hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu uk hu hu hu hu hu en hu hu en hu en hu hu hu hu hu
posztdok napló 72. – lábujjhegyen…, avagy laptop mentes ünnepnapok – KISPASZTI WEB
Menü + × expanded collapsed
Szerzőeditoroktóber 2, 2011október 3, 2011Kategória:Vegyészkedés...
Lábujjhegyre állva ágaskodom az Uziel utca piciny boltjában egy üveg borért. Ajándékba lesz Miriamnak és Aharonnak, akiknél a Rosh Hashanát töltöm. Azon filozofálok, el tudok-e vinni két üveg bort egy szatyorban törés nélkül Ashkelonig vagy sem… Meggyőzöm magam, hogy a HaShalomig se jutnék el üvegszilánkok nélkül…, így Orna és Joszi csokit kap majd a sabati vendéglátásért. “Sana tova” (Boldog Új Évet!) – hangzik az eladótól, aki mosolyogva nyugtázza, hogy ismét hozzá tértem be ajándékot venni. Szerencsére semmit nem vertem le a nagyra nőtt hátizsákommal az egyembernyi üzletben. A 3,5 napnyi ruha kiszorította a laptopomat a táskából, számítógép mentes napok várnak rám…
Nincs sok időm, átküzdöm magam a kasszánál kígyózó, minden irányból, növekvő soron. A sarkon már befordult a 63-as, szerencsére elérem.
Mindenki úton van, azon gondolkodom, hogy tudok majd leszállni a vasútállomásnál, miután egy nagymama két unokájával az ablakhoz szorított. A manőver néhány áldozatul esett letaposott láb ellenére végül sikerrrel járt. Milyen jó, hogy nem akartam két borral eljátszani, ezt a törjük át a busz közepén álló áttörhetetlen falat -játékot…
Az Azriel Center zsúfolásig telt az ünnepre ajándékot keresőkkel. Beszereztem az ingyenes HaYom Israel újságot, ha 120 oldala nincs az ünnepi, hétvégi triplaszámnak, akkor egy se…
Múltkor rájöttem,  a 25 sékel viteldíjat kártyával is ki lehet fizetni, s nem kell az aprópénzt előre elkészíteni az automatához. Érintőképernyőn Askelon megkeres, kártya lehúz, jegy nyomtat, beléptető kapuba bedug, áthalad, jegyet lebélyegzi és visszaadja – motorikusan zajlanak a már ismert lépések. Egy kis útravaló beszerzése után, biztonság kedvéért azért megnézem a nagy kijelzőt. Időben jön a gyorsvonat, a 2-es vágányra. Pár napja volt egy kisebb sztrájk, azt mondják az izraeli vonatoknál sosem tudni, hogy elindulnak-e pontosan, s ha igen, megérkeznek-e a célállomásra. Az Izraeli Vasút nem okozott eddig még csalódást vasútbarát posztdok hívének, elég csúnya lett volna, ha pont Rosh Hashaná előtt szúr ki velem.
Tíz perccel a vonat indulása előtt megcsörren a telefonom. Az egyik másod-unokatesóm az, vinne le Ashkelonba a szüleihez. Sajnos már késő, mindjárt megy a vonatom – hangzik tőlem a válasz. Amúgy a szerda esti családi vacsora után kifejtette,  nem érti, miért nem kértem meg őt, hogy hozzon le… Én nem kérek senkitől semmit – mormolom el magamban a sajátos KisPaszti-filozófia egyik alappillérét, s próbálom mindezt elmagyarázni is… nem sok sikerrel.
Az állomásról Aharon vitt a szállásomra, ezúttal nem náluk, hanem egy rokon közeli házában kaptam helyett, mivel itthon az egész család. Jó újra látni a másod-unokatestvéreimet, a gyerekeket, a Shalom HaBajit (házi béke) teremtette meghitt légkört. Az ünnep előtt kikapcsolom a telefonokat, nincs Internet, TV, laptop,… átadom magamat a magasztos pillanatoknak. Este a közeli zsinagógában köszöntjük az 5772. esztendőt. Hazatérve többfogásos vacsora következik. Az almát mézbe mártjuk, így kívánva egymásnak édes évet.
