hu en en en es hu en en hu en en hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ru en hu de de de de de de de de de de de de de de de de de de en en en en en en en en en en en en en en es hu en en en en en en fi en
Visegrad Literature :: József Attila: Mikor az uccán átment a kedves
This website is using cookies
We use cookies to ensure that we give you the best experience on our website. If you continue without changing your settings, we'll assume that you are happy to receive all cookies on this website.
Mikor az uccán átment a kedves (Hungarian)
édes bokája derengve fénylett.
Mikor a válla picikét rándult,
egy kis fiúcska utána bámult.
Lebegve lépett - már gyúlt a villany
s kedvükre nézték, csodálták vígan.
És ránevettek, senki se bánta,
hogy ő a szívem gyökere-ága.
Akit ringattam vigyázva, ölben,
óh hogy aggódtam - elveszik tőlem!
De begyes kedvük szivemre rászállt,
letörte ott az irígy virágszált.
És ment a kedves, szépen, derűsen,
karcsú szél hajlott utána hűsen!
Source of the quotation
Schreitet die Liebste hinaus auf den Platz (German)
Schreitet die Liebste hinaus auf den Platz,
dann setzt sich die Taube dicht zu dem Spatz.
Tritt ihr Fuß auf den Bordstein, fest und fein,
umstrahlt die Fessel ein dämmernder Schein.
Zieht sie ihre Schulter leicht hinauf,
stutzt ein Junge, bewundert ihren Lauf.
Schon brennen die Lichter – es gleitet ihr Schritt,
staunende Blicke genießen ihn mit.
Ich lache bloß, denn keinen irritiert,
dass sich mein Herz so ganz an sie verliert.
All mein Verlangen hab ich ihr gegeben,
sorgenvoll – man könne sie mir nehmen.
Doch ihre Haltung hat mich still gemacht,
den Neid in meinem Innern abgeflacht.
Da geht die Liebste schlank und unbeschwert,
vom Wind befühlt, der weiß um ihren Wert.
© Typotex – Russicon – Hesz