hu en hu hu fr pt en en nb fi hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
sex.org.hu : ingyen-sex : Eropolis-free-sex: A szüz lány története - II. rész
Ha már tag vagy nálunk...
Ha még nem vagy tag...
Írd meg az életed, írd meg a mai napod! Jó volt? Mi volt a jó benne és mi hiányzott? Mi húzott fel a legjobban ma? S minek örültél? Mi volt a legérdekesebb ma Eropolisban? Hát a külvilágban mi történt?
Valós élet szülte percek emlékei... A visszajelzésnek örülök, akár pozitív, akár negatív. <3
^ összes bejegyzés ^
A szüz lány története - II. rész
Merre jártál? Kerestelek! - próbáltam előre menekülni, de hangja furcsán kimért volt, ahogy válaszolt: Á, semmi, csak egy kis csajos dolog, Abigélék szakítottak, és őt próbáltuk páran vigasztalni. És te? - kérdezett vissza, látszólag ártatlanul, de még mindig ugyanazzal a furcsa hangsúllyal. Bent söröztem, meg tán... Aha, ide érzem az illatát annak a sörnek! - szakított félbe. Meg táncoltam... - folytattam - Tilos mással táncolnom!? Tudod jól, hogy nem vagyok egy parkett ördöge - fejeztem be a mondatot, hátha sikerül terelnem, de nem, ekkor már, mint egy nyomozó méricskélt. A nadrágoddal mi történt? - jött a következő fájó kérdés, de ez már szinte számon-kérő hangsúllyal. Azt mégse mondhattam, hogy – még ha gyengéden is, de - épp az előbb erőszakoltak meg?! Hát, rálöttyent a sör, épp most akartam nadrágot cserélni, oda indultam pont! Ez látszólag kicsit lenyugtatta... Nézett rám a nagy barna szemeivel. Lassan törte meg a csendet: Ne csináld ezt velem... Kérlek! - szólalt meg újra, de már enyhébb hangon, s közelebb lépve a vállamra tette a kezét. Forgott velem a világ, és leírhatatlanul, rettenetesen szégyelltem magam. Ilyen idióta helyzetbe is csak én kerülhetek. Mit ne csináljak? - kérdeztem vissza halkan, mire átölelte a nyakam, és közelebb bújva meg akart csókolni, de ahogy közelebb hajolt, megállt a mozdulata. Az arca fájdalmasan elkomorult, ahogy felismerte a parfümöt. Menj, cseréld le a pólódat is... bűzlesz Tőle! - lökött el magától azonnal, s elfutott a szállásunk irányába. Egy pillanatra átfutott rajtam, hogy utána kéne menni, de aztán gyorsan meggyőztem magam, hogy talán jobb, ha várok, míg lenyugszik, nem ez volt már az első féltékenységi rohama... Visszaültem a kőszegélyre - már nem érdekelt a nadrág. Elgondolkozva, tépelődve gyújtottam rá - volt mit átgondolni... Odabent még mindig nonstop nyomták a lassúzó számokat, de a párok már lassan szivárogtak kifelé. Összebújva, hangos jóéjt-eket kívánva andalogtak a szállásunk épülete felé. Mire az utolsó kisebb csoport is kijött, már a sokadik cigit szívtam el. Kattogott, zörgött odabent az összes fogaskerék... A sör már rég elfogyott, a sok cigitől kiszáradt a szám, inni kéne valamit... Visszamentem az ebédlőbe, ahol legnagyobb örömömre, találtam egy frissen felbontott üveg Martinit, talán épp egy pohárnyi, ha hiányozhatott belőle... Jó... akkor tegyük fel az "i"-re a pontot! Jól meghúztam, és a hónom alá csapva én is elindultam lefeküdni. Még a megérkezésünkkor megbeszéltük, hogy mivel egy férőhellyel kevesebb van, mint ahányan jöttünk, így