hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu de hu pt hu en hu hu en hu hu hu hu en hbs_lat hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu nl hu hu hu fi hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en es en hu hu hu hu en hu da hu hu hu en hu hu hu en hu hu hu en hu hu ru hu ru hu en hu en hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu de hu pt hu en hu hu en hu hu hu hu en hbs_lat hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu nl hu hu hu fi hu hu en
Létező és nem létező irodalom
A „nemzetközi” jelző azért egy kicsit hivalkodónak tűnik, mert – bár hivatalos adat nem áll rendelkezésemre – azért szerintem rengeteg népnek dunsztja sincs, hogy ilyenkor a nőket esetleg felköszöntsék, virággal és bonbonnal árasszák el. Mondjuk azért nem, mert nem tudják, hogy van ilyen. Élik a maguk életét, és vagy van megbecsülés, vagy nincs, vagy úgy középarányosan. Mondjuk a bantuknál.
Az ajándék elég necces ügy volt. A virág még hagyján, valami tavaszi, valami olcsó, esetleg összecérnázott hóvirág, hogy kijöjjön a keretből. Vagy szegfű, tucat után árengedmény. De az ajándék! Mert ugye az kell, valami maradandó, emlékezetes. Most személyeskedni fogok, az emlékeim között élesen megmaradó ötletes ajándékok között. Amit kaptunk, a dolgozóban.
Három konyhatörlő, celofánban. Kockás, piros, kék, zöld. Tucatnyiunk kezében zörgött percekig, míg sikerült a ridikül mélyére süllyeszteni. Aki nem bírta visszatartani a nevetését, kisurrant a mosdóba, és a hámló vakolatnak támaszkodva röhögött az egyenjogúságon és a stílszerű mellékleten, lásd konyhatörlő. A következő évben vágódeszka volt, két fakanállal. Nem mertünk egymásra nézni, mégis kirobbant a spontán vihánc, s elsöpörte az addigi meghatottsággal vegyített ünnepies hangulatot. Aztán az asszonyok hamar elmentek, mert ugye igyekezni kellett a gyerekért a bölcsibe meg az óvodába, meg bevásárolni, és az otthoni munka se végezte el saját magát, úgy önerőből.
A teremtés koronái még maradtak azért egy kicsit ünnepelgeti, mert még maradt az üveg alján, meg Józsi bá hozott be egy demizson házi páleszt. Egyszer van egy évben nőnap, hát erre inni kell!
Persze az utóbbi évtizedekben gyökeresen megváltozott ez az egész. Mondjuk munkahelyileg. Ahol a nők vannak többségben – s hol nem? – az a pár kószáló férfi nehezen tud ünnepi hangulatot varázsolni. A politikát hagyjuk, de azért ott van egy kis mocorgás, virágügyileg, forgalmas sarkokon, áruházak közelében adogatva a gyanútlanul arra járó hölgyeknek. A boltok is reklámozzák magukat, az első ötven szerencsés tulipánnal távozhat március 8-án. Éljen!
Azért inkább családi eseménnyé fajult ez a nőnapi hacacáré, valljuk meg őszintén. Most vessük vizsgálat tárgyául az ajándékokat, mert mint fentebb már jeleztem, azért ez sarkalatos pont.
A virág ugye holnapra elhervad, feje lekókad, hetek óta hűtőben vár türelmesen, de persze kell, vörös rózsa vagy valami egzotikus, ne mondhassa otthon asszonypajtás, hogy neki már nem is jár. Bonbon elfogy, férfiak besegítenek, úgyis fogyókúrázik minden nő, itt a tavasz, nincs egy rongya se, amit felvehet.
Szóval kéne valami maradandó. Per pillanat kedvencem az alkalmilag árleszállított felmosó vödör és az akku sövénynyíró. Az automata hajgöndörítő vagy a hajegyenesítő kefe se rossz ötletileg, de a villanófényes szőrtelenítő és a szemránckrém azért nem annyira tuti.
Ami mindent visz, csak 8-án: néhány benzinkútnál nuku önkiszolgálás, meglepetésként a hölgytankolókat kiszolgálják, és ráadásul meglepi is lesz. Én meg pont tegnap tankoltam. Önkezűleg.  Mert mindig ez a kapkodás, a rohanás, ahelyett hogy szépen kivártam volna a sorom. Na, majd legközelebb. Nőnapkor.
A Regénytár jubileumi novellapályázatának és honlapunk 2015-ös nívódíjának nyertese.
Tapasztalataim szerint a nőnap félig-meddig a férfiakról szól. 🙂
Ismét visszahoztál valamit abból a hangulatból, amit sosem tudtam igazán megérteni. Egy nagy vállalatnál ünnepeltük a nőnapot, amikor jöttek a fiú kollégák, és kérték segítsünk nekik megszökni erről a vállalati buliról, mert a NŐ őket otthon várja. Valamennyien igyekeztünk segíteni ennek a két fickónak és titokban reméltük, hogy a mi férjeink is hasonlóképp igyekeznek majd haza! 🙂
Vélemény, hozzászólás? Kilépés a válaszból
Your email address will not be published.
A nevem, e-mail-címem, és weboldalcímem mentése a böngészőben a következő hozzászólásomhoz.
Talán ez is érdekli
Mit olvas a világ?
A jövő század tényregénye
A cornwall-i töltött táska
Elfogadom az adatvédelmi szabályzatot
© 2021 - MINDEN JOG FENNTARTVA ÉS MINDEN SZABÁLY BETARTVA.
Ez a honlap saját készítésű irodalmi anyagokat és multimédiás tartalmakat tesz közzé. Publikált anyagaink ebből adódóan eredetiek, tehát jogvédettek. Kereskedelmi célú felhasználásukhoz a szerkesztőség írásos beleegyezése szükséges.