da da da id da da da da da da da da da da da da da de nb da da da da da de da sv als da da da da de da da da da da da sv sv da da da da da da da en da da da da da da da da da da da da nb da nb eo en nb nb nb sv nb nb nb it nb nl de da da en de da da de en de da da da da da da da da da da da en da en da da da nb da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da en da de da da da da en de da da da da da en da da da da da en nb en da en da en en en en en da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da en da en da en da en da en da en da en en da da da da da da da da da da en da da da da da da da da de da da da da da da en da da da da da da da da nn nn da da da
Fodby Sogns historie og arkiv
Jeg er født på en sofa i Bistrupgade 29 kl. 10 om formiddagen i 1955, jeg var ret lille og vejede ikke ret meget og i den første tid tabte jeg mig. Jeg har tilbragt sorgløse stunder og ganske alvorlige dage i denne by. Det første jeg husker var en kæmpe dukke, jeg altid slæbte rundt på, den var større en jeg, med tøj krop, hoved og arme var af porcelæn. Den have ikke noget tøj. Det syntes jeg ikke var nødvendig, og så var den lettere, at slæbe efter sig, i en arm eller et ben. En dag da jeg kravlede under hegnet til Anders og Ingeborg gik hovedet i stykker, det kunne ikke laves. Far købte en stor plastikdukke til mig men det blev aldrig det samme, den var ikke ledløs nok.
Anders og Ingeborg var vores naboer, Ingeborg var Anders husbestyrerinde. Anders har i mange stunder fortalt historier, rend efter os eller drillet os. Anders var en lidt svær mand, der altid gik rundt med en gammel murerkasket og seler. Anders kom fra Dyrlev Beldringe. Ingeborg Kirstine Petersen født Larsen i Rettestrup. Vi holdt meget af Anders og Ingeborg og det var dem der fik mig til at holde op, med at bruge sut, for Anders sagde at jeg var alt for stor til at bruge sut, og det så grimt ud at sådan en stor pige brugte sut.
Anders dør 2 september 1958 og Ingeborg 23 november 1959.
Jeg husker også min røde tre hjulet cykel. Den var også min et og alt. Lige indtil at vores nye naboers lille dreng, havde taget cyklen og var kørt i Gadekæret. Vi hørte nabokonens skrig, og mor fik han fisket om og lagde ham på maven, hvorefter hun pressede vandet ud af lungerne. Falk Zonen blev tilkaldt via Burgsen, som var den eneste der havde telefon. Herman som han hed blev ok, og overlevede. Lise og Erik hed de nye, efter Anders og Ingeborg. De havde så vidt jeg husker 3 børn.
På den anden side af vejen boede Johanne og Munk de boede i et gammelt hus med fladt tag, som Munk havde bygget op af en gammel ruin der lå på grunden, i Bornholms stil som han altid sagde.
Munk tjente penge ved at arbejde lidt her og der. Det var markarbejde og deslige, siden hen var han på understøttelse og hentede sine penge på cykel i Næstved. Når han kom hjem var han gerne lidt beruset og kunne ikke komme af cyklen og havnede gerne i syrenhæken, hvor Johanne var ude og fiske han op.
Han havde en meget stor urtehave og i sine yngre dage meget velholdt, den gav fine grønsager. De hentede gerne vand fra det nærliggende gadekær til at vande urterne med. 2 spande og en vandkande af metalbrugte de.
Munk havde en stor sort gedebuk som gik og græssede her ved gadekæret, vi var lidt bange for den var lidt ondskabsfuld. Han havde også kaniner, en gris eller to.
Han holdt meget af sine kaniner, så da de fik kaninsyge og far måtte aflive dem græd han.
Munk gik altid og samlede brænde i skoven, alt nedfalden og det der var til overs samlede han. Han fik det meste gratis, og de penge var sparet.
Munk havde tapetseret væggene i stuen med billeder fra diverse ugeblade, blomster, mennesker, piger med mere eller mindre tøj på. Der var ikke elektricitet hos dem, de havde petroleumslamper over alt, samt et komfur i køkkenet, hvor Johanne lavede mad.
De havde store mørkegrønne gardiner, med blomster på i stuen og kong Christian den 10ende og hustru hang på vægen, sammen med billeder af nogle slægtninge.
Munk og Johanne elskede gammeldags dansemusik, helst spillet af Teddy Petersen. De havde en lille transistor radio, som altid stod det samme sted, så de kunne hører Teddy Petersens orkester og tit tog de også en svingom i stuen.
Johanne og Munk kunne ikke undvære hinanden de havde levet sammen i så mange år fyldt med sorger og glæder at da Johanne døde 23 september 1977, ja så døde Munk den 19 november 1977.
Hjemme havde vi gråænder og gæs i gadekæret, de var stækkede så de kunne ikke flyve og far havde lavet 3 andehuse på pæle. Her ruede de ællinger ud. En overgang havde vi også høns, men det gav for mange rotter så det blev droppet. Hvert år måtte vi være med til at fange dem og slagte og rengøre dem. Hvorefter nogle blev solgt og andre blev kørt op til frysehuset i Fodby og opbevaret der. Vi havde ikke fryser selv, og vi havde i lang tid havde vi et gammeldags støbejernskomfur. Jeg husker der var en kentaur på ovnlågen.
Ude i gangen havde vi en grukedel som mor kogte tøj, når hun vaskede. Ellers stod hun med vaskebalje og vaskebræt og skrubbede. Et hårdt slid var det. I min tidlige barndom havde vi heller ikke vand inde, så det blev hentet ved brønden i spande.
I huset var der Køkken, spisekammer, gang, hverdagsstue, stadsstue, soveværelse kammer og så et rum til Lokum, værktøj og en gris. Ja vi havde lokum som man kun kunne komme til ved at gå ud og om på den anden side af huset.
Haven var fyldt med kartofler, frugtbuske og et par æbletræer, et dejligt sommeræble som smagt vidunderligt. Vi havde også en sveskeblomme, som altid lige skulle have en snert frost for at blive rigtig gode.
Mellem Anders og gadekæret var der en sti på 40-50 cm den cyklede vi på i fuld fart. Når vi skulle i brugsen for mor. Vi faldt ikke i vandet, det gjorde vi sjældent, vi var jo van til gadekæret. Der er dog nogle af mine brødre der er faldt i ved at skubbe til isflagerne på vandet, eller hoppe fra sten til sten.
I brugsen boede Valdemar og Gerda som havde brugsen i mange år, Valdemar kom fra Ubby Holbæk sogn og hed Harald Valdemar Pedersen. Han var gift i 1934, med Gerda Pedersen, hun er født i Tureby Præstø amt. Valdemars far var landarbejder, og husmand og Gerdas far var skovarbejder under Bregentved.  De havde af børn Ole og Birgit. De overtager butikken efter Hans Peter Olsen der dør i 1934.
Det var en lille butik der havde det meste inklusiv de cowboybukser, som vi unger skulle bruge. Jeg husker især den store kaffemølle, som duftede helt vidunderligt, når der var malet kaffe på den og man kom ind i butikken. Til jul havde Gerda altid pyntet det ene vindue med et nisselandskab, med en kælkebakke, huse, grantræer alt hvad et nisselandskab behøvede.
Desuden var der mange forskellige nisser nogle kælkede, løb på ski osv. Vi unger elskede at stå at kikke på det og finde nye opdagelser i landskabet, vi trykkede næserne flade og lavede fingre på ruden. De havde næsten alt inklusiv foderstoffer, og hvis de ikke havde det kunne man bestille det, så blev det hentet hjem.
På et tidspunkt blev der også sat en benzinstander op, så man kunne købe benzin, jo de fulgte med tiden, Valdemar havde butikken lige til han døde og Gerda førte den videre til hun var en ældre dame, og ikke syntes at tiden og Bistrup havde brug for en butik længere, og flyttede til Grimstrup.
På den anden side af vejen boede Holger og Oline Jensen. Jens Holger Jensen kommer fra Solrød hvor hans far var arbejdsmand, han bliver gift med Oline Dorthea Jørgensen fra Halling ved Randers. Hendes fra var Boelsmand.
Hvornår de flytter til Bistrup ved jeg ikke, men de boede der lige til Holger døde og Oline flytter, en gang i 1970-erne. De havde grise, høns et par køer som stod nede på jordstykker, der hvor Bistrupgade 56 og 58 ligger nu. Der gik Holger hver dag ned for at vande og flytte sine køer. Holger solgte æg og grise der kom en grossist en gang om ugen og hentede æggene. Han havde også mange grønsager på sine marker som han solgte. Men ud over jordstykket på Bistrupgade 19 så havde han også et stykke jord, der nede hvor bistrupgade 58 ligger i dag.
Jeg husker Olines blå kittel som hun næsten altid havde på. Når der var middages gæster stod Oline i køkkenet, og kom sjældent ind til bordet og spiste med, hun havde det bedre uden i køkkenet, sagde hun. Desuden måtte ingen begynde at spise før værten havde fået mad.
Det var her mine brødre sprøjtede Holgers fine roser, så de gik ud. Haven var ellers meget velholdt, og der var absolut ikke noget ukrudt i den. Oline havde i en del år været med i husmoderforeningen i sognet, og også som formand.
Holgers og Olines datter Ingelise, gik i skole med Tømmerens Inge og Hans Wissing fra Saltø de fulgtes altid i skole sammen. Hun kom også meget hos Anders og Ingeborg. Det var Ingelise og Brugsmandens Birgit, det sammen med andre unge fra byen, der en nytårs aften kom, 1 kg gær i Munks lokumstønde, det kogte så meget over at det løb helt ud på vejen. Landbetjenten kom og skældte dem ud.
Over for Holger og Oline borede Frederik og Karen Hansen på vadestedsgården. Her rende vi unger en del og hjalp til i høsten med at køre halm ind. De var bror og søster og vokset op på gården. Frederik udstoppede fugle og dyr, og var god til det. De havde en karl vi altid kalde ”papøre” han hed Svend, han havde stritøre. Hver sommer kom en Tysk dreng på sommerferie Rejnholdt hed han ham legede vi ofte med, når han var der.
Frederik Hansen var formand for gymnastikforeningen fra 1919 til 1931, og han gik meget op i gymnastik. Han var den, der var med til at skaffe penge til foreningens fane, der nu er opbevaret på muset, med ret til at låne den Frederik Hansen fik også en pengegave til foreningen på 100 kr. han fik den på en meget utraditionel måde, nemlig i en kuvert bundet fast på en af hans mælkejunger som stod i gården. Der var ikke navn ved så man prøvede længe at finde ud af hvem der havde givet pengene. Karen husker jeg ikke så meget.
På bakken bag Vadestedsgården boede Herman og Erna Andersen. Mine brødre legede ofte med Erik deres dreng på samme alder, som dem. Herman solgte grønsager på torvet om lørdagen. Havde et drivhus bag gården.
Så var der gården bag os Bøvingslyst, her boede i min tidligste barndom Bernhard Arnold Nielsen han var gift med Maren (Manna) Kjær, men hun døde allerede i 1952 så hende har jeg aldrig set. Men fik fortalt at hendes forældre var fra Herningegnen og hed enten Hvidbjerg eller Fabricius Kraup og de kom hertil i 1922. Jeg husker ikke at Bernhard, boede der så længe, men husker at Jens Nielsen gerne skulle have Halmen hjem, til Langebjerggård. Husker også at gården stod tom længe og ind i mellem blev lejet ud. Vi gik tit op til rævehøjen og så ud over landskabet og drømte lidt.
Bistrupgade 9, den gamle skole, og smeden
Ved siden af Herman Andersen ligger Langebjerggård, lige bag smeden, her boede Jens Nielsen. Husker at hans bukser altid var så snavsede. Han havde en schæferhund som han altid pudsede på os, når vi stjal han valnødder eller æbler. Så rente vi alt hvad remmer og tøj kunne holde. Husker ikke om der boede andre der, men han havde en karl, da vi var børn. Han var i sine unge dage ansat på Saltø gods.
I den gamle skole (højskolen) boede Frederik Nielsen og hans kone. Han havde i sine unge dage, kørt mælk fra Saltø til Næstved Station, for de leverede, dengang Mælk til Trifolium i København. Han fortalte at, han starte kl. 4 og kørte via Bornakkeskoven og Ålestakbakken og om vinteren måtte han læsse halvdelen af neden for foden af begge bakker for at komme op af dem. Det må have varet et slid sådan at slæbe på de mange junger af mælk op og ned af vognen. Ellers har der boet flere forskellige i skolen, husker ikke dem alle.
Så længe jeg husker tilbage har der været smedje i Bistrup, her boede Niels Kristian Kristiansen og hans kone, og før han hans far Åge og Karen
Over for smeden boede Hans og Elna Mortensen, det var en gammel firlænget gård med stråtag. Husker de have en stor St, Berners hund.  I køkkenet stod der et langt bord, med en bænk langs vægen, under bænken var der bure til gæs høns og for enden af bordet en stol. Over stolen på vægen et tobaksskab.
Jeg ved at Hans Harald Mortensen er født Thinget Neble mark Boeslunde og Elna Paulsen født Kirkeby Hornstrup sogn. De er gift i Pedersborg kirke.
Her boede mange forskellige mennesker husker dem ikke, det var ikke et sted hvor man boede længe. Dog boede der en Leo Larsen sammen med Lizzie Madsen, en af Svend Madsen døtre, de rejste til Sverige i 1963, havde mange børn.
På den anden side af vej over for Bistrupgade 4 boede Ejvind og hans kone, de havde 2 døtre Birgith og Hanne i enden af huset boede en ældre mand, husker ikke hvad han hed, med han skulle altid save brænde lige i middagsstunde når tømmerens kone skulle sove til middag. Mine brødre og tømmerens Hans, stoppede skorstenen til en dag, så han kunne ikke starte den. Motoren den sagde altid tuk tuk tuk. Det tog lidt tid inden han fandt ud af hvad der var galt.
Ved siden af Tømmer Gerner Larsen og hans kone, og sønnen Hans, som havde et musikbandt, som øvede på loftet over værkstedet. Her var vi somme tiden oppe og høre dem.
Chauffør Hans boede her, havde en datter Susanne.
Så er vi nået over bakken her lå Savværket med de røde tegl på. Her huserede Kaj Pedersen og hans moder Elna. Kaj var ikke gift, han havde gerne en eller to ansatte, til at gøre det fornødne arbejde. Men savværket, fulgte ikke md tiden og blev langsomt sat i stå. Der lå bunker, af træ og tegl mursten. Her stod også, noget af en lastbil, fra krigen 45, med kakkelovn på. Det var et godt og farligt sted at lege, og så kunne vi, altid gemme os, vis der kom nogen. Far sagde altid, at vi ikke måtte være der, det var for farligt, især når det tordnede. Med tiden sank det i grus, og blev revet ned.
Karl Erik Jensen tjaaa ungkarl, lidt anderledes, snakkede lidt med sig selv, var søn fra nabo gården Bryllingsgård. Passede sin jord, sine grise. Solgt lidt grønsager, ind imellem drak han lidt for meget, hvor han havde dobbelt så langt hjem. Ellers en fredelig mand. Huset er bygget af Peter Martin Hansen.
Bryllingsgård, her boede Pære Frederik som vi kalde ham, han havde nogle gode pære i haven havde en datter Karen og så Karl Erik.
Jens Axel Petersen boede her, da jeg var barn, med hans kone Lis og to døtre Hanne og Ulla. Det var hans far, der havde bygget gården. Axel som han i daglig tale blev kaldt, havde grise, som han solgte. Han havde en lille lastbil som han kørte rundt i.
Ved siden af Axel og Lis boede Anna og Lars Valentin Villy Olsen. Villy var Bugsmand i Spjellerup og var søn af Hans og Jutta Olsen, som havde Bistrup Brugs før Valdemar og Gerda. Jutta og sønnen Villy boede efter Hans Olsens død i Bistrupvej 2. De havde 2 børn Søren og Elsebeth. Villy døde i en ret ung alder så Anna boede der alene med sine to børn.
Kan ikke huske hvem der boede der.
Citronhuset kaldte vi det, havde også en stor udskiftning husker en familie med mange børn ellers ingen.
Her boede Åge Rasmussen og han kone Marie, men vi kom der ofte for de var bedsteforældre til nogle af byens andre unger, som vi ofte legede med. Dette var også et sted vi hjalp til med at køre halm ind. Når vi sad på halmlæsset kravlede der ofte en mus op i buksebenet, væmmeligt. I køkkenet var det en pumpe ved vasken som man pumpede vand op med. Af børn havde de Bent, Solvej og Anne.
Svend og Karen Rasmussen de havde af børn Anni, Kirsten AAge, Lone husker ikke meget om dem.Svend dør i 1988. og Karen flytter i 1998, til Næstved.
Poul Hansen og hans kone, Poul var vokset op på Tealyst møllevænget havde en pige Gitte, som vi legede med.
Husket ikke hvem der boede der.
Niels George Poulsen og hans kone Marie. Huset var gammelt man gik ind fra gavlen og kom ind i køkkenet. Husker at udlængerne brænde men at de reddede stuehuset. Han havde grise og høns på ladens loft, og var lidt af en opfinder, kunne altid finde løsninger på problemer med redskaber og andet. Marie snakkede altid om at rejse hjem til Skelby. Havde 2 børn Sonja og Torben.
Ågården Anna Kirstine Grothe og Anders Johansen, husker ikke meget om dem.
Til den anden side af byen mod skoven var vores nærmeste nabo Rasmine og Frederik Christiansen bygger der har bygget huset midt i 1930-erne, mens de selv bor i et gammelt udhus indtil det andet er færdigt.
Rasmine og Frederik bor der i mere end 46 år, hvor Frederik har været jord og betonarbejder, skovarbejder i Saltø skov, og har også arbejder i brunkulslejerne i Jylland under krigen. Rasmine arbejdede som malkekone på Vadestedsgården i mere end 22 år. Foruden hun var rengøringshjælp og hun har også vasket for folk. De fik 5 børn og en del børnebørn og de nåede at holde guldbryllup sammen.
Frederik var altid offer for sjov og ballade til nytår, og kun fordi han blev så gal. De havde en stor smuk urtehave,
Knud Poulsen og Bistrupgade 38
Gurli og Willy Møller de havde heste, og en overgang rideskole.  Husker jeg blev bidt i næsen af en hest, derfor er min næse lidt skæv i dag. Husker kun de havde Susanne og Palle. Palle kom slemt til skade fordi han cyklede lige ud i en bil, men kom sig. Ungdommen samledes altid, om aftenen på vejen ved hestefolden og Meritshøj. Vi unger kom der også, det var spændene at høre og se på de lidt større, der snakkede og røg cigaretter. Her legede vi også legen at tage land, og hvor højt elsker du, to boldlege, eller dåseskjul. Vi var ikke til at drive hjem i seng når mor kaldte.
Her boede Solvej og Kaj Christoffersen, de havde 3 piger og en dreng Ulla, Jytte, Frits og Lotte. Dem legede vi ofte med, husker de lå et gammelt bindingsværkshus gult, Det var meget faldefærdig, så Kaj rev det med og byggede Garageanlægget til sine lastbiler.
På den anden side lå Meritzhøj her boede Emil og Åse Madsen. De havde 2 piger Jytte og Inge. Senere fik de en dreng Flemming. Husker da han kom til, verden, da blæste Emil en retræte i sit jagthorn. De havde gerne en eller to karle Inge blev gift med en af dem. I enden af bygningen boede en ældre mand, så til sidst var meget syg. Husker ikke hans navn.
Her boede Ebba og hendes børn og så Ida og per Sørensen og før dem Idas bestemoder.
Elin og Arne Jørgensen boede der og før dem Julius en ældre mand og hans kone. Julius var også offer for drilleri til nytår. Kun fordi han virkede så gnaven. Ellers har Elin og Arne med deres to drenge og en pige boet der i mange år. Lis fra nr. 60 fortæller:
Da vi flyttede til Bistrup i 1958 boede Christian og Marie i nr. 54. Christian hed Iversen til efternavn, Marie Hansen, hun var husbestyrerinde for ham. Da Christian døde, kom Marie på Karrebæk Aldersdomhjem. Hvor længe hun levede der ved jeg ikke.Christian Iversen og Marie Hansen, Det er jo frygtelig længe siden men jeg husker at de altid havde en lille fed hund, der sad på bordet og spiste sammen med dem. Den sad på en voksdug og tog ikke maden før der blev givet tilladelse til det.
Efter dem købte Martha og Ejvind Fjordside huset, de boede i det, indtil de havde bygget på nabogrunden. Først derefter flyttede Elin og Arne ind i huset.
Bistrupgade 56 og 58
Her var bar mark her gik Holgers Jensens kører, indtil Fjorside og Ida og Per Sørensen bygger nye hus på jorden.
Martasminde her boede Erik og Henny Hansen, de havde 4 børn, Jørn, Lis, Ove, og Jens som vi ofte legede med. Huset hedder Martasminde på grund af en tidligere ejer.Husker at Henny havde en kraftig stemme når hun råbte efter sine unger ved spisetid.
Her var bar mark indtil Jens og Hanne Petersen bygger der.
Prøv 123hjemmeside gratis i en måned nu!