fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi hi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi hi fi fi hi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi es es fi fi fi da fi fi fi fi fi ceb fi lt fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi lt fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi en fi fi fi tr fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi pt fi fi it fi fi fi fi en fi fi fy en en ca en en fi et id it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi pt fi fi fi fi en fi en fi et it fi fi es fi it fi fi it es fi fi et fi fi fi en fi fi fi fi it en nb fi fi fi fi fi en fi fi fi en hbs_lat fi fi sq sv de et fi cs fi fi fi pl fi fi fi fi sv fi fi fi it fi ceb fi fi fi en en fi fi en fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi hbs_lat fi et fi fi sv fi fi fi fr fi fi de en et lt fr fi es fi fi fi fi fi fi en sv es en fi fi fi fi fi fi fi fi et fi fi fi fi fi it fi fi fi fi et en fi fi fi fi fi fi pt fi cs fi en fi fi it fi fi et fi es fi fi fi fi pt fi it it it it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi pt fi fi fi fi fi fi fi fi fi nl fi it fi hu fi fi fi fi fi it fi fi fi fi fi fi de fi et fi fi en eo fi fi fi fi fi fi fi en fi en sv fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi gl fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi en vo fi fi fi en fi fi fi fi pt nb da fi fi en en fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi en fi fi en fi en fi fi fi fi fi
SRK:n rippikoulussa vahvistui oma tie | Omat polut © - etnisten vanhoillislestadiolaisten kertomuksia ja kokemuksia
Tervetuloa Verkoston Poluille – etniset vanhoillislestadiolaiset!
← Erilaisena syntynyt: ”On ihanaa kun saa olla näkyvä itselleen ja muille”
Arman ja nerokkaasti koodattu saippuapala →
18 huhtikuun, 2017 · 06:33
SRK:n rippikoulussa vahvistui oma tie
” –  Se on elämän paras viikko, ota kaikki irti siitä! Niin monet rippikoulun käyneet olivat sanoneet minulle.
Ajattelin, että jos tämän pitäisi olla elämäni parasta aikaa, niin millaistahan se elämän kaikista huonoin aika sitten olisi. En kuitenkaan  vetänyt uskovaisuusviittaa ylleni ja jälkeen päin ajateltuna hyvä niin.
Vanhemmat toivoivat, että palaisin kotiin taas uskovaisena. Sain kuitenkin rippikoulusta entistä varmemman olon siitä, että tein oikean ratkaisun jättäessäni uskon. Ja että elämä kantaa.
Olin onnellinen siitä, että myös minun ripille pääsyni nähtiin juhlimisen arvoisena asiana, vaikken uskovainen ollutkaan.”
Tunsin itseni hyvin isoksi, kun Tervetuloa rippikouluun -esite eräänä päivänä pilkisti muun postin seasta.
Olin ilmoittautunut yhdelle [SRK:n] kristillisten kansanopistojen järjestämistä rippileireistä.
Päivät kuluivat ja viimeisenä koti-iltana alkoi vimmattu pakkaaminen: Mitä tulen tarvimaan viikon aikana, minkä voi jättää kotiin?
Mihin laukkuun pakkaan tavarani? Missä on Raamattu ja muistiinpanovälineet?
Olin kieltänyt uskoni jo hyvissä ajoin ennen rippikoulua ja ”epäuskoisena” meno leirille jännitti kovin. Leiriporukassa (leiriläiset,isoset, isännät..) oli lisäkseni vain yksi toinen uskonsa kieltänyt. Tunsin siis oloni alusta lähtien melko ulkopuoliseksi.
Uskovaista esittämällä olisi varmasti ollut helpompaa päästä porukoihin mukaan, mutta se ei tullut kysymykseenkään. Leirillä oli minulle yksi ennestään tuttu henkilö, joka tiesi uskon kieltämisestäni.
En siis vetänyt uskovaisuusviittaa ylleni, ja jälkeen päin ajateltuna hyvä niin.
Kansanopistolla järjestettiin samaan aikaan myös toinenkin rippileiri, jonne yllättäen menivät ainoat kaverini kotipaikkakunnaltani. Yritin kuitenkin pysytellä positiivisella fiiliksellä ja ajatella, että saisin leiriltä uusia kavereita.
