sv is is en is da da fi pt tr nb pt id sv is cs it is uk is cs hbs_lat is is nn is da is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is is en sv de is is en is is is is is cs is tr nb pt hbs_lat nn tr is is de is de ca is
Nordens Kalender - 01.06.1930 - Tímarit.is
Nordens Kalender - 01.06.1930, Blaðsíða 53
I GRAAL YSNINGEN jeg skulde jo passe paa hende som jeg vet ikke hvad •— og doktorens har smaapiker paa hendes alder — jeg skulde lære hende at ride og ■—. Lerberg er saan en stor hyggelig, morsom gammel gaard — jeg skulde jo gjore det saa bra for hende da, som jeg bare kunde -—- Ja jeg kan jo bare be dig om det —■ LYDIA: Ja tak Cato -—. Neimen ser du — jeg hadde tænkt at faa det ordnet saan, at jeg fik ferie forst nu — saa vi kunde komme til at reise paa landet straks. Og saa for- resten bo i et pensionat utenfor byen da isommer. Ser du, undværee Els en hel maaned — og saa naar hun er rekonvalescent ■— CATO: Nei jeg skjonner nok det. ■— Men Lydia —■ vilde du være saa snild — h v i s det kunde la sig gjore, og hvis Else hadde lyst s e 1 v altsaa, at hun kunde komme og besoke mig en liten stund i sommer — om saa bare en ukes tid. Nu naar jeg blir alene. Vilde du gi mig lov til at sporre hende om det? LYDIA: Ja naturligvis -—. CATO: At vi skulde bli helt fremmede for hinanden vi to ■— ser du, det har jo gjort mig rent fortvilet ofte i disse aarene. Om det aldrig saa meget er min skyld. LYDIA (avbryter): Nei Cato — Jeg har jo aldrig onsket at skille barnet fra dig, kan du vel vite —. Men paa den anden side saa syntes jeg, nu mens hun er barn ialfald ■—- jo mindre hun blev mindet om, at der var noget — ekstraordinært — i hendes forhold, desbedre. At hun fik ha det saa fredelig som mulig disse aarene utover. Hun kan saa allikevel ha nok at gaa og spekulere paa —. Men det kan jo gjerne være, det er likesaagodt, hun venner sig til at se det som noget ganske natur- lig. Jeg skal gjerne sende hende op til dig en tur — CATO: Tak Lydia. LYDIA: Hvordan har du det egentlig nu, Cato? Du ser godt ut, synes jeg — CATO: Aa tak —. LYDIA: Hvordan lever Nanna? CATO: Jo tak -— hun skal være ved Stromstad iaar — forst hos sin gifte soster, Emma Lund -—. LYDIA: Du har to smaagutter? CATO: Ja. Finn og Leif. (Uvilkaarlig, halvsagte) Aa som jeg har længtes efter Else ofte —. LYDIA (litt forlegent): Er de friske og kjække, du, de smaa gutterne? CATO: Jo tak. Finn det er en liten plug rent. Leif har haremund, stakkar — det er saant et pent barn ellers —. LYDIA: Aa stakkars liten ■—- CATO: Lægen mener forresten, det kan opereres, naar han blir litt storre, saa det skal ikke merkes — LYDIA: Ja det kan de jo nu. Godt det er en gut, saa gjor det ikke saa meget. CATO: Ja. •— Jeg hadde forresten onsket saa meget, det skulde bli en liten pike. Men nu er det jo bra, det er en gut da —. LYDIA: Faar jeg gi dig litt mere te? CATO: Neitak du. Tak for te —•. Lydia reiser sig og begynder at ta av bordet. Bœ- rer testellet hen paa et anretningsbord i bakgrunden, staar der og steller. CATO: Hvor pent du har det, Lydia. Med saa mange blomster •— LYDIA: Nei du maa ikke se — her ser saa uryddig ut -— med alle de visne blomsterne. Jeg har jo ikke kunnet række nogenting i disse dagene. Og saa hadde Else plukket disse blomsterne den dagen, vi var i Hvitsten. Saa hadde jeg ikke lyst at kaste dem. -— Hvordan visste du forresten, at jeg skulde ha ferie i august? CATO: Jojegtaltemed Aagot Larsen forleden. Hun var oppe hos sin onkel etpar dage — LYDIA: Aa det er sandt, hun har sin onkel deroppe ja. Du ser hende vel av og til kanske? CATO: Jajeg snakker med hende, naar hun er der — (Pludselig boier han sig fremover, lægger hæn- derne for ansigtet.) LYDIA (oppe i bakgrunden): Kjender du noget til den ingenior Paulsen, hun er blit forlovet med? CATO (prover at ta sig sammen, vil svare, men kan ikke). Lydia venter paa svar — forundret, da han ikke svarer, gaar hun fremover, stanser, da hun ser han graater. 51
Ef þú vilt tengja á þennan titil, vinsamlegast notaðu þessa tengla:
Tengja á þennan titil: Nordens Kalender
Tengja á þetta tölublað:
Tengja á þessa síðu:
Tengja á þessa grein:
Vinsamlegast ekki tengja beint á myndir eða PDF skjöl á Tímarit.is þar sem slíkar slóðir geta breyst án fyrirvara. Notið slóðirnar hér fyrir ofan til að tengja á vefinn.
Sækja textaskrár sem ZIP-skrá
Arngrímsgötu 3. 107 Reykjavík
Sími / tel: + 354 525 5600