de en en en es hu en en hu en en de hu pl en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk hu en de de de de de de en nl de de de de de de de de de de de de de de de en de de de de ru en en en en en en en en en en en en en en es hu en en en en en en fi en
Visegrad Literature :: Pilinszky János: Großstadt-ikonen (Nagyvárosi ikonok in German)
This website is using cookies
We use cookies to ensure that we give you the best experience on our website. If you continue without changing your settings, we'll assume that you are happy to receive all cookies on this website.
és fölröpül mögüle egy madár.
közepében egy melltű lángol.
Hová jutunk e lángolásból?
Egyetemes sebek a kertben.
Te megpróbáltad azt, amit
senki se merészelt, te árva!
fényeskedjék neked az éj
Unbewohnbar, schreien sie, unbewohnbar!
Wir gehen auf einen Steinhaufen zu
und dahinter fliegt ein Vogel auf.
inmitten glüht eine Brosche.
Sie zerstört, sie verewigt.
Wohin führt uns ihr Glühen?
Dein einsamer Ärmel vielleicht?
Er zerstört, er verewigt,
Wund ist alles im Garten.
Du hast versucht, was keiner
gewagt hat! Du Waise,
möge dir leuchten der Nacht
sinken in die Knie, ergeben sich.
Czjzek, Roman; Czjzek, Eva
© Typotex – Russicon – Hesz