da da da da da da da en en en de sv da pt da da da sv da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da en en en en en da da da sv da da da da en da da da da da da da da da da da da da da da da da da en da pt da da de da nb da da da sv da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da et da da da da en en en en da da da da da da da sv da en en en en en de en en da de de en en nl en en nl nl en da de nl da en da da da da nah da da da da da en eo da da fi da da pt da da
Nede i jorden Oppe i himlen
Udgivet den 9. august 2016 af psykologcc
Skrevet af Stine Melgaard Lassen i samarbejde med Tea Melgaard.
Anmeldt af psykolog, familierådgiver og forfatter Charlotte Clemmensen
En børnebog om det værste der kan ske
Det er en børnebog, jeg som voksen bliver meget berørt af at læse, fordi den er så godt og ærligt skrevet. Bogen handler om at miste, sørge og savne, som nødvendigvis bliver et nyt livsvilkår at følges med, når vi mister en der står os nært.
Tanken om at skulle fortælle vores børn, at mor eller far er død er noget af det værste vi kan forestille os.
Når det sker, bliver vi naturligt usikre på, hvordan vi skal gøre det, om vi skal fortælle hele sandheden, om hvor meget vi skal gå i detaljer, og om hvornår vi skal fortælle det. Kan vores børn klare at høre det? Hvordan vil det reagere og mange andre spørgsmål melder sig.
Hvordan kan vi møde vores børn i sorgen, samtidig med at vi skal takle vores egen sorg?Når vi mister en, der står os nært, har vi som forældre både vores egen sorg at forholde os til, og vores børns sorg. Børnene har jo også mistet og ser de voksne i sorg og krise.
Hvordan taler vi med – og møder vores børn i det?
Børnebog til de mindre børn
Nede i jorden – Oppe i himlen er en børnebog, som er skrevet til de minde børn.
Denne lille børnebog, er et godt bud på, hvordan vi kan komme i gang med at tale sammen. Både tekst og tegninger, som er meget vedkommende i sin enkelthed hjælper med til, at vi kan tale om alt det svære, som vi er nødt til at tale med hinanden og vores børn om.
Bogen handler om en lille dreng der hedder Anton som går i børnehave. En dag da mor kommer og henter ham, fortæller hun at far er død.
Vi følger Anton i tiden efter fars død.
Vi hører om, hvordan han ikke ved hvad han skal gøre, når de voksne er kede af det.
Om begravelsen, hvor fars kiste bliver beskidt, når den skal sænkes ned i hullet. Om blomsten som Anton har valgt og som lyser op i hullet.
Alt sammen beskrives i meget enkle, konkrete og børnevenlige ord – der giver fin mulighed for at tale videre om, hvad Anton mon tænker på, når fars kiste sænkes ned i hullet.
Anton kommer i børnehaven, hvor det er svært at lege, fordi det at mangle far fylder det hele – det er som om han er syg .
Anton gør sig tanker om far mon kan høre, hvad han siger selv om han er død.
I børnehaven ser Anton en kanin, og han husker far har sagt : ”man skal være stille, når man ser et vildt dyr”.
Midt i sorgen er der minder, der skal passes på og værnes om – vigtige historier om far der skal bevares. Forfatterne formår at give plads til disse fortællinger om far, og tør lade Anton komme til orde med dem og hjælper med at værne om de gode minder.
Dette er meget vigtigt for børn i en sorgproces, at de får hjælp og støtte til at passe på de gode minder og får lov til og mulighed for at tale om dem.
Pædagogen Ellen i børnehaven, deler historien med Anton, om far der byggede skuret på legepladsen. Hun hjælper også med at bevare historier og minder om Antons far.
Anton bliver mødt i sin sorg og Ellen tør dele lidt af egne tanker og følelser, hvilket giver Anton en følelse af anerkendelse og forståelse fra hende. Børn må ikke overlades til sig med deres følelser, de har brug for at mærke vi står sammen om det svære. Børn bliver ikke mere kede af, at tale om det der er svært.
Anton bliver vred på både far og mor over far er død.
Følelserne og beskrivelserne er genkendelige og i børnehøjde. De er kort og konkret beskrevet, så der er plads til mere snak mellem barn og voksen om følelserne, når det læses højt for barnet.
Alle forældre bør kende til denne børnebog, fordi de fleste på et tidspunkt får brug for, at tale med deres børn om sorg og om at miste et betydningsfuldt menneske.
Så husk denne lille fantastiske børnebog, når I engang skal forholde jer til jeres barn i sorg.
Bogen er fantastisk godt skrevet, i et helt enkelt og ærligt barnesprog og illustrationerne er enkle, sigende og vedkommende og indbyder til snak .