Az ünnep első napján korán reggel indulok a zsinibe, a sófár-fújásra megtelik a “templom”. Kora délután újra közös családi ebéd vár ránk… A család legfiatalabb tagjai kezdenek megbarátkozni velem. Együtt kártyázunk, miközben az öt éves Tamár héber szavakat tanít nekem. Estefelé elindulunk a tengerpartra. A hagyományos Tashlich szertartásra. Komáromban ilyenkor a Duna-partra szoktunk menni, s morzsákat szórunk a vízbe, így szabadulva meg jelképesen a bűneinktől… Itt a Dunát a Földközi-tenger pótolja… A tradíció szerint  nem szórnak morzsákat, csak tisztes távolról szemlélik a tengert… Mi is így teszünk Aharonnal… Elmondjuk az áldást, s gyönyörködünk a naplementében. Érdekes kettősség tárul elénk. Odalent a nem vallásos izraeliek hada fürdik a tengerben, idefent ünneplőbe öltözött családok szabadulnak vélt vagy valós bűneiktől… Útközben összeakadunk a család legfiatalabb tagjaival, a legkisebb hölgy inkább visszafordulna, rám hárul a feladat, hogy eltóljam a babakocsiban… Hu, egész leizzadtam, még sosem bíztak rám egy másfél éves gyereket egy nem túl stabilnak tűnő négykerekű járgányban… A projektet végül sikeresen végrehajtottam.
Az esti imára újra a zsinagógában vagyunk, melyet ismét egy nagy családi étkezés követ. Ezúttal a húsos étkészletet a tejes váltotta fel, jelezvén, hogy tejes vacsora következik (részletek a kóser háztartásról itt és itt). A péntek reggel ismét az ünnepi kötelezettségekkel indult, majd egy finom, családi ebéddel folytatódott a nap. Igen, igen itt Izraelben az ünnepek általában terülj-terülj asztalkámmal párosulnak.
Az ünnepnapokat idén közvetlenül követte a szombat,… Mielőtt beköszöntött volna a hetedik, a pihenés napja, búcsút vettem Miriamtól és Aharontól, s áthelyeztem székhelyemet Ashkelon másik végébe. A péntek esti asztalon megtalálható volt egyik kedvencem, a gefilte fish (darált halból készült gombócok) is.
A szombati nap során kirándulni mentünk. Első célállomásunk a Gázai-övezet közelében lévő emlék és kilátóhely volt. Karnyújtásnyira álltunk a hírekben oly sokszor szereplő földsáv szélétől… Ha nem parkolnak a közelben katonai dzsipek, s ül egy fa alatt néhány állig felfegyverzett zöld egyenruhás, talán nem is gondolta volna a gyanútlan vándor, hogy “háborús”-övezetben járunk. “Katasztrófaturistaként” utunk Sderot városába vezetett. A településre, amely a legtöbb rakétát kapta az utóbbi években a “szomszédoktól”. Az utcák üresek, talán csak a déli napsütés elől húzódtak vissza a lakosok. Szinte minden sarkon beton óvóhelyek, másodpercek alatt fedezékbe kell vonulni, ha jön a riasztás. A legmegrázóbb  az egyik iskola előtti buszpályaudvar az egymás mellett sorakozó “mobil” óvóhelyekkel… Felkaptatunk egy dombra, hogy elénk táruljon a Gázai-övezet… Megdöbbentő a közelség. Lassan talán indulnék, egy kicsit messzebb a határtól… Nem kell a sorsot kísérteni – mondaná Apa, ha itt lenne. Furcsa, hogy a kilátástalan helyzet ellenére sorra épülnek új házak, növekszik a város… Mi mást kívánhat az utazó, mindig ilyen csend honoljon Sderot utcáin, mint a mi látogatásunkkor.
Hazafelé egy másik utat választunk… Elmegyünk az évek óta kómában fekvő egykori izraeli elnök, Ariel Sharon háza mellett, benézünk az Ashkelon közelében lévő népszerű fürdőhelyre… Ebéd, uzsonna, vacsora, s már újra a vonaton vagyok… Irány Tel-Aviv, új év, új hét, új szakmai kihívások…
Mindeközben odahaza, Komáromban is méltóan ünnepelték az 5772-es esztendőt. A 220 éves közösségről pont a Rosh Hashana alatt közölt riportot a Szlovák Televízió Magyar magazinja (szeptember 28-ai adás). Az öröm azonban nem lehetett teljes, az ünn ep első éjszakája során horogkeresztet festettek a zsinagógánk ajtajára :(, sajnos nem először.
Köszönet mindazoknak, akik feledhetetlenné tették az első szentföldi Rosh Hashanámat!
/kis kémia a Hamei Yoav fürdő látogatása során/
U.i.: Péntek este hosszasan hallgattam egy kutya ugatását a távolból… talán szeretett volna a bekerülni a blogba… Vau-vau, ezúton üzenem Ashkelonba, blöki, sikerült!
/egészen elfelejtettem gépelni a hosszú blog-mentes napok alatt/
Facebookon való megosztáshoz kattintás ide.(Új ablakban nyílik meg)
Kattints ide a Twitter-en való megosztáshoz(Új ablakban nyílik meg)
Megosztom a LinkedInen(Új ablakban nyílik meg)
Ajánlás egy barátnak email-ben(Új ablakban nyílik meg)
Kattints ide a nyomtatáshoz(Új ablakban nyílik meg)
Szerzőeditoroktóber 2, 2011október 3, 2011Kategória:Vegyészkedés...
Előző bejegyzés Előző bejegyzés:
posztdok napló 71. – shana tova 5772 – boldog új évet
Következő bejegyzés Következő bejegyzés:
posztdok napló 73. – amikor elfogy a fogkrémed…, avagy ünnepel az izraeli kutatói társadalom
Vélemény, hozzászólás? Kilépés a válaszból
Adatok megadása vagy bejelentkezés valamelyik ikonnal:
E-mail cím (kötelező) (Nem lesz látható)
Hozzászólhat a WordPress.com felhasználói fiók használatával. ( Kilépés /  Módosítás )
Hozzászólhat a Twitter felhasználói fiók használatával. ( Kilépés /  Módosítás )
Hozzászólhat a Facebook felhasználói fiók használatával. ( Kilépés /  Módosítás )
Kérek e-mail értesítést az új hozzászólásokról.
Kérek e-mail értesítést az új bejegyzésekről.
Rádió Bézs: 55 perc a Csodák Palotájából
STRATÉGIA #2 – zsiráfok és elefántok az “ötlet” szolgálatában
Közösségi matricázás a Judafesten
Újra itt a Diák Innovátorok Klubja
Ezt írtam… Hónap kiválasztása 2018 november  (1) 2016 szeptember  (1) 2016 március  (1) 2016 január  (1) 2015 december  (1) 2015 november  (1) 2015 október  (2) 2015 augusztus  (2) 2015 július  (4) 2015 május  (2) 2015 március  (2) 2015 február  (1) 2014 december  (1) 2014 október  (2) 2014 szeptember  (2) 2014 július  (3) 2014 június  (1) 2014 május  (2) 2014 április  (4) 2014 március  (2) 2014 február  (2) 2013 december  (1) 2013 november  (4) 2013 október  (5) 2013 szeptember  (3) 2013 augusztus  (10) 2013 július  (4) 2013 június  (3) 2013 május  (4) 2013 április  (9) 2013 március  (8) 2013 február  (5) 2013 január  (9) 2012 december  (9) 2012 november  (46) 2012 október  (11) 2012 szeptember  (9) 2012 augusztus  (6) 2012 július  (3) 2012 június  (8) 2012 május  (9) 2012 április  (11) 2012 március  (9) 2012 február  (12) 2012 január  (12) 2011 december  (9) 2011 november  (9) 2011 október  (14) 2011 szeptember  (18) 2011 augusztus  (19) 2011 július  (20) 2011 június  (19) 2011 május  (8) 2011 április  (3) 2011 március  (3) 2011 január  (1) 2010 november  (1) 2010 szeptember  (1) 2009 augusztus  (1) 2009 június  (1) 2008 december  (1) 2008 július  (2) 2008 június  (1) 2008 május  (2) 2008 április  (1) 2008 március  (3) 2008 február  (3) 2008 január  (8) 2007 december  (5) 2007 november  (7) 2007 október  (19) 2007 szeptember  (32) 2007 augusztus  (106) 2007 július  (116) 2007 június  (95) 2007 május  (45) 2007 április  (65) 2007 március  (25) 2007 február  (59) 2007 január  (47) 2006 december  (1) 2006 november  (4) 2006 október  (4) 2006 szeptember  (2) 2006 augusztus  (9)
Ki járt a weblapomon?
KISPASZTI WEB, Működteti a WordPress.com.
Already have a WordPress.com account? Log in now.