hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu zh ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu uk hu hu hu hu hu en hu hu en hu en hu hu hu hu hu
posztdok napló 80. – Tel-Aviv a 100-as buszról – KISPASZTI WEB
Menü + × expanded collapsed
Szabadnap – de nem ünnepnap – lévén, tovább folytattam ismerkedésemet az ideiglenes otthonomul szolgáló közel-keleti országgal. Ideje volt elmerülni Tel-Aviv történelmében. Amikor az ember 8-10 napra jön Izraelbe turistaként, általában kevés ideje marad a tengerparti városra. A számos történeti, bibliai emlékhely, Jeruzsálem leköti a látogató legtöbb napját. Egy-egy gyors jaffoi városnézésnél, Rabin téri emlékezésnél, esetleg a Függetlenségi terem vagy a Shalom Tower aljában berendezett helytörténeti tárlat megtekintésénél több nem nagyon szuszakolható a programba.
Külföldi tapasztalataim alapján a leggyorsabban és legátfogóbban a Hopp-On, Hopp-Off turistabuszok segítségével térképezheti fel a vándor egy-egy nagyváros  főbb nevezetességeit.
“Tel Aviv-Jaffa (héberül תֵּל-אָבִיב-יָפוֹ; arabul تَلْ أَبِيبْ يَافَا) Izrael második legnagyobb városa; a Földközi-tenger partján fekszik. Ez a központja Izrael legnagyobb agglomerációjának, a Gush Dannak (Dan blokk), melynek teljes lakossága 3 040 400 fő. A szűkebb értelemben vett város lakossága 392 500 fő, területe 50,6 km².
Tel-Aviv első telkeit egy kagylókat felhasználó sorsolás útján osztották ki az első hatvan családnak. A leendő telek tulajdonosok, 60 zsidó család 1909 Pészach (a kovásztalan kenyér, az egyiptomi kivonulásra emlékező ünnep) másnapján összegyűlt a homokos tengerparton, majd fehér kagylókra a neveket, míg szürke kagylókra a telkek számait írták fel. És megkezdődött a sorsolás – és egyúttal elindult Tel Aviv alapítása, benépesítése.
Tel Aviv alapítása három évvel korábbra, 1906-ra datálódik. Ekkor összegyűltek Jaffa (Jafó) zsidó lakosai, és elhatározták, hogy egy új kertvárost hoznak létre Jaffa mellet. Céljuk az volt, hogy létrejöjjön egy zsidó város egészséges környezetben, megtervezett esztétikus kivitelben és modern higiéniával. Ezeket ugyanis az akkori Jaffa nélkülözte.
Így 1908-ban a csoport megvásárolt egy 5 hektáros homokdűnés területet Jaffától északra, amelyet 60 telekre osztottak fel. Az alapító családok álma egy európai stílusú kertváros létrehozása volt, amely menedéket nyújt Eretzben a város polgárainak. Az 1909-es sorsolást követően 5 éven belül öt utca és 66 ház állt. Az új település neve körül ismét szavazás döntött: Új Jaffa helyett Tel Aviv-ra esett a választás. A név ugyan a magyarban Tavaszi Domb-ként fordítható, de a héber jelentése ennél sokkal, de sokkal mélyebb. A héberben a “tel” egy ősi lerombolt magaslatot jelent, míg az “aviv” a tavaszt. Így maga a név a megújulást, az õsi dombok megújulását jelenti.
A város gyorsan növekedett, 1920-ban már 2000 lakosa volt. A Brit Mandátum ideje alatt a politikai súrlódás Jaffa zsidó és arab lakosai között nőtt,… . Ebben a fenyegetettség árnyékában a zsidó lakosság döntő hányada elhagyta Jaffát, és így Tel Aviv öt év alatt 2000 lélekszámú településből 34 ezres lett. A fiatal város egyre több és több polgárának nyújtott menedéket, miután a nácik hatalomra kerülésével újabb betelepülők érkeztek. 1937-ben már 150 000 ember lakott az alig 30 évvel azelőtt alapított településen. Ma 390 ezer lakosa van Tel-Avivnak.
