pl de sv en da en de it en fr de sv en de en da en en de da en en en en en en en en en en en it en da da nb nl nl nl nl nl zh fr fr fr fr ja fr en nb sv da id da da da da da da sv nb da es de ca es en es es es ca en en ca sv ca en sv ru en nb en sv en en en et en ca es sv en nn da da da da en sv nb da nl da da da es da da da en sv en da da da da da en da da da en da en da nl da da da en da da da es da da da pl da da da en da nb da nl da da da en da en en nn da da da da en da da da es da da da es sv en nb nl da da da en da da da pl da da da en da en da da da da da en da da da en sv nb da nl da da da en da da da en da da da en sv en da nn da da da da da nb nn da da da da nb da nn da da da da da nb nl da tr da en es en en
CPH PIX 2013 – Filmskribenten
Top 10 – Gode Halloween-gys
7 fremragende film om kulter
7 fremragende film om zombier
7 fremragende film med Bruce Willis
CPH PIX 2013, DAG 14: Tak for endnu en veloverstået filmfestival
Så er dette års filmfestival CPH PIX veloverstået. Den har således de sidste fjorten dage stået på film fra hele verden og heldigvis med langt flere gode end dårlige oplevelser. Jeg har således blandt andet været i Sydkorea, Japan og videre til Kasakhstan, Fillippinerne og Spanien samt England og USA. Lækkert.
Det er altid en smule vemodigt, når festivallen er forbi og jeg ikke længere skal have mine daglige ture rundt i Københavns biografer. Men på den anden side er jeg også blevet godt mæt af filmoplevelser og klar til at bevæge ud i virkeligheden igen – i hvert fald for en stund. For heldigvis er der et liv for en filmfan efter CPH PIX, hvilket bunkerne af film hos mig vidner om.
Jeg nåede desværre ikke helt så mange film i år, som blandt andet sidste års 38 titler. Men 29 styk er trods alt også helt ok – og nu er det heller ikke et mål i sig selv blot at se så mange film som muligt, men at se dem, man har lyst til – og det med plads til både at bliver overrasket, udfordret og selvfølgelig underholdt. Så tak for endnu en fantastisk festival og de mange gode oplevelser.
Blev ven med Filmskribenten på Facebook HER.
Mine skriverier fra CPH PIX 2010, 2011, 2012 og 2013.
Her er de titler, jeg nåede at se i år listet efter antal stjerner:
21.    Spring Breakers 4/6:
22.    Te ABCs of Death 4/6:
23.    Thy Womb 4/6:
24.    To te Wonder 4/6:
26.    Berberian Sound Studio 5/6:
29.    Te Land of Hope 5/6:
https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2013/04/cph-pix-dag-14-thumb.jpg 350 620 Bjarke Friis Kristensen https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2018/11/logo.png Bjarke Friis Kristensen2013-04-24 21:57:242013-04-24 21:57:24CPH PIX 2013, DAG 14: Tak for endnu en veloverstået filmfestival
CPH PIX 2013, DAG 13: En flad tur på snitter og rockmusik
24. april 2013/i CPH PIX 2013 /af Bjarke Friis Kristensen
Selvom CPH PIX egentlig også har visninger i dag onsdag, var tirsdag sidste dag for mit vedkommende og det med kun en enkelt film på programmet. Desværre var det en noget fesen afslutning på en ellers fremrangende og bredtfavnende festival, der ventede mig med den kedelige Rock and Roll Fuck ‘n’ Lovely.
Her kommer man på tour med det fiktive band Te Fuckin’ Lovelies. Det bliver dog aldrig til musik på scenen, da filmen blot følger eskapaderne backstage, hvor tiden går med snitter, druk og destruktion. Men selvom der er knald på festerne, rykker filmen sig sgu aldrig ud af stedet, men forbliver en stillestående og noget stenet samling af scener med folk, der bare bliver mere og mere blæste. Trægt.
Filmen mangler den anarkistiske energi og fandenivoldskhed, der ellers sigtes efter med det urolige kamera og uendelige fester. At filmen så i sidste halvdel vender vrangen ud på sig selv og bliver en art horrorfilms-feberdrøm giver desværre heller ikke det løft, der kunne have afsluttet filmen med det spark i løgene, man har siddet og ventet på skulle indfinde sig.
Rock and Roll Fuck ‘n’ Lovely 2/6:
Bliv ven med Filmskribenten på Facebook HER.
https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2013/04/cph-pix-dag-13-thumb.jpg 350 620 Bjarke Friis Kristensen https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2018/11/logo.png Bjarke Friis Kristensen2013-04-24 09:25:282013-04-24 09:25:28CPH PIX 2013, DAG 13: En flad tur på snitter og rockmusik
CPH PIX 2013, DAG 12: Sexede vampyrer og italienske skrig
23. april 2013/i CPH PIX 2013 /af Bjarke Friis Kristensen
Mandag ventede der to film i den mere dystre ende af filmskalaen – først stod den på sexede vampyrer i Xan Cassavetes’ delvist vellykkede Kiss of te Damned og herefter kom jeg en tur tilbage til 1970’ernes italienske horrorfilmscene med den yderst forførende Berberian Sound Studio.
