hu de hu hu hu hu fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu eo hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en pl hu en hu hu hu hu eo et fi hu ja hu fr hu fr hu pl hu hu hu hu hu hu hu da hu hu hu ast en hu hu el hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hbs_lat fr hu hu hu hu hu et hu en hu hu cs hu id hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu fr hu hu hu nl hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu hu hu hu pt hu hu uk es
ott a maroknyi csodák háza
mert szemhéj mögött is fények
álom a valóság és fordítva
lassan kienged a dértestű lélek
ernyedt áll pihen, az ítélet
most jön a most után
Meg ne fordulj, még kiderül
nem az vagy, akit akkor láttam
mikor senkit nem lett volna
most nem lenne min, és miért
a csésze szélén maradt nyomok
a mondj már valamit, de hallgatok
a jobb, ha el sem indulok
a taps nélkül maradt színpadok
mert költözöl, többé nem titok
a gyerek előtt sem, na hagyjatok
mert mesélni azt jobban tudok
a rémes-kockás plüss papucsok
enyémen lyuk, a tiéd nagyok
de nem cseréljük, még jól vagyok
csak meg ne fordulj, még kiderül, hiába
csúsztam át az ajtórésen, mégsem
a te ágyad állt az enyémhez tolva
hűlt fészket sirató eresz
vedd fel, vedd fel, és nem
szétette, mint testet a rák
mikor visszajár az óra
a fel sem adott lapot.
Álom csak, vagy már itt vagyok?
Szürkének hazudja egy ecset.
Markolnám, ujjam közt szétpereg.
Már megint, még mindig, itt vagyok.
Győztél, elnyeltél újra, Idő.
másfél szoba, fürdő, konyha.
Szimpla té, dupla té,
mit vésett a kréta
A múlt idő té betűi torkod érik,
régvolt leckét számon kérik.
emlékezz csak, hogy születtünk, nekünk vágtad
nem tömi többé be
Tavaly hívott. Széthálózó repedések,
válasz helyett falból tépted.
Víz buzog. Igaz volt?
itt van Anya, el nem enged, megmutatja,
a hajmosás nem kín: móka.
más a víz, hiába
Leszerelted már a szekrényt, keskeny-árva
mentenéd még a szót,
de a sarkok kongó-karcos négyzetmétert
adhatnak csak. Nem ezt kérted!
küszöbébe botlik lábad, tovább hordod
Ma éjjel letört egy
Nem veszi talán senki észre,
hacsak a lapok szalagcíme
és nem tűzik főműsorra
Teca, nézd már, ez mi a túró?
Pszt, nem hallom a végét!
Mit papol ez a mókus megint?
Méghogy letört! Egy szelet! – legyint.
Mekkora vakítás, még el is hiszem!
Na, menjünk enni. A sót majd viszem.
Te meg nyomd ki a tévét.
Kisasszony, ugye, most viccel?
Hogy lenne már törölt járat?
Letört a célország. A Földből. Értem.
Akkor kezeltesse magát, kérem.
Ez reptér, nem az elmeosztály.
Ne szórakozzon tovább most már,
a kongresszuson nyolcvanan várnak.
Dél óta csörgetem, hihetetlen.
Csak műtét közben némítja, tudom.
Mit beszélsz? Nem, nem néztem a Neten.
Montreal is ott volt a szeleten?
Melyiken? Na ne. Ugratsz, valld be.
Sarah nem szálldos csak hipp-hopp, le
Mit idegeskedsz? Azt a tételt
tuti nem húzod. Elhajíthatod.
Tiszta mázli, én sem bírtam.
Az idétlen tórendszer, földtan…
hogy épp ott repedt meg és tört le.
Lapozzunk. Mi jön? Az Andok?
Új reggel, kisimult minden
címlap, villantva, a svéd Yvett
Lett idén a Miss World. Ki érti?
Talán nem volt a zsűriben férfi?
Na, mindegy, fő, hogy ennyi
újság elfogyott. Ez nem semmi!
Valahol kering, lebeg egy szelet.
kiég a gangon a
négy feles, nem talál
öt hasáb, minek a
nem számít, mind díszlet
mondd, mi leszel, édesem
minek kérdi, egy válasz van
ha az ember ötéves
Masiniszta! S nem értette
a mosoly miért negédes
majd mi tudjuk, ne félj, kincsem,
hol lesz neked szebb jövő
meg sem hallják, zakatol
agyszövet a váltók között
ha beszorul, nem sikít
fő, hogy menetrend szerinti
szerződés, most mit izélsz
más már földhöz verné, te meg
lógatod, mi mást remélsz
ragadnak rád a csajok
még mindig őt? Ne hülyéskedj,
kong a teremgarázs, már csak
dupla, jéggel, lila felhő
tarts ki másnap hajnalig
a második, nyugi, biztos
fiú lesz, úgy legalább
be nem vallva, odaát
bár vele már nem vagy jóban
átvágott, azt nem mondta
kisfiam, csak álmodozz, de
felébredni nem túl klassz
helyjegyet csak téves járat
az első már, bőrüléssel,
rég bezárt a játékbolt.
Van egy óra a halál előtt,
mikor kinyílik az arc.
Lefoszlik a gomoly háló,
tisztul a szem, moccan a szó,
most megint ő az!
Ő az, ahogy megismerted,
Tavasz kapott a hajába,
De jó elhinni pár percre!
Te vagy újra, ugye, itt maradsz?
Csak a szempillája rebben,
tűnő fény az üzenetben,
Úgy vársz, mint aki nem érti.
Ami eddig volt, csak álom.
Felejted a csontra tapadt
bőrt, a kongó kórházfalat.
Mondhatják csak! Hisz én látom.
Látod, ahogy ledobta már,
nem bírta tovább viselni
Nem kell! Nyomta keskeny vállát,
Erre kérne, de hiába.
Nem hallod, mert nem akarod.
Csak a visszakapott arcot
Majd érbe fagyott szakadás,
fény húny, elvágták a képet.
Van egy óra a halál előtt.
hogy csak a valódi arca
© 2014 galgoczidora.hu Minden jog fenntartva.