hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu de hu pt hu en hu hu en hu hu hu hu en hbs_lat hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu nl hu hu hu fi hu hu hu hu pl de hu hu hu hu hu hu hu hu en es en hu hu pl hu en hu en hu hu hu en hu hu hu en hu hu hu en hu hu ru hu ru hu en hu en hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu de hu pt hu en hu hu en hu hu hu hu en hbs_lat hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu nl hu hu hu fi hu hu en
Lopott holmi visszajár – Regénytár
Létező és nem létező irodalom
Egy ismereten elkövető harminc évvel ezelőtt aljas felindulásból ellopott a pécsi Csorba Győző Könyvtár Belvárosi Fiókkönyvtárából egy regényt, és mert azóta Dosztojevszkijt idéző módon gyötörte a lelkifurdalás, néhány nappal ezelőtt írt egy bocsánatkérő levelet, és a könyvvel együtt elküldte az intézmény címére.
A könyvtár alkalmazottjai csupán azzal kommentálták ezt a nemes cselekedetet, hogy sohasem késő, pedig szerintem ez az eset nem kifejezetten a megbánásról szól. A könyv megkerülése ugyanis a spontaneitás és a transzcendens (tudatunktól függetlenül létező) erők együttes hatása. A könyvtárból sohasem úgy lopunk, ahogy a vállalattól, amikor már reggel, befelé menet elhatározzuk, hogy délután az elemózsiás táskánkban kihozzuk majd azt a tizenkét fontot nyomó, félkész pruveklit, amit hetek óta rejtegetünk az öltöző szekrényünkben. A könyvtári könyveket jó szándékkal hazavisszük aztán csak úgy, lazán megfeledkezünk róluk, és mert nem adjuk őket vissza határidőre, a nyilvántartási protokoll szerint rányomják a törzslapunkra lopás tényét igazoló bélyegzőt. Tisztán a véletlen műve, bár ez egy kissé szabályszerű is, hogy a könyvek esetében sokkal gyakoribb ez a jelenség, mint az ácsszekercék kapcsán, mert az utóbbiakat viszonylag ritkán kérjük kölcsön.
Az ember alapból hajlamos arra, hogy idegen könyveket hazacipeljen, és a bizalmába fogadjon. Életem legboldogabb periódusában az írószövetség könyvtárából én is számolatlanul hordtam haza a könyveket, de meg voltam róla győződve, hogy mindet vissza is szolgáltattam. A tévedés sokkja egy választmányi gyűlés előtt csapott le rám, amikor írásbeli értesítést kaptam, hogy addig nem szavazhatok, amíg vissza nem viszem a könyvtárba a nálam lévő kölcsönzéseket. Egy Lázár Ervin novelláskötetet kerestek rajtam, a másikra már nem emlékszem, mint ahogy sem akkor, sem most nem tudom megmondani, mikor köteleződtem el irántuk ezen a faramuci módon.
A tanulság ebből az, hogy a kölcsönvett könyvekkel nem szabad hányaveti módon bánni. Eszünkbe se jusson például szuvenírként megtartani olyan kiadványokat, amelyekben a könyvtár pecsétje a legcsábítóbb. És ha már itt, vagyis a szuveníreknél tartunk, külföldi utazásaink során az ilyesmi akár életveszélyes is lehet. Törökországban például annyira szigorúak a törvények, hogy már egy földről felvett cserépdarabot is műemléklopásnak minősítenek. Pamukkaléban erre számos tábla hívja fel a figyelmet, ami olyan, mint amikor az ember becsekkolja a neten a vásárlási feltételek elfogadását jelölő négyzetet: ott voltál, láttad a feliratot, mégis fölvetted azt a cserépdarabot. Hát most viseld a következményeket! Mivel Pamukkaléban az ember szó szerint ókori leletek zúzalékán járkál, iszonyatosan nehéz ellenállni a kísértésnek.
Akár könyvekről, akár régészeti leletekről van szó, a tulajdonjoghoz fűződő szabályokat mindig, mindenütt be kell tartani. Nemrég egy nálunk vendégeskedő brit turistát tetemes pénzbírságra ítéltek, mert ráfirkált valamit az Erzsébet híd lábára. A büntetés jogos volt. Az ember ne azért menjen külföldre, hogy elcsúfítsa a vendéglátó ország nevezetességeit, hanem hogy nézelődjön és költekezzen. Ha pedig szuvenírt akar, járja be a piacokat, bár tény, hogy eredeti antikvitást ma már szinte sehol sem lehet találni. De a hazahozott fotók és videók is lehetnek olyan érdekesek, mint mondjuk, a Taj Mahal oldalából kipiszkált kődarab, vagy egy kavics a Himalája mellől. Persze azt mondhatják erre, hogy ugyan már, mi az a kis kődarab, és mi egy kavics? Ha elvesszük és hazavisszük, attól még nem dől össze a Taj Mahal, és nem is kopik el a Himalája, de ha mindenki így tenne, szinte biztos, hogy idővel elővillannának a Taj Mahal meztelen alapjai, a Himalája pedig átalakulna víztározó gödörré.
Tény, hogy minden életképes ország ragaszkodik az értékeihez, és bár a könyv nem olyan módon gazdagít, ahogy egy antik oszlop, mégis érdemes a megőrzésre. A szóban forgó regény visszaadása pusztán ezért is túlmutat önmagán mert nemcsak szép gesztus, hanem bizonyos értelemben erkölcsi bravúr. Nemrégiben egy kanadai nő is eljutott erre a szintre: ő tizenöt év után Pompeiibe küldött vissza néhány ellopott régészeti anyagot, főként azért, mert szerinte azok el voltak átkozva.
Átok ide, vagy oda, a visszajuttatásra szánt könyvet, régészeti leletet be kell csomagolni és fel kell adni a postán, ami szerencsés esetben egy fél nap, de ha magamat veszem alapul azzal a két elkallódott kötettel, ezt vígan bevállalnám. Adja az ég, hogy valamilyen csoda folytán rájuk akadjak, mert akkor ebben a pandémiás helyzetben is azonnal bevinném őket az írószövetség könyvtárába, hogy legközelebb már szavazhassak a közgyűlésen, ha lesz hozzá kedvem.
A Regénytár alapító- főszerkesztője, aki célul tűzte ki maga elé az igényes (nívós) szórakoztató és a komoly, elhivatott irodalom közötti „északnyugati átjáró” megtalálását. Ez a honlap ennek az útkeresésnek a gyakorlatozó terepe, néha komoly, máskor komolytalan, de mindig egyedien különleges és szórakoztató. Majoros jelenleg Budapesten él, néha dolgozik, máskor csak lóbálja a lábát. Mentségére legyen mondva a régi igazság, amely szerint az író akkor is ír, ha ez olyan nagyon nem is látszik: belsőleg alkot.
Ez próbakomment, teszteljük a rendszert.
Vélemény, hozzászólás? Kilépés a válaszból
Your email address will not be published.
A nevem, e-mail-címem, és weboldalcímem mentése a böngészőben a következő hozzászólásomhoz.
Talán ez is érdekli
Mit olvas a világ?
A jövő század tényregénye
A cornwall-i töltött táska
Elfogadom az adatvédelmi szabályzatot
© 2021 - MINDEN JOG FENNTARTVA ÉS MINDEN SZABÁLY BETARTVA.
Ez a honlap saját készítésű irodalmi anyagokat és multimédiás tartalmakat tesz közzé. Publikált anyagaink ebből adódóan eredetiek, tehát jogvédettek. Kereskedelmi célú felhasználásukhoz a szerkesztőség írásos beleegyezése szükséges.