hu en hu hu hu hu hu hu ceb hu ceb hu ceb hu ceb hu ceb hu ceb hu hu hu hu hu fr en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu cs hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de ceb hu ceb hu ceb hu ceb hu ceb hu hu
Honlapunk alsó tartalma 1360*768 pixel
a görgetősáv használatával érhető el.
Prof. Nyers József Dr. Sci - Dr. Garbai László - Dr. Nyers Árpád:
Hőszivattyú kondenzátorának koncentrált paraméterű stacioner matematikai modellje
Dr. Géczi Gábor - Dr. Korzenszky Péter - Dr. Bense László:
Ideális körülmények a levegő-víz hőszivattyú uszodatechnikai alkalmazása során
Fodor Zoltán - Komlós Ferenc:
Dr. Magyar Zoltán PhD - Németh Gábor:
Termelőüzemek energia-megtakarítása a spanyolországi SEAT autógyár példáján keresztül (EuroEnergest projekt)
Makai László - Oravecz Ágnes:
Hagyományos építésű többszintes lakóépületek épületenergetikai vizsgálata I.
Dr. Barótfi István professzor emeritus:
Az épületgépészeti felsőoktatás jövőjéről
„best in class” svájci-magyar csoda Makón, Givaudan íz-gyár
Dr. Jasper Andor PhD:
Mitől igazán jó a VIGAS faelgázosító kazán?
A fogyasztói gázberendezés műszaki-biztonsági felülvizsgálata
Schwenzig, Harald - Gősi Péter:
Fűtési és hűtési rendszerek mágneses tulajdonságú szennyeződéseinek leválasztása
ACO rendszermegoldások a vízkincs megőrzésének szolgálatában
Nagyméretű idomválaszték közintézmények vízellátásához az Uponortól
Itt az idő a változásokra
Az épületgépészeti felsőoktatás jövőjéről
Még nem érkezett hozzászólás!
Dr. Barótfi István professzor emeritus
Az épületgépészeti felsőoktatás jövőjéről
Dr. Barótfi István professzor emeritus
MATE Műszaki Tudományi Doktori Iskola
Gödöllőn ebben az évben is megszerveztük az Értékteremtő Épületgépészet című konferenciát, amelynek mottója „FÓKUSZBAN A JÖVŐNK” volt. A konferencián az épületgépészet jövőjével kapcsolatos előadások között külön szekció foglalkozott az épületgépészeti felsőoktatás jövőjével. Ez a cikk az elhangzott előadásom rövid összefoglalója és célja, hogy felhívja a figyelmet az épületgépészeti felsőoktatásban fellelhető tendenciára, amely a jövő szempontjából a szakterület életbenmaradását, a létezés alapvető kérdéseit veti fel.
Gödöllőn rendszeresen szerveztünk felsőoktatással foglalkozó konferenciákat (Az épületgépészet jövője 2001., Épületgépészeti felsőoktatás a bolognai folyamat tükrében 2004., Épületgépészeti felsőoktatás 2010., Az épületgépészet tudományos háttere 2011., Értékteremtő épületgépészet 2012.), valamennyi a jövőt érintette, de a mostani kifejezetten a jövőről szólt. Persze a jövőt senki sem (vagy csak kevesen) láthatja, de az eddigi történések, a jelenlegi helyzet, a tendenciák, kihívások elemzése, ha nem is a jövőt, hanem a jövővel kapcsolatos kérdéseket, feladatokat segítenekmegfogalmazni.
A jövővel kapcsolatos viszonyunk sokféle lehet: szemlélni, várni, alkalmazkodni, befolyásolni. Ha nem mindegy a jövő, akkor az utóbbit kell választani és a megfogalmazott kérdésekre válaszokat kell keresni, a feladatok elvégzésére mielőbb vállalkozni kell. A jövő a jelenre épül, és ha nem történnek világégések, forradalmak, akkor a jövő a jelenből levezethető.
Az épületgépészeti felsőoktatás jelenlegi helyzetét számos körülmény határozza meg, de talán a legnagyobb mértékben
az ország társadalmi-gazdasági-politikai körülményei,
a felsőoktatás általános állapota.
Az épületgépészet szakmai-történelmi előzményei viszonylag jól áttekinthetők, hiszen a szak/tudományterület alig múlt el félévszázados, és a szakma „nagy öregjei” még a kezdetek részesei is lehettek. A szakmai-történelmi előzmények kiindulópontja a BME-n az épületgépészeti tanszék megalapítása volt. A BME-n az Épületgépészeti Tanszék = AZ ÉPÜLETGÉPÉSZET (majd később az építész karon az Épületgépészet II. Tanszék). Az épületgépészeti felsőoktatás mellett épületgépészeti technikumok, majd szakközépiskolák alakultak, amelyek célja, ismeretanyaga és a végzettség szintje a szándékok szerint a mérnöki munka alárendeltjeiként egyértelműek voltak. Az épületgépészeti felsőoktatás sokszínűségét a hetvenes évektől a felsőfokú technikumok, majd főiskolák jelentették, amelyeknél az ismeretanyag, a követelmények és a megszerzett tudás már nem volt pontosan behatárolható, annak ellenére, hogy a célokat elvileg egyértelműen deklarálták. A végzettségnél a technikus, az üzemmérnök, az okleveles mérnök a megszerzett oklevélben egyértelműen szerepelt, de a hozzájuk tartozó tudás és a gyakorlatban betöltött/betölthető munkakörök már nem voltak ennyire egyértelműek. Az épületgépészeti felsőoktatás tehát sokszínűbb lett, az egyes szintek ismeretanyagát és követelményrendszerét folyamatosan próbálták megfogalmazni, de ezek csak elképzelések maradtak, a rendszer fejlődött a saját belső törvényszerűségei szerint.
A teljes cikk letöltéséhez jelentkezzen be!
Minden jog fenntartva! - 2022 - Magyar Épületgépészet