hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu uk hu hu hu hu hu en hu hu hu
posztdok napló 166. – dalolás a gépen, avagy a szarvasi Kungfu Panda Paszti visszatérése … – KISPASZTI WEB
Menü + × expanded collapsed
Szerzőeditorjúlius 27, 2012július 27, 2012Kategória:Vegyészkedés...
Lassan feltűnik  a szárazföld, ezúttal nem szemből, hanem hatvan fokos szögben közelíti meg a gép Izrael partjai. Hát ezt is megértem, nyoma sincs annak az eufóriának, amelyet máskor szoktam érezni ezekben a percekben.
Valamiféle megnyugvás lesz rajtam úrrá, mint mikor a vonatból meglátom a Duna és a Vág torkolatát, az Öregvárat, a rozsdás kikötőt, a nagykéményt Komáromba érve. Fürkészem a nagyváros utcáit, mintha a Google térképen keresgélnék. Ha ott az Azrieli, kicsit feljebb kell lennie az egyetemnek. Meg is pillantom: a kampusz, a mérnöki kar, ááá, s ott a nanotechnológia épülete. Sokáig elnézegetném a nagyra nőtt terepasztalt, de a Ben Gurion felett tett kör után, lassan leereszkedünk, hosszú idő óta az első landolás, amikor nem fájdul meg a fejem…
Földet értünk, az elengedhetetlen ELAL-os taps a pilótáknak, egy utas telefonjáról elkezdi lejátszani az “Evenu shalom”-ot. Mindenki együtt énekel…, micsoda kék-fehér borzongás.
A reptér majdnem annyira kihalt, mint Ferihegy. Az útlevél-ellenőrzésnél szokásos sorok sem kígyóznak. 15:08-kor várható az első csomag – jelzi az elektronikus felirat, s tíz percen belül már húzom is kifelé a bőröndöm. A taxis a GPS-be ütné be a senki által nem ismert kis utcám nevét, majd letesz róla, miután jelzem, hogy merre menjen: Aluf Sade, Hayarden aztán Negba…
A négyes útról ismét látom a nano-triplexet, ezúttal a földről. Nem érzek szorongást, semmi olyat, amit a másnapi munkakezdéstől ódzkodva éreznem kéne… Teljes nyugalom lesz rajtam úrrá. Talán az egy hónapos nyári szünidő, talán a Ramat Ganban eltöltött picivel több, mint egy év hatása.
Egy hónap van mögöttem, 30 nap telis-tele élményekkel, emlékezetes pillanatokkal… Valamelyik nap azon gondolkodtam, mióta dolgozó emberke lettem, még sosem adatott meg, hogy egy hónapig csak azzal foglalkozzam,  amivel csak szeretnék. Ritka, kivételes, megbecsülendő helyzet.
Lehet-e párja a “szülői házban” töltött éjszakáknak, anya reggeli kakaójának, apás beszélgetésnek, nagymamás mosolynak, testvéri vacsorameghívásnak,  a pesti kollégák szívélyes fogadtatásának, s a szarvasi tábori hétköznapoknak? Budapest – Komárom – Szarvas, váltakozva, hol egy-egy napra, hétre, hetekre…
Igen, sikerült. Annyi álom és blogbejegyzés után visszajutottam Szarvasra. Talán sosem feledem majd el azt a pénteki napot, amikor a Dohánytól elindultunk a tábor-előkészítő hétre. Hogy volt-e bennem félelem? Mi van, ha így egy év kihagyás után mégsem lesz olyan mint régen, normális vagyok, hogy négy hétből hármat lent töltök majd? – cikáztak a gondolatok az agyamban.
Az ismerős alföldi táj kezdett csak megnyugtatni, a megye határt jelző tábláknál mindig nagyot dobbant a szívem… BÉKÉS MEGYE, 15 km és odaérünk. Legszívesebben sírtam volna, amikor átgördült a busz a kapun. 720 nap a tábor nélkül. Míg a többiek szobáért rohamozták a táborvezetőt, én csak álltam gurulós bőröndömmel a Mifkád tér közepén. El akartam örökre raktározni ezeket a pillanatokat…
Workshopok, foglalkozás írások, értékelések, majd jött az első turnus. 36 Negeves, 8 madrich, soha nem látott nemzetközi hangulat odalent. Megannyi esti program, beöltözés kalóznak, Kungfu Pandának, kibucnyiknak, bevándorlónak,…
A fantasztikus három hét gyorsan elrepült (részletesebben talán majd egy másik posztban), s arra kellett rádöbbennem, pár óra s véget ér a csoda. Csütörtök este elindultam hát egy utolsó tábori körre. A zászlóktól az imaterem mellett elsétáltam a kosár pályára, az új challenge parkot elhagyva a Golem és a New singing room-on át az Artig, végig a kupola mellett, a ping-pong és a Beit David érintésével. Próbáltam magamba szívni még egy kis “Szarvas-feelinget”, elegendőt, remélhetőleg csak a következő nyárig. Máskor nagyon szomorú lettem volna így utolsó éjszaka, most egészen más érzések kerítettek hatalmukba. Nem voltam egyedül, annak az embernek a kezét foghattam, akinek köszönhetően egészen más lett az idei Körös-parti nyár, mint az eddigiek. No, ez már egy másik történet…
Amikor ezeket a gondolatokat blogba vetem, már túl vagyok az első izraeli munkanapon, s hamarosan beköszönt a sabesz. Ideje hát lemenni a boltba, s beszerezni egy kis zacskó Bambát, csak úgy mint az odahaza péntekenként szokás Szarvason.
Facebookon való megosztáshoz kattintás ide.(Új ablakban nyílik meg)
Kattints ide a Twitter-en való megosztáshoz(Új ablakban nyílik meg)
Megosztom a LinkedInen(Új ablakban nyílik meg)
Ajánlás egy barátnak email-ben(Új ablakban nyílik meg)
Kattints ide a nyomtatáshoz(Új ablakban nyílik meg)
Szerzőeditorjúlius 27, 2012július 27, 2012Kategória:Vegyészkedés...
Előző bejegyzés Előző bejegyzés:
Posztdok napló 165. ~ gyere haza…
Következő bejegyzés Következő bejegyzés:
posztdok napló 167. – szerelmes munkanapok
One thought on “posztdok napló 166. – dalolás a gépen, avagy a szarvasi Kungfu Panda Paszti visszatérése …”
Visszajelzés: posztdok napló 188. – a reptéri csók íze, avagy padunk a tengerparton (szentföldi szerelem 5. rész) | KISPASZTI WEB
Vélemény, hozzászólás? Kilépés a válaszból
Adatok megadása vagy bejelentkezés valamelyik ikonnal:
E-mail cím (kötelező) (Nem lesz látható)
Hozzászólhat a WordPress.com felhasználói fiók használatával. ( Kilépés /  Módosítás )
Hozzászólhat a Twitter felhasználói fiók használatával. ( Kilépés /  Módosítás )
Hozzászólhat a Facebook felhasználói fiók használatával. ( Kilépés /  Módosítás )
Kérek e-mail értesítést az új hozzászólásokról.
Kérek e-mail értesítést az új bejegyzésekről.
Közösségi matricázás a Judafesten
Újra itt a Diák Innovátorok Klubja
Kárpáti Sára: Élménybeszámoló a Marie Curie Tudományos Nyílt Napról
Ezt írtam… Hónap kiválasztása 2018 november  (1) 2016 szeptember  (1) 2016 március  (1) 2016 január  (1) 2015 december  (1) 2015 november  (1) 2015 október  (2) 2015 augusztus  (2) 2015 július  (4) 2015 május  (2) 2015 március  (2) 2015 február  (1) 2014 december  (1) 2014 október  (2) 2014 szeptember  (2) 2014 július  (3) 2014 június  (1) 2014 május  (2) 2014 április  (4) 2014 március  (2) 2014 február  (2) 2013 december  (1) 2013 november  (4) 2013 október  (5) 2013 szeptember  (3) 2013 augusztus  (10) 2013 július  (4) 2013 június  (3) 2013 május  (4) 2013 április  (9) 2013 március  (8) 2013 február  (5) 2013 január  (9) 2012 december  (9) 2012 november  (46) 2012 október  (11) 2012 szeptember  (9) 2012 augusztus  (6) 2012 július  (3) 2012 június  (8) 2012 május  (9) 2012 április  (11) 2012 március  (9) 2012 február  (12) 2012 január  (12) 2011 december  (9) 2011 november  (9) 2011 október  (14) 2011 szeptember  (18) 2011 augusztus  (19) 2011 július  (20) 2011 június  (19) 2011 május  (8) 2011 április  (3) 2011 március  (3) 2011 január  (1) 2010 november  (1) 2010 szeptember  (1) 2009 augusztus  (1) 2009 június  (1) 2008 december  (1) 2008 július  (2) 2008 június  (1) 2008 május  (2) 2008 április  (1) 2008 március  (3) 2008 február  (3) 2008 január  (8) 2007 december  (5) 2007 november  (7) 2007 október  (19) 2007 szeptember  (32) 2007 augusztus  (106) 2007 július  (116) 2007 június  (95) 2007 május  (45) 2007 április  (65) 2007 március  (25) 2007 február  (59) 2007 január  (47) 2006 december  (1) 2006 november  (4) 2006 október  (4) 2006 szeptember  (2) 2006 augusztus  (9)
Ki járt a weblapomon?
KISPASZTI WEB, WordPress.com ingyenes honlap vagy saját honlap létrehozása.
Already have a WordPress.com account? Log in now.