hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu pt hu hu ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu uk hu hu hu hu hu en hu hu hu
Szarvasi Virtuális Emlékek Múzeuma: Körös-parti gyökerek – Bóc Andi múltidézése (3. rész) – KISPASZTI WEB
Menü + × expanded collapsed
Szerzőeditoráprilis 5, 2007Kategória:Körösparti gyökerek - Roots near Körös, SZVEM
(Ez a cikk-sorozat eredetileg a Komáromi Zsidó Hitközség Hitközségi Híradó című újságjában jelent meg 2005-ben és 2006-ban. Úgy gondolom, talán a faházak olvasóinak is érdekes lehet. A cikket az újság szerkesztőinek engedélyével közöljük. -szerk.-)
Ahogy a múltkor megígértem, folytatom a madrichjaimmal kapcsolatos élményeimet. Igazából egy év van, 1992, amikorról alig emlékszem a 2 emberre. Azt tudom, hogy 2 lány volt, talán meglepő módon Judit és Eszter, de ezen kívül semmire sem emlékszem belőlük.
Gábor és Andi voltak a 1993-as madrichjaim, és nagyon jól éreztem magam az ő csoportjukban. Sokat játszottunk, hiszen még kisgalilosok voltunk, és jó néhányszor kiakasztottuk szegény Gábort a főzési mániánkkal (moslékos tálba a poharaktól kezdve a mézeken és lekvárokon át a levesekig mindent beletettünk, és jól megkevertük).
A 1994-es év viszont kifejezetten emlékezetes volt. Szilvi és Dani mindent megtett azért, hogy mi, 20-an (nekik valamiért megengedték, hogy ennyi gyerek legyen a csoportjukban), a lehető legjobban érezzük magunkat. Hiába voltam én a kisebbséghez tartozó (a többiek egy baráti társaságba tartoztak), még sem éreztem kívülállónak magam. Volt éjjeli madrich time-unk hátul a kosárpálya mögött, sőt, egy harcipuszi alkalmával sikerült Szilvit és Danit egymás ellen kihívnunk, aminek az lett az eredménye, hogy szegény Szilvi az egyik kukában landolt, Dani meg kiosztotta a győztes puszit. Persze utána mi is megpróbáltuk Danit bepakolni a kukába, de mivel kb. 30-35 centiméterrel volt nálunk magasabb, ez nem nagyon sikerült… Akkoriban épültek a negev-házak, és nagyon nagy élmény volt a gödrök valamelyikében peulán lenni. Persze a kényelemnek és a szokásos nem alvásnak meg lett az eredménye: az egyik beszélgetős peulán többen is elaludtak. De nem csak mi, hanem Szilviék is mindig fáradtak voltak. Hogy miért? Ezt már mai fejjel, több turnusnyi Szarvas után, én is pontosan értem, de akkor nagyon viccesnek találtuk.
A következő év volt az egyik legmaradandóbb, hiszen már nagy lányok és fiúk voltunk, utolsó évünket töltöttük a Galilban, és állandóan a golánoskkal lógtunk. Gabi és Fifi pedig tökéletesen kiegészítette egymást. Gabi vallásos volt, és emellett csupaszív ember, aki nem akarta senkire sem rátukmálni a saját nézeteit. Fifi pedig a maga 18 éves bohóságával már megadta a 12 nap alaphangját. Ekkor is voltak éjszakai macitájmok, de ezúttal hátul a klubban, és nem a beszélgetés, sokkal inkább a nyugalom, és a csoportszellem kialakítása volt a lényeg. Sokszor ültünk csendben, becsukott szemmel, vagy álltunk körben gyertyafényben. Persze voltak jó kis peuláink is, és kedvenc játékunk a harci puszi volt, meg jött a szellem, aki megtébolyította szegény madrichjainkat. Szerencsére az esti program során sikerült visszanyerniük elméjük épségét, de amikor az első őrjöngő ember kirohant az ebédről, mindenki ledöbbent.
Lépjünk egy évet tovább: 1996. Első évem golánosként. A madrichjaim ezúttal mindketten fiúk voltak, és már alig idősebbek nálunk. Persze akkor 3-4 év még nagyon sokat jelentett, ma már nem annyira. Velük, azóta is sokszor összefutok egy-egy rendezvényen, vagy bulin, és mindig barátságosan üdvözöljük egymást.  Andrisnak és Petinek nem lehetett könnyű dolga velünk, hiszen igazi tinédzserekként viselkedtünk, annak minden szépségével. Bár csak 8-an voltunk a csoportban, mégis az egyik srácnak sikerült hihetetlen belviszályokat keltenie egy egynapos, fogadásból bevállalt, kapcsolattal. Mi a lány pártját fogtuk, a fiú meg fúrta a következő barátot, és a lányt sem hagyta békén. Sosem fogom elfelejteni, hogy a srácok mellénk álltak, és megvédtek a vérre menő viták során. Köszi Nektek :D! Viszont a táborból, és a peulákból nem sok maradt meg. Talán, csak az éjjeli bátorságpróba, ami valódi éjszakai katonai kiképzés volt, az erdőben hangtalanul járkáltunk, a fákat használtuk fedezetként, és még egy kedves srác is megfogta a kezemet a sötétben. Persze a történetnek nem lett folytatása, de a csillagos ég alatt rohangálni a sötétben, nagyon jó volt. Arra is emlékszem, hogy az egyik csoporttal egyesülve mentünk végig a kiképzésen, és a körben ülésnél, a vezető „katonák” a térdükön ültek, így magasabban voltak, mint mi, ezzel jelezték, hogy ki a főnök.
1997.: a lehető legrosszabb év. Nem csak a madrichokkal, de az emberekkel is gond volt. Turnust váltottunk a két barátnőmmel, mert már untuk a régi bandát, meg a hülyeségeiket, de ez nem volt egy jó döntés. A lehető legszemetebb társaságot fogtuk ki, akik mindenkit piszkáltak, aki nem voltak benne, az ő csapatukban, és bár viccesen hangzott az elején a  „vészhelyzetezés”, de amikor velünk csinálták, vagy összefogkrémeztek, az már koránt sem volt az. Persze aludni sem hagytak bennünket, brrr… A madrichjkaim Andris és Nóra voltak, akik nem álltak épp a helyzet magaslatán, bár lehet, hogy az is közrejátszott, hogy szerelmespár voltak. Szóval erről az évről nem tudok túl sokat mondani, mert nincs, mit meséljek…
A következő és az azutáni év viszont felejthetetlen volt. 1998-ban Simi és Dancsa, a két belevaló csajszi, voltak a madricháink, akik az egyéniségükkel tették felejthetetlenné a turnust. Rengeteget nevettünk, és nagyon jó kis csoport kovácsolódott össze. Maszada története anarchista zoknibábokkal, és 4 lökött madricchal, valóban örökemlékű. Ekkor is voltak esti madrich time-ok, de már nem a nyugalom, a csend élvezete volt a lényeg, hanem sokkal inkább a varázskör játék, ami során sok mindent megtudtunk a másikról, sőt egy pár is így talált egymásra. Voltunk múltat kutatni, Szegeden, nagyon élvezetes volt. Sétáltunk egy nagyot a belvárosban, beszéltünk sok emberrel. Aztán persze volt, hogy szabadidőben Dancsa és Simi hátrajöttek a házainkhoz, és a csoportbeli fiúkkal táncoltak egy jót. Igaz, ekkor már csak 2 év volt a korkülönbség.
És végül 1999. Az utolsó évem chanichként Szarvason, amikor két nagyon jó fej srácot kaptunk. Tomi és Gábor, alig voltak idősebbek nálunk, így inkább haveri alapon ment a dolog, mint a „tisztelet” elvén. Nagyon élveztem a dolgot, sokan irigyeltek is, hogy az ő csoportjukba kerültünk. Ki az a madrich, aki képes a teljes csoportját egy műanyag karddal legyilkolászni, miközben mindenki dől a röhögéstől? Vagy hagyja, hogy közel egykorú lányok papának szólítsák egy peula miatt? Esetleg üres műanyagflakonokkal a tűző napon vívni? Vagy velünk drukkolni, hogy a kislány, aki a napfogyatkozás miatt csukott szemmel közlekedett, menjen neki az oszlopnak? Ekkor voltunk  hermonoskok, a legnagyobbak, a második ilyen korcsoport Szarvas történetében, de szerintem egyben a legjobb is. Békésszentandráson sátraztunk, de oda el is kellett jutni, lekenuztuk a Kőrösön, úgy, hogy eredetileg Gábor és Tomi jött velünk egy kenuban. Csak mivel az egyik hajónál gond volt, Tomi átült oda kormányosnak. Állítólag ettől még rosszabb lett csak a helyzet, de a lényeg az volt, hogy gond nélkül megérkeztünk. Gábor meg folyton itatott minket, na jó, csak vízzel, hogy ki ne száradjunk, mert a korcsok ezt adták ki neki. Mindenkit „halálra” idegesített vele. A békésszentandrási peulánk, meg elég érdekesen sikerült, mivel a peula kezdése után 5 perccel kapták meg a hozzá az anyagot, és persze fogalmuk sem volt róla. De nem is ezért szerettük őket…
Budapest, 2006. január 3.
