fi fi fi fi fi fi fi es es es fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi pt fi fi fi nl sv fi fi es es es fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi
Rakastan luontoa. Kävelen mielelläni merkityillä luontopoluilla tai retkeilyreiteillä ja käyn tutustumassa mielenkiintoisiin luontokohteisiin. Tietoa näistä kaikista voi olla yllättävän vaikea löytää - siksipä päätin kantaa korteni kekoon ja auttaa muita luonnosta kiinnostuneita löytämään näitä Suomen luonnon helmiä. Luontoterveisin: Luontopolkumies Mika
Kohokohdat: Upeat tammet, laidunmaat, Elisaaren rannat ja palvelut
Parkkipaikka: Ramsjöntie 170, Inkoo. Tilaa noin 10-15 autolle. Paikka kartalla.
Toistan varmasti itseäni, kun sanon, että "taas yksi kohde, johon olin suunnitellut retkeä jo pitkään". Näin kuitenkin oli. Raija Hentmanin Etelä-Suomen retkeilyoppaasta monta vuotta sitten löytämäni mielenkiintoinen kohde oli yhä käymättä ja osasyy sen viivästymiseen liittyi varmasti siihen, että Elisaareen ei pääse autolla eikä sinne ole vakituista lauttakuljetusta. Sinne pääsee parhaiten soutuveneellä. Ymmärsin, että niitä olisi kyllä usein tarjolla aivan ilmaiseksi, mutta joskus niitä saattaisi myös joutua odottelemaan.
Kaksi ystävääni oli suunnitellut Fiskarsin retkeä. Änkesin mukaan ja ehdotin, että käväistäänkö samalla reissulla myös katsastamassa Elisaari ja sen luontopolku, jos veneitä olisi tarjolla. Näin tehtiin elokuisena sunnuntaina. Ajelimme aamulla Barösundin lossille - ja lyhyen lossimatkan jälkeen oli ajeltava vielä pari kilometriä kapeahkoa ja mutkaista hiekkatietä, kunnes Elisaaren kyltti näkyi vasemmalla. (Saman lossin takana, hieman lähempänä on myös aiemmin bloggaamani Bjursin luontopolku) Parkkipaikalla oli mukavasti tilaa - tämä sai meidät luottamaan siihen, että ehkä myös soutuveneitä olisi tänään tarjolla. Parkkipaikan reunalla on Elisaaren opastaulu, josta löytyy muutama perusfakta sekä tarvittavia puhelinnumeroita.
Taulussa olevassa Elisaaren kartassa on myös luontopolun linjaus.
Parkkipaikalta oli satakunta metriä rantaan ja laiturille. Veneitä oli kuin olikin saatavilla. Yhdessä oli tosin "varattu"-lappu ja yksi vene oli ketjulla ja lukolla kiinni laiturissa. Kaksi taisi kuitenkin olla vapaana, joten kyyti järjestyi. Pääsin soutuhommiin! Matka on lyhyehkö - kuvassa keskellä näkyvien purjeveneiden takana on venevalkama, johon soutumatkaa lienee alle sata metriä. Ainoa hankaluus souturetkellä oli Elisaaren laiturin vieressä kelluvat järviruokomassat, jotka meinasivat estää laiturin viereen pääsyn. Laiturille nousun paikkaa kannattaa hieman katsella sen mukaan, mihin kohtaan laituria veneellä pääsee parhaiten.
Sataman vieressä on satamatoimisto ja kahvila, johon päätimme kierroksemme myöhemmin lopettaa. Heti kahvilan takana on huoltorakennus, jossa on mm. vessat. Huoltorakennuksen vieressä on melko kulunut luontopolun opastaulu ja kartta.
Suuntaviitat sen sijaan ovat uusia ja selkeitä. Luontopolun lähtöpisteeseen on tästä satamasta noin 300 metriä. Samassa suunnassa on myös varaussauna ja vuokrattava Tammiston huvila.
Luontopolku alkaa juuri Tammiston huvilan kulmalta. Reittimerkinnät ovat vihreitä ja valkoisia nauhoja, kuten tässä tolpan ympärillä. Joistakin tolpista tai puunrungoista toinen värinauha oli saattanut pudota - seuraa siis myös valkoisia tai vihreitä nauhoja. Reittiä oli mielestäni melko helppo seurata.
Heti ensimmäisen opastaulun aiheena on tämän luontopolun vetonaula eli tammi.
Luontopolku alkaa pienen mäen ylityksellä. Mäen alla on kyltti, joka kertoo nelijalkaisista maisemanhoitajista eli lampaista, jotka laiduntavat Elisaaressa. Lampaita ei tule syöttää eikä muutenkaan liikaa häiritä. Ja luonnollisesti laiduntavien lampaiden takia käytössä on sähköaitoja, niitä tulee tietysti varoa.
Alkumatkalla polku kulkee oikeastaan vuorotellen tammimetsiköissä ja pienillä niityillä.
Muutama tammi oli kaatunut reitin varrella. Tämän tammen runko oli lähes yhtä paksu kuin Luontopolkumies on pitkä.
Välillä kuljetaan tammimetsän siimeksessä, sitten aukeaa taas niittymaisema.
Reitin läntisimmässä kohdassa on Barösundista kertova taulu. Vanhan viikinkitien oletetaan kulkeneen Barösundin kautta Porkkalaan ja siitä eteenpäin Viroon ja kohti itää. Läntisimmässä pisteessä voi piipahtaa aivan lähelle Barösundin salmen rantaa. Mietimme porukalla, että rantakallio olisi myös oikein mukava penkin paikka. Rannassakin voi piipahtaa, mutta näkymänä siellä on vain pitkää järviruokokasvustoa.
Reitti tekee u-käännöksen ja kurvaa kalliomaisemiin ja reitin korkeimmalle kohdalle, joka sekin lienee vain noin 15 metriä merenpinnasta. Nyt polku käväisee mäntymetsikössä. Mustikanvarpua kasvavine kenttäkerroksineen tämä maisema voisi olla melkeinpä mistä päin Suomea tahansa - sanoinkin, että tulimme hetkeksi Etelä-Savoon.
Männikön jälkeen kävellään hetki kuusikossa. Täältä löytyi sympaattinen kostea painanne, jossa kasvoi vehkaa.
Aitojen ylityksiä oli muutama. Rappuset olivat melko kuluneet, mutta toki ihan käyttökelpoisia. Ainakin yhdessä ylityksessä sähköaita oli hankalasti alimpien portaiden lähellä - piti hypätä pieni loikka sähköaidan yli.
Seuraava osuus kävellään sitten niityn poikki. Avointa ja kaunista maisemaa joka suuntaan.
Pieni pitkospuupätkä kulkee hauskasti kahden puunrungon välistä. Päivä oli melko lämmin, puut tarjosivat mukavasti varjoa reitille.
Noin kaksi kilometriä kävelyä takana. Tässä seuraa reitinvalinta: a) nopein reitti, joka vie tästä melkeinpä suoraan takaisin lähtöpaikan kulmille tai b) halutessaan voi tehdä vielä pienen kierroksen ruovikkoon ja pienelle metsäsaarekkeelle ruovikon takana. Sen halusimme luonnollisesti tehdä.
Ruovikossa kulkee vanhahko pitkospuu- tai enemmäkin siltareitti.
Punakoiso on - kyllä, sukua munakoisolle. Ja perunalle, tomaatille ja tupakalle. Sillä on kaunis violetti-keltainen kukinto ja myöhemmin kauniin punaiset marjat. Jotka ovat tietysti myrkyllisiä. Kasvi on tyypillinen rantapensaikoissa ja ruovikoissa.
Pienellä metsäsaarekkeella voi vaikkapa lukea kyltin Ryssän kirkosta. Paikalla on ilmeisesti joskus ollut venäläisten pystyttämä pieni kirkko.
Seuraavaksi kuljetaan jonkinlaista kapeaa metsä- tai peltotietä pitkin takaisin kohti satamaa. Jäin miettimään, kuinka paljon Elisaarella mahtaisi olla muuta metsätie- ja polkuverkostoa. Voisi olla mielenkiintoista kävellä täällä pitempikin reitti vaikkapa keväällä tai alkukesästä. Ehdottomasti harkintaan!
Palataan lyhyemmälle ympyräreitille. Vuorossa on pieni kosteikko, joka ylitetään siltaa pitkin. Silta oli todella huonossa kunnossa, osa lankuista toimi kiikkulaudan tavoin.
Laiduntavat lampaat olivat tänään täällä sillan luona.
Vielä viimeinen mäen ylitys ja paluu lähes samaan paikkaan, josta oli lähdetty. Reitti päättyy tulipaikalle.
Kävimme satamatoimisto/kahvila -rakennuksella vilvoittavalla juomalla, sen jälkeen palailimme tulipaikan ja luontopolun tuntumaan uimarannalle. Uinnin jälkeen piipahdimme vielä vuokraussaunan luona (satamatoimistossa oli sanottu, että saunalla voisi olla vapaata ja voisimme käydä myös saunan laiturilla uimassa). Istuskelimme hetken saunan laiturilla kuivattelemassa jalkoja. Kuva on otettu saunan terassilta kohti laituria - tässäkin on kertakaikkiaan upea tammi maisemaa kehystämässä. Upea paikka.
Saimme käyttöömme saman veneen ja palailimme mantereelle. Itse luontopolun mittaustulokset kuitenkin tässä: matkaa noin 2,7 km, aikaa käytimme tunnin ja kymmenen minuuttia. Luontopolulla tapasimme muutaman muunkin kävelijän.
Elisaaren luontopolku on toki helpohko, mutta muutama tiukempi nousu ja poluilla esiin nousseet puunjuuret ehkä kääntävät reitin nippa nappa keskivaativaksi. Korkeuseroa on korkeintaan 15 metriä.
Saaripolut ovat usein mukavia ja mielenkiintoisia, eikä Elisaari tehnyt tähän poikkeusta. Paikka kahviloineen ja palveluineen (täällä voi vuokrata myös soutuveneen tai sup-laudan) on todella mukava. Luonto on erikoista ja ainutlaatuista. Hieno kesäpäivän kohde!
Sijainti (parkkipaikka): N=6652922.514, E=327546.770 (ETRS-TM35FIN)
Sijainti (luontopolun lähtöpiste): N=6653246.514, E=327438.770 (ETRS-TM35FIN)
Voit seurata retkitunnelmiani myös Instagramissa: @luontopolkumies ja Facebookissa
Muita Luontopolkumiehen reittejä lähistöllä:
Onko reittiin tullut muutoksia? Jotain korjattavaa, lisättävää, kommentteja? Lähetä postia Luontopolkumiehelle
Tämän blogin suosituimmat tekstit
Päivämäärä: 29.9.2018 Luontopolkumiehen reittinumero: 45 Reitin pituus: 7,5 km Kohokohdat: Meikonjärven rannat, loistavia istuskelupaikkoja melkein koko reitin ajan. Opasteet ja kyltit: Hyvät Parkkipaikka: Korsonlammentie 31. Iso parkkipaikka. Lauantaina puolen päivän maissa melko täyttä! Jalkineet/varusteet: Välillä mutainen reitti. Valitsisin itse vaelluskengät tai kumisaappaat. Yllättävän moni vastaantulija liikkeillä lenkkareissa. Olin kuullut paljon Meikon ulkoilualueesta Kirkkonummella. Toistaiseksi en ollut käynyt siellä, koska Etelä-Suomen Retkeilyoppaassa mainitaan, ettei alueella ole merkittyjä reittejä. No, tieto vanhenee ja niin tämäkin - nykyisin Meikossa on kolme merkittyä reittiä ja onneksi löysin niistä tietoa googlen avulla. Laitoin navigaattoriin osoitteeksi Korsonlammentie 31, Kirkkonummi ja löysin paikalle helposti. Parkkipaikka on todella tilava ja aamulla siellä oli hyvin tilaa. Päivän mittaan se kyllä täyttyi vauhdilla. Infotaulussa on melko vähän tie
