hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu uk hu hu hu hu hu en hu hu en hu en hu hu hu hu hu
posztdok napló 11. – mispacha (család) a tengerparton – KISPASZTI WEB
Menü + × expanded collapsed
Szerzőeditorjúnius 18, 2011június 18, 2011Kategória:Vegyészkedés...
Péntek van, elkezdődött a hétvége. Lassan kászálódok ki az ágyból. Végre nem 6:00-kor keltem, na jó azért az órám rendületlenül “harangozott” egyet-kettőt (lehet le kéne cserélnem ezt a hangot).
Délelőtt az elengedhetetlen házimunka, felmosás, fürdőszoba takarítás, egy kis mosás. Aztán lassan kezdek készülődni. Estére Nathaliehoz, az unokatesómhoz vagyok hivatalos. Nem láttam őt tavaly április óta, amikor befutott néhány percre a tel-avivi szállodánkba, a komáromi csoport szentföldi látogatásakor.
Pénteken fél hatig járnak a buszok, utána a Sabesz miatt mindennemű tömegközlekedés leáll. 16:30-kor indulok otthonról, kicsit korán van, fél hétre vagyok hivatalos. Nem merek kockáztatni, olyan kiszámíthatatlanul járnak itt a buszok. Lefelé menet még egy kis hulladék szelektálás (palackok, egyéb) – mintha odahaza, Pesten lennék.
Ahogy lenni szokott, a 63-as elhúz mellettem – reménykedem, még sem ez volt az utolsó. 10-12 perc múlva jön elvileg a következő. Egyedül üldögélek a padon, az utca kihalt, néha egy-egy autó húz el, páran sietnek még az ünnepelőtti bevásárlásból hazafelé.
A 63-as fékez le hirtelen, a buszon megint zene szól. El is nevezem “dáridó-járatnak”, a 61-en sosincs zene, igaz ott az automata bemondja a megállókat. Ez egy régebbi típus, itt az utasra és a héber nyelvű vizuális tájékoztatóra van bízva a leszállás.
Suhanunk a belváros felé, az utak üresek, a hétköznapi dugónak nyoma sincs. A Dizengoff Centernél szeretnék leszállni. Elvileg a HaBima színház utáni valamelyik megálló. Kibetűzöm a kijelzőn, nyomom a gombot, nyílik az ajtó. Na most merre, nem látom sehol a Dizengoff Centert, elindulok a tenger felé, bár sejtem, inkább visszafelé kéne menni. Ben Yehuda utca, elindulok, a keresztutcákon benézve fel-fel a tenger. Egy ideig ellenállok, aztán letérek az utamról.
Turisták százai, ezrei jönnek velem szembe, vállukon törülközővel, a parton sorakozó hotelekből ugrottak ki egy kicsit megmártózni a Földközi-tengerbe. Rajtam “ünnepi szerkó”, ing, hosszúnadrág… kezd meleg lenni, tűz a nep, még szerencse, hogy a hátamon ott a vizes palack. Leérek a parti sétányra, egy-két fotó, élvezem a lenyűgöző látképet. Balra Jaffo ódon falai, jobbra szállodák, strandolók. Úgy döntök, a parton sétálom le azt a pár utcányi távolságot, ami a Sokolov utcáig még rám vár.
Gyönyörködöm a strand szépségében, ahogy mondani, azaz írni szoktam, csak nézek ki a fejemből. Lehet, ki kéne járni a tengerre? A busz elvileg egy fél óra alatt idehoz.
Lassan elköszönök a parttól, egy parkon átvágva érem el újra a civilizációt. A Jabotinsky utcán elhaladok a szlovák nagykövetség előtt, emlékszem 1994-ben már egyszer lefotóztam. Kicsit korán érkezem. Unokatesóm, s az általam most először látott vőlegényének postaládáján törekszem elolvasni a héberül írt neveket. Jó helyen járok. Dan és Nati szívélyesen fogadnak. Beszélgetünk múltról, jelenről, jövőről. Dan szimpatikus, szép pár együtt Natival. Öröm látni, hallgatni őket. A nagy beszélgetésben, persze megint elfelejtek fotózni! Ugyanúgy, mint a két ashkeloni kirándulásomon. Öregszel Paszti!!
Megkapom az esküvői meghívójukat. Szeptember 4., képzeletben bevésem a naptáramba. Rajta van a nagymama neve is, s egy emlékező sor, Nati apukájára, szeretett nagybácsimra, Sanyira. 😦
Lassan indulunk a zsinagógába. Aranyos kis hely, nők, férfiak a földszinten, persze elválasztva. A délutáni imán még vannak üres padok, aztán egyre népesebb az imára gyűlők tábora. Dan szerint ez egy nagyon különleges zsini, a szombatfogadás dallamait minden héten máshogy éneklik. Az ima magával ragadó, minden hely elkelt, vannak akik már csak állóhely jutott. Hasonlóan az múlt heti ashkeloni zsinagógához, itt sincs minjen probléma. Az emberek jönnek és jönnek, nem kell a kapuban állni – mint ahogy mi tesszük 15 éve Tomival -, s arra várni, jöjjön még egy csak mégy egy ember. Más itt az élet. Az emberek arcán önfeledt öröm, mosoly, miközben “menyasszonyként” fogadják a szombatot. Pezsgőbb a hangulat talán még a szarvasi Kabalat Shabatokénál is, pedig azt elég nehéz überelni. Kezdek kicsit én is bepörögni, igyekszem visszafogni magam, s a realitások talaján maradni. Mire az imavégén táncra perdülnek a férfiak, mi lassan távozunk. Vacsorára vagyunk hivatalosak Dan rokonaihoz. Egy felhőkarcolóban laknak a rokonok, a sabesz-liften megyünk fel. A társalgási nyelv német, angol, melyeket azért néha megszakít egy-egy héber dialógus. Az anya beszél magyarul is. Az asztalon kalocsai mintás étkészlet. 🙂
A fiuk a Bar-Ilanon tanul, bioinformatikusnak, ha jól emlékszem. 10-en üljük körül az asztalt. Kezdem érteni, miért nem esznek itt hét közben az emberek. Az asztal roskadozik az étkektől Saláta előételnek, édes krumplileves, marha hús, csirke vagy négyféle módon. Köretek, saláták. Zárásként barackos süti, dinnye, cseresznye.
Lassan éjfél, mire elindulunk az asztali áldás, a Birkat hamazon után. Az utcán éttermek, boltok várják a nem szombattartó vendégeiket. Nati és Dan hazafuvaroz. Lassan egy óra van, ez ismét egy tartalmas nap volt.
Nati és Dan köszönöm! Todá!
/van mégis helyesírás ellenőrző a wordpressben…:)/
Facebookon való megosztáshoz kattintás ide.(Új ablakban nyílik meg)
Kattints ide a Twitter-en való megosztáshoz(Új ablakban nyílik meg)
Megosztom a LinkedInen(Új ablakban nyílik meg)
Ajánlás egy barátnak email-ben(Új ablakban nyílik meg)
Kattints ide a nyomtatáshoz(Új ablakban nyílik meg)
Szerzőeditorjúnius 18, 2011június 18, 2011Kategória:Vegyészkedés...
Előző bejegyzés Előző bejegyzés:
posztdok napló 10. – labormunka
Következő bejegyzés Következő bejegyzés:
posztdok napló 12. – nano IS green, avagy tényleg zöld a nanotechnológia?!
Rádió Bézs: 55 perc a Csodák Palotájából
STRATÉGIA #2 – zsiráfok és elefántok az “ötlet” szolgálatában
Közösségi matricázás a Judafesten
Újra itt a Diák Innovátorok Klubja
Ezt írtam… Hónap kiválasztása 2018 november  (1) 2016 szeptember  (1) 2016 március  (1) 2016 január  (1) 2015 december  (1) 2015 november  (1) 2015 október  (2) 2015 augusztus  (2) 2015 július  (4) 2015 május  (2) 2015 március  (2) 2015 február  (1) 2014 december  (1) 2014 október  (2) 2014 szeptember  (2) 2014 július  (3) 2014 június  (1) 2014 május  (2) 2014 április  (4) 2014 március  (2) 2014 február  (2) 2013 december  (1) 2013 november  (4) 2013 október  (5) 2013 szeptember  (3) 2013 augusztus  (10) 2013 július  (4) 2013 június  (3) 2013 május  (4) 2013 április  (9) 2013 március  (8) 2013 február  (5) 2013 január  (9) 2012 december  (9) 2012 november  (46) 2012 október  (11) 2012 szeptember  (9) 2012 augusztus  (6) 2012 július  (3) 2012 június  (8) 2012 május  (9) 2012 április  (11) 2012 március  (9) 2012 február  (12) 2012 január  (12) 2011 december  (9) 2011 november  (9) 2011 október  (14) 2011 szeptember  (18) 2011 augusztus  (19) 2011 július  (20) 2011 június  (19) 2011 május  (8) 2011 április  (3) 2011 március  (3) 2011 január  (1) 2010 november  (1) 2010 szeptember  (1) 2009 augusztus  (1) 2009 június  (1) 2008 december  (1) 2008 július  (2) 2008 június  (1) 2008 május  (2) 2008 április  (1) 2008 március  (3) 2008 február  (3) 2008 január  (8) 2007 december  (5) 2007 november  (7) 2007 október  (19) 2007 szeptember  (32) 2007 augusztus  (106) 2007 július  (116) 2007 június  (95) 2007 május  (45) 2007 április  (65) 2007 március  (25) 2007 február  (59) 2007 január  (47) 2006 december  (1) 2006 november  (4) 2006 október  (4) 2006 szeptember  (2) 2006 augusztus  (9)
Ki járt a weblapomon?
KISPASZTI WEB, WordPress.com ingyenes honlap vagy saját honlap létrehozása.
Already have a WordPress.com account? Log in now.