hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu de hu pt hu en hu hu en hu hu hu hu en hbs_lat hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu nl hu hu hu fi hu hu hu hu en en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu km hu hu hu en es en hu hu en hu en hu de hu hu hu en hu hu en hu ru hu ru hu en hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu de hu pt hu en hu hu en hu hu hu hu en hbs_lat hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu nl hu hu hu fi hu hu en
Létező és nem létező irodalom
A karácsony a szeretet ünnepe.
Egész évben a szeretetről beszélünk – de este haraggal a szívünkben is képesek vagyunk nyugovóra térni.
Együttérzésről prédikálunk – és örömmel tölt el, hogy nem mi szorulunk rá.
Segítőkészek vagyunk – mégis béna a kezünk a segítő mozdulatra.
Békét hirdetünk – miközben fegyvereink ártatlan életeket oltanak ki.
Biztonságot vágyunk és ígérünk – s napról-napra rettegünk.
Terített asztal mellől, jóllakottan – a világ éhezõit szánjuk.
Fennhangon ítélkezünk gyilkosok felett – közben szavakkal nap mint nap pusztítjuk egymást.
Bizalmat adunk – s megcsalatunk.
Igazságot keresünk – amit magunk tiprunk a sárba.
Életet adni vágyunk – amely kis élet egy konténerben ér véget.
Büszkeségre születtünk – mégis megaláztatunk.
Szabadság felé nyúló kezek ütköznek rácsokba.
Álmok szárnyalnak – s hullnak vissza darabokra törve.
Hűséget fogadunk –, hogy legyen mit megszegnünk.
Hajszoljuk a boldogságot – s a nagy sietségben elfutunk mellette.
Vidámságot színlelünk – miközben befelé nyeljük könnyeinket.
A tisztesség útját járjuk –, hogy legyen miről letérnünk egy gazos ösvény végén pislákoló lidércfény igézetébe.
Megbocsátást hirdetünk – de az első adandó alkalommal bosszút állunk.
Harmóniát áhítunk – amibe saját kezûleg komponáljuk az első disszonáns hangot.
Melegségre vágyunk – mégis megfagy körülöttünk a levegő.
A Család szentségéről beszélünk – de nekünk már semmi sem szent!
Látjuk a kétségbeesést a szemekben – kényelmetlen érzésünk támad, s emiatt inkább elfordítjuk a fejünket.
Hittel jövünk a világra – s hitetlenül távozunk belőle.
A Karácsony jövőre is a szeretet ünnepe lesz. S addig is – egész évben a szeretetről beszélünk – …… !?
Emberségre születtünk – emberül viselkedni. S arra, hogy együtt rakjuk meg azt a tüzet, amiről József Attila ír „Tél” címû versében:
„Valami nagy-nagy tüzet kéne rakni,
Hogy melegednének az emberek.
Azt a tüzet, ó jaj, meg kéne rakni,
Hogy fölengednének az emberek.”
Gondolkodni születtünk – hát gondolkodjunk!
Szakmaszerető pedagógusból 40 év tanítás után boldog nyugger lettem. Immár nem csak kötelesség van: jut idő festésre, tűzzománcozásra, olvasásra, írásra, semmittevésre. A Regénytáron a kezdetek óta – kisebb-nagyobb szünetekkel – jelen vagyok. A Föld egyik legjobb helye! Az érzések teljes repertoárját megélheti ott az olvasó (és író) ember. Aktív pedagógusként írtam egy rajz tankönyvet alsósoknak. Ezzel együtt is több kézműves munkát tudok felmutatni, mint írásos produktumot. Dolgozom az arány javításán.
Hozzászólás a(z) Haranth Erzsébet bejegyzéshez Kilépés a válaszból
Your email address will not be published.
A nevem, e-mail-címem, és weboldalcímem mentése a böngészőben a következő hozzászólásomhoz.
Talán ez is érdekli
Hogyan csókoljuk meg a feleségünket?
Elfogadom az adatvédelmi szabályzatot
© 2021 - MINDEN JOG FENNTARTVA ÉS MINDEN SZABÁLY BETARTVA.
Ez a honlap saját készítésű irodalmi anyagokat és multimédiás tartalmakat tesz közzé. Publikált anyagaink ebből adódóan eredetiek, tehát jogvédettek. Kereskedelmi célú felhasználásukhoz a szerkesztőség írásos beleegyezése szükséges.