Saavuin opistolle vanhempieni kyydissä. Olimme keskutelleet osan matkasta siitä, miten he toivovat sydämistään, että palaisin kotiin taas uskovaisena. Vaikka sisimässäni tiesin, ettei niin varmastikaan tulisi tapahtumaan, päätin kuitenkin pitää mieleni avoimena sillekin vaihtoehdolle.
Rippileirin ensimmäisenä iltana opistolla järjestettiin seurat, joihin myös leiriläisten vanhemmat oli kutsuttu.
Istuin vanhempieni vieressä ja toivoin seurojen alusta lähtien, että tilaisuus ja koko leiri olisi jo ohi.
Kun seurat olivat ohi ja lähtökahvit juotu, vanhemmat lähtivät kotimatkalle.
Tunsin itseni valtavan hylätyksi. Halusin soittaa heidän peräänsä ja pyytää, etteivät he jättäisi minua yksin.
Jaon huoneen kahden aivan oudon tytön kanssa. Järjestely meni valitettavasti alusta lähtien vähän penkin alle.
Kävi ilmi, että tytöt ovat olleet parhaita kavereita keskenään jo päiväkodista asti. Heillä oli omat juttunsa ja puheenaiheensa, joista minä en tiennyt mitään.
Sen lisäksi he olivat ujoja ja hiljaisia ja he pelkäsivät, että epäuskoni tarttuisi heihinkin.
Oppitunteja oli päivittäin 4-5. Osa tunneista oli ihan mielenkiintoisia, mutta suurimmalla osalla tunneista asiat menivät toisesta korvasta sisään ja toisesta ulos.
Raapustelin muistiinpanovihkooni täyteen kukkasia ja epämääräisiä kiemuroita. Myös huoneen ikkunat ja kattolamput tuli laskettua ajan kuluksi monta kertaa. Muistan edelleen monen huoneen ikkuna- ja kattolamppulukumäärän ulkoa!
Kun tuli aika mennä isännän tentattavaksi ja kertoa 10 käskyä, uskontunnustus ja rakkauden kaksoiskäsky(?) ulkomuistista, muut leiriläiset panikoivat ja sanoivat, etteivät ole opetelleet niitä.
Nauroin sisäänpäin, minun ei niitä ole koskaan tarvinnut opetella, mutta muistan ne vaikka takaperin. Kyllä sieltä seurapenkistä näköjään jotain on tarttunut mukaan.
Leirin henkilökunta yritti parhaansa mukaan nostattaa yhteishenkeä leiriläisten välillä. Koko ajan kaikki huokailivatkin, että voi kun meillä on niin hyvä yhteishenki täällä. Juujuu, helppoahan se on sanoa, jos ei jää porukan ulkopuolelle!
”Se on elämän paras viikko, ota kaikki irti siitä!” monet rippikoulun käyneet olivat sanoneet minulle.
Ajattelin, että jos tämän pitäisi olla elämäni parasta aikaa, niin millaistahan se elämän kaikista huonoin aika sitten olisi.
Laskin joka päivä tunteja leirin loppumiseen. Halusin niin kovasti kotiin!
Kun kotoa soiteltiin ja laitettiin viestejä, annoin heidän ymmärtää, että leiri menee hyvin ja nautin olostani. En halunnut tuottaa pettymystä.
Rippileirin päättyessä kaikki itkivät
Aika mateli viikon puoliväliin, mutta loppuaika sujui yllättävänkin nopeasti.
Leirin kohokohtia olivat lentopalloturnaukset ja päiväreissu metsään. Silloin sai edes hetkellisesti tuntea kuuluvansa porukkaan.
Myös isosten järjestämä sketsi-ilta oli mahtava!
Kun konfirmaatiopäivä viimein koitti, olin todella onnellinen! Edellisenä iltana oli laulettu hyvästelylauluja ja halailtu paljon. Kaikki itkivät leirin päättymistä.
Itkin itsekin – mutta ilosta! Selvisin viikosta ja pääsisin tänään kotiin, näkisin oman perheeni ja päivän päätteeksi saisin nukahtaa omaan sänkyyni!