már akkor felajánlottuk, hogy mi majd alszunk a barátnőmmel az előtérben, hálózsák volt bőven, még örültünk is, hogy nem kell más horkolását hallgatni! A főépületbe belépve, így már eleve nem is a szobák felé vettem az irányt, hanem a belső, nappali szerű előtérben kerestem, míg szemem hozzá nem szokott a félhomályhoz. Ott ült az ajtóktól legtávolabbi sarokban összekuporodva egy kiterített hálózsákon. A felhúzott lábain összekulcsolta a kezét, feje a térdén pihent, nem is nézett rám, ahogy beléptem. Ne haragudj... - kezdtem bele tanácstalanul, és párat közelebb léptem felé. Ne gyere ide! - csattant fel azonnal! - Nem érzed, hogy bűzlesz Tőle?! De legalább hallgass meg! - kérleltem, és tétován közelebb léptem hozzá. Nem akarlak látni, fogd már fel! Tudod mit? Egyszerűbb, ha én megyek! - mondta váratlanul, és felpattant, szó nélkül felkapta a kis válltáskáját, és megindult a többágyas 6-os szoba felé. Egyébként meg, - állt meg egy pillanatra a nyitott ajtóban - ne strapáld magad újabb hazugságokkal! Láttalak táncolni! Azt nem is tagadtam... - motyogtam magam elé, de a választ már csak a hangosan becsapódó ajtó adta. Hát jó.... így jártam. Menjünk akkor lefeküdni. Kelletlenül letusoltam, de a vége már kapkodósra sikerült, mert már langyosnak sem volt mondható a maradék víz. Került egy tiszta fürdőgatya meg egy bő póló pizsama helyett, és elterültem a hálózsákon. Rohasztó meleg, fülledt volt levegő. Néztem a plafont, kavarogtak bennem a gondolatok. Hol szégyelltem magam a saját hülyeségem miatt, hol mérges voltam rá, hol magamra, hol hiányozni kezdett... Aztán néhány hangosabb szófoszlány ütötte meg a fülem a hatos szoba irányából. Az egyik a barátnőm ingerült hangja volt, azt azonnal felismertem, de akár hogy is figyeltem, nem értettem, mit beszélnek. Hosszú percekig tartott, aztán lassan elcsendesedtek. Csend vett körül megint... Ki akartam nyitni a bejárati ajtót, hogy egy kis friss levegő jöjjön be, mikor megakadt a szemem a táskám mellé lerakott üveg Martinin. Hopp, te vagy az én barátom! Gyorsan kitámasztottam az ajtót, és visszalépve a motyómhoz, rámarkoltam az üvegre. Túrtam hozzá még egy doboz cigit a táskámból, és kiültem a bejárai ajtó lépcsőjére. Egy húzás, egy cigi. Még egy bő korty, még egy cigi... Ezt túl kell élni valahogy.... Óvatosan, halkan nyílt egy ajtó, majd bezáródott. Tétova, óvatos lépések neszét hallottam odabentről. Hol vagy? - kérdezte egy hang alig hallhatóan. Itt vagyok kint a lépcsőn! Ha engem keresel!? - válaszoltam, de fel sem nézve bámultam tovább a köveket, lélekben már készültem az újabb veszekedésre. Nekibátorodva megindult, kijött az ajtó elé, de megállt mögöttem pár méterre. Ne haragudj, kérlek... - kezdte, majd elhallgatott - Tényleg nem tudtam, hogy együtt vagytok! - folytatta kis szünet után, alig-alig hallhatóan. - Ne haragudj! – kezdte megint - Azt hittem, csak ugyanolyan barátnőd, mint... - megint elhallgatott. ...meg egy kicsit be is voltam csiccsentve... - folytatta - Tényleg nagyon sajnálom! Ne haragudj! Nagyon lassan eszméltem... Ez nem a barátnőm hangja! Ez Ő! Félig megfordultam, néztem, ahogy áll a félárnyékban. Egy hosszú, végtelenségig elnyúlt póló volt rajta, amit a fel-feltámadó szél időnként meglibegtetett a combján. Szinte megbabonázott a látvány, normál esetben már biztos, hogy nyomultam volna rá ezerrel, de most valahogy nem volt semmi ilyenhez hangulatom. Fátylat rá... majd megbékél - válaszoltam neki, mintegy lezárva a témát, de ő folytatta: Mikor bent elsírta magát, hogy vége köztetek... Elmondtam neki, hogy én másztam rád, nem Te voltál a kezdeményező... De én is hibáztam! ...és mit mondtál neki!? - jutott el lassan tudatomig, hogy miről beszél! Hát... mindent... Hogy nem a Te hibád volt... Az fasza - futott át rajtam - na, akkor ebből nem lesz könnyes kibékülés egy darabig! Hosszú, kínos csend következett. Kár volt még jobban belekeveredned - törtem meg a csendet. Kérsz? - nyújtottam felé az üveget. Nem, köszi, nem vagyok hozzászokva. Elég volt ma már egyszer! Tényleg sajnálom... Nagyon haragszol? - kérdezte esdeklően pillanatnyi szünet után. Nem... dehogy. Már úgy is minden mindegy! Leülhetek ide melléd? - kérdezte, és tétován közelebb lépett. Persze, bocs... gyere, csüccsenj le... Elfelejtkeztem a jó modorról! Akkor most a változatosság kedvéért én kérek elnézést! Lehuppant mellém, eligazgatta a pólóját, nézett csendben maga elé... Igazából újabban szinte minden vitánk veszekedéssé fajul - mondtam neki, talán vigasztalásképp - bár most kivételesen magamnak köszönhettem az egészet. Hidd el, tényleg nagyon sajnálom, hogy... kezdett bele, de belevágtam a szavába: Ide figyelj! Ha még egyszer azt mondod, hogy nagyon sajnálod, vagy, hogy ne haragudjak, isten bizony elfenekellek! - kezdtem bele kicsit bosszúsan, de a végére már megenyhültem: Mindketten hülyeséget csináltunk, volt már ilyen máskor is, meg lehet, hogy lesz is, de az élet ilyen! Egyszer fent, egyszer lent! Nekem is volt hasonló - szólalt meg kis idő múlva - épp azért szégyellem magam nagyon. Én akkor nem bocsátottam meg neki, pedig nagyon szerettem! Akarsz róla beszélni? - kérdeztem. Rég volt, már nem fáj! - kezdett bele, és elmesélte, hogy hogyan ugrasztotta őket szét az egyik legjobb gyerekkori barátnője. Én is elmeséltem az egyik fájó sztorimat, mire megállapítottuk, hogy néha szemét az élet... Egyszer fent, egyszer lent... Nem tudom, hogyan, mikor került közelebb hozzám, de már össze-össze ért a karunk, vállunk. Picit fázósan megborzongott, mire letettem az üveget, és átöleltem a derekát. Semmi hátsó szándék nem motoszkált bennem, csak spontán jött. Hálásan, természetes mozdulatokkal fészkelte magát még közelebb, és kezét karomra tette. Sztori sztorit követett, de már a vidámabb történetek is sorra kerültek. Először csak kuncogott, majd hangosan fel-fel nevetett - ilyenkor mindig ijedten néztünk az ablakokra, hogy kit ébresztettünk fel a hangoskodásunkkal?! Senkit. Már rég aludt mindenki. Egyszer csak fázósan megremegett, libabőrös lett a karja. Nem tudom, hány óra lehetett, de kezdett tényleg hűvös lenni... Idd meg ezt a kicsit, s utána menjünk aludni, mindjárt hajnalodik - nyomtam a kezébe az üveget, egy maradék korttyal az alján. Most nem szabadkozott, megitta szó nélkül