en fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi sv fi fi fi de eu fi fi de fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi hu en fi fi fi eo en fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi et fi fi fi fi fi fi pt fi et fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it lv fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id id fi fi fi es en fi fi fi fi ja fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi en fi
Vieraskynä: ”Hyi, sulla kasvaa viikset” (PCOS-viikko 2021)
Ensimmäiset kuukautiseni tulivat noin 12-vuotiaana. Pahempaa kuitenkin oli, että eräs luokkamme pojista huomasi ylähuulessani tummia haituvia. ”Hyi, sulla kasvaa viikset!”, oli hänen reaktionsa. Olen brunette, joten karvat todellakin olivat ja ovat edelleen tummia. ”Eihän naisten kuulu olla karvaisia, mikä minussa on vikana?” muistan tuolloin ajatelleeni.
Asia kuitenkin jäi. Kuukautiskiertoni oli vuosia hyvin epäsäännöllinen, mutta pistin sen teini-iän piikkiin sekä myöhemmin yliopisto-opintojen alun ja paikkakunnan vaihdon aiheuttaman stressin piikkiin. Epäilin kuitenkin, että jotain on vialla. Törmäsin PCOS-sanaan parikymppisenä ja kysyin asiasta tuolloin gynekologilta. Koska söin yhdistelmäehkäisypillereitä, diagnoosi jäi saamatta.
Minulla on teini-iästä lähtien ollut useita keskivaikeita masennusjaksoja, olen käynyt myös psykoterapiassa. Lähisuvussani on aivoverenkiertohäiriöitä, diabetesta ja korkeaa verenpainetta, myös vanhemmillani. Useita kertoja minulle on lääkärissä huomautettu korkeasta verenpaineesta, mutta muutama vuosi sitten silloisen työpaikan työterveystarkastuksessa hoitaja halusi kunnolla puuttua asiaan.
Yhdistelmäehkäisy vaihtui minipillereihin. Verenpaine ei laskenut, mutta sen sijaan paino nousi ja karvojenkasvu kiihtyi. Painonnoususta voi tosin kenties osin syyttää seisomatyön vaihtumista istumatyöhön ja runsaita työpaikkalounaita, ei kuitenkaan täysin. Ahdistuin etenkin kauppojen kirkasvalaistuissa sovituskopeissa, joissa jokainen musta viiksi- ja partakarva oikein loisti, ja karvoja tuntui tulevan vain koko ajan enemmän. Silloiseen työhöni liittyen törmäsin taas PCOS:ään, mikä osaltaan vahvisti aavistustani siitä, että oireyhtymä vaivaa minuakin.
Kesti kuitenkin vuoteen 2020 ja korona-aikaan, ennen kuin vihdoin sain lähdetyksi yksityiselle gynekologille diagnoosia ja lääkitystä hakemaan. Osin syynä oli parantunut rahatilanteeni. Munasarjojen ultraäänitutkimus ja karvaiset jalkani eivät jättäneet epäilyksille sijaa. Sain PCOS-diagnoosin ja lääkityksen. Lääke hillitsee hirsutismia ja laskee verenpainetta, ja turkasen kallis voide hillitsee paikallisesti viiksikasvua.
PCOS on vaikuttanut merkittävästi itsetuntooni. Osin kertyneet kilot voivat johtua istumatyöstä sekä korona-ajan vähentämästä liikunnasta, mutta mielestäni oireyhtymä on selvä osasyyllinen. Toisaalta samalla se on ainakin osittain selitys masennukselle sekä korkealle verenpaineelle, mikä on tavallaan lohdullista. Minulla on sairaus, joten en ole vain surkea ja epäonnistunut ihminen, kun menin sairastumaan masennukseen tai koska en saa kiloja karistettua.
On ollut lohduttavaa tietää, että tuttavapiiriini kuuluu ihmisiä, joilla on PCOS tai endometrioosi, ja että gynekologisista sairauksista voi puhua ääneen. Toisaalta ajoittain tunnen ahdistusta sosiaalisen median PCOS-tukiryhmässä. Joskus tuntuu, että olen karvaisuus-, paino-, masennus- ja verenpainemurheineni yksin, kun ”kaikille muille” suurin PCOS-ongelma on lapsettomuus.
Minua ärsyttävät kuvat raskaustesteistä ja keskustelu ”plussaamisista” ja ”raskautumisista”, mitä on mahdoton täysin välttää. En osaa samaistua siihen, kuinka toisille vauva on niin tärkeä asia, että lapsettomuus ahdistaa yötäpäivää ja rikkoo pahimmillaan parisuhteenkin, ja elämä on vajavaista ilman lasta: ei nainen ole kokonainen, jos ei ole äiti.
Olen yli 30-vuotias, enkä ole koskaan ollut niin vakavassa parisuhteessa, että naimisiinmenon ja lasten kaltaiset asiat olisivat tulleet puheeksi. Ylipaino, masennus ja karvaisuus ovat vaikuttaneet ihmissuhteisiini, tai niiden puuttumiseen, merkittävästi. On vaikea lähestyä ketään, jos ei pidä itseään viehättävänä. Toisaalta nykymaailmassa ei Tinderin tasossakaan ole kehumista…
En oikeastaan vieläkään tiedä, haluanko edes lapsia. Toisaalta ehkä kyllä, mutta entä jos sopivaa kumppania ei löydy, ikäkin tässä jo hieman painaa? Jos haluan lapsen, onko halu niin suurta, että olen valmis itsellisenä naisena kymppitonnien hoitoihin? Tuskinpa. Minä haaveilen toistaiseksi maailmanympärysmatkasta, mökistä järven rannalla ja kesäfestivaaleista. Vauvakuumetta minulla ei koskaan ole ollut.
Entäs se PCOS? Se voi vaikeuttaa lastensaantia, mutta toisaalta lastensaanti 40-vuotiaana voi olla munasolujen suuren määrän vuoksi helpompaa. (Luin tämän vuosi sitten Korennon blogista) Onneksi sentään tiedän oireyhtymästä jo nyt, joten osaan varautua siihen, ettei lapsi tule sormia napsauttamalla. Ei voi tietää ennen kuin yrittää. Isoäitini yli 40-vuotias, kun äitini syntyi, ja äitini niukasti alle 40-vuotias, kun minä synnyin. Se antaa toivoa, vaikka sitten päätyisinkin siihen, etten lapsia lopulta halua.
Teksti on osa PCOS-viikkoa 2021. Teemaviikolla lisätään yleistä tietoisuutta monelle vielä tuntemattomasta PCOS:stä eli munasarjojen monirakkulaoireyhtymästä, jotta yhä useampi osaisi hakeutua tarvittaessa hoitoon.
Vieraskynä: Yksi ominaisuuksistani - PCOS (PCOS-viikko 2022)
Kohti aikuisen minun elämää, kohti lapsuuden haaveita
En ole nuori perusterve nainen
“Jokaisen tarina ansaitsee tulla kuulluksi” - Näistä syistä kirjoitamme blogia
Unettomuuden syy ja hyvästini bloggaajana
Pääsin eroon turvotuksesta - ruokavalion muutos
Vieraskynä: Endometrioosin monet vaiheet - kokemustarina avanteesta (Endometrioosiviikko 2022)
Mitä on elämä leikkauksen jälkeen?
Vieraskynä: Neuropaattinen vulvodynia – tarinani kivusta ja hoidosta (Vulvodyniaviikko 2021)
Ideoita yhdynnättömään seksiin pillullisille
Matka endometrioosin parissa sukupuolivähemmistöläisenä
Vieraskynä: ”Hyi, sulla kasvaa viikset” (PCOS-viikko 2021)
Siinä on vuori, nyt kiivetään
On kohtu ja varakohtu
Pari sanaa jatkuvan kivun lääkehoidosta
Positiivinen raskaustesti 3 päivää ennen leikkausta
"Ei tartte auttaa" otsassa pienestä asti
Gynekologinen tutkimus – mitä ja miksi?
Milloin on vertaistuen aika?
Kuinka sain PCOS diagnoosin?
Enemmän haittaa kuin hyötyä, mutten irti päästä
Jokainen tsäänssi on mahdollisuus
Minä valmistun kandiksi, kaikesta huolimatta
Mä en ole laiska
Sisäinen ja ulkoisesti epämääräinen sairaus
Matka sinne ja takaisin
Olen juuri oikeassa paikassa juuri nyt
Vieraskynä: Minun PCOS-tarinani (PCOS-viikko 2020)
Se riittäköön minulle nyt
Puhelu, joka muutti kaiken
Miksi mä pelkään lääkäreitä
"Taatana mä pärjään kyllä"
Kipuunkin pitäisi kiinnittää huomiota
Kun suurimmasta haaveesta tuleekin suurin pelko
Puhu minulle kuin ihmiselle
Vieraskynä: En natt på akuten
Vieraskynä: endometrioosia sairastavan äiti
Menkää ja pankaa ...seksielämänne arvot tärkeysjärjestykseen!
Alokas Mäkelä, ei astu palvelukseen
Enemmän kuin olisin halunnut antaa
Mikä on vapaa-ajan hinta?
Sivuoireiden ja opiskelun sekamelska
Jos nyt ensin tämä kandi
Sinä olet minun ihmeeni
Vulvodyniaviikon vieraskynä: Emilian tarina
Seksin ei kuulu sattua
Turvotusvatsojen vertailua ja tärkeää vaikuttamista
Sairauden ja ystävyyden yhteenlasku
Kun arki on taistelua
Se antaa enemmän kuin ottaa
Äidiksi PCOS:sta huolimatta: Sarin tarina
Miten varautuu potilas, joka pelkää tai jännittää?
Olen pahoillani, tänään en jaksa
On olemassa hyvääkin hoitoa
"Unohdatko sä mun pimpin?!" ja muita kommelluksia
Miksi kivun lääkitseminen on tärkeää?
Moona-blogin uusien kirjoittajien haku on auki!
Pelko kivusta vai kivuttomuudesta?
Ei endometrioosin ja kivun voittajaksi, vaan onnelliseksi
Kaikki, mitä olet halunnut tietää lapsettomuushoidoista
Olenko minä pelkkä endometrioosi?
Vieraskynä: Onneksi uskaltauduin nuorten vertaistukileirille
Vieraskynä: Endometrioosi ystävän näkökulmasta
Vieraskynä: ”Voi v***u, mitä mä nyt teen?” – elämää endometrioosia sairastavan kanssa
Endometrioosiviikon 2019 teemana on yhteenkuuluvuus
Voiko kivun kanssa ystävystyä?
Kipuun tottuminen voi olla tuhoisaa
Psyykkinen tuki osana kroonisen sairauden hoitoa
Lapsettomuuden kipuilut vaihtuivat synnytyspelkoon
Sipsikaljavegaani ilman sipsiä tai kaljaa
Ensimmäinen ja tuskaisin kesäviikko
Endometrioosini oireilee myös raskausaikana
Elämää utuisten lasien takaa
Kellä kulta, sillä onni
Keinot, joilla yhdyntäkipujani on yritetty hoitaa
Opinnot etenee kivuista huolimatta
Vieraskynä: Äiti, tytär, endometrioosi
Vieraskynä: Tämä on minun sairaus, hanki oma
Vieraskynä: Seksittömyys rasittaa suhdettamme
Raskaus parantaa endon ja muita legendoja
Vuodessa yli 1400 euroa sairastamiseen
Uusi vuosi mutta vanha ystävämme – endometrioosi
Vinkkejä, miten saada endometrioosidiagnoosi
Niin kauan kaivattu, pelottava raskaus
Kun väsymys ei väisty
En ole lapsivihaaja, en vain halua lapsia
Parisuhteen ja endometrioosin yhtälö
Ne pienet suuret asiat
Kipu tekee säröjä sisimpään
Leikkaus takana – elämä edessä?
Tärkein on läheisten tuki
19-vuotias vai sittenkin 70?
Miten suhtautua uteluihin lapsista?
Odottavan aika on ikuisuus
Yhdyntä sattuu niin, että itkettää
Haaveena opiskelupaikka ja diagnoosi
Konehuoneen kipukimara – elämää endometrioosin kanssa
Kivuttomuudella kirottu ja siunattu
Joskus oma diagnoosi osuu oikeaan
Opinnäytetyö yhteistyössä Nuori nainen ja endometrioosi –projektin kanssa
Anonyymi chat tarjoaa mahdollisuuden kysymyksille ja keskustelulle
Moona on meidän tästä päivästä lähtien!
adenomyoosi Aiempaa enemmän Aino Alina Anna Anna Pajari Aurora Charlotta diagnoosi Elisa Elisa endometrioosi endometrioosi endometrioosi gynekologi Hemppu hermokipu hoito huumori hyvinvointi identiteetti J Janika Juliaana Katinka keskenmeno kipu kipukohtaus Kiputar krooninen kipu kuukautiskivut lapsettomuus lapsettomuushoidot leikkaus limakalvot lääkkeet lääkkeiden haittavaikutukset Maria Ninni nuoruus opiskelu orgasmi parisuhde PCOS pelko raskaus Rohkelikko runsaat kuukautiset ruokavalio seksi Sivustakatsoja suolen toiminta Susanna synnytys toinen sairaus tuki turvotus Tuutikki työelämä tärinäkipu ulostaminen vaginakivut vatsakivut vauvakuume vertaistuki vieraskynä vinkkejä virtsaaminen vulvodynia väsymys yhdyntäkivut ystävyys
Menkat ei saa estää elämästä
Facebook Instagram Twitter SnapChat @korentory #moona
Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry
Korento ry toimii endometrioosin, adenomyoosin, PCOS:n ja vulvodynian kanssa elävien edunvalvojana.
Tutustu Korentoon tarkemmin tästä linkistä.
Kipuja? Menkat? Outo tunne?
Tänään toista, huomenna muuta.
Copyright Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry