hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en en en en en hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hbs_lat cs hu hu hu et hu hu hu nl en hu hu hu cs hu hu hu hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu fr hu eo hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu es es
Imák és tettek – élet a járvány idején | Új Város Online
Koreában már hetekkel ezelőtt megtapasztalták azokat a Koronavírus-járvány miatt kialakult nehézségeket és korlátozásokat, amik itt Magyarországon még előttünk állnak. Egy tegui és egy Kumiban élő elkötelezett keresztény fiatal tapasztalata a krízis napjaiból. Szavaik bátorítást adhatnak az előttünk álló időszakra.
Itt, Teguban nagyon súlyos a helyzet a koronavírus miatt, ezért szinte sosem megyek el otthonról, és egész nap csak fel-alá járkálok a lakásban.
Van azonban egy éles hang, amely folyton megzavarja a nyugalmamat – a mentőautók szirénája. Ugyanis pont a kórház mellett lakom, ahova behozzák a koronavírussal megfertőződött embereket.
Korábban, amikor meghallottam a mentőautó szirénáját, imádkozni kezdtem a beszállított emberekért, most viszont, hogy egyre gyakrabban hallottam a szirénázást, ima helyett az a gondolat futott át az agyamon, hogy „már megint egy koronavírusos!”, aggodalom és idegesség töltött el. Már hallani se akartam a szirénákat.
Eljött a hamvazószerda. Írtam egy listát arról, hogy mit fogadhatnék meg a nagyböjtre, és a listán szerepelt azt is, hogy minden nap imádkozni fogom a rózsafüzért.
Megkérdeztem magamtól, hogy én, mint hívő fiatal, miben adhatnám a részemet ebben a nehéz helyzetben. Az fogalmazódott meg bennem, hogy imádkozhatom, és mindent Jézusra bízhatok.
Az első nap, amikor imádkoztam a rózsafüzért, gondoltam az összes koronavírusos betegre és mindazokra, köztük magamra is, akik nehéz helyzetben vannak. Rájöttem, hogy az aggódás és idegeskedés helyett inkább imádkoznom kell, hogy így váljak eggyé a többiekkel a nehézségben. A keresztre feszített Jézussal együtt ölelhetem át ezeket a fájdalmakat.
Másnap egy éles hangra ébredtem fel. Megint egy mentőautó ment el a ház előtt. De most új módon tudtam reagálni erre a hangra, amiről korábban már tudomást se akartam venni. Jelzéssé vált számomra, hogy minden fájdalmat átölelhetek, és mindig szerethetek jobban. Isten jele volt ez, amivel arra kért, hogy az imádságon keresztül váljak a béke eszközévé.
Az aggodalmam egy szempillantás alatt megszűnt, és osztozni tudtam mások fájdalmaiban az imán, mint a béke eszközén keresztül. Ez a hang emlékeztetett arra is, hogy veszítsek el mindent, ami nem Istentől származik. Óriási öröm volt a szívemben!
Az imán keresztül szeretném megerősíteni mindenkiben az erőt, aki a COVID-19 betegségben szenved! Együtt leküzdhetjük ezt a fájdalmas helyzetet!
Seo He Rin Yopi
Kumi és Észak-Kjongszang helyi közösségével elkezdtünk maszkokat készíteni, melyeket a koronavírus által leginkább sújtott helyeken akarunk szétosztani. Az egész úgy kezdődött, hogy egy barátnőnk pénzt ajánlott fel Dél-Korea leginkább sújtott területe – vagyis a tartományunk – betegei részére. Azt a tanácsot kaptuk, és mi is úgy gondoltuk, hogy a környezetszennyező eldobható maszkok helyett inkább mi magunk gyártsunk mosható, pamutból készült maszkokat.
A félelem dermedtségéből, mely addig gúzsba kötött, éreztem, felmelegszik a szívem, mert konkrétan élhetem az igét.
Most hétvégén össze fogunk gyűlni, és – mindannyian maszkot viselve – együtt fogjuk megtanulni, hogyan lehet elkészíteni a maszkokat, amelyeket aztán otthon is mindenki tovább gyárthat.
Olyan, mintha a szeretet e kicsi lángjából megvalósítanánk az evangélium mondatát, hogy „ahol ketten vagy hárman összegyűlnek a nevemben, én ott vagyok köztük”.
Nagy öröm van bennem, hogy megtaláltuk a módját, hogy konkrét tettekkel szeressünk, s remélem ránk nézve, Isten is örömét leli.
Micaela Jeong Mi Hye
Olvasóink támogatásának köszönhetően ez a cikkünk is ingyenesen hozzáférhető. Ha tetszenek írásaink, oszd meg őket barátaiddal, iratkozz fel heti hírlevelünkre, legyél te is a támogatónk!
Szóljon hozzá a Facebookon!
Az utolsó évek édesapámmal
November 2-án, halottak napján gyertyát gyújtunk elhunyt szeretteinkért, rájuk emlékezünk. Ez a nap különösen is nehéz akkor, ha még friss a gyász. Az alábbi írás szerzője az édesapa hosszan tartó betegségéről és a halála előtti ...
„Időt vesztegetni” egy gyermekre?
A családban sokféleképpen adhatjuk tovább a hitet a gyerekeknek – lehet ez egy közös ima, szentségekben való részesedés, az ige élése, közös ünnepek... Gyakran maga a mindennapi élet hoz olyan helyzetet, amely meghívás lehet mind ...
Álljunk meg egy Time out-ra!
Az öbölháború idején a Fokoláre Mozgalom alapítójával, Chiara Lubich-kal együtt a gen-ek (’fiatalok’) elkezdtek imádkozni a békéért. Ehhez aztán világszerte sokan csatlakoztak más felekezetű keresztények, más vallásúak és más ...
© 1989- Új Város Alapítvány
1088 Budapest, Rákóczi út 29. I/5.