Lapakiston retkeilyreitit Lahden Nastolassa
Päivämäärä: 28.5.2018 Luontopolkumiehen reittinumero: 22 Reitin pituus: Sammalistonpolku ja Pitkäjärvenpolku yhteensä n. 6.0 km Kohokohdat: Lampi- ja järvimaisemat, paljon eripituisia reittejä Opasteet ja kyltit: Hyvät. Itselleni osui yksi hieman epäselvä kohta, josta selvisin karttaa lukemalla. Parkkipaikka: Useampi parkkipaikka Ristikankaantien ja Sammalistontien risteyksessä Varusteet/jalkineet: Yllättävän kosteaa jopa näin kuivan kauden keskellä. Vaelluskengät OK, kumisaappaat varmasti tarpeen kostealla kaudella.  Lapakiston reiteistä mainittaessa täytyy aloittaa mainitsemalla sinne vievä hiekkatie, joka oli ainakin nyt todella heikossa kunnossa. Kuoppainen ja täynnä raiteita, varsinkin viimeinen kilometri. Itse kävelyreitit sen sijaan ovat erinomaisia ja valitsemani reitin varrelle osui neljä kaunista lampea tai järveä, jotka tuntuivat yksi toisensa jälkeen aina kauniimmilta ja mukavammilta, joten oma mielialakin kohosi koko ajan. Mutta palataanpa alkuun ja aloitetaan kronol
Päivämäärä: 13.5.2018 ja 19.8.2020 Luontopolkumiehen reittinumero: 18 Reitin pituus: 10 km/5 km Kohokohdat: Pilvijärvi Opasteet ja kyltit: Opasteet kohtalaiset. Muutamassa kohdassa ongelmiakin reitin löytymisessä. Parkkipaikka: Söderkullan koulu, Neiti Miilintie 3 , tai Möträskintiellä lähempänä Pilvijärveä. Varusteet/jalkineet: Suureksi osaksi kalliota ja kangasta, melko kuivaa. Normaalioloissa lenkkareillakin pärjää. Söderkullan ulkoilureittejä on valittavissa kaksi eri pituutta, viiden tai kymmenen kilometrin reitti. Kävelin viiden kilometrin kierroksen toukokuussa 2018 ja koko kympin elokuussa 2020. Pilvijärvellä olin käynyt pari kertaa jo ennen blogin pitoakin ja tiesin sen mukavaksi retkikohteeksi - sen rannalla kulkee mukavia polkuja ja rannoilla on paljon hyviä taukopaikkoja. Auton voi parkkeerata koulun pihaan. Täältä lähtee iso määrä erilaisia ulkoilureittejä, mutta 5 ja 10 kilometrin luontopolkujen ympyräreitit alkavat muutaman sadan metrin päästä. Seuraa sinisiä
Luontopolkumies. Asun Helsingissä, mökkeilen Etelä-Savossa. Kävelen mielelläni luontopolkuja ja merkittyjä retkeilyreittejä - ja haluan jakaa niistä tietoa muillekin. Hyvä luontopolku: monipuolista luontoa, monenlaista metsätyyppiä, monenlaista kävelyalustaa. Hyvät kyltit ja opasteet. Plussaa istuskelupaikoista ja pitkospuista!
Kasken kierros Kolin kansallispuistossa Lieksassa
Mäkrän kierto Kolin kansallispuistossa Lieksassa
Kirveslammen kierros Leivonmäen kansallispuistossa
Koskikaran kierros Leivonmäen kansallispuistossa
Näytä enemmän Näytä vähemmän