da da da da sv it tr de da da da da en da da en de en fr it en es en sv en ja fr en de pt en ru en en en en cs pl en es ru sv fi la en de es da en en en da nn tr id en da nn da da hbs_lat da id id da da da de da nb da da da fr en de en en da da en de hbs_lat en da da da de en de da en sv en en de da da da da da da da da da en da da da en da da da sl da da da da en da de da en da eu it en fi uk en de hbs_lat en da en da en da da en da en da da en sv en nn en da en da en es en da da de da da da en da en da da da da da da sv sv it it en da en sv it it de da nb en it it de da nb fr it it de da nb fr en en en en en en en en nl da sv it da de de da sv da da da da da da fi en da da nn en de en fr en de en en en en da en da en en en en es en en es da da en da da
Rifamyciner - information til sundhedsfaglige - Medicin.dk
Antibakterielle midler til systemisk brug
B-laktamase-stabile penicilliner med virkning på penicillinasedannende stafylokokker
B-laktamase-stabilt penicillin med virkning kun på gramnegative stave og Staphylococcus saprofyticus (B-laktamantibiotika)
B-laktamase-sensitive penicilliner med udvidet spektrum og med virkning også på gramnegative stave
Penicilliner kombineret med B-laktamasehæmmere (B-laktamantibiotika)
Sulfonamider (antibiotika til systemisk brug)
Sulfonamider og trimethoprim i kombination
Clindamycin (antibiotika til systemisk brug)
Aminoglykosider ved knogle- og ledinfektioner
Fluorquinoloner (antibiotika til systemisk brug)
Antistoffer mod recidiv af Clostridioides difficile infektion (CDI)
Jørgen H. Engberg (Forfatter), Dansk Selskab for Klinisk Mikrobiologi
Niels Frimodt-Møller (Forfatter), Dansk Selskab for Klinisk Mikrobiologi
Isik Somuncu Johansen (Referent), Dansk Selskab for Infektionsmedicin
Jens Kjølseth Møller (Referent), Dansk Selskab for Klinisk Mikrobiologi
Malene Plejdrup Hansen (Referent), Dansk Selskab for Almen Medicin
Indledning | Anvendelsesområder | Behandlingsvejledning | Præparatvalg | Doseringsforslag | Nedsat lever- og/eller nyrefunktion | Kontraindikationer | Forsigtighedsregler | Patientsikkerhed | Bivirkninger | Interaktioner | Graviditet | Amning | Forgiftning | Farmakodynamik | Farmakokinetik | Tilskud | Præparater | Referencer
Rifamyciner er semisyntetisk fremstillet og har forøget antibakteriel effekt og forøget biotilgængelighed ved oral administration.
Rifamycinerne er blandt de vigtigste stoffer inden for behandlingen af tuberkulose.
Pga. risikoen for resistensudvikling blandt tuberkelbakterierne i en ikke erkendt tuberkuløs infektion bør rifamyciner kun anvendes til andre indikationer i de følgende helt specielle undtagelsestilfælde:
Livstruende infektioner forårsaget af stafylokokker, som er resistente over for de penicillinasestabile penicilliner og cefalosporiner
Hos patienter, som er allergiske over for disse midler, fx ved sepsis, pneumoni eller osteomyelitis.
I sådanne tilfælde gives rifamyciner i kombination med andre antistafylokokmidler, fx cloxacillin, dicloxacillin, fusidin eller clindamycin.
Rifampicin i kombination med andre antibiotika (fluorquinoloner og B-laktamantibiotika) har vist signifikant bedre effekt til behandling af fremmedlegemeinfektion forårsaget af stafylokokker efter ortopædkirurgiske indgreb (fx infektioner i forbindelse med hofte- og knæalloplastik).
Voksne. 300 mg 3 gange daglig eller 600 mg 2 gange daglig.
Børn. 20 mg/kg legemsvægt i døgnet fordelt på 3 doser.
Leverpåvirkning ses hos 1-2 % af patienter, som behandles i længere tid. Bivirkninger omfatter stigende alkalisk fosfatase, aminotransferaser og i enkelte tilfælde stigende serum-bilirubin.
Gastro-intestinale gener ses i enkelte tilfælde, men kræver sjældent seponering. Allergiske reaktioner er relativt sjældne. Se endvidere de enkelte præparatbeskrivelser.
Rifamyciner inducerer det mikrosomale cytokrom P450-oxidative system, men foreløbige undersøgelser tyder på, at rifabutins inducerende effekt er mindre udtalt end rifampicins.
Efter indgift af rifampicin må dosis af følgende stoffer ofte øges:
Nedbrydningshastigheden af østrogener forøges, og rifampicin kan derfor ophæve virkningen af hormonale kontraceptiva og medføre menstruationsforstyrrelser. P-pillebrugere bør informeres om, at samtidig indtagelse af rifampicin medfører en usikker antikonceptionel virkning.
Øget omsætningshastighed af vitamin D kan ved langtidsbehandling medføre osteomalaci, specielt hos børn og gravide.
Spaltningen af olsalazin og sulfasalazin hæmmes, hvorved virkningen af disse stoffer nedsættes. Den enzyminducerende virkning ophører 2-3 uger efter seponering af rifampicin.
Det er vist, at samtidig indgift af rifabutin og ritonavir eller indinavir øger koncentrationen af rifabutin og antallet af rifabutinbivirkninger. Se endvidere de enkelte præparatbeskrivelser.
Se Antibiotika virkemåde og resistens.
Rifamycinerne er de mest potente antibiotika over for mykobakterier.
Enkelte atypiske mykobakterier, som Mycobacterium kansasii.
Rifabutin har øget aktivitet over for mykobakterierne, specielt Mycobacterium avium intracellulare.
De virker også baktericidt på mange andre bakterier, først og fremmest grampositive kokker, gramnegative diplokokker, Legionella spp., Nocardia spp. og Chlamydia spp.
Over for Staphylococcus aureus er rifampicin meget potent (MIC 0,002-0,05 mikrogram/ml).
Se Antibiotika virkemåde og resistens.
Rifampicin absorberes fuldstændigt fra mave-tarmkanalen. Rifabutins biotilgængelighed er ca. 20 %.
Rifampicin passerer bedst den inflammerede blod-hjernebarriere, og ved tuberkuløs meningitis kan der opnås koncentrationer på 0,3-0,5 mikrogram/ml spinalvæske. Koncentrationen i spinalvæske kan være 10-20 % af samtidige serumniveau, men dette er tilstrækkeligt for klinisk effekt.
Rifabutin passerer den intakte blod-hjernebarriere. Koncentrationen i cerebrospinalvæsken er 30-70 % af den samtidige plasmakoncentration.
Rifampicin udskilles kun i mindre grad gennem nyrerne og da ved glomerulær filtration. Maksimalt 25 % af den indgivne dosis genfindes i urinen. Størstedelen udskilles uomdannet med galden, hvor koncentrationer på 100-300 mikrogram/ml kan opnås. Det med galden udskilte reabsorberes delvis fra tarmen, og i leveren omdannes det til et deacetylderivat, som er baktericidt. Ved anuri udskilles det udelukkende via galden, og dosis skal derfor ikke nedsættes.
Rifabutin metaboliseres i leveren til mere end 20 metabolitter. Rifabutin og dets metabolitter udskilles dels med galden, dels gennem nyrerne, ca. 10 % i uomdannet form, resten som metabolitter.
Se endvidere tabel 1 i Effekt i relation til farmakokinetik og farmakodynamik.
hårde kapsler  150 mg
hårde kapsler  150 mg
hårde kapsler  300 mg
hårde kapsler  300 mg
4969. Haworth CS, Banks J, Capstick T et al. British Thoracic Society guidelines for te management of non-tuberculous mycobacterial pulmonary disease (NTM-PD). Thorax. 2017; 72, https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/29054853 (Lokaliseret 4. marts 2022)
4970. Osmon DR, Berbari EF, Berendt AR et al. Diagnosis and management of prosthetic joint infection: clinical practice guidelines by te Infectious Diseases Society of America. Clin Infect Dis. 2013; 56, https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/23223583 (Lokaliseret 4. marts 2022)
Om medicin.dk - professionel
39 27 44 88
Om medicin.dk – professionel
Medicin.dk – professionel er en del af Medicin.dk. Medicin.dk leverer information om medicin, sygdom og behandling til hele Danmark. Medicin.dk ejes af Dansk Lægemiddel Information A/S (DLI A/S). Medicin.dk består af Medicin.dk – professionel til sundhedsfaglige, Medicin.dk – borger til borgere - og Medicin.dk – indlægssedler, der indeholder indlægssedler i et let tilgængeligt format. Læs mere om Medicin.dk og organisationen bag navnet.
Om Medicin.dk     Privatlivspolitik     Cookiepolitik
© 2022 Dansk Lægemiddel Information A/S · Lersø Parkallé 101 · 2100 København Ø