Vampyren Djuna falder pladask for forfatteren Paulo –  og inden man får set sig om, er de to endt i kanen og hun har forvandlet ham til vampyr. Bum. Sammen står den således på udødelig kærlighed, men da Djunas lystslupne søster Mimi dukker op, begynder problemerne at melde sig. Hun er nemlig modsat Djuna og Paulo i følelsernes vold og ikke sådan at holde styr.
Plottet er ret løst og fungerer da også mere som et portræt af livet som vampyr. En ofte stemningsfuld oplevelse med både vampyrbid, sex og blod, mens den fine lydside sitrer af klassisk musik og brummende rock. Men svage præstationer fra trekløveret trækker ned i oplevelsen, mens forelskelsen mellem Djuna og Paulo aldrig blev troværdig. Visuelt ofte ret vellykket, men desværre svag i karakterer og historie.
Kiss of te Damned 3/6:
Så ventede der en langt mere helstøbt filmisk fornøjelse med Peter Stricklands atmosfærefulde Berberian Sound Studio. Et smukt og forførende studie udi lyd, billede, lys og mørke. Man følger her den konfliktsky special effects-lydmand Gilderoy i 1970’ernes Italien, hvor han er blevet hyret ind for at lave lyd på til en eksplicit omgang horror, hvor hekse tortureres og hugges i stykker. Gisp.
En fremragende Toby Jones indtager underkuet rollen som den forsigtige lydmand, der får sin sag for med det tvivlsomme lydstudie. Særligt er filmens sleske producer på nakken af ham, mens også de grumme film så småt begynder at påvirke Gilderoys skrøbelige sind. Filmen når således helt psykedeliske højder, mens virkelighed og film begynder at opløse hinanden jo længere ind i mørket Gilderoy kommer.
Det er en pokkers elegant og veludført rejse at være med på, hvor skuespillerinderne indtaler rædselsslagne skrig i lydboksen og der kløves grønsager for at give lyd til filmens brutale scener. En film, der ånder af en kærlighed til mediet og forfører hele vejen med en dragende atmosfære af gru, filmmagi og gamle dage, mens underspillet komik kiler sig veloplagt ind i mørket.Ja, så absolut en filmisk fornøjelse.
Berberian Sound Studio 5/6:
Bliv ven med Filmskribenten på Facebook HER.
https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2013/04/cph-pix-dag-12-thumb.jpg 350 620 Bjarke Friis Kristensen https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2018/11/logo.png Bjarke Friis Kristensen2013-04-23 12:00:152013-04-23 12:00:15CPH PIX 2013, DAG 12: Sexede vampyrer og italienske skrig
CPH PIX 2013, DAG 11: horror statist og en cool lejemorder
22. april 2013/i CPH PIX 2013 /af Bjarke Friis Kristensen
Der var endnu en filippinsk film på programmet, da jeg begav mig ud i de københavnske biografer på en solrig søndag. Her fik man nemlig et både rørende og morsomt portræt af den ældre skuespillerinde Lilia Cuntapay i dokumentaren om stjernedrømme og ukuelighed med Six Degrees of Separation from Lilia Cuntapay.
Med sit karakteristiske udseende og store karisma har Lilia Cuntapay således begået sig i diverse obskure horrorfilm som enten spøgelse, gammel kone eller heks. Hun er nu blevet nomineret til en pris for bedste kvindelige birolle og man følger således, hvordan hun med lys i øjnene ser frem til den store dag, mens man også kommer med på filmset og er med til hendes op- og nedture i rampelyset – eller manglen på samme.
Det er skønt at være i selskab med Lilia Cuntapay, mens hun hjemmevandt skriver autografer og deler ud af eget merchandise. For selvom hun aldrig er slået igennem og filmene hun er med i er mere eller mindre tvivlsomme, så er der ingen tvivl om, at hun er en stjerne. Energisk som et barn og hele tiden sulten på en plads i spotlightet. Ja, hvad skal man med filmpriser, hvis man lyser som Lilia Cuntapay.
Six Degrees of Separation from Lilia Cuntapay 4/6:
Herefter ventede en ujævn omgang lejemorder-halløj med Te Liability. En kæk og sjov genrebastard, hvor Quentin Tarantino og Guy Richie lurede i kulissen. Samme velskrevne og ekvilibristiske dialoger eller fandenivoldskhed kom der dog aldrig rigtigt på banen – men man kommer også et stykke med et par vellykkede scener og ikke mindst Tim Roth som cool lejemorder.
Den 19-årige Adam kommer i uføre, da han totalsmadrer sin stedfars bil – en herligt usympatisk Peter Mullan som gangster. Så for at gøre det godt igen, skal han hjælpe lejemorderen Roy med et job, hvilket selv sagt ikke kommer til at gå som forventet. Forviklingerne tager til og bliver kun værre, da en kvinde bliver vidne til de to gutters lyssky handlinger, der involverer en skov, en økse og et offer. Bum.
En cocktail af humor og vold, der da også lykkedes ganske godt i et par scener – særligt i samspillet mellem Tim Roth, der som lejemorder med deadpan-mine forsøger at udholde den uprøvede knægt, som uden situationsfornemmelse plaprer løs. Men tempoet falder og det tynder gevaldigt ud i veloplagt ping pong, mens plottet snubler afsted. Alt i alt en delvist vellykket affære – men ja, Tim Roth er sgu cool.
Husk du kan blive ven med Filmskribenten på Facebook HER.
https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2013/04/cph-pix-dag-11-thumb.jpg 350 620 Bjarke Friis Kristensen https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2018/11/logo.png Bjarke Friis Kristensen2013-04-22 06:41:172013-04-22 06:41:17CPH PIX 2013, DAG 11: horror statist og en cool lejemorder
CPH PIX 2013, DAG 10: øsamfund, ørkenvandring, en gammel enke og fortidens spøgelser
21. april 2013/i CPH PIX 2013 /af Bjarke Friis Kristensen
Efter kun en enkelt film om fredagen, var det rart at kunne kaste sig over fire friske titler på lørdagens tur rundt i Københavns biografer – fra Dagmar til Empire, videre til Cinemateket og afsluttende i Grand. Der var også en fin diversitet i dagens film, hvor jeg lagde ud med det stille, filippinske drama Thy Womb.
Her følger man i smukt fotograferet og nærmest dokumentarisk stil hverdagen for jordemoren Shaleha og hendes mand, der lever i et lille sydfilippinsk øsamfund. Her hersker naturen med silende regn og smukke solnedgange, mens der fiskes med net og bades i vandet. Ægteparret kan desværre ikke få børn, så Shaleha tilbyder hendes mand at gifte sig med en anden, så han kan få et barn.
Man følger således det afdæmpede, men nærværende drama mellem parret, der fint forløses af både de medvirkende og instruktøren Brillante Mendoza. Han er manden bag fremragende film som den brutale Kinatayog gidseldramaet Captive. Med Thy Womb er brutaliteten dog skiftet ud med en vedkommende menneskelighed, mens hverdagens stille gang fornemt får liv og dybde i det smukt indfangede miljø.
Herefter gik turen mod Empire, hvor det støvede drama Dark Blood ventede. Ja, faktisk har man skullet vente siden 1993 på, at filmen blev færdig. For River Phoenix, en af de tre hovedpersoner, døde nemlig af en overdosis under optagelserne. Det er derfor først lykkedes for instruktør George Sluizer at færdiggøre filmen sidste år efter noget rettighedsfnidder. Desværre er det ikke det mest ophidsende resultat.
Harry og Buffy er taget på en weekendtur for at pleje deres ægteskab, men midt i ørkenen bryder deres bil sammen. Phoenix aka ’Boy’ kommer dem dog til undsætning og de får husly af den ensomme eneboer langt uden for lands lov og ret. Men spændingerne mellem de tre tager til og den sære ’Boy’ bliver fortsat mere og mere uforudsigelig og pågående – ikke mindst i forhold til Buffy.
Jonathan Pryce er skøn som sammenbidt stivstikker, mens Judy Davis er afslappet som den æggende hustru. Phoenix bærer fint, men ikke videre imponerende rollen som mut særling. Dramaet bliver da også til tider lidt af en ørkenvandring, men en længselsfuld billedside samt det ikke videre sympatiske trekløver bærer på trods af momentan stilstand filmen nogenlunde i land med fine skift i temperamenter.
Der var endnu en filippinsk film på dagens program med den afdæmpede Diablo. Her følger man en ældre enkes stille hverdag, hvor dagens rutiner med at redde seng, lave mad og børste hår bliver nærmest helt meditativt at følge. Der simrer dog også et familiedrama bag den rolige facade, da enkens fem sønner filmen igennem bliver mere og mere interesserede i hvem, der skal arve hvad efter deres mor er væk.
For selvom der i grunden ikke sker meget, så emmer filmens forførende ro af levet liv, mens der er en dragende afklarethed at hente hos den ældre enke. En meget stille dame, man dog fornemmer godt ved, hvor skabet skal stå. Desværre kommer forholdet mellem hende og sønnerne ikke for alvor i spil, men forbliver mere ved krusninger på overfladen.
Det samme er tilfældet med de få drys af overnaturlige elementer, der sniges ind i det rolige drama. Desværre får roen også filmen til at stå en kende i stampe, men netop denne stilstand synes også at være en pointe i sig selv og er med til at skabe filmens ganske unikke stemning.
