en de de it en en en en en da da en en da en en it ko en en io nb en da da da en da da da da da da da da da da da da da da da da da tk da da da da nb da da da da da da da da da en da en
HS Pre Test - Well-being is common sense
Stud dogs owned by friends
Te story of Bernese Mountain Dogs
2 kinds of pedigree in Denmark
Med RAS for øje
Hvad er HS, Histiocytisk sarkom?
Histiocytisk sarkom (tidligere malign histiocytose) er en væsentlig årsag til dødsfald i Berner Sennen. Det er en kræftform i histiocytes, celler, der er ansvarlige for immunsystemets funktion, som findes i lymfeknuder og en række organer. Ingen behandling er effektiv til dato, og sygdommen er dødelig.
Histiocytisk sarkom er en aggressivt fremadskridende vækst af ondartede lymfoide dendritceller i eller omring et enkelt organ. Denne form optræder på mange måder. Hvis det histiocytiske sarkom er i knoglemarven vil blodmangel og forandringer i de røde blodceller og blodplader være dominerende. Histiocyterne nedbryder erythrocyterne og blodpladerne og kaldes hemafagocytisk histiocytisk sarkom. Hvis ledende angribes vil hunden blive halt og der vil komme hævelser, hvilket ind imellem fører til en antagelse om at det er osteosarkom. Hvis leveren er angrebet, er vægttab og spisevægring eller manglende appetit almindelig. I de fleste tilfælde bliver synlige svulster fundet ved röntgen eller ultralyd. Hos patienter med blodmangel er en knoglemarvs- eller milt-biopsi nødvendig for at finde atypiske histiocyter, der nedbryder rode blodlegemer. Mange kæmperacer samt flat coated retriever, golden retriever og rottweiler som vel berner sennenhund, har disse svulster. Behandling er begrænset til operation af knogler eller milt, forudsat lidelsen bliver opdaget tidligt nok. Ellers er udsigterne dårlige.
Ondartet histiocytose er den form af histiocytisk sarkom, som angriber flere organer, og den blev første gang beskrevet hos berner sennenhunde i 1986, hvor den forekommer 225 gange hyppigere end hos andre racer. Typiske tegn er vægttab, nedsat appetite, træthed, hoste, halthed, dårlig pels eller hårtab, blege gummer eller andre slimhinder og desuden muligvis synlige knuder i huden. Röntgenbilleder viser svulster i brystkassen omkring hjertet og lungerne eller mellem lungerne i 80 % af tilfældene, eller svulster i milt, lever, nyrer, urinvejene i 70 % af tilfældene så vel som forstørrelse af leveren og milten. Lidelsen udvikler sig meget hurtigt og de fleste hunde bliver aflivet indenfor 4-8 uger efter diagnosen. Kemoterapi har kun begrænset virkning som behandling, selv om der i human medicin er en behandlingsplan der opnår op til 85 % symptomfrihed over tre år. Dr. George Padgett har beregnet, at arveligheden for ondartet histiocytose hos berner sennenhund er 0,29, hvilket betyder at den genetiske vægt er stor nok til at udvælgelse i avlen kan være et virkningsfuldt middel mod sygdommen. Den væsentligste hindring for at avle sig bort fra ondartet histiocytose er manglen på oplysninger fra avlerne om årsagen til dødsfald bland berner sennenhunde. Da lidelsen har polygen arv, vil det sandsynligvis tage år eller tiår at udvikle en genetisk test, der kan påvise bærere. Selv hvis en test var tilgængelig i dag, ville det tage 7 år at påvise en forøget livslængde hos disse hunde, som ifølge helbredsundersøgelser nu er mellem 6 og 7 år. Læs hele Dansk Berner Sennen Klubs spændende beskrivelse af de forskellige kræftformer-
Kilde: Danske Berner Sennen Klub
Hvad er årsagen til denne kræft? Hvorfor er det så hyppigt?
Udviklingen af ​​denne kræft involverer flere gener såvel som miljømæssige faktorer, hvilket gør smittemåde meget kompleks.
Sygdommen forekommer sent i livet, ofte efter at hunden er brugt i avl, og derfor overføres disposition gener til sit afkom, og dermed bidrage til at sprede sygdommen.
Forskning ved Canine Genetik team af CNRS i Rennes.
Siden har Canine Genetik team af CNRS i Rennes (Frankrig) og deres internationale samarbejdspartnere ført genetiske undersøgelser om histiocytiske Sarkom i Berner Sennen. Disse undersøgelser gav dem lov til at lokalisere områder af genomet, der er impliceret i denne sygdom.
Analysen af ​​et stort antal prøver (mere end 2.000 Berner Sennen hunde) fra ramte hunde samt gamle sunde hunde har gjort det muligt at identificere genetiske markører, der er forbundet med risiko for at udvikle og overføre denne kræftform. Undersøgelser fortsætte med at undersøge disse genomiske regioner.
Catherine André og Benoit Hedanvar foredragsholdere på Health Symposium in Geneve, som fremlagde sidste nyt fra deres forskning omkring HS. Inge Bibby, som bl.a. er Danmarks repræsentant i IWG og er ejer af kennel Fensholdt har lavet er meget informativ referat til Dansk Berner Sennen Klub. Hun skriver bl.a.:
Genetiske fremskridt i kampen mod malign histiocytic sarcoma: Udviklingen af en genetisk Pretest til opdrætternes hjælp ved udvælgelse af avlsdyr.
Catherine André og Benoit Hedan. Universitetet i Rennes, Bretagne, Frankrig.
Histocytiske sygdomme består af en lang række sygdomme med en bred vifte af kliniske symptomer fra benign cutaneous histiocytoma (godartet hudkræft) til alvorlig malign histiocytosis (også kendt som dissemineret histiocytisk sarcoma.  Histiocytiske sarcomas - både den disseminerede og den lokale - er genetiske fejl, som i høj grad er racebestemte.  Berner Sennen, Rottweilere og Golden retrievere har i de senere år bekymret alvorligt ved at være hårdt ramt. Sygdommen er kendetegnet både ved stor udbredelse og høj dødelighed. Mens histiocytic sarcomas (HS) er velkendte som arvelige i de tre nævnte racer, ved man ikke så meget om måden af arvelighed og antallet af gener, der giver anledning til sygdommen. Forskellige studier påviser, at arveligheden er polygenetisk.
For at studere denne kræftform har man samlet blodprøver på universitetet i Rennes siden 2003 og man har nu over 2000 blodprøver og 500 vævsprøver fra Berner sennen.  Ved et samarbejde med Elaine Ostrander i USA er det lykkedes at identificere adskellige loci, der er mistænkt for at føre til HS. Man har benyttet amerikanske og europæiske bernere (150 hunde af hver slags), og derved har man konstateret to hovedloci på kromosom CFA11 og CFA 14. I Frankrig har man udvidet med at undersøge yderligere 120 kontrolhunde og 139 prøver, og dette gav som resultat, at man foruden at kunne identificere de samme som amerikanerne havde fundet, kunne lokalisere yderligere nogle stykker.
Der undersøges 20 steder i genomet, og man leder efter 9 markører og 5 forskellige loci i denne test. Testen er ikke beregnet for hvalpekøberne, således at forstå, at disse ikke kan sidde med et testresultat og beregne, om deres hvalp nu aldrig vil blive syg. Den er beregnet som et redskab for opdrætterne. Hvis man ønsker det, kan klubberne underrettes om resultaterne.
Man inddeler hundene i tre kategorier:
A:    De testede individer har fire gange chance for ikke at udvikle histiocytiske Sarkom.
C:     De testede individer har fire gange større risiko for at udvikle histiocytisk sarcom. Risikoen for markører forbundet med sygdommen overføres til afkommet er stærkt forøget.
I gruppe A er der 4 gange så høj mulighed for at blive over ti år og stadig være rask, hvorimod C-hundene har 4 gange så stor risiko for at  få HS. B er neutral. Det understreges, at der er tale om en foreløbig test, og at den må forventes at blive mere udvidet og sikker i løbet af de kommende år. Det blev understreget meget kraftigt, at man ikke skulle udelukke hunde, der havde fået grad C fra avl. Hvis de havde andre kvaliteter, såsom gode hofter, typisk bygning, godt temperament eller hvad der nu kan fremhæves, så er det vigtigt at bevare bredden i racen og ikke udelukke en mængde hunde på grund af deres arvelighed på et enkelt område. Man bør dog  ikke parre to hunde med C sammen. Man har fulgt 10 hvalpe med forældre med B og C og af disse kom 2 med A og resten havde b og C. Dog gav det ikke nogen sikkerhed blot at parre A med A.
Den gentest, der foreligger nu, er lavet ud fra franske blodprøver, så det næste skridt er at få den udvidet med prøver fra andre europæiske populationer. Det store ønske er at få inddraget andre europæiske klubber og få dem til at indsamle (helst med én kontaktperson) blodprøver (5 ml i EDTA-rør) på 30 gamle sunde bernere over 10 år og 30 HS-ramte hunde pr. land.
Man beder endvidere folk, der har fået pre-testet, at de vil følge op med flere prøver og oplysninger om hundenes liv. Dette kan yderligere forbedre testen.
HS Pre-test kun for opdrættere:
Pr. 2013: Statistisk analyse af disse genetiske markører er blevet anvendt til at producere en genetisk indeks.
Dette indeks kan hjælpe opdrættere i udvælgelse af avlsdyr og parringer.
Det er dog ikke en forudsigelse af forekomst af sygdommen,
hvilket præ-test erkun en sandsynlighed test,
baseret på oplysninger fra en population på 1081 Berner Sennen.
Pre-testen er stadig under udvikling og forskning,
og er derfor fortsat usikker,
hvilket laboratoriet også garderer sig imod ved din underskrift på
Kilde: Genetik team af CNRS i Rennes
Powered by Create your own unique website with customizable templates. Get Started