hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu uk hu hu hu hu hu en hu hu en hu en hu hu hu hu hu
posztdok napló 261. – “Megírták a Megilában…”, avagy purimi körkép a gázai határtól Bnei Brakig – KISPASZTI WEB
Menü + × expanded collapsed
Alig múlt el a nagy chanukai fánk-láz az izraeli sütőipari vállalkozások háza táján, máris ellepték a polcokat a purimi Hámán-táskák. A töltelékek és a tészták minden elképzelhető változatban csábították a vásárlókat, már hónapokkal az ünnep előtt. Ahogy közeledtünk a piros betűs naphoz, sorra jelentek meg a “farsangi” jelmezek, kereplők a boltok kínálatában és a mozgó árusoknál. Amit szilveszterkor nem sikerült Európában eladni, az most mind rázúdult a közel-keleti ország piacára. A legtöbb iskolában már múlthéten megtartották a mulatságokat, így lepték el Ramat Gan utcáit az űrhajósok, a vadászpilóták, a hupikék törpikék, a csontvázak és tűzoltók…
A trafikok és a szupermarketek bejáratainak közelében hatalmas tornyok épültek a slachmónesznek szánt ajándékkosarakból. Mindenki találhatott a pénztárcájának megfelelőt, harminc-negyventől kezdve a több száz sékelesig.
Bár az ünnep csak a shabbat kimenetele után kezdődött, Ashkelonba menet, az Azrieli Centerben már igazi purimi forgatag fogadott. Nem is bírtam ki, hogy ne vegyek egy kis csákót a fejemre, látva a maskarába bújt sokaságot. Míg Tel-Avivban esőcseppek nedvesítették a vonat ablakát, a dél-izraeli városban hét ágra sütött a nap. Kihasználva a kirándulásra alkalmas időt másnap neki is indultunk, kedves vendéglátóimmal Ornával és Josival, a “Gázai határnak”, hogy pipacsokra vadásszunk. Külön természetvédelmi program segíti mindazokat, akik a piros virágok nyomába szegődnek. Az egyik benzinkút mellett még két hosztesz is táborozott, hogy megfelelő információval, térképekkel és egyéb szóróanyagokkal lássák el a hatalmas mezőket ellepő vadvirág szerelmeseit. Százak, ha nem ezrek indult útnak a déli területek felé, hogy egy-egy képet készítsenek vagy eltöltsék a családi pikniket a vöröslő földek közepén. Belegondolva, hogy pár hónapja, a Felhőoszlop hadművelet során, senki se merészkedett volna ezekre az utakra, lenyűgöző volt látni a jelmezbe öltözött gyerekeket és szüleiket önfeledten túrázni.
Hasonló érzések kerítettek hatalmukba az afridári városrész egyik  zsinagógájában, Eszter-könyvének, a Megilának az esti felolvasásakor. Alig egy negyed éve, az utcára sem dugták ki errefelé az orrukat az emberek az állandó szirénaszóban, s most itt futkostak az apróságok kengurunak, macinak, teknőcnek, királylánynak és kalóznak öltözve.
Amikor felhangzott a gonosz Hámán neve, a tradicionális kereplők mellett a katonának, rendőrnek öltöztetett kicsik játékfegyvereikkel kezdtek durrogtatni. Meghökkentem, de talán ez is jelzi, az állandósult hadi helyzet nyomot hagy a gyerekekben és a szüleikben.
Vasárnap reggel, egymással versengve indutak a szomszédok, hogy kis házi süteménnyel vagy édességekből összeállított csomagokkal lepjék meg egymást. Örömteli ilyet látni, ebben az egyre elidegenedő világban.
Az állomásról hazafelé menet Givatayimon át vezetett az utam. Szinte az egész város talpon volt. Kicsik és nagyok jelmezbe öltözve sétáltak a belváros felé. Azon gondolkodtam, milyen programra igyekezhetnek, de amikor a következő sarkon megpillantottam a keresztbe fordított autóbuszt a körülötte álló gépfegyveres rendőrökkel, már tudtam utcabál és “karneváli” felvonulás van a közelben. Így van ez mindig, egy-egy szemetes autó vagy busz hivatott az esetlegesen gépkocsival támadó terroristák felfogására. Remélem, mihamarabb eljön az idő, amikor az önfeledt szórakozás mellett nem lesz már szükség ilyen óvintézkedésekre.
Szívem szerint leszálltam volna a 63-asról, hogy elmerüljek a színes forgatagban, de siettem a délutáni programom miatt. ZIZILENDhez és az országban vendégeskedő szüleihez csatlakoztam, akik Bnei Brakba tartottak Ági nénihez és Smuel bácsihoz. Előre jelezték, szarvasi pólóban jönnek, ez az ünnepi jelmezük, így természetesen én is magamra öltöttem a kék madrich-egyenruhát.
Közel négy kellemes órát töltöttünk el vendéglátóinknál, az ízletes ebéd mellett számtalan anekdota tette emlékezetessé a délután. Belevetettük magunkat az ortodox városka ünnepi miliőjébe.  Lenyűgöző volt a különböző haszid irányzatok hagyományos jelmezeit látni. Persze itt is akadtak modern maskarák. Valaki meg is jegyezte az autóban, hogy errefelé szinte minden kislány menyasszonynak öltözik. Erre, több mint másfél éves izraeli tapasztalatom alapján rá is vágtam: “Ramat Ganban pedig kurvának! No, ez a különbség Bnei Brak és a szomszéd előváros között!”.
Az emberek önfeledten táncoltak a hangszórós autókból bömbölő zenére, s úgy tűnt az ünnephez tartozó alkoholfogyasztás micvéjét is aktívan gyakorolták egyesek.
Ha valaki azt gondolná, ennyi fért idén az ünnepbe, téved. Volt még egy élő bejelentkezésem a komáromi hitközség purimi összejövetelén, ahol néhány percben összefoglaltam idekinti Hámán-táskás élményeimet.
Facebookon való megosztáshoz kattintás ide.(Új ablakban nyílik meg)
Kattints ide a Twitter-en való megosztáshoz(Új ablakban nyílik meg)
Megosztom a LinkedInen(Új ablakban nyílik meg)
Ajánlás egy barátnak email-ben(Új ablakban nyílik meg)
Kattints ide a nyomtatáshoz(Új ablakban nyílik meg)
Előző bejegyzés Előző bejegyzés:
posztdok napló 260. – kapcsoljuk Ramat Gant…, avagy virtuális Havdala
Következő bejegyzés Következő bejegyzés:
Posztdok napló 262. – zűr a Wizzairen, avagy megelevenedik az Életvonat
Vélemény, hozzászólás? Kilépés a válaszból
Adatok megadása vagy bejelentkezés valamelyik ikonnal:
E-mail cím (kötelező) (Nem lesz látható)
Hozzászólhat a WordPress.com felhasználói fiók használatával. ( Kilépés /  Módosítás )
Hozzászólhat a Twitter felhasználói fiók használatával. ( Kilépés /  Módosítás )
Hozzászólhat a Facebook felhasználói fiók használatával. ( Kilépés /  Módosítás )
Kérek e-mail értesítést az új hozzászólásokról.
Kérek e-mail értesítést az új bejegyzésekről.
Rádió Bézs: 55 perc a Csodák Palotájából
STRATÉGIA #2 – zsiráfok és elefántok az “ötlet” szolgálatában
Közösségi matricázás a Judafesten
Újra itt a Diák Innovátorok Klubja
Ezt írtam… Hónap kiválasztása 2018 november  (1) 2016 szeptember  (1) 2016 március  (1) 2016 január  (1) 2015 december  (1) 2015 november  (1) 2015 október  (2) 2015 augusztus  (2) 2015 július  (4) 2015 május  (2) 2015 március  (2) 2015 február  (1) 2014 december  (1) 2014 október  (2) 2014 szeptember  (2) 2014 július  (3) 2014 június  (1) 2014 május  (2) 2014 április  (4) 2014 március  (2) 2014 február  (2) 2013 december  (1) 2013 november  (4) 2013 október  (5) 2013 szeptember  (3) 2013 augusztus  (10) 2013 július  (4) 2013 június  (3) 2013 május  (4) 2013 április  (9) 2013 március  (8) 2013 február  (5) 2013 január  (9) 2012 december  (9) 2012 november  (46) 2012 október  (11) 2012 szeptember  (9) 2012 augusztus  (6) 2012 július  (3) 2012 június  (8) 2012 május  (9) 2012 április  (11) 2012 március  (9) 2012 február  (12) 2012 január  (12) 2011 december  (9) 2011 november  (9) 2011 október  (14) 2011 szeptember  (18) 2011 augusztus  (19) 2011 július  (20) 2011 június  (19) 2011 május  (8) 2011 április  (3) 2011 március  (3) 2011 január  (1) 2010 november  (1) 2010 szeptember  (1) 2009 augusztus  (1) 2009 június  (1) 2008 december  (1) 2008 július  (2) 2008 június  (1) 2008 május  (2) 2008 április  (1) 2008 március  (3) 2008 február  (3) 2008 január  (8) 2007 december  (5) 2007 november  (7) 2007 október  (19) 2007 szeptember  (32) 2007 augusztus  (106) 2007 július  (116) 2007 június  (95) 2007 május  (45) 2007 április  (65) 2007 március  (25) 2007 február  (59) 2007 január  (47) 2006 december  (1) 2006 november  (4) 2006 október  (4) 2006 szeptember  (2) 2006 augusztus  (9)
Ki járt a weblapomon?
KISPASZTI WEB, WordPress.com ingyenes honlap vagy saját honlap létrehozása.
Already have a WordPress.com account? Log in now.