hu hu hu hu es hu hu en hu hu en hu en cs hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu es hu hu ca en hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk sk cs sk sk cs sk en cs hbs_lat sk sk hbs_lat sk en en cs cs sk sk cs sk cs en sk pl sk cs sk sk sl en pl sk sk pl pl sk tl en sk hbs_lat sk en sk sk hbs_lat en sk sk sk sk cs sk cs en pl cs sk sk sk cs cs en sk sk cs cs sk cs sk cs hu sk hu cs hu hu ru hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu it hu en hu hu hu en
Visegrad Literature :: József Attila: Vzduch! (Levegőt! Szlovák nyelven)
Ez az oldal sütiket használ
A portál felületén sütiket (cookies) használ, vagyis a rendszer adatokat tárol az Ön böngészőjében. A sütik személyek azonosítására nem alkalmasak, szolgáltatásaink biztosításához szükségesek. Az oldal használatával Ön beleegyezik a sütik használatába.
Ki tiltja meg, hogy elmondjam, mi bántott
A gyepre éppen langy sötétség szállott,
és lábom alatt álmatlan forogtak,
Fürkészve, körben guggoltak a bokrok
Az őszi szél köztük vigyázva botlott.
a lámpák felé lesett gyanakvóan;
vadkácsa riadt hápogva a tóban,
Épp azt gondoltam, rám törhet, ki érti,
S im váratlan előbukkant egy férfi,
hisz védekezni nincsen semmi kedvem,
s azt is, ki érti meg.
És nem sejthetem, mikor lesz elég ok
előkotorni azt a kartotékot,
mely jogom sérti meg.
És az országban a törékeny falvak
- anyám ott született -
az eleven jog fájáról lehulltak,
mint itt e levelek
s ha rájuk hág a felnőtt balszerencse,
mind megcsörren, hogy nyomorát jelentse
Óh, én nem igy képzeltem el a rendet.
Lelkem nem ily honos.
Nem hittem létet, hogy könnyebben tenghet,
Sem népet, amely retteg, hogyha választ,
szemét lesütve fontol sanda választ
és vidul, ha toroz.
Én nem ilyennek képzeltem a rendet.
sokszor nem is tudtam, hogy miért, vertek,
ki ugrott volna egy jó szóra nyomban.
Én tudtam - messze anyám, rokonom van,
Felnőttem már. Szaporodik fogamban
mint szivemben a halál. De jogom van
és lélek vagy agyag
még nem vagyok s nem oly becses az irhám,
hogy érett fővel szótlanul kibirnám,
ha nem vagyok szabad!
Az én vezérem bensőmből vezérel!
Emberek, nem vadak –
elmék vagyunk! Szivünk, mig vágyat érlel,
Jöjj el, szabadság! Te szülj nekem rendet,
jó szóval oktasd, játszani is engedd
Snáď rozpovedat' smiem, po ceste domov
o čom som premýšľal?
Na trávnik zamat tmy sa s výšky stromov
práve jak dáždik stlal
a ako decko, keď ho niekto udrie,
štkalo mi pod nohami líst'a útle,
s ktorým sa vietor hral.
Pátravo, učupené v kruhu, striehly
kry v mestskom chotári.
V jesennom vetre podchvíľou sa prehly.
prsti sa k lampám kradly ako mačky;
v jazere, kade som šiel, divé kačky
Priam myslel som, v tej pustote snáď na mňa
skočí zlý chlap, či zver.
A ajhľa, náhle vynoril sa z temna
človek, no ďalej šiel.
Pozrel som za ním. Ozbíjat' ma mohol,
veď bránit' sa, niet, vo mne chuti mnoho,
keď som tak zbedačel.
Môžu dat' v záznam moje telefony,
hovory, ba aj sny.
Nech v aktá vpíšu si aj moje stony,
Čo ja viem, kedy si dost' nájdu príčin,
kartotéku, čo práva moje ničí,
na svetlo vyniest' tmy.
A v krajine, tam dediny jak zbité
- veď mi mat' zrodily! -
so stromu práva, čo malo byt' žité
jak listy tu a pod nešt'astia pätou
keď ocitnú sa, zarachotiac biedou,
zmenia sa v mohyly.
Ó, nie tak som si predstavoval v duši
Že sa len potmehúd, čo falši slúži,
Nechcel som ľud, čo trasie sa, keď volí,
čo klopí zrak, a plesá v smelej vôli
Ó, ja nie takto som si predstavoval
poriadok. A mňa ver’
už v detstve neviem prečo zauškoval
všelikto, kto len chcel,
bárs za láskavé slovo bol bych skákal.
No cudzí bili, znal som, keď som plakal
a myslel na mater.
Podrástol som už. Materia cudzia
v zuboch mi vývodí,
jak v srdci smrt'. No právo mám, i pľúca
duša len spávat' do mňa, nemám kožku
takú vzácnu, bych zniesol v zrelom mozgu,
Môj veliteľ, ten z vnútra môjho velí!
Nie šelmy, ľudia sme –
um sme! A v dátach kartoték, kým verí,
Príď, sloboda! Ty poriadok mi nastoľ,
bych – syn tvoj pekný, vážny – v náukach rástol,
no aj hry dožič mne!
© Typotex – Russicon – Hesz