hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu de hu pt hu en hu hu en hu hu hu hu en hbs_lat hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu nl hu hu hu fi hu hu hu hu it de hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu en en en es en hu hu it hu en hu en hu hu hu hu ru hu hu hu hu en hu hu de hu en hu ru hu fr hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu de hu pt hu en hu hu en hu hu hu hu en hbs_lat hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu nl hu hu hu fi hu hu en
Az ellopott vaporetto (5) – Regénytár
Létező és nem létező irodalom
Távolodjunk el egy időre a mesés Milánótól és térjünk vissza a nem kevésbé mesés Velencébe! Száz meg ezer okunk van erre, de elég, ha egyet említünk: Luigi, a kormányos. Abban az időszakban, amikor Ritzia pityeregve nézte a Dóm téren grasszálókat, és próbálta közöttük fölfedezni a vén koldusasszonynak öltözött Zlatan Ibrahimovicsot, Luigi, az ellopott vaporetto kormányosa a Zöld Lagúnához címzett bárban éppen jó barátjának, Razvan Popescunak mesélte a kalandjait.
Mielőtt az olvasó szemöldöke nagy ívben felfelé görbülne, eláruljuk, hogy Razvan Popescu román felmenőkkel rendelkezett, ami teljesen szokványos dolog Itáliában, főként a vendéglátó-iparban.
A jelenetbe azon a ponton kapcsolódunk be, amikor Luigi azt mondja:
– Ha meggebedek, akkor sem értem, mi ez az egész.
– Én úgyszintén – mondta Razvan, aki mielőtt a Zöld Lagúnában lehorgonyozott, szintén vaporettót kormányozott. – Mi ellopni való van egy ilyen ócska teknőn?
– Az égvilágon semmi – sóhajtott bele a poharába Luigi –, hacsak az utasokat nem számítjuk.
– Gondolom, azok is csak a szokásosak voltak.
– Hát persze! Javarészt bangladeshiek meg skandinávok. Nem volt közöttük egy sem, aki figyelemre lett volna érdemes.
– Nézd, koma! – könyökölt rá a pultra Razvan. – Bármi van emögött a sötét ügy mögött, az nem a mi sarunk. Most egy darabig nem lesz munkád, éhezni fogsz, meg minden, de ne búsulj, mi, románok mindig tudunk neked adni valamilyen megbízást. Elviszel egy csomagot ide, vagy oda, és lepottyan érte egy kis lóvé.
– De én nem akarok a román maffiának dolgozni! – kiáltott fel Luigi. Még szerencse, hogy csak ők ketten tartózkodtak a kocsmában, leszámítva azt a girhes macskát, aki Zlatan Ibrahimovics képe alatt bóbiskolt. Razvan nagy Milan-drukker volt, azért.
– Nem erről van szó! – tárta szét a karját Razvan. – Ez mind tisztességes üzlet. Csupa szervkereskedelem, meg ilyesmi. Semmi lányfuttatás, ha erre gondolsz.
– Éppen most ütött be a krach, amikor a legnagyobb szükségem lenne a pénzre. A fiamat, a kis Porcelinót próbajátékra hívták a Milanhoz. Szereznem kéne neki egy menedzsert, hogy ne úgy menjen oda, mint egy szenegáli bizsuárus.
– Ha jól tudom, Porcelinó még csak hét éves.
– Hát éppen ez az! Még túl fiatal. Szakmai stáb kell neki, különben lőttek a karrierjének. Éppen ma akartam beszélni a főnökkel a fizetésemelés ügyében.
– Mi lenne ha… – kezdte Razvan, aztán legyintett.
– Fejezd be, ha már elkezdted! – mondta Luigi ingerülten, miközben a zsebében bankjegyek után kotorászott.
– Arra gondoltam, hogy… öö… szóval izé… ha eladnád az egyik vesédet. Még ebben az alkoholtól lestrapált állapotában is megér vagy háromezer eurót.
Luigi szeme kinyuvadt, az arca meg olyan vörös lett, mint az ablakon bekukucskáló velencei naplemente. Már éppen azon volt, hogy valami otrombaságot vágjon a barátja fejéhez, amikor kivágódott az ajtó, és egy alacsony, füstösképű, erősen köpcös alak jelent meg a félfák között. Csöpögött róla a víz, de nem ez számított vele kapcsolatban a legnagyobb furcsaságnak, hanem hogy az erős ellenfényben is kristálytisztán látszott: a cipőjétől a lucskos hajáig tipikusan bangladeshi.
1956, Róma – Apja templomi kántor volt, anyja szabadfoglalkozású apáca, így az ifjú Tortellieni hamar megismerkedett az élet abszurditásaival. Már egészen fiatalon megpróbálkozott a detektívregény műfajával, amiben bámulatos sikereket ért el. Írásait több napilap is folytatássokban, álnéven közölte, elsősorban angolszász nevek alatt. A Pietro Perrini ministránsképző elvégzése után jogot tanult, majd könyvelőként helyezkedett el a szicíliai Cosa Nostra egyik helyi leányvállalatában. A detektívregények írásait ekkor szüneteltette, mert a rajongóitól több halálos fenyegetést is kapott. 1985-től egy apácaképzéssel foglalkozó szaklapnál dolgozik, mint főállású kertész. Az ellopott vaporetto a legújabb munkája, magyarul és svédül nálunk jelenik meg először feltéve, hogy az utóbbi nyelvre lesz, aki lefordítja.
Nem sikeeül a VIP tagság igénylés.
Lehet, hogy faék vagyok.
Vélemény, hozzászólás? Kilépés a válaszból
Your email address will not be published.
A nevem, e-mail-címem, és weboldalcímem mentése a böngészőben a következő hozzászólásomhoz.
Talán ez is érdekli
Az ellopott vaporetto (24)
Az ellopott vaporetto (23)
Az ellopott vaporetto (22)
Az ellopott vaporetto (1. fejezet)
Elfogadom az adatvédelmi szabályzatot
© 2021 - MINDEN JOG FENNTARTVA ÉS MINDEN SZABÁLY BETARTVA.
Ez a honlap saját készítésű irodalmi anyagokat és multimédiás tartalmakat tesz közzé. Publikált anyagaink ebből adódóan eredetiek, tehát jogvédettek. Kereskedelmi célú felhasználásukhoz a szerkesztőség írásos beleegyezése szükséges.