en fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi sv fi fi fi de eu fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi eo en fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi et fi fi fi fi fi fi pt fi et fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it lv fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id id fi fi fi es en fi fi fi fi ja fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi en fi
Well hello! Viimeksi kiukuttelin naama suklaassa sikiöasennossa ja vaikka vieläkin vituttaa, on ollut pakko oikaista vähän ryhtiä. Lääketieteellisesti olotilani ei ole siis edennyt mihinkään, sain tammikuussa "kiireisen" lähetteen gynelle ja aika on tuloillaan vasta tässä kuussa. Kerron siitä siis ensi kerralla, miten osattiin lähestyä laaja-alaista vaikeaa endoa sairastavaa ja ymmärrettiinkö kuinka vaikeista lääkitysten aiheuttamista sivuoireista olen kärsinyt jo pitkään. Täytyy sanoa, että olen jo valmiksi pettynyt - jos oireeni olisi otettu vakavasti, olisin jo päässyt tutkimuksiin. Soittelin myös peruutusajoista, mutta ei niin mitään irronnut. Olen siis siirtynyt jälleen keskivaikeaan ja kyyniseen “kyllä minä pärjään yksinkin ja mun elämä nyt vaan on paskaa”-moodiin. Toki toivon, että yllätyn iloisesti ja olen käynnin jäljiltä positiivinen kuin koronatesti valtaosalla suomalaisista. Pelkään silti, että käyntini taustalle saa laittaa sirkusmusiikin soimaan ja minulle pellenaamion naamaan.
Voisin vähän avata mikä tässä nyt niin harmittaa. Lääkitykset ja vaikeat sekä hemmetin kalliiksi tulleet melkein vararikkoon vievät sivuoireet, jotka iskivät syksyllä varoittamatta entistä voimakkaammin päälle. Olen ollut kuin ameeba. En jaksa enää mitään. Käyn töissä, lenkillä kun jaksan  ja nukun. Maksan laskuja. Kun ei jaksa oikein mitään, ei oikein näe kovin suurta merkitystä elämällään. Kuka haluaa elää vain tehdäkseen töitä, jotta voi maksaa lääkkeistä ja asunnosta jossa käy nukkumassa, että jaksaa taas tehdä töitä. Yhtenä viikkona kuukaudessa minulle ei saa sanoa mielellään mitään, silloin myös tuntuu, kuin joku repisi munasarjojani navan kautta ulos.
Kärsin myös kovista päänsäryistä ja pahoinvoinneista. Olen käynyt päivystyksissä ja kokeillut eri lääkityksiä pääkipukohtauksiin. Päänsärkyyn ja pahoinvointiinkin näemmä tottuu, mutta se on tehnyt minusta ehkä astetta kireämmän ihmisen. Akne on läsnä koko ajan, 30-vuotiaalla naisella, selkää myöten. Neljä antibioottikuuria taas takana ja 25€ pieni voidetuubi käytössä. Kaikki aknen peittävä kosmetiikka on tarkkaan harkittua ja kallista, samoin ihonhoitotuotteet. Hiki haisee ku helvetin esikartanon ulkohuussi, siihen tepsii osittain vain yli 10€ apteekkitavara. Kokovartalokarvoissa on sentään se hyvä puoli, että tarkenee. Paitsi että ei, kun tulee niitä hikisiä kylmä-kuuma-aaltoja, niitä varten piti hankkia kalliit petivaatteet ja sijauspatja. Jos et liiku ja katso extatarkkaan syömisiä, nestettä kerääntyy nopeasti kroppaan.
Verenpainemittari ja tens-laite. Jälkimmäinen olisi ollut hankintalistalla ilman lääkityksiäkin. Etummainen piti hankkia nimenomaan lääkityksen vuoksi.
Pahin kaikista on ollut kuivat limakalvot eli rutikuiva ja napsuva suu. Ei kukaan varoittanut, että ne hampaat reikiintyy ja  lohkeaa parin vuoden päästä irti. Jeps. Tässä on mennyt pitkästi yli 1000€ ja lisää on menossa hampaisiini, jotka lääkitykseni on pilannut. Josta en kuitenkaan saa validia todistusta keltään, että joku minulle niitä jotenkin korvaisi.
Jo itsessään tämä sairaus siis  vie välillä mehut, mutta nämä lääkitykset: hormonit, kipulääkkeet, vatsansuojalääkkeet, antibiootit jne. Minulla on "vain" endometrioosi, mutta sen johdosta minulla on nyt myös välillisesti kymmenen muuta elämää haittaavaa terveysongelmaa, koska minun kroppani ei ilmeisesti kestä oikein mitään ylimääräistä. Ja kukaan ei tahdo ymmärtää siinä vartin vastaanotolla, että tämä kaikki syö niin minua kuin lompakkoani elävältä. Lisää vaan lääkkeitä lääkkeiden aiheuttamiin sivuoireisiin. Lisäksi olen alkanut kärsimään rytmihäiriöistä ja odottelen parhaillaan vastauksia Holter-tutkimuksesta - tämä tosin tuskin liittyy näihin, mutta ei se oloa helpommaksikaan tee.
Laskeskelin, että puolen vuoden sisällä olen käyttänyt lähemmäs 3500e sivuoireideni hoitoon, mukaanlukien vastaanottokäynnit. Näille oireille ei ole siis tutkitusti löydetty mitään muita syitä, kuin lääkitykseni. Se on aivan hirveää ja valtaosaan reseptilääkkeistäni en saa edes Kela-korvausta.
Voi kun haluaisin olla vielä joku päivä oma iloinen itseni, jonka ei tarvitse märehtiä lääkitysten aiheuttamissa itsetunto-ongelmissa ja kivuissa. Uskon täysin länsimaiseen lääketieteeseen, mutta tiedän myös sen, että jokainen on yksilö. Jokaisen kropassa on täysin omanlainen kemia. Toiselle sopii mitkä vaan lääkkeet, toisille ei oikein mitkään. Milloin tämä huomioitaisiin myös lääkärissä? Hoito on minulle pakollinen ja olen käynyt rankat vuodet läpi testatakseni eri hormoneita joista tämä aiheutti vähiten ongelmia. Jeps, vähiten. En ole valmis uuteen testausrumbaan, mutta samalla tiedostan, ettei taida olla vaihtoehtojakaan.
Haluaisin olla taas se ihana auringonsäde jokaisen synkkään päivään, mutta anteeksi nyt vaan -  tällä hetkellä olen kuin vatsataudin jälkeinen paskarantu wc-pöntössä.
Auringonsäteistä puheenollen, kaikesta huolimatta: ulkona paistaa aurinko. Paras terapia (terapian lisäksi) on ulkoilma ja auringonpaiste. Jota minun pitäisi välttää aknehoitoni vuoksi. Noniin, ei siis sittenkään mitään. Säästän positiiviset loppukaneetit toivottavasti seuraaviin teksteihini.
Vaikka valtaosa saakin lääkkeistä enemmän hyötyä kuin haittaa, ei saa unohtaa meitä harvinaisempia tapauksia. Koen tärkeäksi asiaksi puhua tästä kaikkien heidänkin puolesta, jotka eivät enää jaksa puhua omasta puolestaan. Pielessä oleva hormonitasapaino ei ole mikään kevyt asia.
Vieraskynä: Yksi ominaisuuksistani - PCOS (PCOS-viikko 2022)
Kohti aikuisen minun elämää, kohti lapsuuden haaveita
En ole nuori perusterve nainen
“Jokaisen tarina ansaitsee tulla kuulluksi” - Näistä syistä kirjoitamme blogia
Unettomuuden syy ja hyvästini bloggaajana
Pääsin eroon turvotuksesta - ruokavalion muutos
Vieraskynä: Endometrioosin monet vaiheet - kokemustarina avanteesta (Endometrioosiviikko 2022)
Mitä on elämä leikkauksen jälkeen?
Vieraskynä: Neuropaattinen vulvodynia – tarinani kivusta ja hoidosta (Vulvodyniaviikko 2021)
Vieraskynä: ”Hyi, sulla kasvaa viikset” (PCOS-viikko 2021)
Siinä on vuori, nyt kiivetään
On kohtu ja varakohtu
Pari sanaa jatkuvan kivun lääkehoidosta
Positiivinen raskaustesti 3 päivää ennen leikkausta
"Ei tartte auttaa" otsassa pienestä asti
Gynekologinen tutkimus – mitä ja miksi?
Milloin on vertaistuen aika?
Kuinka sain PCOS diagnoosin?
Enemmän haittaa kuin hyötyä, mutten irti päästä
Jokainen tsäänssi on mahdollisuus
Minä valmistun kandiksi, kaikesta huolimatta
Mä en ole laiska
Sisäinen ja ulkoisesti epämääräinen sairaus
Matka sinne ja takaisin
Olen juuri oikeassa paikassa juuri nyt
Vieraskynä: Minun PCOS-tarinani (PCOS-viikko 2020)
Se riittäköön minulle nyt
Puhelu, joka muutti kaiken
Miksi mä pelkään lääkäreitä
"Taatana mä pärjään kyllä"
Kipuunkin pitäisi kiinnittää huomiota
Kun suurimmasta haaveesta tuleekin suurin pelko
Puhu minulle kuin ihmiselle
Vieraskynä: En natt på akuten
Vieraskynä: endometrioosia sairastavan äiti
Menkää ja pankaa ...seksielämänne arvot tärkeysjärjestykseen!
Alokas Mäkelä, ei astu palvelukseen
Enemmän kuin olisin halunnut antaa
Mikä on vapaa-ajan hinta?
Sivuoireiden ja opiskelun sekamelska
Jos nyt ensin tämä kandi
Sinä olet minun ihmeeni
Vulvodyniaviikon vieraskynä: Emilian tarina
Seksin ei kuulu sattua
Turvotusvatsojen vertailua ja tärkeää vaikuttamista
Sairauden ja ystävyyden yhteenlasku
Kun arki on taistelua
Se antaa enemmän kuin ottaa
Äidiksi PCOS:sta huolimatta: Sarin tarina
Miten varautuu potilas, joka pelkää tai jännittää?
Olen pahoillani, tänään en jaksa
On olemassa hyvääkin hoitoa
"Unohdatko sä mun pimpin?!" ja muita kommelluksia
Miksi kivun lääkitseminen on tärkeää?
Moona-blogin uusien kirjoittajien haku on auki!
Pelko kivusta vai kivuttomuudesta?
Ei endometrioosin ja kivun voittajaksi, vaan onnelliseksi
Kaikki, mitä olet halunnut tietää lapsettomuushoidoista
Olenko minä pelkkä endometrioosi?
Vieraskynä: Onneksi uskaltauduin nuorten vertaistukileirille
Vieraskynä: Endometrioosi ystävän näkökulmasta
Vieraskynä: ”Voi v***u, mitä mä nyt teen?” – elämää endometrioosia sairastavan kanssa
Endometrioosiviikon 2019 teemana on yhteenkuuluvuus
Voiko kivun kanssa ystävystyä?
Kipuun tottuminen voi olla tuhoisaa
Psyykkinen tuki osana kroonisen sairauden hoitoa
Lapsettomuuden kipuilut vaihtuivat synnytyspelkoon
Sipsikaljavegaani ilman sipsiä tai kaljaa
Ensimmäinen ja tuskaisin kesäviikko
Endometrioosini oireilee myös raskausaikana
Elämää utuisten lasien takaa
Kellä kulta, sillä onni
Keinot, joilla yhdyntäkipujani on yritetty hoitaa
Opinnot etenee kivuista huolimatta
Vieraskynä: Äiti, tytär, endometrioosi
Vieraskynä: Tämä on minun sairaus, hanki oma
Vieraskynä: Seksittömyys rasittaa suhdettamme
Raskaus parantaa endon ja muita legendoja
Vuodessa yli 1400 euroa sairastamiseen
Uusi vuosi mutta vanha ystävämme – endometrioosi
Vinkkejä, miten saada endometrioosidiagnoosi
Niin kauan kaivattu, pelottava raskaus
Kun väsymys ei väisty
En ole lapsivihaaja, en vain halua lapsia
Parisuhteen ja endometrioosin yhtälö
Ne pienet suuret asiat
Kipu tekee säröjä sisimpään
Leikkaus takana – elämä edessä?
Tärkein on läheisten tuki
19-vuotias vai sittenkin 70?
Miten suhtautua uteluihin lapsista?
Odottavan aika on ikuisuus
Yhdyntä sattuu niin, että itkettää
Haaveena opiskelupaikka ja diagnoosi
Konehuoneen kipukimara – elämää endometrioosin kanssa
Kivuttomuudella kirottu ja siunattu
Joskus oma diagnoosi osuu oikeaan
Opinnäytetyö yhteistyössä Nuori nainen ja endometrioosi –projektin kanssa
Anonyymi chat tarjoaa mahdollisuuden kysymyksille ja keskustelulle
Moona on meidän tästä päivästä lähtien!
adenomyoosi Aiempaa enemmän Aino Alina Anna Anna Pajari Aurora Charlotta diagnoosi Elisa Elisa endometrioosi endometrioosi endometrioosi gynekologi Hemppu hermokipu hoito huumori hyvinvointi identiteetti J Janika Juliaana Katinka keskenmeno kipu kipukohtaus Kiputar krooninen kipu kuukautiskivut lapsettomuus lapsettomuushoidot leikkaus limakalvot lääkkeet lääkkeiden haittavaikutukset Maria Ninni nuoruus opiskelu orgasmi parisuhde PCOS pelko raskaus Rohkelikko runsaat kuukautiset ruokavalio seksi Sivustakatsoja suolen toiminta Susanna synnytys toinen sairaus tuki turvotus Tuutikki työelämä tärinäkipu ulostaminen vaginakivut vatsakivut vauvakuume vertaistuki vieraskynä vinkkejä virtsaaminen vulvodynia väsymys yhdyntäkivut ystävyys
Menkat ei saa estää elämästä
Facebook Instagram Twitter SnapChat @korentory #moona
Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry
Korento ry toimii endometrioosin, adenomyoosin, PCOS:n ja vulvodynian kanssa elävien edunvalvojana.
Tutustu Korentoon tarkemmin tästä linkistä.
Kipuja? Menkat? Outo tunne?
Tänään toista, huomenna muuta.
Copyright Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry