hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu cs hu hu hu en en en en hu en hu hu hu en hu en hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu et hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu sk hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu fr hu eo hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu es es
„Időt vesztegetni” egy gyermekre? | Új Város Online
A családban sokféleképpen adhatjuk tovább a hitet a gyerekeknek – lehet ez egy közös ima, szentségekben való részesedés, az ige élése, közös ünnepek… Gyakran maga a mindennapi élet hoz olyan helyzetet, amely meghívás lehet mind a gyermek, mind a szülő számára, hogy kapcsolatba kerüljön a természetfelettivel.
„A keresztény lét kezdetén nem egy etikai döntés vagy egy nagy eszme áll, hanem a találkozás egy eseménnyel, egy személlyel, aki életünknek új horizontot s ezáltal meghatározott irányt ad” – írja XVI. Benedek Deus caritas est című enciklikájában. Ennek értelmében a családtagok közti viszonyok magában hordozzák azt a lehetőséget, hogy a mély emberi kapcsolatok megnyíljanak a természetfeletti felé. Mindannyian meg vagyunk hívva a szentségre, és a gyerekek tiszta belső látásukkal képesek meglátni azt is, ami egyébként láthatatlan.
A fiunk kicsi volt még, alig négyéves. Ott lődörgött körülöttem a konyhában, nem találta a helyét. Közeledett a húsvét, rengeteg munka várt rám, azt sem tudtam, mihez fogjak. Nem nagyon foglalkoztam vele. Bíztam benne, hogy talál magának valamit, ami lefoglalja. A kisfiam azonban csendesen odaállt mellém, és figyelte, hogyan pucolom a céklát. „Gyere velem játszani!” – kért kedvesen. „Nem mehetek – mondtam neki meggyőzően – Nem látod, milyen sok dolgom van?” Gyermekem azonban továbbra is kitartóan kérlelt engem. Általában nincs ötlete, mit csinálhatnánk, ezúttal kivételesen pontos elképzelése volt arról, mit játsszunk.
Eltoltam magamtól a fazekat. Abbahagytam a munkát, és a piszkos ujjammal egy cékla-pecsétet nyomtam az orrára. Ottmaradt rajta a bordó ujjlenyomat.
Abban a pillanatban értelmetlennek látszott, de egy belső hang egyértelműen arra hívott, hogy a számomra rendkívül értékes időt „vesztegessem el” erre a gyermekre.
Boldogan szaladt a szobájába, hogy ott várjon engem az előkészített kisautóival. „Lecsúsztatjuk az autókat, jó?” – csacsogta.
Így hát leültem a földre, és versenyeztünk, kinek az autója gurul messzebbre. Váratlanul a kisfiam megkérdezte: „Hogy válhatok szentté?” Egy mindennapi és mégis különleges pillanat volt ez. Közös játék, olyan, mint bármely más napon, mégis nagyon erősen különbözött a többitől. A kisfiam megérezte, hogy szeretem őt. Én tudom a legjobban, hogy ott többről volt szó, mint egyszerű anyai szeretetről. A Lélek hívott arra, hogy Jézust szeressem egy gyermekben, váljak eggyé vele egy egyszerű játékban. Jó volt együtt lenni. Összekötött bennünket a kölcsönös szeretet, tehát Jézus volt ott köztünk. Mert ő megígérte, hogy “Ahol ugyanis ketten vagy hárman összegyűlnek a nevemben, ott vagyok közöttük” (Mt 18,20).
Ez a mindennapi pillanat magában hordozta az örökkévalóság egy szeletét. A kérdés egy gyermek imája volt, amelyre nem kellett szavakkal válaszolni. Az élő válasz ott volt közöttünk.
A cikk eredetileg szlovák testvérlapunk, a Nové Mesto felületén jelent meg.
Olvasóink támogatásának köszönhetően ez a cikkünk is ingyenesen hozzáférhető. Ha tetszenek írásaink, oszd meg őket barátaiddal, iratkozz fel heti hírlevelünkre, legyél te is a támogatónk!
Fotó: Pixabay / állókép: Foto2727, nyitókép: Jemzo
Amíg szusszanás van bennem...
A nyugdíjba vonulást sokan krízisként élik meg, holott ez az életszakasz számos új dologra tesz szabaddá. Beszűkülés helyett lehetőségeket látva benne, a napok éppolyan gazdaggá válhatnak, mint a korábbi munkás évek.
Sokszor kerülünk dilemmába, hogy adjunk-e a kéregetőknek. Mi segíthet ebben a döntésben? Erről számolnak be az itt következő tapasztalatok.
Homolya Dóra, Reznák Attila
Amikor az orvos betegszik meg – Isten szeretete és a barátok imája gyógyított
Irena személyes története a koronavírusról, a betegség okozta nehézségekről, Isten szeretetéről és az ima erejéről. Irena Kelet-Európában, Litvániában orvos, a Fokoláre Mozgalom közösségének tagja.
© 1989- Új Város Alapítvány
1088 Budapest, Rákóczi út 29. I/5.