrummet 24 til 48 timer efter ægløsning har fundet sted.
En undersøgelse har vist, at 90% af tævehundene blev drægtige, når det valgte parringstidspunkt var blevet baseret alene på måling af progesteronstigningen - imod 33% når man alene havde støttet sig til skedeskrab.
Ydermere kan man ikke regne med, at den samme hunhund har ægløsning på det samme tidspunkt i hver løbetid. Det kan ses af fig. 2, hvor det tidligste og det seneste ægløsningstidspunkt blev målt hos 47 hunhunde, som alle havde fået tre eller flere kuld hvalpe. Der var 12 hunhunde, hvis ægløsningstidspunkt varierede med 4 dage, og der var 2, som varierede med 12 dage!
Kennel Blässis kan på det varmeste anbefale:
Tlf.: 86 96 23 00
Her finder du nogle af de meste førende og kompetente medarbejdere indenfor bl.a. reproduktion.
Klip fra deres hjemmeside.....Ved nedsat frugtbarhed hos både tæve og hanhund udføres diagnostisk udredning til klassificering af problemet inden evt behandling iværksættes. Til dette brug råder vi over avanceret ultralydsscanner, røntgen, kvantitativ progesteronbestemmer, vaginoskop og fra foråret kan vi tilbyde inseminering med frostsæd direkte ind i livmoderen på tæven ved videoendoskop.......
Indtil for et par år siden har det været et skedeskrab og en mikroskopisk undersøgelse af tævens skedeslimhindeceller, der har givet det bedste fingerpeg om ægløsningstidspunktet. Under indflydelse af løbetidshormonet østrogen ændrer skedens slimhindeceller sig fra pæne, runde kernede celler til mørkere, kantede, kerneløse celler, når ægløsningstidspunktet nærmer sig.
Der er visse problemer forbundet med denne undersøgelse. Perioden, hvor de kantede, kerneløse brunstceller er til stede, kan være kortvarig, og siden de pæne, runde ikke-brunstceller er der både før og efter ægløsningen, kan det let ske, at man ikke ser brunstcellerne. Ydermere er undersøgelsesresultatet baseret på en temmelig subjektiv fortolkning af cellernes form og af hvor mange, der er af den ene type i modsætning til den anden. Endvidere findes der en celletype, som ligner brunstcellerne, og som produceres hos nogle tæver igennem hele løbetiden. Endelig er skedecellernes ændring forbundet med produktionen af løbetidshormonet østrogen og har egentlig ikke nogen direkte sammenhæng med ægløsningen. Der plejer at være en sammenhæng, men den er ikke givet
I løbet af de seneste år er der udviklet en hurtig og nøjagtig metode til måling af ægløsningstidspunktet. Man kan med en blodprøve måle koncentrationen af drægtighedshormonet progesteron i blodet. Progesteronindholdet i blodet stiger pludseligt i forbindelse med ægløsningen. Når denne stigning er konstateret (det tager en time at udføre testen), skal man bare sørge for at få tæven parret indenfor de næste 24 - 48 timer.
Hvorfor det er vigtigt at fastsætte det rigtige parringstidspunkt, hvis man ønsker at ens hunhund skal have hvalpe, kan ses af tavle 1. Resultaterne er fra en hollandsk undersøgelse, hvor 104 tævehunde med nedsat frugtbarhed blev parret, efter at det optimale parringstidspunkt var blevet fastsat ved måling af progesteronindholdet i blodet. Resultatet var en drægtighedsprocent på 78%. De samme hunde var tidligere blevet parret sammenlagt 203 gange uden dyrlægeassistance. Drægtighedsprocenten havde da været 23%.
En anden hollandsk undersøgelse har vist, at 90% af tævehundene blev drægtige, når parringstidspunktet var blevet baseret på måling af progesteronstigningen - imod 33% når man alene havde støttet sig til skedeskrab. Ud fra disse forskellige undersøgelser kan man konkludere, at de fleste tilfælde af resultatløse parringer skyldes forkert parringstidspunkt, og at drægtighedsprocenten kan blive væsentligt forbedret ved fastsættelse af det rette parringstidspunktet med en progesteronmåling.
Forbedring af parringsresultater og drægtighedsprocenter
Progesteronbestemmelse kan hjælpe meget med til at forbedre parringsresultater og drægtighedsprocenter. I de tilfælde hvor en tævehund ikke viser klare tegn på at være i løbetid, eller hvor den på intet tidspunkt af løbetiden viser sig parringsvillig, kan progesteronmåling med fordel benyttes, ligesom metoden er nyttig, når man har en hunhund, der skal rejse langt til en éngangsparring, eller hvor andre skal rejse langt for at komme til hunhunden. Hvis en tævehund skal insemineres med sæd fra udlandet, er progesteronmåling også velegnet, siden man har 24 - 48 timer efter stigningen i koncentrationen af progesteron er konstateret til at få hunden insemineret.
Hos tævehunde, som ingen løbetid har, eller hvor man ønsker at starte løbetiden udenfor tævens normale rytme (for eksempel samtidig med at en god, udenlandsk hanhund er på kortvarigt ophold i Danmark), kan man inducere løbetid med hypofysehormonindsprøjtninger samtidig med, at man måler progesteronindholdet i blodet for at finde frem til det rette parringstidspunkt. Hypofysehormoner fremmer modningen af æg i æggestokken og har ingen væsentlige bivirkninger udover en mulig overstimulering af æggestokken og allergi overfor indholdstofferne (ses sjældent). Indsprøjtningerne virker bedst, når der er andre løbske tæver i nærheden, som via udskillelse af feromoner, fremmer udviklingen af løbetid hos den behandlede tævehund
Hvordan foregår måling af progesteronindholdet i blodet? Man vil normalt tage en blodprøve på ca. 8. - 10. dagen i løbetiden og derefter hver 2. - 3. dag, indtil man kan konstatere en stigning af progesteronkoncentrationen over et bestemt niveau. Hvor mange blodprøver, det er nødvendigt at tage for at konstatere en stigning, er derfor afhængig af, hvornår tævehundens ægløsningstidspunkt er. Siden den enkelte tæves ægløsningstidspunkt varierer fra gang til gang, kan man ikke med sikkerhed anvende den forrige gangs ægløsningstidspunkt som referencetidspunkt. Dyrlægen kan dog ved anvendelse af en teknik, hvor man kigger på skedeslimhinden igennem en rør placeret langt op i skeden, vurdere, hvornår den første blodprøve skal tages.
Til sidst skal det nævnes, at det nu har vist sig, at anvendelse af progesteronmåling til fastsættelse af det optimale parringstidspunkt resulterer i en øget kuldstørrelse. Ved at lade parringen finde sted 48 timer efter, at der er blevet konstateret en stigning i blodets progesteronindhold, opnår man, at det største antal levedygtige sædceller er klar til at befrugte det største antal modtagelige æg.
Powered by Create your own unique website with customizable templates. Get Started