en fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi sv fi fi fi de eu fi fi de fi fi fi fi fi fi fi nb en fi fi fi fi fi da sv fi fi sv fi eo en fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi et fi fi fi fi fi fi pt fi et fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it lv fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id id fi fi fi es en fi fi fi fi ja fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi en fi
Selaan puhelintani keskellä yötä ja huonettani valaisevat välkkyvät videot. Ystäväni ovat juhlimassa, ja minä olen jäänyt kotiin – taas. Kipukohtauksen aallot lyövät ylitseni, eivätkä ne tunnu hellittävän millään. Kova kipulääke saa minut pökkyräiseksi ja itkuiseksi. Minua harmittaa ja suututtaa. Harmittaa, etten päässyt taaskaan mukaan, ja olen suuttunut sairaudelleni, jolla on erityinen taito pilata menojani. Elämäni muistuttaa kroonikkomummon arkea; nukun huonosti, yöpöydälläni on dosetti, en voi tehdä suuria fyysisiä ponnistuksia ja katson aina iltaseitsemän uutiset.
Välillä minusta tuntuu, kuin olisin kehittänyt kuplan ympärilleni. Se kattaa vain minut ja sairauden. Elämä pyörii kivunhoidon, seuraavan lääkärikäynnin ja selviämisen ympärillä, eikä kukaan muu tunnu enää puhuvan samaa kieltä kanssani. Muutama päivä sitten lääkäri naistentautien poliklinikalta kehotti puhelimessa siirtymään oopiumjohdannaisiin särkylääkkeisiin. Kuilu minun ja ystävieni välillä vain kasvaa. Syömieni lääkkeitten takia alkoholi ei enää sovi. Bileissä istun limu kädessä ja tunnen itseni typeräksi. En pääse vitseihin mukaan eikä nousuhumala saa minua kikattamaan muitten mukana. On vain minä ja kuplani. Haluan kotiin nukkumaan kellon lyödessä yhdeksän, ja baariin (saati yökerhoon) meno tuntuu absurdilta ajatukselta. Ja niin löydän itseni taas tutusta tilanteesta: ystäväni lähtevät jatkamaan iltaa baariin ilman minua.
Viime viikot ovat menneet pitkälti bussissa matkalla töihin, töissä ja töistä palatessa sängyssä peiton alla. Nostan lääkeannostani päivä päivältä, jokailtainen pahoinvointi, kipuaalto ja lääkepölly tulee koko ajan nopeammin. Minuun sattuu fyysisesti ja henkisesti. En jaksa kiinnostua samoista asioista kuin ennen, ja käyn teatteriharjoituksissa vain tapaamassa ystäviäni. Liikunnalliset treenit istun salin reunalla, eikä kukaan katso enää ihmetellen. Kykenemättömyydestä ja uupumuksesta on tullut iso osa arkeani ja se vaikuttaa suoraan ihmissuhteisiini. Rakas kämppikseni saa kuulla päivittäin tilannepäivityksiä kipuni voimakkuudesta ja vuotoni määrästä. Saatan viettää useita tunteja yössä vessassa ja pitää valoja päällä, kun herään kipuihin. Olen valittanut, itkenyt ja vuodattanut. Olen myös joutunut sanomaan, etten pysty pitämään illanistujaisia luonamme, sillä olen liian kivulias ja väsynyt olemaan sosiaalinen. Ja jos jostain onnistun riipimään voimia menemään ulos ystävien ilmoille suhteellisen kivuttomana päivänä, minulla ei ole juuri mitään muita kuulumisia kuin sairauteni. Karua, vai mitä?
Mutta tiedän, että tämä on väliaikaista. Ja toivon, että ystävänikin tietävät sen. Tämä uupunut, kipulääkkeistä hieman sekaisin oleva tyttö ei ole oikea minä. Ennen nautin sosiaalisista menoistani, mutta nykyään iltani kuluvat eri tavoin: sängyssä kirja tai dokumentti edessä, ja joskus uskaltaudun pidemmälle kävelylle.
Pienistä asioista on tullut suuria. Siinä ehkä piilee kroonisen sairauden tuoman myllerryksen hyvä puoli; alan arvostamaan pieniä suuria hetkiä - niitä, jotka tekevät arjesta kullanarvoista. En tarvitse endorfiiniryöppyjä ja suuria menoja tunteakseni olevani elossa. Silti osa minusta harmittelee, ettei elämääni juuri kuulu sellaisia enää. Ne ovat vain muuttaneet muotoaan.
Onneksi kotona odottaa kämppis, jonka kanssa voin syödä iltapalaa ja katsoa jakson Ruotsin miljonääriäitejä. Silloin unohdan hetkeksi aikaa vatsassa puristavan nyrkin ja muistan sen, mikä on totuus: kaikki järjestyy.
Vieraskynä: Yksi ominaisuuksistani - PCOS (PCOS-viikko 2022)
Kohti aikuisen minun elämää, kohti lapsuuden haaveita
En ole nuori perusterve nainen
“Jokaisen tarina ansaitsee tulla kuulluksi” - Näistä syistä kirjoitamme blogia
Unettomuuden syy ja hyvästini bloggaajana
Pääsin eroon turvotuksesta - ruokavalion muutos
Vieraskynä: Endometrioosin monet vaiheet - kokemustarina avanteesta (Endometrioosiviikko 2022)
Mitä on elämä leikkauksen jälkeen?
Vieraskynä: Neuropaattinen vulvodynia – tarinani kivusta ja hoidosta (Vulvodyniaviikko 2021)
Vieraskynä: ”Hyi, sulla kasvaa viikset” (PCOS-viikko 2021)
Siinä on vuori, nyt kiivetään
On kohtu ja varakohtu
Pari sanaa jatkuvan kivun lääkehoidosta
Positiivinen raskaustesti 3 päivää ennen leikkausta
"Ei tartte auttaa" otsassa pienestä asti
Gynekologinen tutkimus – mitä ja miksi?
Milloin on vertaistuen aika?
Kuinka sain PCOS diagnoosin?
Enemmän haittaa kuin hyötyä, mutten irti päästä
Jokainen tsäänssi on mahdollisuus
Minä valmistun kandiksi, kaikesta huolimatta
Mä en ole laiska
Sisäinen ja ulkoisesti epämääräinen sairaus
Matka sinne ja takaisin
Olen juuri oikeassa paikassa juuri nyt
Vieraskynä: Minun PCOS-tarinani (PCOS-viikko 2020)
Se riittäköön minulle nyt
Puhelu, joka muutti kaiken
Miksi mä pelkään lääkäreitä
"Taatana mä pärjään kyllä"
Kipuunkin pitäisi kiinnittää huomiota
Kun suurimmasta haaveesta tuleekin suurin pelko
Puhu minulle kuin ihmiselle
Vieraskynä: En natt på akuten
Vieraskynä: endometrioosia sairastavan äiti
Menkää ja pankaa ...seksielämänne arvot tärkeysjärjestykseen!
Alokas Mäkelä, ei astu palvelukseen
Enemmän kuin olisin halunnut antaa
Mikä on vapaa-ajan hinta?
Sivuoireiden ja opiskelun sekamelska
Jos nyt ensin tämä kandi
Sinä olet minun ihmeeni
Vulvodyniaviikon vieraskynä: Emilian tarina
Seksin ei kuulu sattua
Turvotusvatsojen vertailua ja tärkeää vaikuttamista
Sairauden ja ystävyyden yhteenlasku
Kun arki on taistelua
Se antaa enemmän kuin ottaa
Äidiksi PCOS:sta huolimatta: Sarin tarina
Miten varautuu potilas, joka pelkää tai jännittää?
Olen pahoillani, tänään en jaksa
On olemassa hyvääkin hoitoa
"Unohdatko sä mun pimpin?!" ja muita kommelluksia
Miksi kivun lääkitseminen on tärkeää?
Moona-blogin uusien kirjoittajien haku on auki!
Pelko kivusta vai kivuttomuudesta?
Ei endometrioosin ja kivun voittajaksi, vaan onnelliseksi
Kaikki, mitä olet halunnut tietää lapsettomuushoidoista
Olenko minä pelkkä endometrioosi?
Vieraskynä: Onneksi uskaltauduin nuorten vertaistukileirille
Vieraskynä: Endometrioosi ystävän näkökulmasta
Vieraskynä: ”Voi v***u, mitä mä nyt teen?” – elämää endometrioosia sairastavan kanssa
Endometrioosiviikon 2019 teemana on yhteenkuuluvuus
Voiko kivun kanssa ystävystyä?
Kipuun tottuminen voi olla tuhoisaa
Psyykkinen tuki osana kroonisen sairauden hoitoa
Lapsettomuuden kipuilut vaihtuivat synnytyspelkoon
Sipsikaljavegaani ilman sipsiä tai kaljaa
Ensimmäinen ja tuskaisin kesäviikko
Endometrioosini oireilee myös raskausaikana
Elämää utuisten lasien takaa
Kellä kulta, sillä onni
Keinot, joilla yhdyntäkipujani on yritetty hoitaa
Opinnot etenee kivuista huolimatta
Vieraskynä: Äiti, tytär, endometrioosi
Vieraskynä: Tämä on minun sairaus, hanki oma
Vieraskynä: Seksittömyys rasittaa suhdettamme
Raskaus parantaa endon ja muita legendoja
Vuodessa yli 1400 euroa sairastamiseen
Uusi vuosi mutta vanha ystävämme – endometrioosi
Vinkkejä, miten saada endometrioosidiagnoosi
Niin kauan kaivattu, pelottava raskaus
Kun väsymys ei väisty
En ole lapsivihaaja, en vain halua lapsia
Parisuhteen ja endometrioosin yhtälö
Ne pienet suuret asiat
Kipu tekee säröjä sisimpään
Leikkaus takana – elämä edessä?
Tärkein on läheisten tuki
19-vuotias vai sittenkin 70?
Miten suhtautua uteluihin lapsista?
Odottavan aika on ikuisuus
Yhdyntä sattuu niin, että itkettää
Haaveena opiskelupaikka ja diagnoosi
Konehuoneen kipukimara – elämää endometrioosin kanssa
Kivuttomuudella kirottu ja siunattu
Joskus oma diagnoosi osuu oikeaan
Opinnäytetyö yhteistyössä Nuori nainen ja endometrioosi –projektin kanssa
Anonyymi chat tarjoaa mahdollisuuden kysymyksille ja keskustelulle
Moona on meidän tästä päivästä lähtien!
adenomyoosi Aiempaa enemmän Aino Alina Anna Anna Pajari Aurora Charlotta diagnoosi Elisa Elisa endometrioosi endometrioosi endometrioosi gynekologi Hemppu hermokipu hoito huumori hyvinvointi identiteetti J Janika Juliaana Katinka keskenmeno kipu kipukohtaus Kiputar krooninen kipu kuukautiskivut lapsettomuus lapsettomuushoidot leikkaus limakalvot lääkkeet lääkkeiden haittavaikutukset Maria Ninni nuoruus opiskelu orgasmi parisuhde PCOS pelko raskaus Rohkelikko runsaat kuukautiset ruokavalio seksi Sivustakatsoja suolen toiminta Susanna synnytys toinen sairaus tuki turvotus Tuutikki työelämä tärinäkipu ulostaminen vaginakivut vatsakivut vauvakuume vertaistuki vieraskynä vinkkejä virtsaaminen vulvodynia väsymys yhdyntäkivut ystävyys
Menkat ei saa estää elämästä
Facebook Instagram Twitter SnapChat @korentory #moona
Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry
Korento ry toimii endometrioosin, adenomyoosin, PCOS:n ja vulvodynian kanssa elävien edunvalvojana.
Tutustu Korentoon tarkemmin tästä linkistä.
Kipuja? Menkat? Outo tunne?
Tänään toista, huomenna muuta.
Copyright Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry