fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi sv fi fi fi la fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi hu fi fi fi ceb fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi lt fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi gu fi eo cs fi fi fi fi es fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi sv la fi fi fi en hu ceb fi fi fi fi en fi fi lt fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi nl fi fi fi ms da en fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi ro sv fi fi en fi en ceb hu fi fi
Yksinäinen, harvakukkainen maariankämmekkä mustikanvarpujen joukossa keskimmäisessä kuvassa. Alla keltamaksaruoho rantakallion tuntumassa. Jälkimmäistä löytyy yllättäen Helsingin keskustan kivierämaastakin mitä yllättävimmistä paikoista, Kauppatoriltakin.
Lähettänyt a-kh klo 17.37 5 kommenttia:
Helsingissä sijaitseva Käpylä on saanut nimensä Kottbyn tilasta, joka mainitaan 1500-luvun asiakirjoissa muodossa Kåtteby. Suomenkielinen nimi on johdettu ruotsinkielisestä olettaen, että nimen taustalla olisi ruotsin kielen sana kotte, käpy. Todellisuudessa sana lienee viitannut Kottbyn tilan isännän pienikokoiseen, paksuun tai kömpelöön olemukseen. Ennen vuotta 1920 suomenkielinen nimi esiintyi myös muodossa Käpykylä.
Alemmassa kuvassa olevan männyn ikää on minun vaikea arvioida, mutta kannattaa huomata, että puu on täysi-ikäinen ja tekee käpyjä siinä missä suuremmatkin.
Nämä eivät ole liejukanoja, vaan kyhmyjoutsenia, jotka eivät pidä pitkää turvallisuusväliä ihmiseen.
Lähettänyt a-kh klo 23.04 4 kommenttia:
Nämä siirayhdyskunnan jäsenet löytyivät rannalle ajautuneen, nurin kääntyneen kuormauslavan kalliota vasten olevien lautojen alta. Kun olin lapsi, sanoimme niitä saunamummoiksi, kai siksi, että ne viihtyvät lämpimissä ja kosteissa paikoissa, kuten saunoissa.
Lähettänyt a-kh klo 22.47 2 kommenttia:
Sepelkyyhkyn uhuilua on kuulunut keväästä tähän päivään, mutta lopulta se suvaitsi näyttäytyä.
Lähettänyt a-kh klo 21.07 4 kommenttia:
En mennyt kuolemaan asfaltille, en hukkumaan enkä ruvennut valmistamaan perunahaudikkaita; istuin laiturilla katsellen kalastavia tiiroja, kuuntelin naapurin örveltämistä, katsoin pari typerää elokuvaa ja painuin pehkuihin herätäkseni uuteen, aurinkoiseen päivään, jota edelleen sulostuttaa naapurista raikuva kakofonia ja ovien pauke.
Lähettänyt a-kh klo 12.13 6 kommenttia:
perjantai 24. kesäkuuta 2011
Lähtisinkö autoilemaan, veneilemään vai paistaisinko perunoita?
Lähettänyt a-kh klo 17.45 2 kommenttia:
torstai 23. kesäkuuta 2011
Tiiran käytännölliselle kauneudelle ei vedä vertoja tyylikkäinkään pikaliippari.
Lähettänyt a-kh klo 19.39 4 kommenttia:
Näin sateen sattuessa ja lounaismyrskyn vonkuessa voi tyytyä katselemaan kuvia eilisen säästä. Jos juhannusta täytyy juhlia, olisi hienoa, että luonto juhlistaisi sitä oikein kunnon myräkällä. Ei haittaisi, vaikka rakeita sataisi, taivaallista riisiä juhannushäissä juhlakostyymeille ropsahtelisi. Ei kai kukaan vastusta ajatusta?
Lähettänyt a-kh klo 12.09 6 kommenttia:
keskiviikko 22. kesäkuuta 2011
Yläkuvassa kuningassorsat ja koskelo, alakuvassa poikaseton joutsenpari jokakesäisessä lahdelmassaan.
Lähettänyt a-kh klo 20.43 2 kommenttia:
Betonista se pienikin ponnistaa.
Lähettänyt a-kh klo 17.46 2 kommenttia:
Lähettänyt a-kh klo 9.50 2 kommenttia:
Haahkakanta on hienokseltaan supistunut Suomessa. Lajin pesintä sisäsaaristossa on lisääntynyt. Ulkoluodoilla saattavat poikaset joutua melkein viimeistä vesseliä myöten merikotkien ja -lokkien ruoaksi.
Lähettänyt a-kh klo 0.46 2 kommenttia:
tiistai 21. kesäkuuta 2011
Ei yksi pääsky kesää tee, mutta räystään alla onkin kymmenen nypynokkaisen räystäspääskyn pesää.
Lähettänyt a-kh klo 19.50 2 kommenttia:
maanantai 20. kesäkuuta 2011
Opettaja, kuoronjohtaja Antti Jussila, kirjoiti sanat Oskar Merikannon Kesäillan valssiin, joka on plagiaatti Chopinin Grande valsesta. Runoilijan vapaudella Jussila kirjoitti, että "iltahämy maita varjoo, satakieli vaikenee", mutta eihän se hämärän tullen vaikene, vaan laulaa enimmäkseen öisin, joskaan ei karta laulamista päivälläkään. Luulin jo satakielen vaienneen, mutta eipä vain...
Lähettänyt a-kh klo 21.50 6 kommenttia:
Satoi eilen koko päivän. Märän metsän vihreä on syvä. Varhain saapuneiden lintujen laulu on laantumassa. Iltamyöhällä mustarastas puhalteli lähikuusen latvassa muutaman akordin.
Lähettänyt a-kh klo 1.29 5 kommenttia:
sunnuntai 19. kesäkuuta 2011
Kuvassa Kelo & metsä. Metsä on hentoa ja kelot lahoavat. Suojelemattomat, rakennuskelpoiset kelopuut on maastamme hakattu loppuun jo vuosikymmeniä sitten ja kelomökkibisnes Saaristotienkin varrella hiipunut. Lumekeloa rakennustarpeiksi kyllä löytyy, mutta puun luonnollinen keloutuminen vie vuosisatoja.
Lähettänyt a-kh klo 17.28 4 kommenttia:
lauantai 18. kesäkuuta 2011
Häikäistyneenä olin pyöräillä Saaristotiellä ojaan. Tienvarren luonnonkiviä oli päällystetty lasilla ja olen varma, että aurinkoisena päivänä ne aiheuttavat häikäisyä myös autoilijoille. Tällainen ympäristötaide on rumaa ja vaarantaa liikenneturvallisuutta. Oheiset risukasatkin sopeutuvat paremmin maisemaan.
Lähettänyt a-kh klo 19.25 5 kommenttia:
torstai 16. kesäkuuta 2011
Lähettänyt a-kh klo 21.23 9 kommenttia:
keskiviikko 15. kesäkuuta 2011
Vähitellen ruovikko vihertyy. Kaunis se on sekä vihreänä että ruskeana. Rantavedessä kelluu havupuiden siitepölyä.
Lähettänyt a-kh klo 21.48 4 kommenttia:
tiistai 14. kesäkuuta 2011
Lähettänyt a-kh klo 21.57 2 kommenttia:
Uudemmat tekstit Vanhemmat tekstit Etusivu
Teema: Yksinkertainen. Sisällön tarjoaa Blogger.