sv is is en is da da fi pt tr nb pt id sv is cs it is uk is cs hbs_lat is is nn is da is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is en sv de is is en is is is is is cs is tr nb pt hbs_lat nn tr is is de is de ca is
Nordens Kalender - 01.06.1930 - Tímarit.is
Nordens Kalender - 01.06.1930, Blaðsíða 57
I GRAAL YSNINGEN CATO: Nei Lydia .■— Aa nu hadde du den gode, varme stemmen din —. Du er næsten ikke noget forandret, Lydia — vet du det? LYDIA (smiler trist): Jeg er et helt andet menneske Aa stakkars Cato, gid jeg kunde hjælpe dig litt. — Jeg synes, jeg har gjort saa galt, jeg og, mot dig. Jeg forstaar det saa godt nu. Aa men jeg kunde ikke være anderledes -—. CATO: Nei. Aa tænk om jeg hadde forstaat det dengang, hvad jeg hadde — i dig, som var den samme — altid og uforanderlig — trofast og god og ærlig og stolt og sand (undselig) ædel — LYDIA: Aa stakkars Cato, nei jeg var nok ingen- ting av alt det der-------. Du maa tro, det var ikke fordi jeg var ædel, som du sier, jeg gjorde noget av det altsammen ■—• Du store Gud — — Naar jeg ikke snakket, ikke forlangte, du skulde si mig det, som det var, naar jeg visste, du var sammen med hende ■— jeg turde ikke du. Jeg turde ikke faa vite, du var glad i en anden. Jeg turde ikke si, hvad jeg tænkte. For du kan tro, det var ikke ædelt. Der var ikke det til saa — saa skamlost, at jeg ikke kunde tro det — naar du var sammen med hende. Gud som jeg hadet det menneske. Jeg var ræd for at snakke, for jeg visste ikke, hvad jeg kunde komme til at si, naar jeg forst var begyndt. Aa jeg var skinsyk paa hende, for vi blev gift alt: Jeg hadet det at dere skrev til hinanden. Jeg vilde ikke si noget, for jeg syntes, det var lumpent —jeg vilde ikke tilstaa det, at jeg trodde der var fare i det, at dere blev ved at være venner. -— Jeg bare nedsatte hende stille indvendig for mig selv — pyt, hun er da ikke saa pen som jeg, ikke saa klok — bare munter og sot og koket, men en gaas. Kan du ikke huske, jeg gik og snakket saan pent ned- sættende —• smaat og lurt •— til dig. Stakkar, du merket det ikke — ordentlig grovt for alvor turde jeg ikke -—. Og da hun kom hjem ■— hver gang hun hadde været hos os — jeg onsket, hun maatte komme ut for en ulykke, do, bli overkjort, bli lemlæstet — At du ikke skjonte — CATO: Jeg skjonte det ikke. — Det faldt mig aldrig ind, du kunde tænke slik —■ LYDIA: Nei for jeg var jo ædel — overmenneske — (Klagende) Aa jeg syntes, jeg var saa sorgelig tung — saa fattig, hadde saa faa strenger likesom. — Og hun hadde saa mange hun. Kunde alle de smaa vakre kunsterne til at ta dig med. Jeg kunde ikke kjæmpe mot hende •— ante ikke, hvordan jeg skulde bære mig ad —. Jeg var jo bare den gamle konen din —. CATO: Og saa var det, at du ikke vilde være ved, at du var glad i mig —. LYDIA (husker efter): Sa jeg det —. Aa Cato — jeg vilde jo ogsaa være stolt og ædel, som du sier. — Naar jeg ikke kunde være ung og deilig og bedaarende som dette festmennesket dit. Jeg hadde jo ogsaa været saa meget alene altid, skal du huske — som ung pike og •— gaat saan mellem en forretning og pensionatet -— mellem mennesker, som jeg ofte foragtet, folte mig hov- modig over, tit, •— som ikke regnet saa noie med de midler, som de brukte mot hinanden —. Jeg vilde ikke tigge -—•. Jeg trodde og trodde •— det kunde da ikke være mulig, at du vilde gaa fra mig •— og barnet. -— Du maatte da bli lei av den jaalen •— jeg var da noget andet ■—. Og da jeg saa skjonte, det var tapt •— saa maatte jeg jo ta Else og gaa. Aa jeg hadde de vildeste planer. -— Sidst vi mottes, da det blev avgjort —. Da jeg kom hjem, tænkte jeg paa at sende Else til dig. Jeg skjonte, du gjerne vilde set hende. Men jeg syntes, det var uret mot hende. Aa Gud -— alt det stygge, jeg tænkte og onsket — alt det rigtige, jeg provet at gjore — alt saa forte det bare til det samme —. CATO (ncesten hare stille forundet): Alt dette har jeg ingenting vist av —! LYDIA (heftig): Aa gid det var igaar ■— iforgaars — de skrækkelige dognene, jeg gik i dodsangst for Else •— og du var en fremmed mand langt borte, som jeg tænkte rolig paa — og alt dette her et fjernt, dodt liv —. CATO: Det vilde jo været en forbrydelse av mig dette her — hvis jeg kunde la være at tro — 55
Ef þú vilt tengja á þennan titil, vinsamlegast notaðu þessa tengla:
Tengja á þennan titil: Nordens Kalender
Tengja á þetta tölublað:
Tengja á þessa síðu:
Tengja á þessa grein:
Vinsamlegast ekki tengja beint á myndir eða PDF skjöl á Tímarit.is þar sem slíkar slóðir geta breyst án fyrirvara. Notið slóðirnar hér fyrir ofan til að tengja á vefinn.
Sækja textaskrár sem ZIP-skrá
Arngrímsgötu 3. 107 Reykjavík
Sími / tel: + 354 525 5600