Køb bogen til børnehaven
Jeg vil anbefale alle daginstitutioner at indkøbe bogen, da den er et meget godt grundlag for samtale med børn, der har mistet en nærtstående. Det er ikke en bog der skal hentes på biblioteket, men en bog der bør stå på hylden i enhver børnehave, så den tages ned af hylden den morgen en mor eller far fortæller, at der er død i barnets nære familie.
Bogen kan læses og danne grundlag for snak, både med det enkelte barn og med børn i grupper.
I min egen klinik er bogen allerede fast inventar, og bruges både til at samtale med børn, og til at anbefale voksne at læse for deres børn eller børnebørn.
Udgivet i 0 - 6 år, Børn og angst, Børn og sorg, Forældre, Gode bøger, Psykologi, Selvstændighedsalderen | Tagget Børn og sorg | Skriv et svar
Udgivet den 3. februar 2016 af psykologcc
Kursus i Forældreklubben –
for forældre med børn i alderen 0-6 år
SÆT GRÆNSER – OG HJÆLP DIT BARN MED AT UDVIKLE ET GODT SELVVÆRD
Forældreklubbens kursus giver dig brugbar psykologisk indsigt og gode redskaber, som du kan bruge i relationen til dit barn i hverdagen.
Kurset tager udgangspunkt i de oplevelser og udfordringer, de fleste børnefamilier støder på i hverdagen som f.eks.:
Du synes, der er mange konflikter i hverdagen, hvor du er udmattet og ikke synes det lykkes, selvom du har de bedste intentioner og gør det bedste du kan?
Du oplever de samme konflikter igen og igen – og det er svært at se en vej ud af dem?
Du kommer til at skælde mere ud end du har lyst til, fordi dit barn ikke hører efter?
Der er alt for mange konflikter jer alle imellem, både børn og voksne?
Nærheden og fortroligheden i parforholdet er ”blevet væk” og I er blevet til kun at være en mor og en far?
Du er træt af, at synes du ikke er god nok og ikke at have noget ”forældreselvværd”
Kan du genkende noget af det – og vil du gerne skabe mere harmoni og velvære i familien for jer alle sammen? – så er dette kursus noget for dig.
Tre aftener med en erfaren familiepsykolog som din personlige vejleder både under og efter kurset.
Viden om børns forskellige udviklingsperioder.
Viden om- og redskaber til, hvordan du kan opdrage og sætte grænser, så du samtidig   hjælper dit barn til at udvikle et godt selvværd.
Redskaber til at skabe en hverdag med plads til både børn og voksne.
Et større forældreselvværd, som du vil have glæde af også i tiden efter kurset.
Et netværk med andre forældre, der kan inspirere dig og vil vise dig, at du ikke er den eneste der synes familielivet er både hårdt, godt og udfordrende.
Redskaber til at skabe nærvær, gode stemninger, naturlige grænser og en stærkere relation til dit barn.
Mulighed for at være med i en lukket gruppe, hvor du kan være i kontakt og sparre med mig og de øvrige forældre under hele forløbet og 1 måned efter afslutning
Gladsaxe Hovedbibliotek Søborg Hovedgade220 2860 Søborg – Mødelokale 6
Kurset består af 3 mødeaftener kl. 18.00 – 19.45 Tirsdag den 23. februar – Tirsdag den 1. marts – Tirsdag den 15. marts
Kr. 995,00 pr. person inklusive kaffe, te, frugt.
På mail: mail@psykologcc.dk eller Tlf. 22 58 03 99
Udgivet i 0 - 6 år, Forældre, kursus, Psykologi, Selvstændighedsalderen | Skriv et svar
Udgivet den 7. februar 2014 af psykologcc
Selvstændighedsalderen – en hæslig tid med mening…!
I denne uge, har samtaler med forældre inspireret mig til at skrive lidt om selvstændighedsalderen. I samtaler om dette emne bliver der både pustet, stønnet, grædt og grinet rigtig meget.
Husk….lige om lidt, så er det en anden udviklingsfase dit barn er i…..
Grin, græd, pust og støn – men læg mærke til alt det sjove det også indebærer – det er der, kig bare godt efter….
Selvstændighedsalderen – en hæslig tid med mening..!
“Nej, nej, neej….vil selv…gå væk!”
Tårerne løber i stride strømme, kinderne røde af raseri, tonelejet skyhøjt – mens den lille toårige desperat og målrettet forsøger at styre indkøbsvognen rundt  i den store  Netto fredag eftermiddag kl. 16.30….!!
Jo mere du forsøger at hjælpe, jo mere rasende bliver din lille elskede, besværlige, pinlige og umulige toårige…
De fleste forældre kender denne rædsomme og opslidende – men klassiske situation, som handler om et barn der er i selvstændighedsalderen, eller trodsalderen, som den blev kaldt tidligere.
Men hvorfor..??? – spørger mange forældre…?
Hvem er jeg? – jeg er mig!
De fleste i dag kalder perioden selvstændighedsalderen, fordi det rent udviklingspsykologisk er det det der er gang i – en begyndende selvstædighedsgørelse!
Allerede omkring et eller halvandet års alderen opdager dit barn, at det faktisk er den person det ser derinde i spejlet.  Det begynder at udvikle et selv. Dit barn begynder at omtale sig selv ved navn – og det begynder at mærke og føle, hvad det gerne vil – og ikke vil.
Det er den udvikling der sætter gang i selvstændighedsalderen, og som gør, at dit lille søde nemme barn pludselig er at finde på gulvet i supermarkedet, fuldstændig rasende over hun ikke kan/må køre indkøbsvognen, eller derhjemme liggende på køkkengulvet i vildt raseri over hun ikke må få flere is..
Dit barn tænker med sine følelser
I selvstændighedsalderen bliver dit barn ulykkelig og rasende over ting, som du ikke selv synes er betydningsfulde – ting du bare betragter som en lille detalje. Men det finder du hurtigt ud af det ikke er. Set i et barneperspektiv  er der på ingen måde tale om detaljer!
Men der er faktisk en hel logisk forklaring på de voldsomme reaktioner. Dit barns hjerne er i fuld gang med at udvikle sig, og dermed slet ikke færdigudviklet.
Det betyder, at det område i hjernen vi voksne bruger til at styre vores følelsesmæssige reaktioner. Det område er hos dit barn ikke udviklet endnu. Så derfor er det et andet sted i barnets hjerne der er virksomt i situationerne. Det er det sted i hjernen der rummer alle følelserne, som kommer til udtryk i fuldt flor, når dit barn går helt bananas bare fordi hun ikke må få guldsandalerne på udenfor i snevejr. Reguleringsstedet er stadig ikke udviklet. Faktisk kan man godt tale om, at følelserne løber af med dit barn.
Dit barn har brug for din hjælp til at holde styr på alle de store følelser . Du skal vise du forstår og hjælpe med at sætte ord på de ting, hun bliver stik tosset over. Samtidig har dit barn brug for støtte til, ikke at reagere uhensigtsmæssigt eller kommer til skade.
Følelser er ikke nemme at styre, når man er 2-3 år gammel.
Lige så stolt og glad dit barn er, når tingene lykkes, lige så ked af det og rasende bliver det, når det ikke må det det gerne vil, eller når tingene mislykkes. Både glade og vrede følelser er store og voldsomme.
Dit barn er på opdagelse, har mod på livet og en stor lyst til at se hvor meget det kan klare på egen hånd. Denne lyst og energi skal du se som et sundhedstegn, der er nødvendig for at udvikle et selv, et godt selvværd og en god selvtillid.
Mødet med oplevelsen af frustration kan være svært, når man bare er en lille størrelse:
Det tager tid at lære at håndtere et nej og de følelser, der opstår i den forbindelse. Og når man er 2-3 år gammel og frustreret, er det svært at forstå helt kedelige forklaringer på, hvorfor man ikke må få guldsandaler på i snevejr og frostgrader. Når man ikke forstår forklaringen og meningen, ja så ligger det lige for at blive ked af det og vred og gøre alt i sin magt for at få ret – og få mor og far til at forstå. Det er et sundhedstegn, at dit barn ikke gir sig lige med det samme!
Det kan være rigtig hårdt og anstrengende at have selvstændighedsalderen i huset, og det er nødvendigt at sætte nogle grænser, både af hensyn til dit barn og af hensyn til resten af familien. Jeres barn har naturligvis brug for et passende råderum, men med tydelige grænser, som dit barn mærker ikke er til forhandling.
Når du sætter tydelige grænser, tager du ansvaret fra barnet og giver det nogle trygge rammer agere indenfor. Du skal også mærke efter hvor dine egne grænser går og stå ved dem.
At sætte grænser og sige nej betyder ikke, at du automatisk skal sige nej hele tiden.
Dit barn er på opdagelse i verden, og selvstændighedsalderen har også det formål, at dit barn får opbygget et sundt fundament til et stærkt selvværd og en selvstændighed.
Derfor er det vigtigt , du engang imellem siger ja og ikke gør de potentielle konflikter til magtekampe hele tiden…..
Jeg ønsker dig en god vinterferie, hvis du er en af de heldige..!!
Udgivet i Selvstændighedsalderen | Skriv et svar
Mor har fået ny kæreste!
Må børn tro på julemanden?
Velkommen til Holland – en unik rejsebeskrivelse ..
Boganmeldelse: Du skal være far – og du har 40 uger til at fatte det
0 – 6 år
Baby på vej – den allerførste tid som mor og far