da da da da da en id da da da da en en da da da nl da da da da da da da da da da da da da da da da da nl da da nl da da nl da da nl da da da da da da da da es en da nb en en da da de da de da da fr da da de da en en en de ro da de da en da da de da ca nl de
DEBAT: Krige, konflikter og klimakrise kalder på et globalt fokus på mental trivsel
Anders Ladekarl, Johanne Schmidt-Nielsen, Nana Wiedemann og Ahsley Nemiro. Hhv. generalsekretær, Dansk Røde Kors, generalsekretær, Red Barnet, direktør, Røde Kors PS Center og fg. direktør, Te MHPSS Collaborative
2 milliarder mennesker lever ifølge FN i lande præget af krig og konflikt. Et slemt sammenfald af klimaforandringer, tørke, krige og uroligheder har ført til, at mange flere mennesker verden over er blevet fordrevet. Mindst 89,3 millioner mennesker verden over er fordrevet fra deres hjem, og godt og vel halvdelen er børn. Og fordi kriserne og konflikterne i dag varer længere og i stigende grad foregår lige der, hvor familierne lever, børn går i skole og leger, og de voksne går på arbejde eller dyrker deres jord, efterlader vor tids store humanitære kriser og konflikter mange børn og voksne mere sårbare end nogensinde før.
Herhjemme taler vi for tiden om en trivselskrise blandt børn og unge. Den trivselskrise, der udspiller sig i lande ramt af krige, sultkatastrofer og konflikter, har et helt andet ansigt. Vold, overgreb, tab af familiemedlemmer, flugt, manglende skolegang og en hverdag præget af kaos efterlader særligt børn og unge sårbare. Alt for ofte er konsekvensen, at børn og unge udvikler angst, depression, indlæringsvanskeligheder eller kronisk sorg. Det påvirker deres mulighed for at fungere og udvikle sig. Mennesker i alle aldre kan tage skade af at leve under sådanne vilkår, men børn er særligt sårbare og udsatte, fordi de har sværest ved at beskytte sig, og fordi deres hjerner stadig er under udvikling.
Hvis vi ikke sætter ind og tager hånd om menneskers mentale helbred og trivsel kan det få alvorlige konsekvenser på sigt. Både for det enkelte menneske og for muligheden for at genoprette hele samfund. Det gælder ikke blot ved krig, vold og overgreb. Vi ved, at også sult og fattigdom i sig selv kan have varig negativ indvirkning på særligt børns mentale udvikling.
Den gode nyhed er, at mennesker kan hele. Vi kan fylde de huller ud, som kriser og konflikt har skabt og sikre, at de mentale sår ikke bliver varige. Det kan vi gøre ved at sætte tidligt – og allerhelst forebyggende – ind. Ved for eksempel at skabe trygge og sikre steder, hvor børn og deres familier eller andre udsatte grupper kan bearbejde deres oplevelser og blive henvist til mere specialiseret hjælp, når det er nødvendigt.
Derfor er det afgørende, at vores globale humanitære arbejde både har fokus på indsatser, som styrker mental sundhed og trivsel samt indsatser, som er livreddende og afgørende for det enkelte menneskes overlevelse.
Men det handler faktisk også om mere end det. Det handler i høj grad også om de ramte befolkningers evne til at genopbygge de samfund, stater og regioner, der bliver påvirket hårdt af voldsom tørke, katastrofer eller krig.
Som nu på Afrikas Horn, hvor en hungersnød er under opsejling, efter at regionen er ramt af den værste tørke i 40 år. Eksperter frygter, at vi kan havne i samme situation som i 2011, hvor 260.000 mennesker – halvdelen små børn - døde af sult i Somalia.
Her skal vores respons helt grundlæggende sikre, at somaliske familier får mad på bordet, så de ikke i morgen skal sige farvel til endnu et familiemedlem. Samtidig skal vi tilbyde børn, unge og andre udsatte hjælp, som støtter og fremmer trivsel og forebygger og sætter ind overfor dårligt mentalt helbred. Den støtte skal være en del af de sundheds-, uddannelses-, fødevare- og beskyttelsesindsatser, vi allerede yder.
