hu hu hu hu es hu hu en hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu en hu hu hu war hu de de de de en de de de de de de en de de de de de en de de de de hu war hu de hu hu ru hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu it hu en hu hu hu en
Visegrad Literature :: Győrffy Ákos : Vier Sätze über den Berg und über den See (Négy mondat a hegyről és a tóról Német nyelven)
Ez az oldal sütiket használ
A portál felületén sütiket (cookies) használ, vagyis a rendszer adatokat tárol az Ön böngészőjében. A sütik személyek azonosítására nem alkalmasak, szolgáltatásaink biztosításához szükségesek. Az oldal használatával Ön beleegyezik a sütik használatába.
Négy mondat a hegyről és a tóról (Magyar)
Azt kéne látnom, ami előttem van, de nem azt látom,
hanem valami egészen mást, azt, amit képzelek.
Szorosan a kövekhez tapadnak, nem fölfelé,
hanem vízszintesen terjeszkednek, talán mert
agyonnyomná őket az ég, a nagyon közeli
ég, a kúszófenyők térdig érő erdői az út mellett,
talán az ég súlya miatt, inkább tényleg lapulni,
szorosan a kövekhez, arccal a kőnek.
Nem lehet felbecsülni a távolságokat, a közel nem közel,
a távol nem távol, az itt nem itt, az ott nem ott,
nem távolodom és nem közeledem,
nem érek oda és nem hagyom el,
csak megyek és figyelem,
ahogy nem mozdulok el.
A szél teste a tó, ahogy testté lesz a szél, a tó felszínén
az üresség a teste, az üresség a fodrozódások közeiben.
Vier Sätze über den Berg und über den See (Német)
Das müsste ich sehen, was vor mir ist, sehe ich es aber nicht,
sondern etwas ganz anderes, das, was ich mir vorstelle.
Sie kleben fest an den Steinen, breiten sich nicht nach oben,
sondern horizontal aus, vielleicht weil der Himmel sie
erdrücken würde, der sehr nahe Himmel, die bis zum Knie
reichenden Wälder der Latschen am Wegrand, vielleicht
sollte man sich in der Tat wegen des Gewichts des Himmels
anschmiegen, dicht an die Steine, mit dem Gesicht an den Stein.
Die Entfernungen können nicht abgeschätzt werden, das
Nahe ist nicht nah, das Ferne ist nicht fern, das Hier ist nicht hier,
das Dort ist nicht dort, ich entferne und nähere mich nicht,
erreiche es nicht und verlasse es nicht, gehe lediglich
und beobachte wie ich mich nicht verrücke.
Der Leib des Windes ist der See, indem der Wind zum Leib wird
an der Oberfläche des Sees, die Leere ist sein Leib, die Leere
in den Intervallen der Gekräusel.
© Typotex – Russicon – Hesz