da en en de de de sv de sv da en fr en en de da en de ceb sl en en en en da sk sk da da de de de en de da en en de da da da da da da da da da da da da de nb da da az da da id
Stof til eftertanke – Beate – ididakt
Beate er slet ikke fagligt den svageste i klassen - hun klarer sig egentligt fagligt fint i forhold til det hun er i familiemæssigt. Men der er mange konflikter. Hvor hun før kom i konflikt under badningen, så vil hun nu bare ikke i bad. En vikar måtte give op efter 13 minutters forsøg på dialog med hende. Kontoret skrev til familien om hændelsen – og moderen sendte en klage over at hun skal bade på skolen. Lige nu er der store vanskeligheder med Benedikte og en anden elev. De er et dårligt match for hinanden - små intriger hele tiden - men de søger konstant hinanden. Kan ikke koncentrere sig og har kun fokus på de andre. Kommenterer og prikker til hinanden for at få en konflikt i gang. Vi skal have nogle redskaber til at få brudt det mønster med dem, men det er der ikke ressourcer til nu. Vores inklusionspædagog har sagt sit arbejde op. Hun forsøgte at lave AKT forløb i pauserne, men der var alt for meget, hun ikke kunne stille noget op mod
Stof til eftertanke - Beate
Situationen i klassen er uholdbar. Lærerne henvender sig til skolens ledelse, og denne bevilger akut et antal iPads til klassens udfordrende elever i håb om at kopiere nogle af de positive erfaringer fra skærmning af Beate. Men pga. organisatorisk træghed ved store kommunale indkøbsordninger går der 6 måneder før skolen modtager iPads’ene og endnu en rum tid før der er styr på, hvordan lærerne skal håndterer køb af apps mv. I mellemtiden har lærere været maksimalt udfordret uden redskaber. Forældre har klaget i stor stil over både manglende tiltag og forskelsbehandlinger, når ’umulige børn fik særligt udstyr, mens ordentlige børn ingenting fik’.
Der synes at være behov for indsatser, der kan organiseres hurtigere og tættere omkring det enkelte barn, som både inddrager barn, lærere og forældre. Sammenlignet med udenlandsk forskning på feltet er det svært at se, hvem der påtager sig ansvaret og løfter opgaven med Beates menneskelige og personlige udvikling.
Der mangler hænder til at arbejde med det. Lærerne indstiller konsekvent to elever hver 14. dag til skolens lokale visitationsmøder. Her kan de få ’stuegang’ ved et fællesmøde, hvor ledelse, specialundervisningscenteret og PPR deltager. Lærerne har fået mange råd gennem tiden og afprøvet det, der anbefales, uden den store fremgang. Det bliver sværere og sværere for lærerne at finde på nye tiltag. Kommunen vælger at finde ekstra hænder, og tildeler klassen en fleksjobber i 2 gange 4 uger. Den første er en gartner, der har beskadiget armen og skal omskoles. Den anden er en hollandsk landmandskone, der integreres i det danske arbejdsmarked. I naboklassen går der en dreng med en hjertefejl. Han er bevilget støtte af en uddannet pædagog. Lærerne har svært ved at se logikken.
Da Beate i slutningen af skoleåret endelig modtager sin egen iPad vælger lærerne at indstille iPad’ens timer, så den ringer og hjælper Beate med at komme op om morgen og komme mere kontinuerligt i skole. Den er kun indstillet til at ringe på hverdage, og lærerne skal huske at slå den fra i ferier. De oplever herefter, at hun altid kommer for sent den første dag efter en ferie. De siger at metoden er fin, men at de også synes der er mange roller og opgaver på deres skuldre for at få Beates liv til at hænge sammen.
Vi spørger flere gange til om Beate kunne have problemer med arbejds- eller korttidshukommelsen. Men bliver ikke undersøgt, fordi det er de svære hjemlige forhold, der får skylden for for Beates tilstand. Vi spørger os selv om vi ser det, vi skal se? Om vi egentlig er gode nok til at afdække og forstå, hvad der er på spil for de enkelte elever?
Det kan være meget svært at lave konstruktive aftaler med pressede forældre. Der er ikke meget overskud i Beates hjem, men de gør hvad de kan. De forsøger også selv at finde både svar og løsninger. Et af familiens tiltag er besøg hos en hånd-øje-koordinations-terapeut, som skal hjælpe Beate med sine faglige og koncentrationsmæssige vanskeligheder. Det medfører et krav om, at Beate ikke længere må bruge head-set i klassen, hvilket frustrerer lærerne, der netop har fået opbygget en praksis, hvor Beate finder mere ro ved hjælp af den løsning. Hun har også brug for læse- og skrivestøtte, hvilket bliver mere forstyrrende for andre, hvis hun ikke bruger head-set. Beate er bare forvirret. Hun er fanget mellem en masse gode intentioner og ved ikke hvem hun skal lytte til.
Hvorfor udviser Beate så meget modstand og hvorfor ender hun i så mange konflikter? ’Alle børn gør det godt, hvis de kan’, siger Jenny Bohr. Måske holder Beate sammen på sig selv med al hendes modstand. Hun udviser tegn på regression med både baby-sprog og øgede barnlige reaktioner ved krav. Hun vægrer sig mod læring og krav, men viser ikke samme reaktion ved mundtlige opgaver, hvor hun selv bestemmer om hun vil byde ind. Hun blokerer derimod oftest for skriftligt dansk og matematik. Der er også modstand, når der er krav om indsats i mundtlige aktiviteter – fx makkeropgaver, hvor hun lægger sig ind og bordet og melder sig ud. Hun reagerer mod krav i alle situationer – også ved fangeleg med regler, pligter derhjemme etc. Lærerne ønsker og forsøger både at hjælpe og forstå Beate. De føler sig ikke fagligt rustede, men søger hjælp, der dog primært består i forslag til at afprøve noget andet, end det de aktuelt arbejder med. Det udfordrer dem i forhold til forberedelsestiden: ”Vi har så mange timer, som vi ikke er forberedte til, så vi skal virkelig vælge, hvad vi kan kaste os over”.
Jeg bliver ked af det i skolen, hvis jeg har skændtes med min mor og storesøster – for så har jeg ikke nået at få morgenmad og er sulten. De dage kan jeg ikke forstå, hvad de voksne siger… Det bliver bare væk for mig – og jeg kan ikke trække mig væk fra de andre. Det er en god dag, hvis jeg har nogen at lege med om morgenen. Eller når vi er på små hold, for så forstår jeg bedre, hvad læreren siger. Det er bedst når de voksne er glade og giver os mange pauser i løbet af dagen. Jeg ville gerne have en fast ven at lege med i pauserne.
Hvordan løser I sådanne dilemmaer? Hvad burde skolen gøre set i "Beates" perspektiv? Hvilke muligheder er der? Hvilke muligheder burde etableres? Hvor og hvem træffer afgørende beslutninger? Hvem skal og bør involveres?