Mens vi venter på valget, er debatten om anvendelse af udviklingsbistanden igen blevet aktuel. Det kan gøre os bekymrede for, at der skæres yderligere i bistanden. Intet ville være mere forkert i en tid, hvor vi ser et historisk højt antal humanitære kriser; og inflation og fødevarepriser bringer endnu mere benzin til katastrofebålet.
Desværre har vi historisk set haft en tendens til, at mental sundhed og trivsel bliver nedprioriteret i vores humanitære indsatser. På trods af det massive behov, er det kun omkring under 0,3 procent af den globale bistand, der går til mental sundhed og psykosocial støtte til mennesker i lav- og mellem-indkomstlande. Det er et stort problem. For mental og psykosocial støtte er på ingen måde mindre nødvendig end de andre indsatser, hvis vi reelt ønsker os at hjælpe befolkninger og samfund på fode igen.
Derfor skal vi fortsætte ad det gode spor, der blev lagt, da mental sundhed sidste år blev en central en del af regeringens udviklingspolitiske strategi. Og vi har som land stor ekspertise i denne typer indsatser i kriseområder, som vi skal udnytte.
I det lys glæder det os, at udviklingsminister Flemming Møller Mortensen sammen med Røde Kors er vært for den første nordiske konference om mental sundhed og trivsel i humanitære kontekster. Over to dage vil mere end hundrede repræsentanter fra civilsamfundet, forskningsverdenen, privatsektoren, FN og regeringer i Danmark, Sverige, Norge og Finland diskutere, hvordan vi kan opskalere indsatsen og hæve ambitionerne for vores humanitære indsatser, når det gælder mental sundhed. Vi skal ikke bare sikre overlevelse – vi skal også hjælpe mennesker til at leve videre.
Vores håb er derfor, at konferencen vil være startskuddet til et nordisk lederskab på dagsordenen. Når vi rykker ud med fødevarer, beskyttelse og uddannelse skal vi samtidig yde psykisk førstehjælp i de akutte kriser og følge op med støtte, som reducerer risikoen for, at de mange millioner ramte mennesker får vidtrækkende psykiske skader.
Retten til sundhed, herunder mental sundhed, er en menneskeret. Vi kan desværre ikke altid forhindre, at krige, konflikter og katastrofer rammer, og at de mennesker, som bliver påvirket, får dybe sår på sjælen, men vi kan hjælpe dem med at rejse sig igen. Den hjælp kan Danmark sammen med resten af Norden lige nu tage et afgørende skridt henimod at levere – ved at sætte handling bag de ambitiøse mål i den seneste udviklingspolitiske strategi og opskalere indsatsen for mental sundhed i humanitære kriser.
Debatindlægget er bragt i Altinget 30. august 2022
DEBAT: Antallet af børn uden skolegang vokser, men Danmarks bistand er blevet lavere siden 2020
Der er sket en tredobling af børn og unge i kriseområder, som slet ikke eller i begrænset omfang har adgang til uddannelse. Trods flere kriser er den danske bistand lavere end gennemsnittet i perioden 2017-2020. Red Barnet opfordrer derfor regeringen til at øge den økonomiske støtte.
DEBAT: De fattigste børnefamilier taber mest, når inflationen stiger
Mange børnefamilier lider under den højeste inflation i 40 år. Regeringens løsning er inflationshjælp. Det er ikke nok. Vi skal løfte de fattigste familier og lave en handleplan mod børnefattigdom.
DEBAT: Vi har igen fejlet i Somalia – og nu sulter børn ihjel
Det er en politisk falliterklæring, at vi nu igen står over for en hungersnød i Somalia. Det internationale samfund er blevet advaret adskillige gange i løbet af de seneste års omfattende tørke på Afrikas Horn. Man har vidst, hvad der skulle gøres for at forhindre en sultkatastrofe, men alligevel har man siddet på hænderne, og det koster nu børn livet. Hver eneste dag.
DEBAT: Verdens ledere har et hamrende alvorligt udestående, når de mødes i New York
Situationen i Afrikas Horn er alvorlig – millioner sulter, og tørke afskærer børn og unge fra at komme i skole. Udviklingen risikerer at blive meget værre, hvis ikke verdens ledere vågner op og hurtigst muligt vedtager de nødvendige klima- og bistandspolitikker.
Støt fast og gør en verden til forskel!