hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu en de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu eo it fr en hu et hu hu hu it hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu fr hu eo hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu es es
A NEK nekem óriási Isten-élmény volt – de kiNEK nem? | Új Város Online
Takács Ilona a NEK hetében a Mária Rádiónál vállalt műsorvezetést. A sűrű napokban folyamatosan érezte az isteni gondviselés jelenlétét – ezt a tapasztalatát osztja meg velünk.
Műsorvezetőnek jelentkeztem, de riporteri feladatot kaptam – bevallom, először nem örültem, mert rengeteg munka.
A rádiós értekezleten aztán kiderült, hogy a vágást a kollégák megcsinálják, így elfogadtam a felkérést. Két nagyágyúval, egy izraeli ferencessel és a dél-koreai bíborossal kellett riportot készítenem, végül azonban mindkét interjú meghiúsult: a ferences atya el sem jött végül Magyarországra, a bíboros atyával pedig változott a terv. Helyettük lett egy meglepetés-interjúalanyom: Székely János püspök atya.
Barlay Gábor kolléga kapott műsorvezetést, de ő nem tudta vállalni, mert beteg lett: megkért, hogy a hétfői napot vállaljam el helyette. Örömmel átvettem tőle – így mégis vezethetek műsort, ami az eredeti vágyam volt!
Hétfőn korán mentem az Expóra, hogy amikor mikrofonvégre kerülök, addigra minden kész legyen. Nem ismertem a helyszínt, óriási területet kellett begyalogolni – külön kihívás volt kávét szerezni a technikus kollégának és magamnak a sajtós szektorból…
Mivel évekkel ezelőtt a Genfesten már szereztünk rutint, tudtam, hogy mit kell csinálni egy ilyen világeseményen, ahol bármi történhet, tehát
mivel voltam már mélyvízben, tudtam, hogy a lehetetlennek tűnő helyzetekben sem szabad megijedni.
Egy példa: amikor lelkesen, hosszan bekonferálom a riói „golyóálló” bíborost, és mindnyájunkat meglepve nem ő, hanem az orosz pátriárka képviselője szólal meg a felvezetés után.
A kihelyezett stúdiónk mellett ült a végtelenül szimpatikus, segítőkész rendező, és láttam a monitorját is – a színpad bal oldaláról, a stúdiónkból ugyanis nem lehetett rálátni a programra. Őt kérdeztem meg hamarjában, hogy ez ki? Mire ő: – Fogalmam sincs róla…
Akkor ki tudja, ha ő sem? Rádiós kolléganő szalad kétszer a külföldi TV-társasághoz, hogy megszerezze a nevet, én már beszélek adásban, amikor visszajön, elmondta a nevet, és én megismétlem adásban, mintha tudnám.
Nagy kegyelem és ajándék volt, hogy a helyszínen lévő stúdióból koordinálhattam a műsort, és a Gogol utcai stúdióban dolgozó kollégáknak segíthettem. A program mellett a szentmiséket is közvetítettük az Expóról. A tudósító nem szereplő, csak akkor szólal meg, ha szükség van rá, de misék alatt, amikor sok a csend, beszélni kell, és mindenre elkészülni. Tudtam, hogy kell ezt csinálni – miért is? Azért, mert a Genfestes köztünk lévő Jézus vezetett.
Délután sokan hívtak a rádióból, mindenki gratulált, én lettem a Mária rádió „sztárja” estére, illetve dehogy én, Jézus lett az.
Sőt, megkértek, hogy koordinálnám-e a többi műsorvezetőt a következő napokban, hogy mikor mit kell csinálni. Örömmel vállaltam ezt a feladatot.
Hétfőn este listát írtam, hogy mit kell csinálni, és telefonon fel is készítettem a másnap dolgozó kolléganőt.
A szüneteket is kihasználtuk interjúkészítésre: kedden Székely János püspök atya volt a vendég, szerdán Soltész Miklós miniszter úr, őt az erdélyi Mária rádiósok kérdezték.
Szerdán Székely János püspök atyával volt interjúm a fakultáció után, egy órakor. Erre nem tudtam készülni, mivel a felvidéki kolléganőt segítettem egész délelőtt.
Ahogy a fakultációra igyekeztem, az egyik kolléganő kezembe adta a fakultáció anyagát kinyomtatva. Amikor odaértem, püspök atya éppen befejezte az előadását, de a program még tartott, így el tudtam olvasni az anyagot, és kérdésekkel készülni. A fakultáció végén a kérdező médiumok sorában utolsónak kérdeztem… de sikerült.
Szerdán éjszaka gondolkoztam: Jézust kérdeztem, ki legyen a vendég csütörtökön? Nobilis Márió atyát juttatta eszembe, péntekre pedig Marton Zsolt püspök atyát. Mindketten el is vállalták, pedig Zsolt püspök atyának eredetileg más programja lett volna, de a köztünk lévő Jézusért ezt választotta.
Csütörtökön a műsorszerkesztők megkérdezték, hogy elvállalom-e a pénteket is. Örömmel igent mondtam.
A technikus kolléga nagyon ügyes, gyors, átlátja a dolgokat, remek vele együtt dolgozni, már a Genfesten is dolgoztunk együtt, nélküle nem mentem volna semmire.
Kértem Jézust, hogy pénteken már ne legyen semmi bukta, ugyanis előtte minden nap akadt nehézség.
Hát az történt, hogy a busz reggel továbbvitt, és futólépésben vissza kellett menni a sajtós bejárathoz, de sikerült – még a kávébeszerzés is a technikus kollégának.
A péntek volt a legszebb és a legtartalmasabb.
Kétutas kapcsolat volt a benti és a kinti stúdió között, az expós élményeikről kérdeztem Lukovics Milán atyát és Fülöp Ákos atyát, akik a benti stúdióban ültek. A szünetben jött Marton Zsolt püspök atya az interjúra.
Azután egy homokművész következett, aki rajzolt a homokba, és ezt konferáltam. Hú, nagyon élveztem, fogalmam se volt, mit fog rajzolni, és ugye a rádióhallgató nem látja, tehát szavakkal kell visszaadnom a látványt. Az adott erőt, hogy a Genfesten voltak artisták, akik testszínű ruhában egy bordó ruhaanyagon le-föl csúszva akrobatikus mutatványt mutattak be, kb.15 percig, mi meg ott akkor beszéltünk a “semmiről”.
A pénteki napon volt még Áder János köztársasági elnök tanúságtétele is.
Este pedig a Forráspont, amit ugyan nem közvetítettünk, de mindent felvettünk – több kört futva sikerrel harcoltam meg érte a Rádióban a szerkesztőknél. Így szombat délelőtt élő adásban, Barlay Gáborral és három vendéggel bemutattuk a Forráspontot a Mária rádióban. Két szuper tapasztalat van benne. Hallgassátok meg!
A Margit-szigeti családi nap, a szombat esti szentmise a körmenettel és a záró mise pedig már nyugalomban telt a nagy feladatok után. Béke és hála van bennem mindenért!
Olvasóink támogatásának köszönhetően ez a cikkünk is ingyenesen hozzáférhető. Ha tetszenek írásaink, oszd meg őket barátaiddal, iratkozz fel heti hírlevelünkre, legyél te is a támogatónk!
Amikor az orvos betegszik meg – Isten szeretete és a barátok imája gyógyított
Irena személyes története a koronavírusról, a betegség okozta nehézségekről, Isten szeretetéről és az ima erejéről. Irena Kelet-Európában, Litvániában orvos, a Fokoláre Mozgalom közösségének tagja.
Adjatok, és akkor ti is kaptok…!
„Adjunk bőkezűen abból, amink van, nemcsak anyagi javakat, hanem befogadást és irgalmat, megbocsátást is, Istent követve” – olvashattuk a szeptemberi életige magyarázatában. Az alábbi történetek bepillantást engednek a ...
A csodák apró cseppjei
A mennyei Atya gondját viseli mindenkinek, Magyarországtól Argentínáig. Isten eszközei lehetünk úgy is, hogy megszervezzük az adományozást, de úgy is, hogy felismerjük és tanúságot teszünk az Atya szeretetéről.
© 1989- Új Város Alapítvány
1088 Budapest, Rákóczi út 29. I/5.