egy húzásra. A kezemet nyújtva felsegítettem, és mentünk befelé az épületbe. Te! - állt meg hirtelen előttem visszafordulva, szeme huncutul csillogott, ahogy felnézett rám - mondtam már, hogy ne haragudj? Nem azt mondtam, hogy többet ezt nem akarom hallani? - mondtam félig nevetve, tettetett bosszúsággal, és elkaptam a derekát, majd magamhoz húzva finoman paskolni kezdtem a fenekét... Felkacagva, csillogó szemekkel fogadta a "fenyítést"... Ne, jajj, ne bánts! - kérlelt nevetve. A kezem szapora üteme lelassult, majd három-négy legyintés után megpihent a derekán. Már nem nevetett, csak nézett fel rám nagy ragyogó szemekkel. Pár pillanat telt el így, szótlanul fürkésztem az arcát... Mi járhat vajon a fejében? Akaratlanul is közelebb hajolt hozzám, de még időben észhez tértem, finoman eltoltam magamtól: Ne! - mondtam halkan - Csináltunk már ma elég galibát! Észrevettem az arcán átsuhanó csalódottságot. Jó éjt! - mondta, és hozzám hajolva adott egy puszit az arcomra, majd körbenézett, és tétován megindult a 6-os szoba felé. Néztem, ahogy távolodik, és egy pillanatra megsajnáltam. Ez biztos, hogy jó ötlet? - szóltam utána. Igen, már ezen gondolkodok én is! - állt meg elbizonytalanodva. Gyere, van még itt hálózsák bőven, itt nyugodtan elalhatsz mellettem! Már úgy is tök mindegy... Leterített egy másik hálózsákot mellém, és belekucorodott, de pillanatok alatt rájött, hogy túl meleg van benne, ha össze van húzva a cipzár. Teljesen szétterítette ő is, ahogy az enyém volt, így már összeért a két fekhely. Hanyatt feküdtem, kényelmesen kinyújtózva, elterültem a magam térfelén, és hallgattam a halk csacsogását. Már nem emlékszem, miről beszélt, - valószínűleg perceken belül elaludtam. A barátnőmmel álmodtam... féloldalasan hozzám bújva, fejét a vállgödrömön pihentetve, szerelmesen átkarolt, cirógatott mindenütt, és közben szerelmes szavakkal becézett... Egy kicsit - legalább álmomban - boldog voltam ismét. A betűző nap fénye, és az álló répám feszítő fájdalma egyszerre ébresztett. Reggel van. Nyikorogva kezdtek forogni a fogaskerekek, a tegnapi nap eseményei filmkockákként villantak be sorban. Kicsit zúgott a fejem - fene essen abba a Martiniba! Lassan eszméltem. Megmozdítottam a fejem, mire egy hajtincs csiklandozta meg az arcom. Próbáltam megmozdulni, támaszkodva felülni, de a karom elgémberedve, elzsibbadva tiltakozott. A másik kezemmel nagy nehezen sikerült egy kicsit óvatosan feljebb tornáznom magam, hogy világ talán leg-szexibb képe táruljon elém. Ő feküdt rajtam, féloldalasan hozzám bújva, fejét a vállgödrömön pihentetve, karja átölelt a mellkasomon. A takaróként magára húzott hálózsák félig lecsúszott, formás combja felhúzva, keresztbetéve a csípőmön, térde épp a reggeli ágaskodó árbócomnak támaszkodott. Kezemmel óvatosan arrébb toltam a combját, férfiasságom végre kényelmesen kinyújtózott a fürdőnadrágban. Kezem akaratlanul is a combjára siklott, és elgondolkodva, óvatosan megsimogattam. Szép volt nagyon, és kívánatos, mintha puha, hűvös selyemhez értem volna... Az árbóc önálló életre kelt, és megvonaglott egy pillanatra... Mielőtt még teljesen a hatása alá kerültem volna, eszembe villant, hogy nem lenne jó, ha így látnának minket! Cirógatni kezdtem az arcát, míg mocorogni nem kezdett. Keljél Nyuszifül... - szaladt ki belőlem véletlenül, - lassan a többiek is mindjárt felébrednek! Csak még öt percet, légyszi! - motyogta, és fészkelődve még közelebb bújt... Szeme már nyitva volt, mikor a keze lassan megmozdult, és megcirógatta a mellkasom. Bronzbarna bőrét néztem, és a karját, ahogy a szőke pihék táncoltak rajta a kicsit szaporábbá vált lélegzetemtől... Milyen izmos vagy! - mondta halkan. Megfogtam a kezét, és egy puszit nyomtam rá. Keljünk királylány! - mondtam most már erőteljesebben. Felcihelődtünk még félig kábán, ő a táskájából kikotort pár ruhadarabot, meg a tisztálkodó szereket, és bezárkózott az egyik zuhanyzóba. Apránként innen is, onnan is az ébredező társaság hangjai szűrődtek ki, majd megindult a sorba állás a WC-ért, meg a maradék egy zuhanyzóért. Nem hiányzott senki társasága, így amíg vártam rá, inkább kiültem a lépcsőre cigizni. Akik már készen voltak, lassan szállingóztak le az ebédlő irányába reggelizni. A csajok leplezetlen, gyilkos pillantásokkal küldtek melegebb éghajlatra, de még a közelinek mondható barátnőim is rosszallóan néztek rám, miközben elmentek mellettem. Barátnőm szimplán levegőnek nézett - mondjuk ezen nem is csodálkoztam. Szinte már a társaság fele elment, mire nyílt az ajtó, és kilépett rajta. Én is bevonultam, gyorsan összekaptam magam, és mentünk mi is reggelizni. Leültünk az egyik bejárathoz közeli összetolt asztalhoz: a nagy fehér kancsókban tej, tea, a tálcákon kifli, zsömle, felvágottak, kockasajt... kajáltunk, és közben csendesen beszélgettünk. Akik már befejezték az evést, a napi programot egyeztették, ki hova, merre, kivel, hány kocsival... de minket valahogy tüntetőleg kifelejtettek ezekből. Elkortyolgattuk a forró kávét, és szedelőzködtünk. Megindult a kijárathoz, én még egy pillanatra lemaradtam tőle, ahogy az asztalunkat, meg a székeket igazgattam, mikor meghallottam pár asztallal távolabbról a barátnőm halk, de jól hallható epés hangját: Ó, a kurvapecér! Egy pillanatra elborult az agyam! Te már csak tudod, hiszen Te is voltál szeretőm, nem? - válaszoltam erőltetett nyugalommal, és otthagytam anélkül, hogy ránéztem volna. Ő mindebből már semmit se hallott, mert még előtte kilépett az ebédlőből. Lassan, ténferegve bandukolt felfelé. Várj már Nyuszifül, hova rohansz? - szóltam utána, mire megállt. Van egy jó ötletem! Menjünk be a VÁROSBA. Mit szólsz? – kérdeztem, mikor utolértem. Csak mi ketten? – kérdezte leplezetlen örömmel, de csak egy pillanatra tartott a jó kedve: …és a barátnőd? Vagy lemaradtam valamiről? - kérdezte elkomolyodva. Igen, lemaradtál az előbb. Ez a kérdés már múlt idő! Jó, menjünk! - tért vissza a vidámsága egy pillanat alatt. Felmentünk, összerámoltuk a hálózsákot, meg nagyjából összepakoltunk. Ahogy guggoltam a táskám mellett, véletlenül hátulról nekem jött, meglökött. Elbillentem, ráestem a félbehajtott hálózsákra. Önfeledten felkacagott, ahogy nézte, hogy kiterültem, mint egy gyalogbéka! Na, Te hamar levettél a lábamról! - mondtam én is nevetve, miközben felülve, félig feltápászkodtam. Ne haragudj! - mondta még mindig kuncogva, - ezt nem lehetett kihagyni! - és a kezét nyújtotta, hogy felsegítsen. Megfogtam a kezét, és már azzal a mozdulattal rántottam is magamhoz. Ő is lehuppant, zuhanó testsúlya lenyomott vissza a hálózsákra. Félig kitekeredve, arccal felém fordulva feküdt rajtam, Arca kipirult, szeme fürkészően nézett rám pár pillanatig. Most megint el fogsz fenekelni, mert kimondtam, hogy: "Ne haragudj"? - kérdezte kihívó hangsúllyal, de halkan. Nem, nem bántalak soha többé, megígérem - mondtam nevetve, és a kezem elindult lassan cirógatva a hátán, a derekán át a popsijához. Néztem az arcát, és nem tudtam betelni vele. Kitáguló pupillái csillogó, fekete gyémánttá változtatták a szemét! A másik kezemmel lassan közelebb húzva átöleltem, és gyengéden megcsókoltam. Ezt most miért kaptam? - kérdezte suttogva, pedig egyedül voltunk. Mert már nem haragszom Rád! - súgtam vissza. Szóval, mégis haragudtál? - kérdezte, miközben felkönyökölve megcirógatta az arcom. Válasz helyett újra lassan húzni kezdtem magam felé. Szemét lassan lehunyta, ajkai résnyire nyíltak, ahogy hajolt felém, és minden bűntudattól felszabadulva, forrón, önfeledten, csókolózni kezdtünk... ...folytatás következik... nyugi, már az utolsó rész :-)
#insolo: Csak jótanács, ha akarod figyelembe veszed, ha akarod, nem. Szerintem egyszerre írd meg mindig az egészet. Ha úgy érzed, hosszú, akkor utólag szedd részekre, és a kezdetektől tedd bele a címébe, hogy hány részes, és ez éppen a hányadik rész. Például 2/3. A végére pedig, hogy mikor várható a következő. Így tiszteled annyira az olvasóidat, hogy nem éreznek csalódást, és sokkal konzisztensebb is lesz a történet. No meg nem vész el a vége. :D ;)
#pandora: :-) :-) :-) megírok egy részt, ...és kitörlöm. Túl hosszú. megint elolvasom... de igy meg nem kerek... Megint megírom rövidebben,... :-)
A végtelen történet... :D
Nincs benne felesleges időhúzás.
#mazo: Ez alatt mit értesz pontosabban? :-) Az előző részt is olvastad? :-)
#bdsm_szoba1210BDSM - extrém szexualitás
#cockhuntergirl100Extrém perverz CSAK CSOPORT TAGOKNAK
#biszex_szoba3420Biszexuális vagy, be kell lépned!
#maszti_szoba901Eropolis hivatalos maszti szobája
#homo_szoba2510Meleg férfiak egymás között
#zso06100wc-d lennék Dunántúli bi/meleg pervi ffiak
#hetero_szoba1410Heteroszexuális vadászterület, meleg és biszex mentes övezet.
#profi_csajok500Türelmi zónás csajok várnak
#profi_pasik100Türelmi zónás pasik várnak
Milyen egy jó szexpartner?pandorapandora
Ki-mikor jött rá, hogy biszex?foursomefunbarna72
A szerepcsere - 3. részBDSM történetekosborne-gamwich
A negyedik férfiszex – együttalvássalPasszív, ribanc vágyaim megélésepasszivszerepben
Jó kis leckeAz élet apró örömei,bosszuságaicsintalanka
A szüz lány története - II. részEmlékeiminsolo
ismerkedésként, ez a "film" forgott a fejemben 3:Emlékek, vágyak, álmokdommaestro51
© 1997-2022. Visiophone kft. | ÁSZF | Adatvédelem | Házirend | Média ajánlat | Segítség
A felhasználói élmény biztosításához Eropolis cookie-kat használ. Tudj meg többet.     Rendben, elfogadom.