hu hu hu hu hu hu hu hu en pt es id hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu sk hu hu es hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu es hu ca en en en en az hu hu hu de hu de hu de hu de hu hu hu es hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu es pt es en en es pt hu en hu
Beutazta Európát, mégis egy magyar grófné szerelmére várt – 230 éve született „a legnagyobb magyar” – pécsiérték.hu
Több színes programot kínál szeptemberben a Duna-Dráva Nemzeti Park
A Magnus Aircraft Fusión 212 kisrepülőgépe bemutatkozik az Egyesült Államokban
Pécs díszpolgára lett Uhrik Teodóra táncművész
Könyvbemutatót tart Bognár Papp Irén Pécs Város Napján
Megújult a Zrínyi-várat övező park Szigetváron
Beutazta Európát, mégis egy magyar grófné szerelmére várt – 230 éve született „a legnagyobb magyar”
Kétszázharminc éve, 1791. szeptember 21-én született Széchenyi István gróf, akiről talán mindent elmond, hogy legnagyobb politikai ellenfele, Kossuth Lajos nevezte elsőként „a legnagyobb magyarnak”. A reformkor jeles egyénisége hazaszeretete, akaratereje, a haladásba és a megújulásba vetett hite és áldozatkészsége miatt válhatott a magyar történelem kiemelkedő személyiségévé.
Széchenyi István az egyik leggazdagabb magyar arisztokrata család sarja volt, apja, Széchényi Ferenc, a Nemzeti Múzeum alapítójaként írta be magát a magyar történelembe. Az ifjú gróf – aki nevét sima e-vel írta – a bencéseknél és a piaristáknál tanult, majd filozófiát hallgatott a szombathelyi akadémián. A napóleoni háborúk idején, 1809-ben részt vett az utolsó nemesi felkelésben, és harcolt a vesztes győri csatában is. A lipcsei „népek csatája” (1813) idején futárként szolgált, fontos küldetést hajtott végre, de a csatamezőn kilőtték alóla a lovát. Bátorságáért több kitüntetést is kapott, de nem magától az uralkodótól, I. Ferenctől, ugyanis Széchenyi korábban bírálta az osztrák hadsereget.
Ott volt a napóleoni háborúkat lezáró 1815-ös bécsi kongresszuson, majd bejárta Európát, és életre szóló barátságot kötött Wesselényi Miklós báróval.
Megfeneklett a katonai pályája
A jelentős magyar történelmi családok és főnemesek tradícióihoz híven az ifjú Széchenyi István is a katonatiszti pályát választotta eredetileg. Már 17 évesen, 1808-ban főhadnagy és a napóleoni háborúkba keveredő Habsburg Birodalom lovastisztje volt. Tizenhét éven keresztül szolgálta lelkesen a császárt és a birodalmat, ám 1825-ben, 34 évesen rá kellett ébrednie, hogy katonai karrierje megfeneklett. Huszárszázadosi rendfokozatnál magasabbra nem jutott, holott a tiszti pályát vele egyszerre kezdő társai már őrnagyok voltak. A történészek szerint a császári udvar sajátos bizalmatlansága állhatott ennek hátterében, amivel felettesei Széchenyi gróf különcségét, főként kritikus látásmódját nézték. Széchenyi végül 1825-ben feladta katonai álmait, és a következő években Wesselényi báró társaságában bejárta Nyugat-Európát és Itáliát.
Főként Angliában szerzett tapasztalatai alapján változtatni akart az elmaradott hazai állapotokon. Első könyve, a Lovakrúl 1828-ban jelent meg, majd megírta programadó műveit: a „reformkor harsonájaként” méltatott Hitelt (1830), a vitairatnak szánt Világot (1831) és a Lipcsében kiadott Stádiumot (1833), amelyben tizenkét pontba foglalta reformjavaslatait. Ezek az ősiség jogának eltörlése, a nemzeti pénzalap gyarapítása, a földesúr-jobbágy viszony rendezése, a nem nemesek birtokvásárlási joga, a törvény előtti egyenlőség, a közös adózás, a közteherviselés, a magyar nyelv hivatalossá tétele, a közlekedés fejlesztése, a kereskedelmet gátló egyedáruságok eltörlése, valamint a szólásszabadság voltak.
Gróf Széchenyi István politikus, a nemzeti liberális reformmozgalom kezdeményezője és legjelentősebb személyisége, 1791. szeptember 21-én született Bécsben. A magyar főnemes 1860. április 8-án halt meg az ausztriai Döblingben (Fotó: MTI/Reprodukció)
Mindezek megvalósítása érdekében folytatott tevékenységét még felsorolni is nehéz. Angliai mintára hazánkban is meghonosította a lóversenyeket, majd 1825 novemberében az első reformországgyűlésen (diétán) birtokainak egyévi jövedelmét ajánlotta fel „egy magyar tudós társaság”, vagyis a Magyar Tudományos Akadémia megalapítására. Ő szólalt fel elsőként magyarul a főrendiházban, majd 1827-ben a nemzeti közművelődés, a közhasznú eszmecsere helyszíneként létrehozta a Nemzeti Kaszinót.
A gazdaság fellendítése érdekében részt vett a dunai gőzhajózás életre hívásában, 1835 és 1837 között királyi biztosként irányította az Al-Duna szabályozását, emellett oroszlánrésze volt az állandó Duna-híd, a végül csak 1849-ben átadott Széchenyi lánchíd megépítésében. Bankot és gyárakat alapított, támogatta a magyar színház ügyét, ösztönözte a bortermelést és a selyemhernyó-tenyésztést. Ő szervezte meg a Tisza 1846-ban megkezdődött szabályozását. Kezdeményezője és anyagi támogatója volt a balatoni gőzhajózásnak, a Kisfaludy gőzös 1846. szeptember 21-én, Széchenyi születésnapján indult első útjára a balatonfüredi kikötőből.
Elszerette Zichy gróf feleségét, de tíz évet kellett várnia az asszonyra
Széchenyi még katonaként, alig 27 évesen, 1818-ban ismerte meg a kifinomult stílusú, előkelő osztrák arisztokrata hölgyet, Seilern-Aspang Crescence grófnőt. Kettejük kapcsolata távolságtartó, ám kölcsönös szimpátiával kezdődött, majd az évek során lassan barátsággá, végül szerelemmé alakult át. Csakhogy a kiszemelt szépséges hölgy férjezett volt, a bécsi, pozsonyi és pesti társasági körökben Zichy Károly gróf nejeként ismerték.
1824-től kínos módon, egy bálon vált mindenki, így Zichy gróf előtt is köztudottá, hogy Széchenyi rajongó szerelemmel viseltetik Crescence iránt, amit a grófnő is viszonoz.
Ám 1834-ben Zichy gróf, Moson vármegye főispánja elhalálozott, így elhárult az akadály a kapcsolat kiteljesedése elől. A pár 1836 februárjában kelt egybe, majd a frigy nyomán megszületett Széchenyi Béla (1837) és Széchenyi Ödön (1839), végül Júlia leányuk, aki néhány hónapot élt csupán.
Széchenyi István a Vaskapunál – Schöfft József és Schöfft Ágoston festménye (1836). A festményen Széchenyi sajtóorgánuma, a Jelenkor 1836-os évfolyamának egy száma is látható (Forrás: Wikipedia)
Nyíltan vitába szállt Kossuth Lajossal, de a lényegi kérdésekben egyetértettek
Az 1840-es évek elején kezdődtek ellentétei a reformkor másik nagy alakjával, Kossuth Lajossal. Mindketten egyetértettek abban, hogy az ország csak akkor fejlődhet, ha a magyar nemesekből „nemes magyarok” lesznek, de ezt teljesen eltérő módon képzelték el.
Széchenyi a reformokat nem az udvar ellenében, hanem az arisztokrácia meggyőzésével, fokozatosan képzelte bevezetni. Ezzel szemben a köznemesi származású Kossuth a Bécshez fűződő viszony teljes átrendezését tartotta a reformok előfeltételének, a köznemesekre és az értelmiségre támaszkodva.
Széchenyi úgy érezte, hogy Kossuth modora és taktikája összeütközésekhez vezet az udvarral, ami a kiváltságosokat elriasztja, a népet lázítja, az ellenzéket megosztja, azaz „sírba dönti a magyart”. A gróf 1841-ben megjelent Kelet népe című írásában izgatással vádolta meg. Szenvedélyes vitájuk egészen 1848 kora tavaszáig, a bécsi felkelés kitöréséig tartott. Széchenyit 1847-ben közfelkiáltással választották meg parlamenti követnek, és elsősorban azért fogadta el a jelölést, hogy ellensúlyozza Kossuthot az 1847–1848-as reformdiétán.Az 1848-as forradalmat örömmel fogadta, a Batthyány Lajos gróf vezette első felelős magyar kormány közlekedési és közmunkaügyi minisztere lett. Az egyre élesebb ellentétek az udvarral azonban megviselték idegeit, ezért szeptember 4-én lemondott posztjáról.
Orvosa tanácsára a Bécs melletti, döblingi elmegyógyintézetbe indult, útközben azonban megszökött, hogy a Dunába vesse magát. Az intézet falai között nyugtalansága hosszú évekig tartó fásultságba csapott át.
Az elmegyógyintézetben is kijátszotta a titkosrendőrséget
Széchenyi elméje csak a megtorló Bach-rendszer legsötétebb éveiben, 1856 körül derült fel annyira, hogy ismét dolgozni kezdjen. Magyar nyelvű feljegyzéseiben, amelyeket halála után elkoboztak, és csak 1920-ban adtak ki Nagy magyar szatíra címmel, kigúnyolta az abszolutizmust, majd 1859-ben német nyelven írt választ egy Bach-rendszert dicsőítő röpiratra, az Ein Blick auf dem anonymen Rückblick (Pillantás a névtelen visszapillantásra) Londonban, név nélkül jelent meg.
Az egyre tevékenyebb, memorandumokat és röpiratokat készítő Széchenyit rendőri felügyelet alá helyezték, a hatóságok folyamatosan zaklatták, és értésére adták: tisztában vannak azzal, hogy az elmegyógyintézetet politikai menedékhelynek használja. Széchenyi ezt fenyegetésnek vette, és 1860. április 8-án szétroncsolódott fejjel, kezében pisztollyal találták rá szobájában. A történészek évtizedekig úgy vélték, hogy Széchenyi öngyilkos lett, de sokan – köztük Eperjes Károly színművész, aki Bereményi Géza 2000-ben bemutatott filmjében, a Hídemberben a grófot alakította – úgy vélik, hogy gyilkosság áldozata lett.
Holttestét az akadémia küldöttsége kísérte Bécsből Nagycenkre, és 1860 áprilisában egész Magyarország gyászba öltözött. Temetése az elnyomó Bach-rendszerrel szembeni csendes ellenállás szinonimájává vált.
Széchenyit, akit nagy ellenfele, Kossuth nevezett „a legnagyobb magyarnak”, hazaszeretete, a haladásba és megújulásba vetett hite, valamint akaratereje és áldozatkészsége a magyar történelem egyik legkiemelkedőbb személyiségévé avatta. Nevét számtalan közterület, illetve intézmény viseli. Budapesten a Magyar Tudományos Akadémia épülete előtt található Széchenyi (korábbi nevén Roosevelt) téren 1880-ban avatták fel Engel József által tervezett, négy és fél méter magas szobrát, amelynek négy mellékalakja Széchenyi sokoldalúságát jelképezi.
Gróf Széchenyi István időskori portréja (Forrás: Anton Gasser/Wikipédia)
A Hitel angol nyelvű kiadásával állítanak emléket a 230. születési évfordulóra
A Széchenyi Alapítvány a „Credit or The Basics Of Happiness” (Hitel, avagy a boldogság alapjai) című kiadvánnyal tiszteleg gróf Széchenyi István születésének 230. évfordulóján a gróf emléke előtt.
A bonyolult nyelvezete miatt nehezen olvasható Hitelt a Széchenyi Alapítvány kezdeményezésére egy szakmai csapat 2016-ban átültette mai magyar nyelvre, és jegyzetekkel látta el úgy, hogy tartalma nem változott, ugyanakkor gördülékenyen olvashatóvá és könnyen érthetővé váltak Széchenyi gondolatai. A Hitel irodalmi értéket képviselő, aktuális és lélekemelő olvasmány annak ellenére, hogy a szerző reformgondolatait régmúlt viszonyok között olvassuk.
A Hitel 1830-ban jelent meg, és gróf Széchenyi István szellemi hagyatéka 2014-ben – az alapítvány javaslatára – hungarikum lett.
Click to share on Facebook (Opens in new window)
Click to share on Twitter (Opens in new window)
Click to share on Tumblr (Opens in new window)
Click to share on Pinterest (Opens in new window)
Gróf Széchenyi István legnagyobb magyar megemlékezés
Tudományos ünnepséggel egybekötve díjazta a Pécsi Tudományegyetemen
Felelős Foglalkoztató minősítést kapott a BIOKOM
Új térrel gazdagodott a hosszú hétvégén a város!
Újabb adomány indult Baranyából Kárpátaljára
A városfejlesztési terveket hamarosan le kell adni…
Ön szerint milyen városképe legyen a jövőben Pécsnek?
Pécsi polgárok hívták életre a Pécsi Értékközösség...
BIOKOM Dr. Őri László előadás fejlesztés felsőoktatás felújítás Janus Pannonius Múzeum Kerek Világ Alapítvány kiállítás koronavírus Kővári János oltás orbán viktor Pannon Filharmonikusok programok Pécsi Nemzeti Színház pécsi tudományegyetem támogatás
© Copyright 2022, Minden jog fenntartva. |  Pécsi Értékközösség Alapítvány
Facebook Twitter WhatsApp Telegram