Facebookon való megosztáshoz kattintás ide.(Új ablakban nyílik meg)
Kattints ide a Twitter-en való megosztáshoz(Új ablakban nyílik meg)
Megosztom a LinkedInen(Új ablakban nyílik meg)
Ajánlás egy barátnak email-ben(Új ablakban nyílik meg)
Kattints ide a nyomtatáshoz(Új ablakban nyílik meg)
Szerzőeditoráprilis 5, 2007Kategória:Körösparti gyökerek - Roots near Körös, SZVEM
Előző bejegyzés Előző bejegyzés:
Szarvasi Virtuális Emlékek Múzeuma: Körös-parti gyökerek – Bóc Andi múltidézése (2. rész)
Következő bejegyzés Következő bejegyzés:
Szarvasi Virtuális Emlékek Múzeuma: Körös-parti gyökerek – Bóc Andi múltidézése (Azok a felejthetetlen énekórák, avagy hogyan tüntessünk el egy szárított uborkát? – 4. rész)
Vélemény, hozzászólás? Kilépés a válaszból
Adatok megadása vagy bejelentkezés valamelyik ikonnal:
E-mail cím (kötelező) (Nem lesz látható)
Hozzászólhat a WordPress.com felhasználói fiók használatával. ( Kilépés /  Módosítás )
Hozzászólhat a Twitter felhasználói fiók használatával. ( Kilépés /  Módosítás )
Hozzászólhat a Facebook felhasználói fiók használatával. ( Kilépés /  Módosítás )
Kérek e-mail értesítést az új hozzászólásokról.
Kérek e-mail értesítést az új bejegyzésekről.
Rádió Bézs: 55 perc a Csodák Palotájából
STRATÉGIA #2 – zsiráfok és elefántok az “ötlet” szolgálatában
Közösségi matricázás a Judafesten
Újra itt a Diák Innovátorok Klubja
Ezt írtam… Hónap kiválasztása 2018 november  (1) 2016 szeptember  (1) 2016 március  (1) 2016 január  (1) 2015 december  (1) 2015 november  (1) 2015 október  (2) 2015 augusztus  (2) 2015 július  (4) 2015 május  (2) 2015 március  (2) 2015 február  (1) 2014 december  (1) 2014 október  (2) 2014 szeptember  (2) 2014 július  (3) 2014 június  (1) 2014 május  (2) 2014 április  (4) 2014 március  (2) 2014 február  (2) 2013 december  (1) 2013 november  (4) 2013 október  (5) 2013 szeptember  (3) 2013 augusztus  (10) 2013 július  (4) 2013 június  (3) 2013 május  (4) 2013 április  (9) 2013 március  (8) 2013 február  (5) 2013 január  (9) 2012 december  (9) 2012 november  (46) 2012 október  (11) 2012 szeptember  (9) 2012 augusztus  (6) 2012 július  (3) 2012 június  (8) 2012 május  (9) 2012 április  (11) 2012 március  (9) 2012 február  (12) 2012 január  (12) 2011 december  (9) 2011 november  (9) 2011 október  (14) 2011 szeptember  (18) 2011 augusztus  (19) 2011 július  (20) 2011 június  (19) 2011 május  (8) 2011 április  (3) 2011 március  (3) 2011 január  (1) 2010 november  (1) 2010 szeptember  (1) 2009 augusztus  (1) 2009 június  (1) 2008 december  (1) 2008 július  (2) 2008 június  (1) 2008 május  (2) 2008 április  (1) 2008 március  (3) 2008 február  (3) 2008 január  (8) 2007 december  (5) 2007 november  (7) 2007 október  (19) 2007 szeptember  (32) 2007 augusztus  (106) 2007 július  (116) 2007 június  (95) 2007 május  (45) 2007 április  (65) 2007 március  (25) 2007 február  (59) 2007 január  (47) 2006 december  (1) 2006 november  (4) 2006 október  (4) 2006 szeptember  (2) 2006 augusztus  (9)
Ki járt a weblapomon?
KISPASZTI WEB, WordPress.com ingyenes honlap vagy saját honlap létrehozása.
Already have a WordPress.com account? Log in now.