Sidste film på dagens program var den dystre Painless. En spansk fornøjelse udi mørk melankoli, fortidens spøgelser og nutidens hemmeligheder. En både smuk og tragisk film, der spandt to historier fornemt sammen – en læge, der i nutiden er på jagt efter sine biologiske forældre, og en historie, der tager sin begyndelse i 1930’erne på et hospital med børn, der lider af den mærkværdige sygdom ikke at kunne føle smerte.
Således flettes fortid og nutid fængslende sammen, hvor overraskende sammenhænge kommer for dagens lys, jo længere ind i fortidens skygger man kommer. En til tider også lidt rodet fortalt affære, men hele vejen smukt iscenesat med sine nedtonede farver og dunkle kompositioner – blandt andet på det skumle hospital, hvor børnene depressivt isoleres, mens man også får fascismens grimme ansigt at se.
Så selvom plottet slog lidt knuder undervejs, så var historien hele vejen pokkers stemningsfuld, mens gotisk gru blev vellykket forenet med isnende thrills og øjeblikke af rå brutalitet. En film om at se fortiden i øjnene og herigennem finde sig selv – også selvom det betyder mødet med ubehagelige sandheder.
Husk du kan blive ven med Filmskribenten på Facebook HER.
https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2013/04/cph-pix-dag-10-thumb.jpg 350 620 Bjarke Friis Kristensen https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2018/11/logo.png Bjarke Friis Kristensen2013-04-21 15:37:022013-04-21 20:15:22CPH PIX 2013, DAG 10: øsamfund, ørkenvandring, en gammel enke og fortidens spøgelser
CPH PIX 2013, DAG 9: hormonfyldt bustur gennem New York
20. april 2013/i CPH PIX 2013 /af Bjarke Friis Kristensen
Jeg havde kun en enkelt film på mit program, da de to titler jeg ellers havde i kikkerten desværre lappede ind over hinanden – oh well, man kan ikke nå det hele. Til gengæld var det endnu en af de film, jeg med spænding havde set frem til, nemlig det franske legebarn Michel Gondrys nye film Te We and te I. Desværre levede den ikke helt op til forventningerne.
Filmen foregår stort set kun i en bus, fyldt op med skolebørn på vej hjem gennem New Yorks gader. Således følger man med i hakkeordenen, hvor der er dem, der stille passer sig selv, bøllerne og i rapkæftede tøser. Hormonramte og med følelserne uden på tøjet – energisk og i øjenhøjde, men desværre spores her også en smule tomgang.
For efterhånden som køreturen fortsætter, synes de samme småkække, improviserede samtaler at køre i ring. Den indledningsvise energi og befriende uhøjtidelighed mister pondus og engagement. Det er desuden nok den mindst Gondryske Gondry-film, hvor hans finurlige indslag begrænser sig til få, korte flashbacks optaget med dårligt kamera. Men ganske charmerende, men altså også noget langtrukken.
Te We and te I 3/6:
Husk du kan blive ven med Filmskribenten på Facebook HER.
https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2013/04/cph-pix-dag-thumb.jpg 350 620 Bjarke Friis Kristensen https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2018/11/logo.png Bjarke Friis Kristensen2013-04-20 09:26:052013-04-21 20:15:40CPH PIX 2013, DAG 9: hormonfyldt bustur gennem New York
CPH PIX 2013, DAG 8: skolens hierarki, propaganda og en kynisk lånehaj
19. april 2013/i CPH PIX 2013 /af Bjarke Friis Kristensen
Dagen startede med den kazhakstanske Harmony Lessons. Et brutalt drama, der vred sig i retning af en nervepirrende thriller, mens de smukt komponerede billeder gav kontrolleret og indtagende liv til den sirligt udfoldede fortælling. Her følger man den 13-årige dreng Aslan og hans kamp med en fæl hakkeorden i skolen.
Han fryses nemlig ude af kammeraterne og bliver fortsat mere indadvendt, mens han bruger sin fritid på at pine kakerlakker og fange firben. Men spliden mellem ham og de hårdhændende bøller tager til og vreden opbygger sig ulmende sikkert i den spinkle Aslans krop. Man forstår ham godt og er derfor også hele vejen engageret i at følge ham og hans omgang med skolens hårde hierarki.
Den smukke og brutale åbningsscene, hvor Aslan med roligt overskud slagter et får, er et godt billede på, hvordan filmen tør tage sig tid, dvæle ved stilheden og volden. For på samme måde som i åbningsscenen, så optrappes spændingerne med sikker hånd efterhånden som filmen skrider frem mod sit forrygende tredje akt. Fornemt.
Herefter stod den på politisk drama i Chile med den ikke helt vellykkede No. Man følger her Gael García Bernal som reklamemanden René, der kommer på noget af en opgave, da han ved det første demokratiske valg i 1988 skal lave nej-kampagnen mod det chilenske regime. Men hvordan vinder man et valg, hvor modstanderen sidder diktatorisk på magten? Jo, man bruger netop reklamesprogets farverige magt.
Ja, fronterne er malet sikkert op med Pinochets fastlåste regime på den ene side og de frihedshungrende nej-sigere på den anden. Slaget skal således primært stå på tv, hvor oppositionen op mod valget hver dag får 15 minutters sendetid til at få deres nej-budskab igennem mod regimets tungtvejende overtag.
På mange måder en interessant historie, der udover det politiske drama også byder på Renés personlige kamp for at finde sig til rette i det politiske spil og sin brug af reklameæstetikken. For hvor filmen er lidt slap om at komme i gang og striden går en smule i tomgang, så er Gael García Bernal hele vejen nærværende. Filmen er desuden skudt på videoformat, så der rammes en perfekt 80’er-autencitet.
Jeg havde virkelig glædet mig til dagens sidste film Pieta, der er lavet af en af mine favoritinstruktører, nemlig sydkoreanske Kim Ki-duk. Han har fascinerende og dragende film som Tomme Huse og Te Islepå CV’et – og Pieta levede bestemt op til mine forventninger. Brutal, smuk og en i grunden ret voldsom oplevelse.
Gang-do lægger ikke fingre imellem, når han er rundt for at opkræve penge for sin lånehaj. Her er der voldelig afregning, når folk ikke kan betale. For flere på hans vej ender invaliderede efter hans besøg, så han kan nuppe deres forsikringspenge. Men en dag dukker kvinde op, der påstår, at hun er hans mor. Nu tvinges Gang-do til overveje sin kyniske livsstil – men hvem er kvinden egentlig?
Den barske fortælling blev bare bedre og bedre, jo længere ind i den man kom. Her fik tematikker som hævn, forladelse, synd, vold, afsavn og kærlighed blot endnu stærkere og mere foruroligende genklang som fortællingen foldede sit følelsesmæssigt komplekse spil ud. Knugende intens, tankevækkende og med en pokkers medrivende forening af vold, kærlighed og opofrelse. Sådan.
Bliv ven med Filmskribenten på Facebook HER.
https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2013/04/cph-pix-dag-8-thumb.jpg 350 620 Bjarke Friis Kristensen https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2018/11/logo.png Bjarke Friis Kristensen2013-04-19 12:37:412013-04-19 12:41:07CPH PIX 2013, DAG 8: skolens hierarki, propaganda og en kynisk lånehaj
CPH PIX 2013, DAG 7: absurd hundejagt, isnende thriller og stenet slackerliv
18. april 2013/i CPH PIX 2013 /af Bjarke Friis Kristensen
Igen viste CPH PIX sig fra sin alsidige side med de tre film, jeg havde på programmet på min syvende dag. Og her halvvejs ramte jeg et af festivallens højdepunkter med Chan-wook Parks isnende smukke Stoker. Først stod den dog på en mildest talt absurd og underspillet omgang sort humor med Quentin Dupieux’ Wrong.
For der venter en både sært charmerende og herligt kuriøs rejse, da Dolph vågner op og opdager, at hans elskede hund er forsvundet. Det bliver starten på en hundejagt, der hele vejen tager vanvittige drejninger og vittige sidespring, hvor blandt andet en skøn William Fichtner dukker op som den velformulerede dyreguru Master Chang.
Det på en gang både stille og udtalte vanvid folder sig her veloplagt ud efterhånden som jagten på hunden fortsætter. Palmetræer bliver til nåletræer, det øser vådt ned på Dophs kontor og der telepateres med hunde. En på mange måder morsom film, der med sine indfald af bizarre optrin overraskede både publikum og den triste Dolph – en skøn og skør film, hvor eventyret lurer lige bag ligusterhækken.
Herefter blev det så tid til den sydkoreanske instruktør Chan-wook Parks Hollywood-debut med den kølige og forførende smukke thriller Stoker – og ja, hans første engelsksprogede film er i den grad bestået. Det dystre familiedrama emmer af visuelt overskud, er pokkers elegant fortalt og dyster hele vejen ind til sin foruroligende kerne. Herligt.
Nicole Kidman spiller den aristokratiske Evelyn, der bliver enke, da hendes mand dør i en tragisk ulykke. Hun står nu alene tilbage i sit rigmandshjem med sin indadvendte datter og outsider India – en forrygende god Mia Wasikowska. En indsmigrende Matthew Goode dukker op som den ukendte onkel, der synes at være overraskende klar til at overtage faderen plads. Ja, her gemmer sig grumme familiehemmeligheder.
Med forrygende film som Old Boy og Thirst på CV’et var det interessant at se Chan-wook Park prøve kræfter med en Hollywood-produktion – og han har virkelig klaret rejsen til USA med bravur. Her kribler edderkopperne erotisk op under nederdelene, mens den klassiske musik smyger sig om de dyriske drifter. Vold sensuelt forløst i et både smukt og urovækkende familiedrama. Se den.
Dagens sidste film bød på slackerliv med den stenede Ape. Her følger man i hælene på den ikke specielt sjove stand-up-komiker Trevor. Han hutler sig gennem dagen og vejen på den lokale klub, hvor han med sine akavede vittigheder om tidsmaskiner og voldelige naboer forsøger at få det i forvejen sparsomme publikum til at grine.
Joshua Burge er hele vejen igennem troværdig i rollen som den radmagre komiker, der bruger sin fritid på at øve snaldrede jokes foran spejlet og ikke mindste at få afløb for sine pyroman-tendenser ved at sætte ild papir og lege med gassen sit snuskede køkken.
Et stenet liv og en stenet film, der får skudt helt surreelle scener ind i den grå hverdag med blandt andet deltagelse af djævelen og en mand i et gorillakostume, der dukker op i tide og utide. Et sært, tilbagelænet og til tider overraskende brutalt portræt af en mand på vej ad bakken – men hele vejen med et glimt i øjet. Og så var det desuden hyggeligt at instruktøren Joel Potrykus kiggede forbi til en kort Q&A.
Du kan også blive ven med Filmskribenten på Facebook HER.
https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2013/04/cph-pix-dag-7-thumb.jpg 350 620 Bjarke Friis Kristensen https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2018/11/logo.png Bjarke Friis Kristensen2013-04-18 11:23:212013-04-18 11:23:21CPH PIX 2013, DAG 7: absurd hundejagt, isnende thriller og stenet slackerliv
CPH PIX 2013, DAG 6: Forførende flot film og en festlig knaldperle
17. april 2013/i CPH PIX 2013 /af Bjarke Friis Kristensen
Det var en helt drømmelignende filmoplevelse, der ventede med Carlos Reygadas’ poetisk fabulerende og eksperimenterende Post Tenebras Lux. En usædvanlig film, der ikke sådan var til at få fod på – og heri bestod både dens styrke og svaghed. For mellem de hele vejen smukke og ofte bjergtagende billeder tabes pusten også, mens et ellers fint optegnet nærvær gik samme vej.
På en gang inkluderende med sine nære billeder og autentiske skuespilspræstationer, men også ekskluderende i sin forviklede afvikling af den nærmest plotløse fortælling, der har en lille familie som centrum. Her tages man både med til en saunavarm swingerklub og udi den smukt åndede mexicanske natur, mens spliden mellem parret i de ellers så idylske omgivelser tager til.
Der ulmer altså en masse tanker bag de forunderlige, jordnære og symbolsmukke billeder, men filmen fremstår også til tider sært hul og ikke altid med den nødvendige dramatiske og følelsesmæssige tyngde. Så selvom jeg ikke hele vejen var lige forført, vil jeg anbefale filmen, da der er scener, som i den grad fortryller, fascinerer og skræmmer. Ja, både udfordrende og kompromisløs, irriterende og medrivende.
Post Tenebras Lux 4/6:
Anden film på dagens program var Harmony Korines sprudlende Spring Breakers, der blev vist i en totalt fyldt sal 1 i Empire på Nørrebro. Her var det de fire yndige piger Selena Gomez, Vanessa Hudgens, Ashley Benson og Rachel Korine samt James Franco som manisk gangster, der havde trukket fuldt hus. Sådan.
De fire veninder Candy, Brit, Cotty og Faith har ikke råd til den årlige spring break og vælger derfor at røve en restaurant. Bum. Så med penge på lommen står den nu på fest, strand, stoffer og druk i Florida. De bikiniklædte tøser møder her gangsteren Alien, en forrygende James Franco med sølvtænder og cornrows. Udskejelserne bliver vildere, mens alvoren sniger sig ind på de ellers feststemte piger.
For selvom filmen på overfladen ligner en ren fest med sine neonoplyste farver og gyngende soundtrack, så er her faktisk tale om en ret mørk fortælling. Her hives bagsiden af festen frem og drejes i en dyster retning. Ja, virkeligheden synes nærmest at opløse sig selv i pigernes kulørte amokløb i deres jagt på at finde sig selv og slippe væk fra hverdagen. Et medrivende, veloplagt og tankevækkende ungdomskick.
Bliv ven med Filmskribenten på Facebook HER.
https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2013/04/cph-pix-dag-6-thumb-02.jpg 350 620 Bjarke Friis Kristensen https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2018/11/logo.png Bjarke Friis Kristensen2013-04-17 10:25:342013-04-17 10:25:34CPH PIX 2013, DAG 6: Forførende flot film og en festlig knaldperle
CPH PIX 2013, DAG 4: Ubehageligt opkald, antologigys og seriemordergru
15. april 2013/i CPH PIX 2013 /af Bjarke Friis Kristensen
Efter kun en enkelt film om lørdagen, ventede der mig tre titler på min fjerde dag – og det i den mere nervepirrende ende. Desværre også titler, der på trods af både fine momenter og skuespilspræstationer var på det jævne. Først den en smule uforløste psykologisk thriller Complience, der tog telefonfis til skræmmende nye højder.
Lederen på en burgerrestaurant modtager et opkald fra en mand, der udgiver sig for at være fra politiet. Han siger, at medarbejderen Becky har stjålet penge fra en kunde og at hun derfor skal tilbageholdes. Herfra udvikler opkaldet sig til et psykologisk spil, hvor de autoritetstro ansatte gør som ”politiet” siger, hvilket ender i nedværdigende og ubehagelige situationer – ikke mindst for Becky.
Filmen får fint udfoldet, hvordan opkaldet udvikler sig stadigt mere ekstremt og hvordan Becky og de ansatte med blind tro, gør som manden i telefonen siger. Filmen knækker dog alligevel i et skelsættende øjeblik, hvor udviklingen ikke fremstår helt troværdig og det ellers ubehagelige psykologisk spil mister højde. Tilbage står dog fine præstationer og en urovækkende stemning.
Herefter stod den på antologigys med Te ABCs of Death, der bød på hele 26 kortfilm fordelt ud på et alsidigt horrorland – men også med afstikkere til blot outrerede universer. Desværre var der flere indslag, der var på det jævne eller blot var dårligt udførte gyserkicks, som eksempelvis de virkelig tynde Gravity og Miscarriage om henholdsvis en surfer og et dødfødt foster.
Der var også langt bedre indslag, så som den Xavier Gens blodige XXL og Ben Wheatleys vampyrjagt Unearthed, mens blandt andet japanske Fart med pruttende skolepiger og Zetsumetsu med penis-kæmpende tøser var herligt vanvid. Jason Eisener, der står bag den fremragende Hobo with a Shotgun stod for en af de bedste film med Young Buck, hvor en klam mand kommer i problemer.
Hélène Cattet og Bruno Forzanis psykedelisk smukke Orgasm var forførende flot, men et stykke fra skrækgenren. Ja, altså en noget blandet pose bolsjer, hvor for få film kom helt op at ringe. Diversiteten og filmenes korte spilletid gjorde dog, at man aldrig for alvor kedede sig. Så jeg vil lade de gode indslag opveje de jævne og dårlige, der desværre ellers truede med at have overvægt i sidste ende.
Te ABCs of Death 4/6:
Herefter stod den på olm seriemordergru tilsat psykisk terror med Jennifer Lynchs Chained – ja, det er David Lynchs datter, der er tale om. Fader Lynch smitter dog ikke som sådan af på filmen, som tilfældet var med Brandon Cronenbergs body horror-orienterede Antiviral.
Det bliver skæbnesvangert for en mor og hendes søn, da de tager en taxa hjem fra biografen. Chaufføren Bob er seriemorder og kører dem ud til sin afsides ejendom, hvor han myrder moren og holder knægten fanget. Det bliver starten på ubehagelig fangenskab og magtmisbrug. Drengen vokser op, lukket inde i det klaustrofobiske hus, mens Bob slæber damer hjem til samlingen under huset. Grumt.
Der er meget, der fungerer godt – særligt samspillet mellem Vincent D’Onofrio og Eamon Farren som henholdsvis morder og dreng. Særligt er D’Onofrio en ubehagelig fornøjelse – en smule tilbagestående, men skræmmende uforudsigelig og kompleks. Stemingen er indtagende forurolig, men afviklingen går lidt i tomgang og så spises man af med et unødvendigt påklistret plottwist. Øv.
Blev ven med Filmskribenten på Facebook HER.
https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2013/04/cph-pix-dag-4-thumb.jpg 350 620 Bjarke Friis Kristensen https://filmskribenten.dk/wp-content/uploads/2018/11/logo.png Bjarke Friis Kristensen2013-04-15 11:37:422013-04-15 11:37:42CPH PIX 2013, DAG 4: Ubehageligt opkald, antologigys og seriemordergru
Side 1 af 212
FØLG OS PÅ FACEBOOK
Der er urovækkende smil og olme jump scares i gyset ‘Smile’29. september 2022 - 08:14
‘Triangle of Sadness’ smadrer satiren lige i fjæset på dig22. september 2022 - 12:54
Idyllen krakelerer på underholdende vis i ‘Don’t Worry Darling’22. september 2022 - 12:53
En glubsk løve er generisk løs på savannen i ‘Beast’22. september 2022 - 12:53
‘Moonage Daydream’ er en forrygende fabulerende Bowie-dokumentar15. september 2022 - 06:51
‘Ticket to Paradise’ er en rom com med delvis charme15. september 2022 - 06:50
Hvem er mon morderen i den intense ‘Bodies Bodies Bodies’?8. september 2022 - 15:53
‘Official Competition’ spidder skarpt kunstens forfængelighed1. september 2022 - 09:38
Der er skrækklichéer og en grum overraskelse i ‘Te Invitation’1. september 2022 - 09:38
Jeg blev forført af fremtidens sjælesøgning i ‘After Yang’25. august 2022 - 06:35
Alt indhold tilhører Filmskribenten.dk
Ved brug kontakt Filmskribenten.dk
Følg os på Facebook
Der er urovækkende smil og olme jump scares i gyset ‘Smile’29. september 2022 - 08:14
‘Triangle of Sadness’ smadrer satiren lige i fjæset på dig22. september 2022 - 12:54
Idyllen krakelerer på underholdende vis i ‘Don’t Worry Darling’22. september 2022 - 12:53
En glubsk løve er generisk løs på savannen i ‘Beast’22. september 2022 - 12:53
‘Moonage Daydream’ er en forrygende fabulerende Bowie-dokumentar15. september 2022 - 06:51
KATEGORIER Vælg kategori 4K Ultra HD/Blu-ray  (124) 7 fremragende film  (4) Anmeldelser  (1.173) Artikel  (50) Biograf  (650) Bizart  (57) Blodig Weekend  (35) Blodig Weekend 2013  (5) Blodig Weekend 2014  (4) Blodig Weekend 2015  (2) Blodig Weekend 2017  (5) Blodig Weekend 2018  (5) Blodig Weekend 2019  (5) Blu-ray-anbefaling  (96) Blu-ray/DVD  (769) CPH PIX  (10) CPH PIX 2010  (13) CPH PIX 2011  (19) CPH PIX 2012  (19) CPH PIX 2013  (15) CPH PIX 2014  (6) CPH PIX 2015  (6) CPH PIX 2016  (8) CPH PIX 2017  (9) CPH PIX 2018  (10) Den skal du se  (2) Dvd-anbefaling  (2) En filmserie du skal se  (2) En klassiker du skal se  (1) En nyklassiker du skal se  (4) En serie du skal se  (50) Events  (45) Fanart  (122) Filmanbefaling  (10) Filmsjov  (263) Gossip  (1) Ikke kategoriseret  (12) Inteview  (15) Konkurrence  (1) kortfilm  (63) Kunst  (39) Mashup  (62) Merchandise  (1) Montage  (66) musikvideo  (16) Nyhed  (47) Nyheder  (222) Plakater  (139) Q&A  (1) sammenklip  (22) Shopping  (4) snik snak  (5) sniksnak  (141) soundtrack  (1) Spoof  (100) Streaming  (4) supercut  (96) Top liste  (8) Top ti liste  (12) trailer  (133) Uncategorized  (5)
ARKIV Vælg måned september 2022 august 2022 juli 2022 juni 2022 maj 2022 april 2022 marts 2022 februar 2022 januar 2022 december 2021 november 2021 oktober 2021 september 2021 august 2021 juli 2021 juni 2021 maj 2021 april 2021 marts 2021 november 2020 oktober 2020 september 2020 august 2020 juli 2020 juni 2020 maj 2020 april 2020 marts 2020 februar 2020 januar 2020 december 2019 november 2019 oktober 2019 september 2019 august 2019 juli 2019 juni 2019 maj 2019 april 2019 marts 2019 februar 2019 januar 2019 december 2018 november 2018 oktober 2018 september 2018 august 2018 juli 2018 juni 2018 maj 2018 april 2018 marts 2018 februar 2018 januar 2018 december 2017 november 2017 oktober 2017 september 2017 august 2017 juli 2017 juni 2017 maj 2017 april 2017 marts 2017 februar 2017 januar 2017 december 2016 november 2016 oktober 2016 september 2016 august 2016 juli 2016 juni 2016 maj 2016 april 2016 marts 2016 februar 2016 januar 2016 december 2015 november 2015 oktober 2015 september 2015 august 2015 juli 2015 juni 2015 maj 2015 april 2015 marts 2015 februar 2015 januar 2015 december 2014 november 2014 oktober 2014 september 2014 august 2014 juli 2014 juni 2014 maj 2014 april 2014 marts 2014 februar 2014 januar 2014 december 2013 november 2013 oktober 2013 september 2013 august 2013 juli 2013 juni 2013 maj 2013 april 2013 marts 2013 februar 2013 januar 2013 december 2012 november 2012 oktober 2012 september 2012 august 2012 juli 2012 juni 2012 maj 2012 april 2012 marts 2012 februar 2012 januar 2012 december 2011 november 2011 oktober 2011 september 2011 august 2011 juli 2011 juni 2011 maj 2011 april 2011 marts 2011 februar 2011 januar 2011 december 2010 november 2010 oktober 2010 september 2010 august 2010 juli 2010 juni 2010 maj 2010 april 2010 marts 2010 februar 2010 januar 2010 december 2009 november 2009 oktober 2009
© Copyright - Filmskribenten - powered by Enfold WordPress Theme