hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu pl hu hu hu en en en en hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu en hu en hu hu hu en hu en hu hu hu hu hu hu pl hbs_lat hu hu hu hu et hu hu hu sv hu hu hu hu pl hu hu hu sk hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu fr hu eo hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu es es
Újjászületni a szeretet által | Új Város Online
Virágvasárnappal megkezdődik a nagyhét: a nagyböjt utolsó napjai. Vegyünk egy utolsó nagy lendületet és készítsük fel szívünket húsvét örömére egy igazi megtéréssel, azzal a megtéréssel, amit Isten tőlünk vár.
Még tart a nagyböjt időszaka, bár a húsvét már közel. A nagyböjt – mint tudjuk – minden kereszténytől azt követeli, hogy térjen meg. Tőlünk is ezt követeli. Mit kér ez tőlünk, akik közösségi lelkiséget élünk?
Isten felé kell mennünk, Felé fordulnunk. Mi akkor tesszük ezt a lehető legjobban, ha a felebarát felé fordulunk, ha úgy tekintünk rá, hogy ő a speciális út számunkra, akin keresztül Istenhez jutunk.
Tudjátok, milyen gyakran beszélünk a felebarátról, s arról a szeretetről, mellyel szeretnünk kell őt; mégis, minden alkalommal, amikor Isten megvilágítja ezt az utat, mindig új számunkra.
Velem is ez történt néhány nappal ezelőtt. A misekönyvből elmélkedtem, s az utolsó ítéletről szóló ragyogó oldal volt nyitva előttem: Jézus eljön, hogy megítéljen minket, s így szól majd: „Éhes voltam és ennem adtatok, szomjaztam és innom adtatok.”
Olvasva ezeket a szavakat, annyira megdöbbentem, mintha először olvastam volna.
Felfedeztem, hogy Jézus az utolsó ítéletkor nem ezt vagy azt a dolgot fogja számon kérni tőlem – amiket egyébként meg kell tennem –, hanem pontosan a felebarát iránti szeretetre teszi a hangsúlyt.
S én, mint egy olyan valaki, aki most indul el Isten felé, elkezdtem szeretni mindenkit, mindazokat, akikkel a nap folyamán kapcsolatba kerültem. És higgyétek el: azt éreztem, hogy újjászülettem! Azt éreztem, hogy a lelkem mindenekelőtt a szeretetre éhes; szeretni éhes! S hogy ebben a mindenkire irányuló szeretetben tud szabadon lélegezni és találja meg valóban táplálékát, életét.
Igaz, eddig is törekedtem arra, hogy sok szeretetet-cselekedetet vigyek végbe, de most jöttem rá, hogy sok ezek közül nem volt más, mint egy individuális lelkiség megnyilvánulása. Egy individuális lelkiségé, melyet ugyan kisebb-nagyobb önmegtagadások táplálnak, de minden jóakaratunk ellenére azt a veszélyt jelenthetik számunkra, akik a szeretetre vagyunk meghívva, hogy egy bizonyos módon önmagunkba fordulunk.
Most ebben az új törekvésben, hogy mindenkit szeressek, sok szeretet-cselekedetet sikerült tennem, de mindegyik a testvérekre irányult, akikben Jézust láttam és szeretettem, s csak ezek jelentették számomra az öröm teljességét.
Kedveseim! Arra vagyunk meghívva mindannyian, hogy folytonosan munkálkodjunk önmagunk megtérésén. Mindannyiunknak meg kell tapasztalnunk az újjászületésnek ezt a fajtáját, az életnek ezt a teljességét.
Ezért törekednünk kell arra, amennyire csak lehetséges, hogy létünk minden megnyilvánulását a felebarát iránti szeretetté alakítsuk át.
Az a kötelességünk, hogy törődjünk otthonunkkal? Ne csak emberi okok miatt tegyük ezt, hanem azért, mert öltöztetve, jóllakatva, szolgálva a testvéreket, Jézust szerethetjük, aki jelen van bennük.
Bármilyen más munkát kell végeznünk? Jézus van jelen az egyes emberekben és a közösségekben, akiknek felajánljuk segítségünket.
Imádkoznunk kell? Imádkozzunk saját magunkért úgy, mint másokért. Mondjuk azt a „Mi” szót, melyre Jézus tanított meg a Miatyánkban. Az a feladatunk, hogy szenvedjünk, s ajánljuk fel fájdalmunkat a testvérekért? Isten akarata beszélni valakivel?
Határozzuk el mindig, hogy Őt hallgatjuk, Neki adunk tanácsot, Őt tanítjuk, hogy Ő az, akit megvigasztalunk, egyszóval: Őt szeretjük.
Pihenünk, eszünk, kikapcsolódunk; határozzuk el, hogy mindezt azért tesszük, mert vissza akarjuk nyerni erőnket, hogy jobban szolgáljuk a testvért. Tegyünk tehát mindent a felebarát érdekében.
S még akkor is, ha az a lelki magatartás, amely állandóan az önmagunkból való kilépéshez vezet, mindig nagy öröm (az előbb újjászületésről beszéltem), biztosak lehetünk benne, hogy kilépni önmagunkból azért – ahogy mondani szoktuk – hogy a többieket éljük, mindig fáradságos lesz. S ebben módunk van szeretni az Elhagyott Jézust a türelem, a jóság, az alázat, a nagylelkűség és a tisztaság erényének megélésében, melyeket a szeretet foglal magába.
Igen, szenteknek kell lennünk, de a mi utunkon, ami a szeretet útja, mégpedig a radikális szereteté, amelyet először magunk között kell megélnünk (ami aztán kölcsönössé válik), majd mindenkivel.
Ezért, sőt azért, hogy megtörténjék bennünk ez az újra megtérés, a következő napokban ezt tartsuk szem előtt: szülessünk újjá a szeretet által.
Így készüljünk a Húsvétra. Ezen az ünnepen a feltámadás teljes örömét kívánom nektek. Biztosítalak benneteket, hogy mindannyiótokkal a legteljesebb egységben élem azokat a tanításokat és titkokat, melyek a nagyhéthez kapcsolódnak: az új parancsolatokat, Jézus végrendeletét, a papság megalapítását, az eucharisztiát, Jézus kiáltását. Éljük ezt: szülessünk újjá a szeretet által!
Olvasóink támogatásának köszönhetően ez a cikkünk is ingyenesen hozzáférhető. Ha tetszenek írásaink, oszd meg őket barátaiddal, iratkozz fel heti hírlevelünkre, legyél te is a támogatónk!
Fotó: Thomas B. / pixabay
Forrás: Collegamento, 1986, nagycsütörtök
Szóljon hozzá a Facebookon!
Szívvel-lélekkel Istennel, partnerségben az emberekkel – Interjú egy Sacré Cœur ...
Tornya Erika RSCJ, Sacré Cœur nővérrel budai rendházukban beszélgettem, mely egyben lelkiségi központ is, és ahol jelenleg négyen alkotnak egy közösséget. Arról a karizmáról és a lelki családról, a Szent Szív Társaságról ...
Mária útjának vége: a Mennybe való felvétel
A mai ünnepen elmélkedjünk Mária életének utolsó éveiről. Jézus halálakor ő is elszenvedte a vigasztalanságot, elveszítette isteni fiát, hogy mindannyiunk, az egyház anyjává váljon. Ami ezután következett, a teljes egység ...
© 1989- Új Város Alapítvány
1088 Budapest, Rákóczi út 29. I/5.