hu hu hu hu hu hu hu en hu pl pl pl pl pl hu hu hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu su de en en hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en en hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en
Nagy Kálmán - Mohács, 1526. augusztus 29. | www.mohacsi-csata.hu
Jelenleg 0 felhasználó és 0 vendég van a webhelyen.
mohacsicsata, 2013, február 9 - 22:18
mohacsicsata, 2012, november 29 - 20:48
Szent János napján, a mohácsi réten,
Lovak és lovagok, talpig nehéz vértben.
Velük Lajos király, válogatott néppel,
Török túlerővel nem sokat törődtek.
Majsi dombok alatt, törökök a balszárnnyal
Várakozott.- Szpáhik, ágyúk janicsárral.
Seregüknek zöme, még nem ért a síkra,
A dombok közt vonult, málháját hurcolva.
Tomori ezt látva, a balszárnyra támadt,
Lovagok rohama áttörte a gátat,
Menekült a szpáhi, szétnyitotta szárnyát,
Így csapatainkat janicsárok várták.
Ám Tomori üzent, - hitt a győzelembe;
S a király megindult, az ágyukkal szembe.
Csak közben a szultán is leért a síkra,
Válogatott hadát küldte csatasorba,
Sőt a jobbszárnyuk is belépett a harcba,
Hogy másik szárnyunkat a halálba hajtsa.
Megtorpant rohamunk, - ágyúk vadul bőgtek,
A janicsár puskák sortüzeket lőttek.
Hőseink,s a szpáhik többször csaptak össze,
Ló lovat tiporta, - ember- embert ölte.
Lecsaptak a kardok, mint a fényes villám
Hullottak a fejek, de csak jött az iszlám
Sújtott a buzogány, szétzúzta a csontot
Ágyútűz és puska életeket ontott.
Sebzett a nyílvessző, lyukat fúrt a kopja,
Mindenütt csak a vér!- ömlött patakokba.
Aratott a halál, fogyott a hős bajnok,
A gyilkos küzdelem, másfél órát tartott!
Amikor vége lett, a mező megtelt vérrel,
Sebesült harcosok, fetrengő testével.
Tért nyert a túlerő, körbefogta őket,
Ki tudott menekült, a győztesek öltek.
Lajos is ott harcolt, ameddig tehette,
Néhány katonája, aztán kimentette,
Nem sokáig jutott, Csele patak várta,
Lováról lebukva a medrébe zárta.
Tomori, a vezér, utolsókig küzdött,
Számtalan törököt másvilágra küldött.
Ám több sebet kapva, végül is legyűrték,
Fejét trófeaként dárdahegyre tűzték.
Mire beköszöntött a mezőn az este,
Elpusztult seregünk, országunk is veszve.
A győztes pogány had, „Allahot” dicsérte,
Miközben a félhold felkúszott az égre.
‹ Nagy Kálmán - Magyarország Mohács után fel Turul - A Mohácsi csata ›