hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu uk hu hu hu hu hu en hu hu en hu en hu hu hu hu hu
posztdok napló 140. – Posztdok Paszti cirkuszba megy (kovásztalan történetek 2. rész) – KISPASZTI WEB
Menü + × expanded collapsed
Szerzőeditoráprilis 17, 2012április 17, 2012Kategória:Vegyészkedés...
Ülök a Circus Americano A-oldali nézőterének 1-es szekciójában, a 12. sor első ülésén. Belátom az egész manézst,… kicsit olyan érzésem van, mint amikor Szarvason lekuporodom a Mifkád téri betontömbre, s csak nézek ki a fejemből… Hogy ciki-e 30,98 évesen jegyet váltani egy vándorcirkusz előadására, nem tudom. Kb. egy hónapja a szomszédomban lévő óvoda falán pillantottam meg az első sátorba invitáló plakátot. El is tettem egy kis szórólapot, s bevéstem a fejemben lévő határidőnaplóba,  Pészach alatt el kéne majd ide nézni.
Ma reggel az Eretz Israel Múzeumba menet, a buszból megpillantottam a vándorművészek piros otthonát a közeli parkban. No, lehet, a tárlatnézés után majd errefelé sétálok – futott át rögtön az agyamon. Az Eretz Israelről őszintén szólva nem sokat hallottam eddig. Pár hónapja a 100-as városnéző buszról láttam, s azóta ott éktelenkedett az EZT SE LÁTTAD MÉG PASZTI! listán. A jegy megváltása után 1 sékelért angol nyelvű térképet is vételezhet a látogató. A számomra leginkább hívogató pavilon felé vettem az irányt, a postatörténeti múzeum felé. Itt ért az első sokk, megdöbbenve tapasztaltam, hogy a “nano” méretűre sikeredett tárlat egyetlen értékelhető darabja egy korabeli piros postásautó. Volt még pár telefon, telex és postaláda megfűszerezve néhány bélyeggel,… de ezt múzeumnak nevezni!? Belém hasított a felismerés: Lehet, okkal nem ajánlotta ezt a kiállítóhelyet soha senki!?
A térkép szerint három óra alatt járható be a múzeum-komplexum, nekem 60 perc alatt sikerült. Igaz, nem vagyok az a minden vitrinnél megálló, s a szövegeket aprólékosan átfutó vizitor-típus. A posta múzeum pincéjében a bibliai tájakon készült fotókiállítás próbálta feledtetni a fenti csalódást. Utam a numizmatikai részleg felé vitt, ahol jópár vitrinből hiányoztak a  pénzérmék, a kerámia pavilonban volt sok “lábas”, “váza” meg “köcsög”, légkondi viszont nem. Talán ezért is hűsölt kint a teremőr bácsi. A jemeni zsidókat bemutató tárlat és az üvegkiállítás traktora picit visszahozta a jókedvem, de “WOW” tárggyal itt sem találkoztam. Az “Ember és a munkája” szekcióban különböző foglalkozások kellékeit vehettem szemügyre a “mesterségek utcájában”. Az interaktív, kézbe vehető múzeumi irányzatok még ide sem törtek be. A szabadtéren kiállított mozaikok szegélyezte úton értem el a Rothschild Centert. Lent Rothschild báró életét és szentföldi útjait bemutató kiállítás nézhető meg. Csak a kijáratnál jöttem rá,  fordítva indultam neki az életútnak. Az emeleten időszaki kiállításként az izraeli foci története látható. Azaz ezt nézhettem volna meg, ha a főbejáratnál az 1 sékeles térkép mellett megpróbáltak volna rám sózni egy jegyet erre is. Nem tették, s a helyszínen meg nem lehetett  váltani. Mi ebben a logika? Gyalogolj vissza 10 percet,… Hagyjuk, szóval az izraeli labdarúgás története fehér folt maradt… Az archeológiai park egyik elhanyagolt szegletében jutott hely az izraeli közlekedés eszközeinek. Két kis mozdony, egy vandálok áldozatává esett vezérlőkocsi, egy tehervagon és egy pályavasúti kocsi képezi ezt a tárlatot néhány jelző társaságában. A kietlen tájon továbbhaladva az etnográfiai és folklorisztikai épülethez jutottam. Tényleg csak ennyi? – hitetlenkedtem a jeruzsálemi Izrael Múzeum judaisztikai kiállításának miniatürizált változatát látva. Van még rekonstruált malom,  külön-jegyes planetárium az óriási területen. Ja és egy fantasztikus régi piros tűzoltóautó, amit persze csak üvegfalon keresztül csodálhatunk meg.
Nem szeretnék rosszat írni, ezért idézném a múzeum kiadványát: “The Eretz Israel Musem in Tel Aviv is a multidisciplinary museum that focuses on the history and culture of the Land of Israel. Its permanent and temporary exhibits cover wide range of topics, including archaeology, ethnography, folklore, Judaica, traditional crafts, decorative arts, cultural history and local identity.”
Őszintén szólva nem tudom, talán erre mondják, a kevesebb néha több!
A múzeum mellett tonhalas salátát ebédeltem, miközben a többi asztalnál hatalmas hómec pizzákat falatoztak a vendégek a “local identity” jegyében.
Irány hát a cirkusz, ha jól emlékszem 16:30-kor kezdődik a következő előadás. A kasszánál kiderül, nem, 16:00-kor, húsz perc múlva. Ezt a  tökéletes időzítést! Kiálltam a soromat, miközben a bankkártyámat nyújtottam, egy nanonyit azért hátraléptem az összeg hallatán,… egye fene, egyszer megy a posztdok cirkuszba a Szentföldön.
A kora délutáni múzeumi élmények hatásának következtében nincsenek túl nagy elvárásaim, sőt egyáltalán nincsenek. Megpróbálom kikapcsolni a külvilágot, csak a porond és én itt a leghátsó sorban. Az amerikai stílusú bevonulás (azaz kb. 6 táncos) és a lauder tábori szülőnapokat idéző, közönséget megtáncoltató műsorvezető elég bárgyúra sikeredett.
Egy emlékkép villan be: a rendszerváltás hajnalán egy kis fehér sátras, pár kocsis cirkusz, a Cirkus Apollo érkezett a Vág partjára. Volt egy majmuk, talán akadt néhány póniló is a tyeplákiban és cvicskiben fellépő artisták mellett. A műsorról jövet a Vág-hídon egy idős roma néni állt a korlát mellett: “Ez csak olyan hamm cirkusz!” – mondta és legyintett egyet. A mai napig látom a kézmozdulatát.
Az, hogy az izraeli cirkuszokban állatvédelmi okokból általában nem szerepelnek négylábúak, már alapból egy nagy hátrány. Az összkép mégsem nevezhető rossznak. A három számot is bemutató kilenc kínai artista, a lélegzetelállító orosz légtornász, a sötétben világító buzogányokkal és labdákkal játszadozó zsonglőr, a 3 medvéknek öltözött kerékpáros, a zenebohóc, a “spanyol” bűvész és a vad motorosok valóban hozták az elvárható színvonalt. S hogy mi volt akkor az amerikai? Talán a kövér bácsi akit kilőttek a nagy ágyúból, ja és a robottá változott sárga beszélő autó.
A vattacukros, a pattogatott kukoricás, a szülőket kizsebelő világító vackokat áruló emberkék, az előadást DVD-lemezen kínáló légtornász látványa picit visszarepített azokba a békebeli gyerekkori évekbe, amikor nem jöhetett Komáromba vándorcirkusz anélkül, hogy jegyet váltottunk volna rá…
Hazafelé a 39-es buszon az első általam látott izraeli ellenőr zökkentett ki az ábrándozásból… Rohamléptekben közeledett a keddi nap, de erről majd legközelebb.
Facebookon való megosztáshoz kattintás ide.(Új ablakban nyílik meg)
Kattints ide a Twitter-en való megosztáshoz(Új ablakban nyílik meg)
Megosztom a LinkedInen(Új ablakban nyílik meg)
Ajánlás egy barátnak email-ben(Új ablakban nyílik meg)
Kattints ide a nyomtatáshoz(Új ablakban nyílik meg)
Szerzőeditoráprilis 17, 2012április 17, 2012Kategória:Vegyészkedés...
Előző bejegyzés Előző bejegyzés:
posztdok napló 139. – kovásztalan történetek, avagy Pészach a Szentföldön (1.rész)
Következő bejegyzés Következő bejegyzés:
posztdok napló 141. – ez a nap más mint a többi, mert ma van reggeltől estig a …
One thought on “posztdok napló 140. – Posztdok Paszti cirkuszba megy (kovásztalan történetek 2. rész)”
Visszajelzés: posztdok napló 270. – pászka percek itt is, ott is | KISPASZTI WEB
Vélemény, hozzászólás? Kilépés a válaszból
Adatok megadása vagy bejelentkezés valamelyik ikonnal:
E-mail cím (kötelező) (Nem lesz látható)
Hozzászólhat a WordPress.com felhasználói fiók használatával. ( Kilépés /  Módosítás )
Hozzászólhat a Twitter felhasználói fiók használatával. ( Kilépés /  Módosítás )
Hozzászólhat a Facebook felhasználói fiók használatával. ( Kilépés /  Módosítás )
Kérek e-mail értesítést az új hozzászólásokról.
Kérek e-mail értesítést az új bejegyzésekről.
Rádió Bézs: 55 perc a Csodák Palotájából
STRATÉGIA #2 – zsiráfok és elefántok az “ötlet” szolgálatában
Közösségi matricázás a Judafesten
Újra itt a Diák Innovátorok Klubja
Ezt írtam… Hónap kiválasztása 2018 november  (1) 2016 szeptember  (1) 2016 március  (1) 2016 január  (1) 2015 december  (1) 2015 november  (1) 2015 október  (2) 2015 augusztus  (2) 2015 július  (4) 2015 május  (2) 2015 március  (2) 2015 február  (1) 2014 december  (1) 2014 október  (2) 2014 szeptember  (2) 2014 július  (3) 2014 június  (1) 2014 május  (2) 2014 április  (4) 2014 március  (2) 2014 február  (2) 2013 december  (1) 2013 november  (4) 2013 október  (5) 2013 szeptember  (3) 2013 augusztus  (10) 2013 július  (4) 2013 június  (3) 2013 május  (4) 2013 április  (9) 2013 március  (8) 2013 február  (5) 2013 január  (9) 2012 december  (9) 2012 november  (46) 2012 október  (11) 2012 szeptember  (9) 2012 augusztus  (6) 2012 július  (3) 2012 június  (8) 2012 május  (9) 2012 április  (11) 2012 március  (9) 2012 február  (12) 2012 január  (12) 2011 december  (9) 2011 november  (9) 2011 október  (14) 2011 szeptember  (18) 2011 augusztus  (19) 2011 július  (20) 2011 június  (19) 2011 május  (8) 2011 április  (3) 2011 március  (3) 2011 január  (1) 2010 november  (1) 2010 szeptember  (1) 2009 augusztus  (1) 2009 június  (1) 2008 december  (1) 2008 július  (2) 2008 június  (1) 2008 május  (2) 2008 április  (1) 2008 március  (3) 2008 február  (3) 2008 január  (8) 2007 december  (5) 2007 november  (7) 2007 október  (19) 2007 szeptember  (32) 2007 augusztus  (106) 2007 július  (116) 2007 június  (95) 2007 május  (45) 2007 április  (65) 2007 március  (25) 2007 február  (59) 2007 január  (47) 2006 december  (1) 2006 november  (4) 2006 október  (4) 2006 szeptember  (2) 2006 augusztus  (9)
Ki járt a weblapomon?
KISPASZTI WEB, WordPress.com ingyenes honlap vagy saját honlap létrehozása.
Already have a WordPress.com account? Log in now.