da da da da fr es id en tr de en da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da da es nl it da en da da da da da da da da da ro da da da en da nn da fi en sv da en sv da nl da en nb en en fr da en en fr lt en en en en en en en en en da en sv da da da en en en
Historien om ham den unge mand bagerst til venstre i klassen og om små glimt af noget, der måske kan virke meningsfuldt. – AutismePlusFar
🔐 “Det er menneskeligt at fejle” Jeg har ofte spekuleret på, hvad der mon blev af den navnløse unge mand bagerst til venstre i klassen , i Adjunkt Langhaves Latintime, i filmen “Det forsømte forår” fra 1991.
Adjunkt Langhave, den unge visionære sympatiske lærer der, for en kort stund, vikarierer for den ondskabsfulde Lektor Blomme.
Hvor Lektor Blomme tæsker pensum ind med koporligt, men i særdeleshed også psykisk terror, har Adjunkt Langhave forstået, at læring (som alt andet i øvrigt) hænger ved og indlejrer sig, hvis det fremstår meningsfuldt.
Langhave lader således sit nøglebundt gå på omgang på kryds og tværs i klassen, for at øve forskellige former af det latinske ord for nøgle, “clavis”
Og det virker! Når elevernes fingre lukker sig om nøglebundtet, husker kroppen.
Det går naturligvis hverken værre eller bedre end at en elev, ved et uheld får kastet nøglebundtet ud af vinduet og da skolens hidsige gymnastiklærer returnerer dem, koster det en rude livet.
Og det er så her at den rare Adjunkt Langhave med en lunt smil og ordene “errare humanum est” fisker nøglerne op fra bunken af glasskår.
Den unge mand, bagerst til venstre, får lov at oversætte.
“Det er menneskeligt at fejle”
Har man læst bogen eller set filmen, ved man kun alt for godt, hvordan det sidenhen går Lektor Blommes latinklasse fra Metropolitanskolen.
Som voksne indtager de stort set alle de positioner i samfundets top, som fra begyndelsen af var tiltænkt dem.
Menneskeligt, er de imidlertid forkrøblede og en enkelt af dem har et liv på samvittigheden.
Trist. Hvis det da ikke lige var for ham bagerst til venstre.
Jeg forestiller mig, af en eller anden grund, at han voksede han op og fik et barn med særlige behov. Eller også valgte han en levevej som professionel indenfor autisme området.
Måske begge dele på én gang.
Sikkert er det i hvert fald, at selvom Lektor Blomme genoptog sit terrorregime og Adjunkt Langhave, i hvert fald for en tid, måtte vige pladsen, så forlod de ord, der blev sagt, den helt særlige dag, på det helt perfekte tidspunkt aldrig den unge mands bevidsthed.
Så selvom hans krøllede familie liv måske nok en gang i mellem kunne synes udfordrende og selvom han professionelt af og til, fandt sig selv stirrende ind i, hvad der til forveksling kunne ligne behandlingsmæssige blindgyder, så vidste han, at det alt sammen nok skulle gå, for:
“Det er menneskeligt at fejle og guddommeligt at tilgive” (hvem ved, måske selv alverdens Lektor Blomme typer….)
Desuden huskede han, at det meste bliver lettere eller i hvert fald til at holde ud, (herunder livet i al almindelighed😉) i de glimt hvor det fremstår meningsfuldt.
Som når et ungt, usikkert menneskes hånd lukker sig om et nøglebundt.
Den 17 årige skuespilleraspirant (mig), der fik lov til at forløse rollen som den unge navnløse mand bagerst til venstre, i et bagende varmt Risby Studie, der år senere skulle lægge rum til Badehotellet på TV2, voksede i øvrigt selv op, fik sjove børn, en blog samt et komplekst, men fantastisk job inden for autismeområdet …. plus det løse.
Som farmand og som fagmand begik han masser af fejl, altså virkelig mange, i sin søgen efter de små fortættede øjeblikke af tid og rum, hvor man kan være heldig og dygtig nok til kunne skabe små glimt af noget der måske kan virke meningsfuldt 🔑
Men det er en anden historie 😉
Synes godt om dette:
Vis alle indlæg af AutismePlusFar
SUND KRAVUNGÅENDE ADFÆRD (Om selv at ville få idéen, re-kalibrere sin hjerne og om at opnå den rette driftstemperatur)
En far eller en mor til et barn med autisme og angst, kan holde sig konstant neddykket i mindst 7 år!! (om hvad fanden man stiller op med sig selv, når det langsomt begynder at gå helt ok med ens børn og man samtidig kan øjne livet, som det tager sig ud, i det skarpe lys, på den anden side af den flimrende vandoverflade)
Skriv et svar Annuller svar
Skriv din kommentar her...
Udfyld dine oplysninger nedenfor eller klik på et ikon for at logge ind:
E-mail (påkrævet) (Adresse vises aldrig offentligt)
Du kommenterer med din WordPress.com konto. ( Log Out /  Skift )
Du kommenterer med din Twitter konto. ( Log Out /  Skift )
Du kommenterer med din Facebook konto. ( Log Out /  Skift )
Giv mig besked om nye kommentarer via e-mail.
Giv mig besked om nye indlæg via e-mail.
Arkiver Vælg måned maj 2022  (3) april 2022  (2) januar 2022  (1) oktober 2021  (1) september 2021  (1) juni 2021  (1) maj 2021  (1) april 2021  (1) februar 2021  (3) januar 2021  (2) december 2020  (1) november 2020  (2) oktober 2020  (1) juni 2020  (2) maj 2020  (1) april 2020  (2) februar 2020  (1) december 2019  (2) november 2019  (1) september 2019  (1) juni 2019  (2) maj 2019  (1) april 2019  (1) marts 2019  (2) februar 2019  (2) december 2018  (2) november 2018  (1) august 2018  (1) juli 2018  (1) juni 2018  (1) maj 2018  (1) april 2018  (2) februar 2018  (1) januar 2018  (1) december 2017  (2) november 2017  (1) oktober 2017  (1) august 2017  (1) juli 2017  (1) juni 2017  (1) maj 2017  (1) april 2017  (3) marts 2017  (5) februar 2017  (4) januar 2017  (1)
Kategorier Vælg kategori -og kærligheden  (6) angst  (16) at være “neddykket” som forældre  (1) At være pårørende  (8) At vedkende sig arv og gæld.  (11) Autisme, angst og hverdagsstrategier  (18) Autismen og dyr  (3) Autismen og kommunen  (3) En anderledes familie  (21) Far  (43) Far og mor  (18) Ferie og rejser (og om at overleve dem)  (3) freja  (2) Keep calm and carry on  (1) konsulenten  (16) medicin  (1) Når børnene lykkedes, men….  (12) PDA  (24) Professionelle dilemmaer og øjnene der ser.  (13) søvn  (1) Sekundær traumatisering  (9) Skyld og skam  (10) Sund eller usund kravundgående adfærd  (14) Ufrivilligt skolefravær  (14)
Follow AutismePlusFar on WordPress.com
Slut dig til de 9.154, der følger denne blog
Already have a WordPress.com account? Log in now.
View post in Reader
Privacy & Cookies: This site uses cookies. By continuing to use this website, you agree to their use.
To find out more, including how to control cookies, see here: Cookie Policy