hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu de hu pt hu en hu hu en hu hu hu hu en hbs_lat hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu nl hu hu hu fi hu hu hu hu it en es hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu en es en hu hu it hu en hu en hu hu hu fr hu hu hu en hu hu de hu en hu ru hu fr hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu de hu pt hu en hu hu en hu hu hu hu en hbs_lat hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu nl hu hu hu fi hu hu en
Az ellopott vaporetto (4) – Regénytár
Létező és nem létező irodalom
– Bocsánat hölgyem, régóta figyelem magát. Megengedi, hogy ideüljek? – mondta az isteni Zlatan, ami talán meglepetést okoz az olvasónak, de nem árt tudni, hogy a focipályák Akhilleusza amilyen durva és faragatlan volt a gyepen, olyan finomnak és elegánsnak mutatkozott a kocsmai asztalnál. Ez egy közismert bosnyák sajátosság, amit az isteni Zlatan őseitől genetikailag megörökölt.
– Hogyne, nénike, foglaljon helyet! – dadogta Ritzia, mert a hősök hőse, a remekbeszabott bombagólok keresztapja kéregető nénikének maszkírozva állt előtte. Mások természetesen nem ismerték volna fel, mert nem törődtek a kis híján két méter magas, izmos, szakállas és bajuszos nénivel, akinek ráadásul tarka bosnyák kendő takarta el a fejét, de Ritziát nem lehetett ilyen könnyen átverni.
Zlatan fürgén leült szemben Ritziával, aztán körbesandított, hogy nincs-e a közelben újságíró vagy más gyanús alak, majd visszafojtott hangon azt mondta:
– Régóta figyelem magát. Ugye, rendszeresen idejár kávézni azzal a citromsárga VW bogárral, ami egy kicsit odébb parkol?
– Mondhatni, napi rendszerességgel ide járok – rebegte Ritzia.
– Remek! – csapott az asztalra Ibrahimovics, hogy csak úgy táncoltak tőle a poharak meg a csészék. – Lenne egy kérésem magához: sürgősen Velencébe kell utaznom, de teljes titoktartás közepette. Ha lebukok, az alapjaiban rengeti meg nemcsak a Serie A-t, hanem az egész modern futballvilágot. Ugye, segít?
Olyan bánatos bociszemmel pislogott Ritziára a tarka bosnyák fejkendője alól, hogy hősnőnknek kis híján könnybe lábadt a szeme, de mert nő volt, és mert kislány korában olvasta Jane Austen Büszkeség és balítélet című remekét, tudta, hogy nem szabad azonnal igent mondania. Majd meggebedt az örömtől, hogy hamarosan egy légtérben lehet az imádott sztárral, mégis azt mondta:
– Hát…, nem is tudom. Sok a dolgom manapság.
– Akkor a viszont látásra! – mondta Zlatan, aztán fölpattant és fürgén belevegyült a Dóm téren hullámzó tömegbe. Pár pillanat múlva már el is tűnt, mintha ott sem járt volna.
Ritiza úgy meglepődött, hogy levegőt venni is elfelejtett. Bármire számított, csak erre nem. Minden létező jelzővel elátkozta magát, hogy az olvasmányélményeit és nem a józan eszét követte, mert utóbbi esetben most vígan roboghatna az isteni Zlatannal Velence felé, ehelyett meg itt ül a kezében egy kihűlt csésze kapucsínóval. Kedve lett volna lefejelni az asztalt, vagy a pincért, vagy bárkit, amit elébe parancsol az élet.
De ha az olvasó azt hiszi, az isteni Zlatantól a kacér Ritzia végleg elbúcsúzott, nagyot és keserveset téved. Minden azon múlik, igényli-e a folytatást, mert ha ez a kívánság kommentek vagy megjegyzések formájában megfogalmazódik, lerántjuk a leplet a jövő titkáról, és megmutatjuk, hogyan alakult és kuszálódott ez a történeti szál. Mondom: ha ezt az olvasók kikövetelik maguknak, találkozhatunk még az isteni Zlatannal, de ha nem, visszatérünk Velencébe, ahol egészen meglepő fordulatot vett az ellopott vaporetto eddig sem rejtélymentes története.
1956, Róma – Apja templomi kántor volt, anyja szabadfoglalkozású apáca, így az ifjú Tortellieni hamar megismerkedett az élet abszurditásaival. Már egészen fiatalon megpróbálkozott a detektívregény műfajával, amiben bámulatos sikereket ért el. Írásait több napilap is folytatássokban, álnéven közölte, elsősorban angolszász nevek alatt. A Pietro Perrini ministránsképző elvégzése után jogot tanult, majd könyvelőként helyezkedett el a szicíliai Cosa Nostra egyik helyi leányvállalatában. A detektívregények írásait ekkor szüneteltette, mert a rajongóitól több halálos fenyegetést is kapott. 1985-től egy apácaképzéssel foglalkozó szaklapnál dolgozik, mint főállású kertész. Az ellopott vaporetto a legújabb munkája, magyarul és svédül nálunk jelenik meg először feltéve, hogy az utóbbi nyelvre lesz, aki lefordítja.
Ezzel a sárga bogárral mennek majd Velencébe! Az olvasói óhaj parancs. 🙂
Ez a románc nem fulladhat bele csak úgy egy kihűlt fahéjas kapucsínóba! Zlatan nyerje el méltó büntetését Ritzia kezének formájában, vagy rugdaljanak 11-eseket…..de ez a sárga bogár piszkosul tetszik. 😀 Legyen még…aztán persze, mehetnek Velencébe…hogy minek? Majd kiderül 😀
Vélemény, hozzászólás? Kilépés a válaszból
Your email address will not be published.
A nevem, e-mail-címem, és weboldalcímem mentése a böngészőben a következő hozzászólásomhoz.
Talán ez is érdekli
Az ellopott vaporetto (24)
Az ellopott vaporetto (23)
Az ellopott vaporetto (22)
Az ellopott vaporetto (1. fejezet)
Elfogadom az adatvédelmi szabályzatot
© 2021 - MINDEN JOG FENNTARTVA ÉS MINDEN SZABÁLY BETARTVA.
Ez a honlap saját készítésű irodalmi anyagokat és multimédiás tartalmakat tesz közzé. Publikált anyagaink ebből adódóan eredetiek, tehát jogvédettek. Kereskedelmi célú felhasználásukhoz a szerkesztőség írásos beleegyezése szükséges.