hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu pl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk en sv fr de hu hu hu hu id cs id hbs_lat hu hu hu nds en hu nds en hu nds hu hu hu hu hu hu hu ms hu hu ast hu
A honlap teljes felülete akadálymentes
Szerző: Lőrinczné dr. Szabó Tünde
Somogyot északról a Balaton határolja, e területet Külső-Somogynak nevezzük; középső része a Belső-Somogy, a Kapostól a Dráváig húzódik a Zselic és déli tájegységünk, a Dráva mente. Mind a négy tájegység építészeti hagyományai is eltérőek, csakúgy, mint tájai, környezeti adottságai. Somogyban olyan országos jelentőségű természetvédelmi területeket is találunk, mint a Kis-Balaton, a Zselici Tájvédelmi Körzet, a barcsi ősborókás, vagy a babócsai nárciszos. A települések a valamikori rengetegben - amely az egész megyét borította - erdőirtások, vagy folyók és patakok partján jöttek létre. Ma is sok név őrzi ennek emlékét, például Somogybükkösd, Somogyhárságy, Somogyszil, Törökkoppány, Rinyabesenyö, Drávatamási vagy Kaposmérő, Kaposújlak. A megye egyetlen "nagyvárosa" Kaposvár, a többi szárnyát bontogató, harmonikusan fejlődő kisváros: Barcs a Dráva mentén, Csurgó és Nagyatád Belső-Somogyban, Marcali, Fonyód, Lengyeltóti, Balatonboglár, Balatonlelle, Balatonföldvár, Siófok és Tab a Külső-Somogy tájegységben. Az aprófalvak aránya igen jelentős a megyében. A megyeszékhely és a nagyobb városok látnivalóiról a településeket bemutató fejezetek szólnak.
A falvak településszerkezete általában "egyutcás", bár több helyen őrizték a korábbi "halmazos" elrendezés emlékét. A hagyományos külső-somogyi házak falazott, íves oldaltornácosak, mint Bálványoson, Zamárdiban, Andocson, Boglárlellén vagy Nagycsepelyen. Két egyutcás falu összeépítésével jött létre például Somogyszentpál, a jellegzetes külső-somogyi település. A házak vertfalúak, sárból készültek, elöl oromfalasak vagy csonkakontyosak. Jellemző a nádfedés, mint helyi építőanyag. A házak bent, a hűvös szobákban kincseket rejtenek, szőttesek, hímzések sokaságát.
Jellegzetes tájegységünk a Zselic. A házak itt őrizték meg legtovább a faépítkezés emlékeit. Például Szennán, ahol a lakóépületeket gazdagon faragott, pitaroszlopos elő- és oldaltornácok díszítik. A zselici ember igazi ezermester volt. Maga faragta a pitaroszlopokat is, maga fonta a kerítést is gyertyánvesszőből, és mogyoróból rajta a kiskaput. S a tornác ezernyi, praktikus funkciója! Itt száradt a termés: a tök, a mák, a paprika. Helyet adott az esti beszélgetéseknek, az őszi kukoricafosztásnak. Védett az esőtől, árnyékot adott a nap ellen, összekapcsolta a házat és a kertet.
Belső-Somogy a megye középső, legnagyobbrészt sík, homokos területe. A vertfalú házak között, pl. Somogyudvarhelyen, Mesztegnyőn vagy Mikében, gyakran találkozhatunk, a szomszédos Zselichez hasonlóan, a múlt századi faépítkezés szép példáival. Az erdőirtások helyén felépített falvak, mint Rinyakovácsi, Csököly vagy Gige, nemcsak építészeti emlékeikben, hanem népszokásaikban is őrzik hagyományaikat.
A Dráva mentén élő horvát lakosság hagyománya ötvöződött a magyarokéval, hagyományőrző falvai például Lakócsa, Péterhida, Bolhó stb. A babócsai ház szép példája a területre jellemző, konzolosan előre ugró tetejű, sárfalú, hagyományos épületnek. Jellegzetesek a Dráva menti vesszőfonott górék, melyek számos szép példájával találkozhatunk még ma is Csurgón és Vízvár környékén.
A hagyományőrző épületek felújítása elfelejtett, régi mesterségek megújítását, újratanulását is igényli, mint például a rozsszalmából készült "zsuppolást", vagy a nádfedést. Sajnos, ha nincs már többé, aki megjavítja a tetőt, sározza, meszeli a házakat, a falak újra a földdel válnak egyenlővé.
Somogyban majd minden faluhoz tartozott szőlőhegy. A gyümölcsösök, gazdagon termő szőlők, veteményeskertek közé vetődö idegen elcsodálkozik az itteni gazdák vendégszeretetén, szívesen kínálgatásán. Jellegzetes bortermelő vidékünkön Külső-Somogyban a szőlőtermesztés az Árpád-korig nyomon követhető. Számos olyan, már szinte ismeretlen szőlőfajtával találkozhatunk, mint a tökszőlő, a petrezselyemszőlő, vagy a ritka gyümölcsfák közül a "lánycsöcsű alma". A szőlőhegyek és erdővel borított domboldalak egységet alkotnak a településekkel, település és táj összetartoznak.
Szerző: Lőrinczné dr. Szabó Tünde
Magyarországon az építésügyi törvény értelmében a kiemelkedő történeti, építészeti és néprajzi értékekkel rendelkező építményeket, azok tartozékait a törvényben szabályozott, hatósági védelemben kell részesíteni. Az országos műemlékjegyzék szerint "védett" objektumok száma több mint tízezer. Somogyban 538. A védelem lehet "műemlék" - mely a legjelentősebbekre vonatkozik - vagy "műemlék jellegű". A csak homlokzati értékekkel bírók a "városképi jelentőségűek". Azonban a törvényben szabályozott szempontoknak megfelelő épületek, romok, szobrok és sírjelek az országosan még fellelhető, nagyszámú, helyi jelentőségű objektumoknak csak a töredékét jelentik.
Ma nem védi törvény a Balaton-parti, századfordulós villasorokat, vagy a népi építészeti szempontból jelentős falvainkat, ahol nemegyszer 80-100 jellegzetes, hagyományőrző és mindenképpen megőrzésre, védelemre érdemes házat találunk. Ilyen például Somogy megyében Kötcse, Kisbajom, Szulok, Somogydöröcske, s e körbe tartozik több, Balaton-parti teleülésünk is.
Ha az ember nyitott szemmel jár, falvainkban vakolatdíszes házak sorát látja, melyek meghatározói a faluképnek. Sajnos előfordul az is, hogy a vakolatdíszeket eltávolítják a tulajdonosok, nem kellő hatósági odafigyelés miatt, vagy a hagyományos ablakszemeket lecserélik az éppen kaphatóra. Pusztulnak a majorok, az elhagyott, a mai mezőgazdaság számára már felesleges magtárak, a régi olajütők és szeszfőzdék, az út menti keresztek és a régi temetők sírjelei. Természetes, hogy ezek az objektumok nagy számuk - vizsgálataink szerint 4 ezer - és az országosan mért, összehasonlító szempontok alapján nem tartozhatnak a műemlékek sorába. A helyi önkormányzatok feladata ezeknek az objektumoknak helyi törvénnyel történő védelme.
Egy település karakterét nemcsak a műemlék épületek, hanem a rá jellemző, hagyományos településszerkezet, a hagyományos utcaképek, az utcát alkotó jellegzetes házak, azok telepítése, tömege, homlokzata és részletei is alkotják. Ez az eltérő arculat ad egyéni, sajátos vonzerőt a településnek, az ott lakók és az ide látogató idegenek számára is. Somogy 1100 éves történelmét, a román, gót, reneszánsz, majd barokk, klasszicista, végül a századforduló körül a romantika, az eklektika és a szecesszió építészeti stílusai, valamint 538 műemlék, műemlék jellegű és városképi jelentőségű épület őrzi.
Szép számban lelhetők fel Somogyban középkori emlékek, közülük is legnevezetesebb talán az 1091-ben alapított somogyvári bencés apátság. Számos román és gótikus stílusú templom - mint Kőröshegyen, Telekiben, Szenyérben vagy Buzsákon - őrzi a XI-XV. század építészeti sajátosságait. Az 1061-ben alapított zselicszentjakabi bencés apátság Kaposvár legjelentősebb műemléke. Az országos megyei műemlékmentő munka óriási jelentősége, hogy szinte valamennyi középkori eredetű műemlékünk helyreállítása, állagmegóvása megtörtént. Sajnos a műemléki romok őrzése megoldatlan, sok közülük áldozatul esik az időjárás, de nemegyszer az emberi rongálásnak is.
Legjelentősebb középkori romok Somogyban a somogyvámosi, az ádándi Hetye-dűlői, a Balatonlelle-rádpusztai vagy a Somogyszentpál-varjaskéri templomok. De a körbe tartozik a XV. századi, Kerekiben lévő, úgynevezett Fejérkő vára is. Reneszánsz emlékeink közül talán a legjelentősebb az Ötvöskónyi szőlőhegyen lévő, sarokbástyás Báthory-várkastély, melynek régészeti feltárására sor került, de sajnos nem történt meg a romterület műemléki helyreállítása. A XVII-XVIII. századra jellemző a barokk stílus. Ekkor épült legtöbb egyházi műemlékünk, valamint sor került több középkori templom átépítésére is. A kolostorok építésének időszaka is ez, ekkor épülnek az andocsi, a nagyatádi, a segesdi és a mesztegnyői ferences kolostorok. Számos kis falusi templom mellett olyan országos jelentőségűek is épültek, mint a balatonkeresztúri vagy a berzencei katolikus templom. E században a nagy előképek - mint Fertőd, Nagycenk vagy Gödöllő - után indult meg megyénkben a kastélyépítészet is. Somogyban 56 műemléki védelem alatt álló és 116 helyi jelentőségű kastély és kúria található.
Barokk kastélyaink közül talán legjelentősebbek az iharosberényi Inkey-, a somogyvári Széchenyi-, az alsóbogáti, a felsőbogáti és a berzencei Festetics-kastélyok. Számos kisnemesi kúria is épült, Kötcse településen például 12. A barokk korszak jellegzetes emléke számos útmenti és köztéri szobor. A kaposvári Mária-oszlop, a kutasi, a kéthelyi Szentháromság-szobor, vagy a nágocsi, felsőbogáti, balatonendrédi, zamárdi, osztopáni Nepomuki Szent János szobrok a legnevezetesebbek közé tartoznak. Védett szobraink száma 36. A XIX. század első fele a klasszicista építészet időszaka.
Számos kastélyunk - a batéi Gaál-, a kisasszondi Sárközy- vagy a nágocsi Zichy-kastély - mellett jelentős középületeket emeltek, mint például 1832-ben a kaposvári Megyeházát. Több barokk kastély és templom is átépült. A kastélyparkokban egymás után létesültek a klasszicista mauzóleumok, mint Mikén vagy Kaposújlakon a Somssich család síremlékei. A kastélyépítészet utolsó, nagy időszaka a romantika és az eklektika idejére esik. Ekkor készült el például a segesdi Széchenyi-kastély.
Jellegzetes megyénkben a majorok és puszták építészete, közülük is kiemelkedik egységes építészeti karakterével a nagyszámú, agrármúltunkra jellemző épületével az Európa Nostra-díjas szántódpusztai vagy a csokonyavisontai együttes. Falvaink arculatát zömében a XIX. és a XX. században épült lakóházak határozzák meg. Szerencsésebbek a főutaktól távolabb lévők, a somogyi dombok és az erdők között megbúvók, mert nagy számban megőrizték vakolatdíszes házaikat, hagyományos településszerkezetüket. Így például Tengőd, Somogydöröcske, Kercseliget, Kisbajom vagy Somogyszentpál festői fekvésű, kiemelkedő értékű, hagyományőrző települések.
A falvakban a lakóházak egészen a XVII. század végéig szinte teljesen fából épültek, melyhez a helyi építőanyagokat a somogyi tölgyesek adták. A XIX. század elején tértek át a boronafalas építési módról, a már kevesebb fát igénylő, úgynevezett favázas talpasházak építésére, amelyeknél a falak már sártapasztással, vázszerkezettel készültek. A század második felében a vertfalú építési mód is elterjedt. A házakat "kalákában" építették, 2-3 hét alatt készült el egy-egy lakóépület. A férfiak a fafaragást, az ácsmunkát, az asszonyok a sározást és a meszelést végezték. A tetőket náddal vagy zsúpszalmával fedték.
Csaknem 200 népi műemlék őrzi még ma is az elmúlt századok építészeti hagyományait. Az eredeti helyén veszélyeztetett népi műemlékek közül számosat sikerült megyei összefogással áttelepíteni a Szennai Szabadtéri Néprajzi Gyűjteménybe, amely 1982-ben, az élő faluban történő kialakításáért Európa Nostra-díjat kapott. Városainkban csak kis számban találhatók védett épületek, fejlődésüket legtöbb esetben a XIX. század végi ipari fejlődés, a vasútvonalak megépítése és a századfordulóra jellemző élénk kereskedelem határozta meg. Ekkor épültek az emeletes városi bérházak, a rangos biztosítók és takarékpénztárak épületei, állomások, gimnáziumok, bíróságok, szállodák és egyéb középületek. Ez jellemző akár a kaposvári belvárosra, akár a csurgóira, a marcalira vagy a tabira. Ahol az elmúlt időszakban igényes és odafigyelő, az építészeti hagyományokat értékelő városvezetés volt, ezeket nagyrészt eredeti állapotukban megtartották, és még funkcióváltás esetén is igényesen állították helyre. Közülük talán legkiemelkedőbb a kaposvári "belváros, különösen a Fő utca sétáló" szakasza. Sajátos arculat, üdülőhelyi karakter jellemző a balatoni településekre.
Szinte mindegyikben nagy számban találhatók a századforduló építészetére jellemző villaépületek, melyek értékes, megőrzendő emlékek, még akkor is, ha többnyire nem szerepelnek a műemlékjegyzékben. Számos helyi önkormányzat - így például a fonyódi, a zamárdi - készítette el építészeti értékvizsgálatát, és helyezte védelem alá legértékesebb épületeit. Szükséges megemlíteni még a temetőkben rejlő értékeket; számos védett kálvária található e helyeken, mint például Ladon. Védett a nagybajomi temető, ahol több mint száz faragott, református kopjafa található. A védett emlékek sora még nem teljes. Nap mint nap találunk eddig még nem ismert, jelentős értékeket, és ebben a helyi önkormányzatok mellett a civil szervezetek, településszépítő egyesületek is nagy segítséget nyújthatnak.
Balatonkeresztúr Barokk rk. Templom
Balatonkeresztúr Barokk Festetics kastély
Balatonlelle-RÁDPUSZTA Római katolikus templom romjai
Balatonszabadi Római katolikus templom
Balatonszemes Római katolikus templom
Balatonendréd Nepomuki Szent János szobor
Balatonszemes Barokk stílusú magtár
Baté Római katolikus templom
Bálványos Népi műemlék lakóház
Berzence Római katolikus templom
Felsőbogát Nepomuki Szent János szobra
Fonó Római katolikus templom
Fonyód Alsóvár erődtemplom romjai
Gálosfa Nepomuki Szent János szobor
Hetes Római katolikus templom
Iharos Római katolikus templom
Igal Római katolikus templom
Lengyeltóti Római katolikus templom és kálvária
Mesztegnyő Ferences templom és kolostor
Ötvöskónyi Nepomuki Szent János-szobor
Rinyabesenyő Római katolikus templom
Szentgáloskér Római katolikus templom
Szenyér Római katolikus templom
Szulok Római katolikus templom
Taszár Római katolikus templom
Tengőd Népi műemlék lakóház
Vissza az előző oldalra
(1825. 10. 05. - 1894. 12. 13.)
(1849. 02. 07. - 1913. 10. 05.)
A régi városháza Kaposváron
Telefon +36 20/561 9987
Szerkesztőség Kaposvár, Kossuth L. u. 20.
Rendben Ez a weboldal sütiket (cookie) használ a lehető legjobb élmény nyújtásához. Információ