Az UNESCO a Világörökség részének nyilvánította az 1930-as évek modern stílusú Bauhaus építészete miatt.” /forrás itt és itt/
Tíz óra után indultam Ramat Ganból, ezúttal a 39-es buszra kellett felszállnom, amely a tőlem 10-12 percnyire lévő HaYaden utcában halad hozzám legközelebb. Már maga ez az út is felért egy városnézéssel. Közel 60 perc alatt értük el azt a fejállomást, a Reading Terminált, ahonnan a panoráma busz indult. Számomra eddig ismeretlen utcákon, utakon, lakótelepeken át vezetett az út a belvárosig, majd a kikötőhöz közel, a Yarkon folyót átívelő hídon átkelve érkeztünk meg a kiindulóponthoz. A gyanútlan turista hiába keresi a hatalmas buszparkolóban a 100-as indulási helyét, tábla nem jelzi azt. A sofőrpihenő kapusa azonban kedvesen útbaigazítja a messzi-földről érkezőket: “Innen az épület elől indul majd a piroska!” A biztonság kedvéért azért bement és megkérdezte, majd erőteljesen bólogatva nyugtázta korábbi szavait.
25 perc volt még az indulásig,… rajtam kívül sehol senki. Aztán befutott két orosz hölgy, majd egy apa a fiával, végül egy öt fős szintén orosz társaság. Svájci óra pontossággal be is állt a járda mellé a nyitott Iveco. Nyolc nyelv közül választhat az ember, a fülhallgatóba mondottak kb. 70% hallható csak tisztán, különben berezonál a rendszer. A biztonság kedvéért kipróbáltam a mellettem üresen tátongó ülés csatlakozóját is, az eredmény hasonló volt. Szóval vagy mind kontakt-hibás vagy az útviszonyok miatt a busz rugózása rossz hatással van az audiorendszerre. A fontosabb helyeket a sofőr külön bemondta héberül és angolul, gondolom sejtheti, a fülhallgatós idegenvezetés nem 100%-os. Akkor vagyok objektív, ha leírom a brüsszeli és londoni “nagytestvéreken” is előfordul néha hasonló jelenség, s mindez nem befolyásolja nagymértékben az összhatást. Az út 45 NIS-be, ami nagyjából egy gyorsétterem átlagos menü-árának felel meg. Elvileg létezik Hopp-On Hopp-Off változata is a jegynek 65 sékelért, de Tel-Aviv nem az a város, ahol erre szerintem szükség lehet. A menetidő a meghirdetettnek megfelelően két óra.
Az utazást igyekeztem okostelefonommal megörökíteni. Azon örvendeztem a 39-esen, hogy végre megértük, az embernek nem kell külön fényképezőgépet hoznia, külön vigyáznia rá. Telefon úgyis van nála. Mint ahogy az Murphy törvénye szerint lenni szokott, a városnéző busz indulása előtt még tökéletesen működő telefon-kamerám hirtelen megmakacsolta magát. Lefagyott, belassult, percekig nem érzékelte, ha lenyomtam a felvétel-gombot. Szegény régi jó, 2005-ös isztambuli utam előtt beszerzett fotógépem ott lapul elárvulva és elárulva Ramat Ganban… – villant át az agyamon. A telefon akkumulátora sem volt egészen feltöltve, pedig megesküdtem volna, hogy tegnap feltöltöttem a mai útra. Küzdelmek árán végül 37 képet elkattintottam, majd mikor megjelent az üzenet, a “telefon 30 másodperc múlva kikapcsol”, átadtam magam teljes mértékben a látottaknak és hallottaknak. Élveztem a tájat, a nagyváros varázsát.
Az útvonal rajzát mellékelem a blogban. Ehhez képest annyiban módosult a valós nyomvonal, hogy a reggeli Jaffoban beállt dugót megkerültük, különben talán még mindig ott ülnénk a buszon. A HaYarkon a tengerparti életmentőknél felhúzott szeles időt jelző piros zászló ellenére is lenyűgöző arcát mutatta. A lassan hidegebbé váló nappalok és kimondottan hűvös éjszakák alapján arra tippeltem, vége a strandszezonnak, de a tengerparti kép megcáfolta mindezt. A belvárost tényleg nem láttam még sosem kihaltan. A boltok, kávézók, éttermek ezúttal is zsúfolásig tömve, a kerek, felújítás alatt lévő szökőkút körül hatalmas kirakodóvásár vonzotta az errefelé sétálókat. Elhaladtunk az Azrieli Center mellett, körbekerültük a Tel-Aviv Egyetemet, ahol felfigyeltem egy-két számomra eddig ismeretlen múzeumra, melyeket mindenképpen meg kell látogatnom. Hallottunk a mindig nyüzsgő város múltjáról és jelenéről, híres emberekről. Megérett az idó arra, hogy többet tudjak arról a városról, mely 1989 óta Budapest testvérvárosa.
Az élményekkel teli kirándulást után betértem a Dizengoff utca egyik kisvendéglőjébe egy remek ebédre. Azt még valahogy megértettem, hogy a “roast chicken”-ből hogy lett egy a sült és a párolt csirke közötti, kimondottan ízletes húsdarab, de hogy a “baked potato” mióta a sóletből kihalászott (ezért néhány babszemmel és gerslivel díszített) burgonya, az már nem fért a fejembe. A kapros saláta viszont a helyén volt 🙂
U.i.: A városnézésre várva egymást követve három macska mászott ki a mellettem lévő kerítés alatt… A kisvendéglő teraszán, az első asztal egyik székén egy nagy fekete cica szunyókált, remélem, ő is csak egy vendég volt, aki annyira jól lakott, hogy rögtön álomba is merült, s nem a kuktát küldték ki a konyhából, mert a mancsával nyúlt a leveses-fazékba…
Facebookon való megosztáshoz kattintás ide.(Új ablakban nyílik meg)
Kattints ide a Twitter-en való megosztáshoz(Új ablakban nyílik meg)
Megosztom a LinkedInen(Új ablakban nyílik meg)
Ajánlás egy barátnak email-ben(Új ablakban nyílik meg)
Kattints ide a nyomtatáshoz(Új ablakban nyílik meg)
Előző bejegyzés Előző bejegyzés:
posztdok napló 79. – SAFARI
Következő bejegyzés Következő bejegyzés:
posztdok napló 81. – függő lettem,… gefilte fish függő
Vélemény, hozzászólás? Kilépés a válaszból
Adatok megadása vagy bejelentkezés valamelyik ikonnal:
E-mail cím (kötelező) (Nem lesz látható)
Hozzászólhat a WordPress.com felhasználói fiók használatával. ( Kilépés /  Módosítás )
Hozzászólhat a Twitter felhasználói fiók használatával. ( Kilépés /  Módosítás )
Hozzászólhat a Facebook felhasználói fiók használatával. ( Kilépés /  Módosítás )
Kérek e-mail értesítést az új hozzászólásokról.
Kérek e-mail értesítést az új bejegyzésekről.
Rádió Bézs: 55 perc a Csodák Palotájából
STRATÉGIA #2 – zsiráfok és elefántok az “ötlet” szolgálatában
Közösségi matricázás a Judafesten
Újra itt a Diák Innovátorok Klubja
Ezt írtam… Hónap kiválasztása 2018 november  (1) 2016 szeptember  (1) 2016 március  (1) 2016 január  (1) 2015 december  (1) 2015 november  (1) 2015 október  (2) 2015 augusztus  (2) 2015 július  (4) 2015 május  (2) 2015 március  (2) 2015 február  (1) 2014 december  (1) 2014 október  (2) 2014 szeptember  (2) 2014 július  (3) 2014 június  (1) 2014 május  (2) 2014 április  (4) 2014 március  (2) 2014 február  (2) 2013 december  (1) 2013 november  (4) 2013 október  (5) 2013 szeptember  (3) 2013 augusztus  (10) 2013 július  (4) 2013 június  (3) 2013 május  (4) 2013 április  (9) 2013 március  (8) 2013 február  (5) 2013 január  (9) 2012 december  (9) 2012 november  (46) 2012 október  (11) 2012 szeptember  (9) 2012 augusztus  (6) 2012 július  (3) 2012 június  (8) 2012 május  (9) 2012 április  (11) 2012 március  (9) 2012 február  (12) 2012 január  (12) 2011 december  (9) 2011 november  (9) 2011 október  (14) 2011 szeptember  (18) 2011 augusztus  (19) 2011 július  (20) 2011 június  (19) 2011 május  (8) 2011 április  (3) 2011 március  (3) 2011 január  (1) 2010 november  (1) 2010 szeptember  (1) 2009 augusztus  (1) 2009 június  (1) 2008 december  (1) 2008 július  (2) 2008 június  (1) 2008 május  (2) 2008 április  (1) 2008 március  (3) 2008 február  (3) 2008 január  (8) 2007 december  (5) 2007 november  (7) 2007 október  (19) 2007 szeptember  (32) 2007 augusztus  (106) 2007 július  (116) 2007 június  (95) 2007 május  (45) 2007 április  (65) 2007 március  (25) 2007 február  (59) 2007 január  (47) 2006 december  (1) 2006 november  (4) 2006 október  (4) 2006 szeptember  (2) 2006 augusztus  (9)
Ki járt a weblapomon?
KISPASZTI WEB, WordPress.com ingyenes honlap vagy saját honlap létrehozása.
Already have a WordPress.com account? Log in now.