Istuimme muiden leiriläisten kanssa kirkon etupenkeissä, tytöt vasemmalla puolella ja pojat oikealla. Tunnelma oli juhlava ja joiltakin osin myös kovin haikea.
Jossain kohtaa meidät leiriläiset kutsuttiin kirkon eteen.
Lauloimme rippilaulun, joka on yksi uusista siioninlauluista. Etsin laulun aikana katseellani vanhempiani ja kun näin heidät, kaikki viikon aikana kertynyt paha olo ja ikävä tahtoi purkautua siinä paikassa. Sain kuitenkin pidettyä itseni kasassa, kiitos kirkkoon eksyneen pääskysen, joka lenteli ja rääkyi kirkossa toimituksen ajan ja sai hymyn monen huulille!
Äiti itki koko tilaisuuden ajan ja isäkin näytti hyvin vakavalta. Olin hieman hämmästynyt heidän tunnereaktioistaan, mutta ehkä se oli heille jotenkin liikuttava hetki.
Tai ehkä he ajattelivat, että olen susi lammasten joukossa?
Kun konfirmaatio oli ohi, marssimme parijonossa kirkon pihalle ja muodostimme hyvästelypiirin. Käteltiin, halattiin, toivoteltiin hyvää jatkoa ja annettiin lupauksia jälleennäkemisestä.
Siinä tilanteessa tuli kyllä tyhjennettyä kyynelkanavat kunnolla.
Voin uskoa kuulumatta mihinkään uskonlahkoon
Kun toiset oli hyvästelty, etsin vanhempani ja rutistin heitä kunnolla pitkän viikon jälkeen.
Ei mennyt kauankaan, kun isä kysyi liikuttuneella äänellä, enkö tosiaan haluaisi uskoa. No, en halunnut.
Lähdimme ajelemaan kohti kotia, jossa juhlavalmistelut olivat jo täydessä vauhdissa. Olin onnellinen siitä, että myös minun ripille pääsyni nähtiin juhlimisen arvoisena asiana, vaikken uskovainen ollutkaan.
Melkein kaikki kummit saapuivat onnittelemaan. Ilta sujui rattoisasti rupattelun ja kahvittelun lomassa. Juhlat olivat mielestäni onnistuneet.
Jälkeen päin ajateltuna rippikoulu oli kuitenkin positiivinen kokemus kaiken kaikkiaan.
Siellä sain lisää tuulta purjeisiini ja entistä varmemman olon siitä, että tein oikean ratkaisun jättäessäni uskon. Ja että elämä kantaa.
Ymmärsin myös, että uskoa voi myös ilman erilliseen uskonlahkoon kuulumista ja että uskoa ei mitata teoissa.
Ajattelen, että usko ei ole riippuvainen tekemisistä tai tekemättä jättämisistä.
Ajattelemisen aihetta antoi Entinen vanhoillislestadiolainen nuori.
Lähde: Blogi ”Nyt vapaa olen”.
Aikalainen: Eristettynä ja ulossuljettuna suviseuroihin
Dr. Propelli: Arvio: 40% vl-nuorista irtaantuu liikkeestä
Elämäsi paras viikko: Prometheus-leirit. Prometheus-leirin Tuki ry.
Entinen vanhoillislestadiolainen nuori: Blogi ”Nyt vapaa olen”.
Petri Karvinen: ”Vaihtoehto valmiille näkemyksille” – Prometheus-leireillä on vahva jalansija Ylöjärvellä. Ylöjärven Uutiset 4.3.2015.
Lisa Kärnä: Joukossa, mutta yksin – Suviseurat voi olla myös jokavuotinen muistutus yksinäisyydestä. Yle 1.7.2017.
Meri: Laulun kaupungissa.  Laivat jotka kuiskivat -blogi, 29.6.2015.
Nuoret jättävät vanhoillislestadiolaisuuden – suuri syntyvyys ei kasvata jäsenmäärää. 2009.
Nyt vapaa olen – Kun kaikki on arvioitava uudelleen
Perheellinen vl: SRK:n linjaus: Kun vl-perheen lapsi uskoo toisin, hän menettää vanhempiensa tuen
”Rippikoulun ulkoläksyt”. Suomen evankelis-luterilainen kirkko.
Anna Saraste: Prometheus-leiriläinen käy usein myös rippikoulun. YLE Uutiset 7.6.2012.
Taija Teekkari: Johanna Hurtig: Saako lestadiolaislapsi kasvaa itsenäiseksi moraaliseksi toimijaksi?
Joni Valkila: Vanhoillislestadiolaisten ehkäisykiellon eettisyys ja yhteisöstä irtautuneiden määrä. Uskontojen Uhrien Tuki UUT ry:n Selvityksiä 1, 2013.
Kategoria(t): eroaminen uskosta, hengellisyys, identiteetti, identity, irrottautuminen yhteisöstä, kristinoppi, laestadianism, nuoret, rippikoulu, tuomitseminen, uskon jättäminen, yksilöllisyys
Avainsanat: aikuistuminen, epäusko, henkilökohtainen usko, irrottautuminen yhteisöstä, irtaantuminen, lestadiolaisuus, nuoret, perhejuhlat, ryhmäpaine, sosiaalinen paine, SRK:n rippikoulu, suhde vanhempiin, sukulaiset, uskon kieltäminen, vanhoillislestadiolaisuus
← Erilaisena syntynyt: ”On ihanaa kun saa olla näkyvä itselleen ja muille”
Arman ja nerokkaasti koodattu saippuapala →
2 responses to “SRK:n rippikoulussa vahvistui oma tie”
19 huhtikuun, 2017 17:11
Olen tehnyt itsekin perustavanlaatuisen virheen, kun poikani, esikoiseni oli 14 v. Vein hänet Maitoisiin leirille, en muista oliko se poikaleiri tai sekaleiri, Hän oli sen viikon aivan yksin ja takaisin tullessaan jostain syystä katkera minulle. Jo mennessämme hän osoitti minulle, että tämä viikko tulee olemaan ”kauhea”. Leirin jälkeen asiasta ei puhuttu, enkä uskaltanut kysyä, sillä arvasin. Vasta monta vuotta myöhemmin saimme tietää, että pojallani oli ”Aspergerin syndrooma”, joten hänen elämänsä oli monella tavalla käsittämättömän yksinäinen ja raskas. Erilaisuus on aina vaikea asia, varsinkin jos opettajat ja ”isoset” eivät hyväksy erilaisuutta. – Rippileirilläkin olen ollut Reisjärvellä, opettajana. Silloin opiston johtajana oli Lauri Impiö, joka sitten erotettiin virasta leirin jälkeen. Kävimme myös Artturi Jämsenin kesäkodissa koko konkkaronkka. Jämsen oli silloin kansanedustaja. Oppilaita oli 102. Ei minulla nyt mitään kauhumuistoja ole tuolta leiriltä, mutta se oli silloin, ennen ihmisten ”roskaamista”.
30 huhtikuun, 2017 19:09
Mielenkiintoinen kirjoitus. Luulen että sinulla on jotain sellaista jota ei ole noilla jotka seuraavat sokeasti johtajiaan, noita joitten mielestä me vain olemme oikeassa ja kaikki muut väärässä.
Täytä tietosi alle tai klikkaa kuvaketta kirjautuaksesi sisään:
Sähköpostiosoite (Osoitetta ei koskaan julkaista)
Olet kommentoimassa WordPress.com -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Olet kommentoimassa Twitter -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Olet kommentoimassa Facebook -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Muodostetaan yhteyttä palveluun %s
Ilmoita uusista kommenteista sähköpostilla.
Ilmoita uusista artikkeleista sähköpostilla.
Kävijätilasto: Polulla 29.3.2009 alkaen
3 544 019 lukukertaa
Tilaa blogi - saat sähköpostiisi ilmoituksen uusista postauksista. Kirjoita sähköpostiosoitteesi laatikkoon ja paina nappia:
Liity 217 muun seuraajan joukkoon
Voit tarjota tekstisi julkaistavaksi ja lähettää palautetta
verkostovl(miuku)luukku.com. Voit kommentoida myös artikkelin jälkeen kommenttitilassa.
Kysymys kuuliaisuudesta ja omastatunnosta
I was brainwashed into raging Laestadian beliefs
Hanna Pylväinen, etninen lestadiolainen New Yorkissa
Nuoret jättävät vanhoillislestadiolaisuuden - suuri syntyvyys ei kasvata jäsenmäärää
Vanhemmilleni olen kuin kuollut - vanhoillislestadiolainen homo toivoo keskustelua liikkeen sisälle
Eetu: "Sinä olet luonut minut sisintäni myöten"
Minä irtosin, mutta se ei irtoa minusta
Äitini kohtalo lapsen silmin
Verkosto: SRK:n pääsihteeri Tuomas Hänni…
Jarno: SRK:n pääsihteeri Tuomas Hänni…
Still: Entä jos vanhoillislestadiolai…
Historian opetuksia: Anteeksipyyntö 2010 – historia…
Tosi on: Jorma Hentilä: Tässä uskossa p…
Henri68: Kun on turva laumassa, turvass…
Nimetön_376: Kun on turva laumassa, turvass…
Nimetön 375: Meikkaamiskielto on vl-naisen…
Lapinpöllö: Wanted: Paavali rauhanyhdistyk…
bombauna: Mikko Salmi: Vanhoillislestadi…
bombauna: Meikkaamiskielto on vl-naisen…
SiioninEeva: Muslimit ja lestadiolaiset, ku…
bombauna: Minusta tuli ateisti
Entä jos vanhoillislestadiolaisuuden opit eivät olekaan totta?
Arvet minussa – Outin tarina
Aina särkymiseen saakka, vihjasi arkkipiispa sanojaan varoen
Arman ja nerokkaasti koodattu saippuapala
SRK:n rippikoulussa vahvistui oma tie
ban of birth control (90)
ban of television (23)
concept of sin (34)
get rid of (13)
Kirkko ja kaupunki (9)
Lars Levi Laestadius (4)
O. H. Jussila (1)
puhujien ja seurakuntavanhinten kokous (40)
Löydä Polulta Valitse kuukausi heinäkuu 2019  (1) toukokuu 2018  (1) heinäkuu 2017  (1) toukokuu 2017  (1) huhtikuu 2017  (1) tammikuu 2017  (1) lokakuu 2016  (2) syyskuu 2016  (2) elokuu 2016  (6) heinäkuu 2016  (2) kesäkuu 2016  (1) toukokuu 2016  (3) huhtikuu 2016  (4) tammikuu 2016  (1) joulukuu 2015  (3) marraskuu 2015  (3) lokakuu 2015  (5) syyskuu 2015  (3) elokuu 2015  (2) heinäkuu 2015  (3) kesäkuu 2015  (3) toukokuu 2015  (2) huhtikuu 2015  (3) maaliskuu 2015  (3) helmikuu 2015  (2) tammikuu 2015  (2) joulukuu 2014  (2) marraskuu 2014  (3) lokakuu 2014  (8) syyskuu 2014  (6) elokuu 2014  (7) heinäkuu 2014  (4) kesäkuu 2014  (5) toukokuu 2014  (5) huhtikuu 2014  (8) maaliskuu 2014  (9) helmikuu 2014  (7) tammikuu 2014  (6) joulukuu 2013  (10) marraskuu 2013  (10) lokakuu 2013  (10) syyskuu 2013  (2) elokuu 2013  (7) heinäkuu 2013  (8) toukokuu 2013  (7) huhtikuu 2013  (7) maaliskuu 2013  (6) helmikuu 2013  (4) tammikuu 2013  (9) joulukuu 2012  (5) marraskuu 2012  (4) lokakuu 2012  (7) syyskuu 2012  (5) elokuu 2012  (8) heinäkuu 2012  (7) kesäkuu 2012  (9) toukokuu 2012  (13) huhtikuu 2012  (11) maaliskuu 2012  (9) helmikuu 2012  (6) tammikuu 2012  (9) joulukuu 2011  (6) marraskuu 2011  (5) lokakuu 2011  (16) syyskuu 2011  (15) elokuu 2011  (9) heinäkuu 2011  (11) kesäkuu 2011  (2) toukokuu 2011  (9) huhtikuu 2011  (11) maaliskuu 2011  (8) helmikuu 2011  (4) tammikuu 2011  (8) joulukuu 2010  (3) marraskuu 2010  (4) lokakuu 2010  (13) syyskuu 2010  (6) elokuu 2010  (10) heinäkuu 2010  (6) kesäkuu 2010  (9) toukokuu 2010  (12) huhtikuu 2010  (13) maaliskuu 2010  (16) helmikuu 2010  (13) tammikuu 2010  (24) joulukuu 2009  (9) marraskuu 2009  (12) lokakuu 2009  (23) syyskuu 2009  (21) elokuu 2009  (5) heinäkuu 2009  (13) kesäkuu 2009  (2) toukokuu 2009  (13) huhtikuu 2009  (18) maaliskuu 2009  (8)
Areiopagi: artikkeleita luonnontieteen, filosofian ja teologian leikkauspisteistä
Elämää vl-yhteisön kahleissa: tytöt Pohjanmaalta kirjoittavat
Free in Truth – ex-LCCer's blog
Kaksi maailmaa: 16-vuotiaan Miss H:n blogi
Kun vääryys (valheet) saa vallan
Lähdin. Saanko elää omaa elämääni?
Learning to live free – Life as a former laestadian
Miljoona ja yksi ajatusta
Nyt vapaa olen: ex-vanhoillislestadiolaisen kertomuksia ja kokemuksia liikkeestä irtaantumisesta sekä uuden elämän rakentamisesta
OHO! Siioni: huumorilla vanhoillislestadiolaisesta elämäntapaliikkeestä
Postilloja: ääniä vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen keskeltä
Teuvo Moisa, Uusi Suomi
Vuokko Ilola: Blogisti, Kotimaa24
Mistä puhumme kun puhumme…
ahdistava yhteisö alistaminen avioliitto ehkäisykiellon perustelut ehkäisykielto elämäntapanormit erehtymättömyys erehtymätön yhteisö eristäminen eroaminen uskosta evankelis-luterilainen kirkko hengellinen väkivalta hoitokokoukset hyväksikäyttö identiteetti ihmisoikeudet ihmissuhteet insesti irrottautuminen yhteisöstä kasvatus kiellot kirkko kiusaaminen kontrollointi kristinoppi kyseenalaistaminen lapsen asema lapset lasten seksuaalinen hyväksikäyttö lastensuojelu lestadiolaisuus lisääntyminen luterilaisuus manipulointi mielenterveys naisen asema naispappeus normit nuoret Olavi Voittonen omakohtainen usko omatunto opilliset kysymykset painostaminen painostus parisuhde pedofilia perhe puhujat rauhanyhdistys salailu sananjulistajat seksuaalinen väkivalta seurakuntaoppi sosiaalinen eristäminen SRK:n johtokunta SRK ry. suurperhe synnit syrjintä tasa-arvo tutkimus uhkailu ulossulkeminen uskon jättäminen vallankäyttö valta vanhemmuus vanhoillislestadiolaiset papit vanhoillislestadiolaisuus vastuullisuus vl-yhteisö väkivalta yhteisöllisyys yksilön vastuu
Copyright Omat Polut Network© / Lainattaessa lähde mainittava.
Tämä blogi on lisensoitu.
Omat Polut jonka tekijä on "Omat Polut Network" on lisensoitu Creative Commons 1.0 Suomi lisenssillä.
Tekstit ovat vapaasti lainattavissa, kun lähde mainitaan. Kaupallinen käyttö kielletty.
Omat polut © – etnisten vanhoillislestadiolaisten kertomuksia ja kokemuksia · Vanhoillislestadiolaisuudesta sisältä ja ulkoa – yhteisöblogi
Pidä blogia WordPress.comissa. tekijä WordPress.com.
Privacy & Cookies: This site uses cookies. By continuing to use this website, you agree to their use.
To find out more, including how to control cookies, see here: Cookie Policy
Omat polut © - etnisten vanhoillislestadiolaisten kertomuksia ja kokemuksia
Liity 217 muun seuraajan joukkoon
Already have a WordPress.com account? Log in now.
Omat polut © - etnisten vanhoillislestadiolaisten kertomuksia ja kokemuksia
View post in Reader
%d bloggaajaa tykkää tästä: