hu hu hu hu es hu hu en hu hu en hu tr pl en sk sk sk sk sk cs sk sk cs sk sk cs sk cs sv sk es hbs_lat hu sk sk sk sk cs sk sk pl hbs_lat sk fr sk sk pl cs sk sk cs sk sk sk sk sk cs sk de sk sk sk cs hbs_lat sk sk cs sk sk pl sk cs sk de sk cs cs sl cs sk sk sk cs sk sk sk cs sk hu fr hu sk hu sk hu es hu en hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sv fr de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu eo hu fr hu hu hu hu hu fr hu it hu hu ru hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu it hu en hu hu hu en
Visegrad Literature :: Koyš, Pavel: Párizsi szonettek (Parížske sonety Magyar nyelven)
Ez az oldal sütiket használ
A portál felületén sütiket (cookies) használ, vagyis a rendszer adatokat tárol az Ön böngészőjében. A sütik személyek azonosítására nem alkalmasak, szolgáltatásaink biztosításához szükségesek. Az oldal használatával Ön beleegyezik a sütik használatába.
Po dlhom čase znova vnáram sa
navidomoči bledne a sa stráca
Betón sa zubí, z neba straší kov,
v sadoch nás spíja zápach benzínu,
Paríž, mesto básní, mesto revolty,
o čože v tomto čase beží mu
a parížska neha kam si postelie?
Do mrazivých škatúľ zo skla, z ocele?
Večer, keď Paríž zvodne mihá, bliká,
klasika, prvého sa uviest' patrí.
Druhým bol zas Jožko Mihalkovič,
hoc múdry je, sem sa prišiel školit'.
Sedíme, potárame aj dve na tri,
hútame potom trochu o básnení,
čo z módy vyšlo a čo vždy sa cení,
o dostatku básnikových podnetov.
Tak už to chodí na tom cudzom svete.
Nevdojak krajana si postretnete —
lepšie ako víno z Bordeaux padne to.
Keď sa nad mestom múz zľahka šerí,
keď roboty každý máva dost',
niekto si dá svoje malé cherry,
tvrdší chlapi zasa calvados.
Aj my hľadáme tie dávne krčmy,
v ktorých osud sácal Ravica.
Calvados a spleen je, zdá sa, večný,
lež tá stopa po zle zaniká.
Aj tu veci neuveriteľné
udiali sa, aj tu boli strieľne
Kto však hľadá históriu hrôzy,
stopy Ravicove, tak mu hrozí,
že v tom lese svetiel zablúdi.
Dážď v Paríži. Nepohoda clivá.
Zachmúrené Francúzsko, to sladké.
Znova budem o ňom sladko snívat'
po stretnutí v nervozite, v skratke.
A čo najviac v srdci utkvelo mi?
Nie Eiffelka, tá ryšavá dáma,
ani Oblúk, čo bulváre lomí,
smrad Seiny, čo zrána prepadá ma.
Ale čosi, čosi celkom iné
spomienkami dosiaľ sa mi vinie,
spomienkami na Honoré Balzaca.
Ako mládež chrbtom k jeho knihám,
na pornofilm, na striptíz a inam,
v nepohode vo frontách sa načaká...
Vyviezli nás kúsok od Paríža
otvárat' výstavu našich fotografií.
Nanter. Kedysi k chyži lepila sa chyža,
dnes našinec na tie miesta sotva trafí.
Istý čas tu komunisti vládnu,
chatrče likvidujú, húževnato zháňajú franky na dom,
vyvádzajú chudobu, neveriacu si, hladnú,
žhavia nádej na predmestí triedne nekovanom.
Dvíha sa mesto utešené, zdravé,
černocha i Sicílčana na slnečnej tráve
Skôr sem prišli živorit', na dietky si zarábat'
v slepej pokore. A dnes bez pokory
vedia žit' a stavat', za budúcnost' sa borit'!
Hosszú idő után: pompázatod
füröszt, Párizs! Újjámerülhetek most!
A dicső történelmet hajszolod,
üstökölöd, mint egy fergeteges kost.
Ó, kiskocsmák és parkok városa,
fakul, elvész — nem támad fel soha.
S nevelsz sok vasbeton rémlátomást!
Fémszerkezetek közt száll benzinémely,
Peugeot, Renault siketít, és vakít
a reklámtenger — mibe fullad itt
a régi lázas lét? Költészetével
a gyengédség hol hálhat, fészke hol van?
E fagyos üveg- s acéldobozokban?
Párizsi eső. Érzékenyen érint.
Ideges álom marad, mit körém hint:
élni permet hűsei visszahozzák.
Mi marad meg leginkább a szívemben?
Nem az Eiffel, a vörös hajú dáma,
se a Diadalív, nem bűvöl engem
a Szajna — bűze száll hajnal szavára.
Nem — az én emlékezetemben inkább
ő él, ki itt kinyílt és rejtezett:
Honoré Balzac, őrzöm Művedet!
…Elfordul a könyvtől a fiatalság,
pornófilm járja, sztriptíz, más, ily olcsóbb
luxus — falják sorban álló szorongók.
Párizstól egy ugrásnyira: helyi
Nanter, egykor: viskók tucatjai.
Ma: itt is igazi látnivaló.
Jó ideje, hogy kommunista körzet;
így épül — frankra frank gyűlik, s az éhes
szegények már hisznek a vezetőknek:
így jut az öntudatlan is reményhez.
Osztályszempontból elegyes, de kedves
külváros nő itt, tágas közterekkel;
olasz, arab, néger — méltó helyet lel.
Egykor: „Kaparj, digó, te is szerezhetsz…”
Most: az emberi méltóság jegyében
küzdenek — saját jövő érdekében!
Madách Könyv- és Lapkiadó N. V. (Bratislava)
Pavel Koyš – Válogatott versek
© Typotex – Russicon – Hesz