hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu hu en hu hu hu fr hu hu hu cs hu hu hu hu hu hu cs hu fi pt hu hu id hu it hu en ro hu hu fr cs fr ca es it hu hu ca hu fr pl hu eo pl hu hu hu hu hu fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en es hu en hu hu hu fr hu hu pl hu en hu fr hu fr hu hu hu hu fr fr hu fr hu hu hu fr hu hu es hu hu hu es es hu hu hu en hu hu eo hu pl pt eo fr hu hu en hu hu hu hu hu hu cs fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr fr pl hu hu hu hu hu es hu pt sv hu hu hu hu hu hu hu hu hu pl fr hu hu id hu hu fr fr pl hu hu pl fr hu sk hu hu hu hu id cs id hbs_lat hu hu hu nds en hu nds en hu nds hu hu hu hu hu hu hu ms hu hu ast hu
A honlap teljes felülete akadálymentes
Az ispán (megyésispán) eredetileg a megyék élére állított királyi tisztségviselő. Az 1290:3 tc. szerint csak nemes ember tölthette be ezt a tisztséget. A középkorban a megyésispánságok jelentős részét országos vagy udvari főméltóságok viselték. A megyésispánt a király nevezte ki meghatározatlan időre. A XIV. század közepéig authentikus pecséttel rendelkezett, és az ország bárói közé számították. A megyésispánok főispán elnevezése csak a XVI. század elejétől vált általánossá. A főispán a középkorban a király előtt tette le esküjét. A XVI. századtól a vármegyék megkövetelték, hogy az eskütétel előttük történjen. II. József idejében (1785-1790) szünetelt a főispáni állás, helyette királyi biztosok töltötték be a tisztséget. A XIX-XX. században többször is változtattak a tisztség tartalmán, de fő funkciói megmaradtak: a főispán az állam képviselője volt a törvényhatósági közigazgatásban, akit ekkor már a belügyminiszter előterjesztésére az uralkodó nevezett ki, és a törvényhatósági közigazgatásban a főispán volt a törvényhatósági közgyűlések elnöke. A tisztséget 1950-ben megszüntették.
Az alispán a megyésispán, illetve a főispán - azzal magánjogi viszonyban álló - helyettese, a megyei hierarchiában az utána következő tisztviselő. Kezdetben csak bíráskodási funkcióiban helyettesítette az ispánt. Az alispán (vicecomes) elnevezés a XIV. században vált általánossá. Kinevezése a megyésispán joga volt, aki többnyire familiárisi szerződésben kikötött feltételek mellett tetszése szerinti időre alkalmazta. Az 1291:4 tc. tiltotta meg a nem nemesek kinevezését erre a tisztségre. A XIV. század végére már az alispán elnökölt a megyei törvényszékeken, gyakran helyettesítette urát, a megyésispánt a közgyűléseken. Számuk nem volt meghatározva, rendszerint egy-kettő, de néha három-négy is lehetett. Mátyás uralkodásának idejére (1458-1490) válik jellemzővé az a későbbiekben meghonosodott gyakorlat, hogy a megyebeli nemesség befolyással bírt az alispán megválasztására. 1504-ben rendelték el, hogy az alispánt a vármegyei nemesség megegyezésével nevezze ki a főispán, majd az 1548:70. tc. kimondta, hogy az alispánt a vármegye nemessége válassza. Ettől kezdve az alispán volt a vármegyei közigazgatás feje, aki mint a vármegye közönsége által hat évre választott legfőbb tisztviselő már nem volt a főispánnak alárendelve, hanem önállóan intézte a megyei közigazgatást. Számuk továbbra is általában kettő, ritkábban három volt. Bár a XIX. század második felétől a XX. század közepéig terjedő időszakban a vármegyei hivatalok jelentősége csökkent, az alispánok a közigazgatás fejeiként komoly hatással voltak a megyék közéletére, és mint Somogyban is tapasztalhattuk, az alispánok sokoldalú tevékenysége és lokálpatriotizmusa meghatározta megyénk arculatát, fejlődését.
Somogy vármegye ispánjairól 1266-tól vannak pontos adataink. A középkori ispánokat okleveles említések alapján tudjuk beazonosítani. Tevékenységük pontos időhatárait nem ismerjük, csupán az adott forráshely idejét jelöljük.
Kiemelkedő szerepet játszó főispánok és alispánok
Újlaki Miklós erdélyi vajda és macsói bán a XV. század közepén szerezte meg a kaposvári várat, amely ekkor már stratégiailag igen fontos volt. Újlakiék hatalmi központját, Székesfehérvárt, illetve a Balatontól északra fekvő Újlaki-birtokokat és a Szlavóniában lévő macsói bánságát Somogy megye kötötte össze. A megyének a fekvéséből adódó fontossága határozta meg a szívében fekvő, addig jelentéktelen újvári vár további történelmi szerepét. Mindemellett egyértelművé vált, hogy a törökök elleni harcokban is kulcsszerepe lesz Kaposvárnak. Ezt ismerte fel Újlaki Miklós és ezért ragaszkodott somogyi pozícióihoz. A déli végek őrzése szempontjából Kaposújvár várának jelentős szerepe volt. Biztonsága érdekében mindent megtett az Újlaki család, ugyanakkor a szomszédos birtokosokkal szembeni hatalmaskodástól sem riadt vissza.
Szigetvár hősének, Zrínyi Miklósnak (1508-1566) dédunokája, a költő és kiváló hadvezér Zrínyi Miklós (1620-1664), aki Zala és Somogy megye örökös főispánja volt. Győzelmeivel európai uralkodók csodálatát és elismerését vívta ki.
Az Októberi Diploma kibocsátását követően Somogy vármegyében szintén megkezdték a megyei önkormányzat újjáépítését. Jankovich László kapott főispáni megbízatást, aki - jelzés értékűen - a decemberi közgyűlésre valamennyi 1848-ban megválasztott bizottmányi tagot meghívta. A neoabszolutizmus évtizedeiben - mindennek ellenére - Somogyban is megindult a modernizálódás. A pénzintézetek mellett az iparosok és kereskedők száma is gyarapodott. A mezőgazdaság és a kereskedelem számára rendkívüli jelentőségű lett a 1861-ben átadott Déli Vasút. Nőtt a postautak száma, fontossága és forgalma, egyre több út kapott burkolatot. A megye nagybirtokosai az 1850-es évek második felétől kezdték újraéleszteni a vármegyei gazdasági egyleteket. Ennek lelke, vezére Jankovich László volt. Köréje csoportosultak a vármegye nemes családjai, akik "tettek, búzdítottak és vigasztaltak, akik a hazaszeretet megőrizték, a lelkesedést elaludni nem engedték, a közszellemet fenntartották a legnehezebb napokban" - írta Roboz István.
1885-ben nagy ünnepe volt a vármegyének. November 3-án tartott díszközgyűlésen köszöntötték Jankovich Lászlót, főispánsága negyedszázados évfordulója alkalmából. Az ünneplésében Somogy vármegye egész közönsége pártállástól függetlenül részt vett. Széchényi Ferenc indítványára ezt a napot, az ünnepség lefolyását, s így Jankovich emlékét, megörökítették a jegyzőkönyvbe, majd díszes albumot ajándékoztak neki, a vármegye összes tisztviselőinek fényképével.
Az 1786-ban Somogysárdon született Somssich Pongrác 1811-ben már szolgabíró volt. A vármegyei gyűléseken tartott beszédeivel korán felhívta magára a köz figyelmét. Az 1820-as évek elején a nemzeti ellenállás idején szinte az egész Dunántúl őt tekinti a "patrióták" egyik vezérének. Alispánná választása a vármegyei ellenzék győzelmét jelentette. 1825-től országgyűlési követ, 1830-tól alnádor, 1833-ban királyi személynök, 1836-ban pedig Baranya vármegye főispánja lett, 1845-ben pedig grófi rangot kapott.
A XX. század első felének nagyformátumú alispánja Stephaich Pál (1928-1944) volt. Tevékenysége alatt a megye nagy infrastrukturális változáson ment keresztül. A megyei levéltár első emeleten látható bútorzat és a címeres üvegablakok is az ő személyes indíttatásának és közbenjárásának köszönhetőek.
1569-1570. Báthory György (Báthory Miklóssal együtt)
1573-1584. Báthory István (Báthory Miklóssal együtt)
1585-1605. Báthory István (egyedül)
(1731-) 1734-1740. Sigray József.
1772-1785, 1790-1798. Sigray Károly
1785-1786. Széchényi Ferenc (királyi biztos)
1786-1790. Splényi József (királyi biztos)
1831-1845. Kaposmérei Mérey Sándor
1848-1849. Nádasdi Sárközy Albert
1865, 1867-1886. Jankovich László
1886-1892. Vizeki Tallián Béla
1893-1906. Vizeki Tallián Gyula
1919. Svastics Nándor (kormánybiztos)
1931- 1935. Szapáry Lajos
1935-1938. Igmándy Hegyessy László
1938-1939. Nagybarcsai Barcsay Ákos
1266. Ders fia: István, alispán.
1294. Pál alispán, aki Héder nembeli Ivánka főispán alispánja volt.
1298-1299. Péter ispán, Ivánka alispánja.
1303-1322. Miklós mester alispán.
1325. Rádi Márk alispán
1342-1343. Endryo, Frangepán Bertalan alispánja
1346-1349. Konth, Frangepán Bertalan alispánja
1353-1361. Nagy Pál Paksi Leusták alispánja.
1372. Zalai György Vásári Tamás alispánja.
1407. Szentpéteri Kiss György
1409-1410. Garázda Dénes és Kalaznói László
1410. Acsai György és Acsai Péter
1412. Sulyok Miklós és Szilágyi Gergely
1418. Kürtösi Gergely, Vityai Balázs, Sulyok Miklós
1427. Kutasi Gergely és Keszői György
1429. Garázda? és Bicskele Imre
1433. Oroszi János és Szakadáti Balázs
1435. Perneszi Pál és Zicsi Balázs
1435-1437. Vityai László és Osztopáni Zöld Péter
1443. Derecskei István Marcali György alispánja.
1444-1446. Perneszi Pál Marcali Imre alispánja.
1444, 1450. Fajszi Miklós Marcali Imre alispánja.
1444-1446. Laki Thúz Péter Újlaki Miklós alispánja
1444, 1449. Berekfalvi Zopa Péter Újlaki Miklós alispánja
1444, 1452-1454. Endrédi Somogyi Imre Újlaki Miklós alispánja
1446, 1450. Mesztegnyői Szerecsen György Újlaki Miklós alispánja
1449. Torvaji Ugron Imre Újlaki Miklós alispánja
1452-1458. Dombai Miklós Újlaki Miklós alispánja
1452-1455. Szentgyörgyi Vince Tamás Újlaki Miklós alispánja
1453. Szerecsen György és Fajszi Miklós
1454. Endrédi Somogyi Imre, Dombai Miklós és Szentgyörgyi Vince Tamás
1455. Dombai Miklós és Szentgyörgyi Vince Tamás
1458. Dombai Miklós és Laki Thúz Miklós
1460. Alapi András és Szentgyörgyi Vince Tamás
1463. Mesztegnyői Szerecsen György, Torvaji Ugron István és Korotnai János
1467. Billyei György és herántfalvi Heránt Péter.
1468. Billyei György és kölkedi Sós Balázs
1468. siklósi Kakas Mihály, Körtvélyesi Miklós és kölkedi Sós Balázs
1469. szenterzsébeti Forster György és kölkedi Sós Balázs
1470. Laki Márton és Kis Mihály
1473. Dombai Miklós és siklósi Kakas Mihály
1474. Dombai Miklós és Bajoni Balázs
1475. Fajszi Gergely, Varaszlói Mihály és Gellyei Ferenc
1476. Andyas zákányi várnagy és Orczi Péter
1476. bári Rácz Miklós és Megyeri Miklós
1480. bári Rácz Miklós és besenyői Nagy Tamás
1480-1481. bári Rácz Miklós és Varaszlói Mihály
1483. bári Rácz Miklós, besenyői Nagy Tamás és kékcsei Porkoláb Balázs
1486. szenterzsébeti Szólát Lőrinc és zágorhidai Tárnok Gáspár
1487. szenterzsébeti Szólát Lőrinc és Recski István
1488. Recski István, nagyvölgyi Fosztó Péter és Szentbenedeki Péter
1490. Recski István, nagyvölgyi Fosztó Péter és Gellyei László
1492. Billyei Péter, Tőli Imre és Derzsi Kelemen.
1493. Gordovai Fáncsy János, Gellyei László és Andocsi János
1494. ági Horváth Péter, Gellyei László és Andocsi János
1495. ági Horváth Péter és Andocsi János
1496. ági Horváth Péter, Gellyei László és Andocsi János
1498. ági Horváth Péter és Kürtösi Izsép János
1499-1500. Kürtösi Izsép János és herántfalvi Heránt Bertalan
1501. Kürtösi Izsép János
1501. Kürtösi Izsép János, Kutasi Balázs és Gellyei László
1504. Kürtösi Izsép János és túri Szántai János
1509-1514. túri Szántai János és Keresztúri Benedek
1515. Perneszi Miklós és túri Szántai János
1519. Fajszi János és Perneszi Miklós
1524. endrédi Somogyi ferenc és Keresztúri Benedek.
1617. Eördögh Simon és Pethő Gáspár
1625. Osztopáni Perneszi Ferenc
1639. Nádasdy Darabos László és Osztopáni Perneszi Ferenc
1648. Nádasdy Darabos Miklós és Osztopáni Perneszi Ferenc
1660-1661. Széplaki Botka Ferenc
1748-1759. Zalapatakai Nagy János
1759-1770. Vizeki Tallián János
1770-1785. Vizeki Tallián Gábor
1849. Vizeki Tallián János
1865, 1867-1889. Csépán Antal
1889-1893. Vizeki Tallián Gyula
1919-1928. Vizeki Tallián Andor
Vissza az előző oldalra
(1825. 10. 05. - 1894. 12. 13.)
(1849. 02. 07. - 1913. 10. 05.)
A régi városháza Kaposváron
Telefon +36 20/561 9987
Szerkesztőség Kaposvár, Kossuth L. u. 20.
Rendben Ez a weboldal sütiket (cookie) használ a lehető legjobb élmény nyújtásához. Információ