hu en en en es hu en en hu en en hu ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu en en hu de de de de de de de de de de de de de de de de de de de de de de de de de de de en en en en en en en en en en en en en en es hu en en en en en en fi en
Visegrad Literature :: Ady Endre: Páris, az én Bakonyom
This website is using cookies
We use cookies to ensure that we give you the best experience on our website. If you continue without changing your settings, we'll assume that you are happy to receive all cookies on this website.
Páris, az én Bakonyom (Hungarian)
Vár a Szajna s elrejt a Bakony.
Nagy az én bűnöm: a lelkem.
Bűnöm, hogy messzelátok és merek,
Hitszegő vagyok Álmos fajából
Egy Irán-szagú, szittya sereg.
Jöhetnek: Páris szivén fekszem,
Rejtve, kábultan és szabadon.
S beszórja virággal a Bakony.
Itt halok meg, nem a Dunánál.
Szemem nem zárják le csúf kezek;
Hív majd a Szajna s egy csöndes éjen
Vihar sikonghat, haraszt zörrenhet,
Tisza kiönthet magyar sikon:
Engem borít erdők erdője
S halottan is rejt
Hű Bakony-erdőm, nagy Párisom.
Source of the quotation
Paris, mein Bakonywald (German)
Atemlos bleibe ich stehn: Paris,
Du menschendichte, große Wildnis.
Gendarmen der unverschämten Donau
Es wartet die Seine, schützt der Bakony.
Groß ist mein Vergehen: die Seele.
Sünde der Mut und Sünde der Weitblick,
Abtrünnig bin ich vom Stamme Álmos,
Ein iranisch duftendes Skythenpack.
Sei´s drum: Ich liege Paris am Herzen,
Sicher, geborgen, berauscht und frei,
Und blumensträuend der Bakonywald.
Hier sterbe ich, nicht an der Donau.
Zarte Hände schließen meine Augen,
In friedlicher Nacht ruft mich die Seine,
Und läß mich tauchen
In ein großes und trauriges Nichts.
Sturmwind soll toben, Herbstlaub rascheln,
Die Theiß das Tiefland überschwemmen,
Mich schützt der große Wald der Wälder
Noch bis in den Tod,
Treuer Bakony, das große Paris.
© Typotex – Russicon – Hesz