fi fi fi es en en et es nl de fi en en fi fi de fi es fi en fi nl eu pl nl en en de nl hbs_lat en fr en pt sv en nb nn fi en de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi en ceb ca es es fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en de en en en en en en en fi fi fi en fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi en fi fi en fi en fi fi et fi fi
Kahlailua Wadi Mujibin kanjonissa ja kelluntaa Kuolleessameressä
1 huhtikuun, 201812 syyskuun, 2019 julkaissut Vesa - Ihan kartalla., kategoriassa Uncategorized
Sunnuntai Kuolleenmeren kupeessa alkaa Holiday Inn Resortin aamiaisella, joka ei tosin kuulu huoneemme hintaan. Mielellään tuosta kuitenkin 14 dinaaria pulittaa, kun näemme eteemme aukeavan yltäkylläisyyden, joka sisältää ilahduttavan paljon myös paikallisia makuja.
Huhtikuu Kuolleellamerellä alkaa aurinkoisissa merkeisssä.
Palatessamme huoneeseen on allasalueella vielä hiljaista, emmekä mekään ehdi näin aamutuimaan jäädä kieltämättä houkuttelevista olosuhteista nauttimaan. Sen sijaan minulla on suunnitelmissa käydä kokeilemassa hieman toisenlaista vesiurheilua, jota voisi nimittää vaikkapa vesipatikoinniksi.
Aamuvirkutkaan eivät ole vielä ehtineet altaille.
Niinpä nappaan vaihtovaatteet mukaan ja suuntaamme vuokra-autollamme noin 30 km päässä sijaitsevaan Mujibin luonnonpuistoon, joka on osa Wadi Mujib -rotkolaaksoa. Kuolleenmeren rantaviivaa seuraileva tie tarjoaa helpon reitin perille, eikä poliisin tarkastuspisteitäkään osu tuolle välille kuin yksi ainoa. En ehdi edes ojentaa passejamme nähtäväksi, kun ”from Finland” vastauksen kuullut poliisi jo viittoo meidät eteenpäin.
Mujibin luonnonpuistoon ajaa nopeasti Kuolleenmeren hotellialueelta.
Jätettyämme auton hiekkakivijyrkänteiden reunustamalla parkkipaikalle suuntaamme luonnonpuiston pieneen päärakennukseen tutustumaan tarkemmin paikan käytäntöihin. Olen etukäteen selvittänyt, että tarjolla on sekä pari ”kuivaa” että kolme ”märkää” vaellusreittiä, joista ensin mainitut ovat avoinna ympäri vuoden ja jälkimmäiset tästä päivästä eli huhtikuun ensimmäisestä lokakuun loppuun.
Hiekkakivijyrkänteet kohoavat päärakennuksen taustalla.
Syvän kanjonin pohjalla virtaavassa joessa kulkevat märät reitit ovat paikan ehdoton vetonaula ja näistä lyhyempi Siq Trail kuulostaa hieman inhimillisemmältä. Pidempi Malaqi Trail kun vaatisi useamman tunnin lisäksi esimerkiksi kiipeämisen ylös jyrkännettä ja laskeutumisen alas lähes 20 metrin korkuista vesiputousta pitkin.
Siq Trail -reitin alkupisteestä on näkymä Kuolleellemerelle.
Siq Trail -reitin lippu maksaa 21 dinaaria ja tuolla rahalla saan käyttöön myös pelastusliivin. Kännykkän sujautan varta vasten hankkimaani vedenpitävään pussukkaan. Kameran olen jättänyt suosiolla hotellille, mikä osoittautuu nopeasti varsin järkeväksi päätökseksi.
Alkutaival on avarampaa ennen solan kapenemista.
Reitin alussa on laskeuduttava hieman huteria metallitikapuita veteen, jonka virtaus osoittautuu yllättävän voimakkaaksi. Reilut sata metriä rantakivikko tarjoaa vielä kuivaa maata jalkojen alle, mutta sitten alkavat kahlaushommat. Samalla reitti kapenee huomattavasti, kun molemmilla puolin jokea kohoavat käsittämättömän korkeat punertavat kiviseinät.
Punertava hiekkakivi on muodostanut Siq Trailille näyttävät seinämät.
Heti ensimmäisen mutkan jälkeen vesi on parhaimmillaan vyörärönsyvyistä ja vastavirtaan eteneminen vaatii jo jonkinlaisia vesijuoksuliikkeitä. Myös tukevat kengät tulevat tarpeeseen, sillä kivikkoinen pohja on paitsi epätasainen myös paikoitellen liukas.
Kanjonin korkeus ei mahdu edes pystykuvaan.
Siq Trail on ilmeisesti vuodenajasta ja suhteellisen aikaisesta kellonajasta johtuen vielä melkoisen rauhallinen. Kohta vastaani kuitenkin kirjaimellisesti kelluu pariskunta, jota häiritsen sen verran, että saisin ikuistettua itseni tässä mahtipontisessa ympäristössä.
Siq Trail on pääosin kahlailua eri syvyisessä vedessä.
Heidän kadottua virran mukana huomaan harmikseni, että pussukan pinnan vesipisarat ovat tehneet kuvasta täysin sumean. Seuraavassa mutkassa viritän kännykkäpussukkan kuivalle kaistaleelle kiviä vasten nojaamaan ja otan ajastimella uuden otoksen muistoksi.
Huhtikuun alusta lokakuun loppuun avoinna oleva Siq Trail on avauspäivänä vielä hiljainen.
Siq Trail on kokonaisuudessaan peräti kaksi kilometriä pitkä ja päättyy lopulta vesiputouksen koristamaan umpikujaan. Jennin odottaessa lähtöpaikassa, en viitsi koko reittiä edestakaisin talsia ja niinpä päätän kääntyä takaisin muutaman sadan metrin jälkeen. Näkymät ovat yhtä kaikki vaikuttavat, kun rotkoon on sisälle päässyt.
Paluumatka sujuu virran mukana kelluen.
Paluumatka on myös huomattavasti helpompi, kun voin syvimmissä kohdissa pelastusliiveineni heittäytyä selälleni virran vietäväksi. Parkkipaikalla odottavan automme lämpömittari näyttää +30 °C, joten seuraavaksi on hyvä hetki palata nauttimaan hotellimme rannasta.
Holiday Inn Resortin rannalla on rauhallista.
Ensitöikseni hörppään kuitenkin kupillisen teetä huoneemme varjoisalla terassilla Madame Bovaryn seurassa. Samaisen kirjan otan mukaan myös rannalle ja nähtyäni kuvia lehteä tai kirjaa Kuolleessameressä kelluen lukevista ihmisistä on minunkin kokeiltava. Ja onnistuuhan tuo!
Madame Bovary ja lukijansa Kuolleenmeren kannattelemana.
Mutahoitoakin rannassa olisi mahdollista kokeilla, mutta siirryn kuitenkin suihkun kautta varjon alle aurinkotuoliin. Kuolleenmeren vastarannalla siintävät utuisena Israelin kukkulat. Merimaisema ilman vesiskoottereita tai muutakaan liikennettä on sen verran rauhoittava, että nukahdan kelpo toviksi.
Meren tuolla puolen siintää Israel.
Herään outoihin ääniin, jotka osoittautuat hevosten pärskähdyksiksi. Hieman sivummalle on nimittäin saapunut joukko paikallisia uittamaan hevosiaan, jotka näyttävät kovasti arvostavan moista vilvoittelua.
Uiminen vaikuttaa sen verran hyvältä idealta, että siirrymme itsekin hotellin allasosastolle, jonka baarista ehdimme polskimisen lomassa napata kympin Coronat ja huomattavasti edullisemmat Spritet ennen kuin aurinko alkaa vajota horisonttiin.
Allasalueella kuluu helposti tunti jos toinenkin.
Kellon tullessa seitsemän tajuamme, ettemme ole aamiaisen jälkeen syöneet kuin sipsejä, suklaata ja appelsiinit. On siis korkea aika lähteä Holiday Inn Resortin ravintolan buffetillalliselle. Miljöö tuo mieleen lähinnä kouluruokalan eikä tarjontakaan nyt mitenkään erinomaista ole. Toisaalta vaihtoehtojahan ei liiemmin ole ja eipähän tarvitse mennä nälkäisenä nukkumaan.
Edellinen artikkeliJerashin raunioita ja auringonlasku Kuolleellamerellä
Seuraava artikkeliTelttamajoituksessa Danan luonnonpuistossa
Täytä tietosi alle tai klikkaa kuvaketta kirjautuaksesi sisään:
Sähköpostiosoite (pakollinen) (Osoitetta ei koskaan julkaista)
Olet kommentoimassa WordPress.com -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Olet kommentoimassa Twitter -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Olet kommentoimassa Facebook -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Muodostetaan yhteyttä palveluun %s
Ilmoita uusista kommenteista sähköpostilla.
Ilmoita uusista artikkeleista sähköpostilla.
🌎: 🇪🇨 / 📅: September 2018
🌎: 🇪🇨 / 📅: September 2018
🌎: 🇰🇿 / 📅: July 2017
🌎: 🇰🇿 / 📅: July 2017
🌎: 🇰🇿 / 📅: July 2017
🌎: 🇰🇿 / 📅: July 2017
© 2018 IHAN KARTALLA. ALL RIGHTS RESERVED.
Risteilyn jälkeinen päivä Puerto Baquerizo Morenossa
Create a website or blog at WordPress.com Teeman Karuna on tehnyt Automattic.
Already have a WordPress.com account? Log in now.
View post in Reader
%d bloggaajaa tykkää tästä: