fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en en en en en en fi fi fi fi en fi fi fi en en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi en en en it fi nb en et en et fi fi fi fi fi fi fi en it fi en fi en fi en fi sv es fi en en fi
pikkuhelistin: Katsaus menneeseen ja vähän tulevaankin
Niin on taas vuosi vierähtänyt, joten tehdäänpäs pieni katsaus menneeseen vuoteen.
Kuluneena vuonna ei ole liiemmälti tuntunut olevan aikaa skräppäykselle eikä intoa bloggailulle. Olin itseasiassa melko hämmästynyt kun laskin vuoden aikana tehdyt leiskat, joita oli kertynyt 41 kappaletta. Näiden lisäksi valmistui 2 (ja puoli) minialbumia. Silti musta tuntuu, että en oo skräpänny juuri ollenkaan ja edellistä kertaa papereiden parissa en enää edes muista.
Kuluneesta vuodesta olen kasannut monen muun tavoin Project Lifeä. Aluksi ajattelin, että ihan joka päivältä ei tarvi olla kuvaa mutta kun muutamilta ensimmäisiltä viikoilta oli otettuna kuva per päivä ei voinut enää tyytyä vähempään. Joskus päivän kuvaan oli vaikea keksiä aihetta ja välillä taas oli ylitarjontaakin. Kausittain iski myös kisaväsymys koko hommaan mutta pääasiassa oon ollut innoissani ja todella tyytyväinen, että aloin moiseen projektiin.
Project Life oli mun mielestä aivan loistava tapa tallentaa meidän ensimmäistä vuotta kolmen hengen perheenä. Paljon asioita olisi jäänyt unohduksiin ilman PL:ä ja tavallisen skräppäyksen keinoin olisi ollut mahdotonta tallentaa yhtä paljon vauvaperhearkea. Perinteisen skräppäyksen korvaajaksi Project Lifestä ei kuitenkaan mun kohdalla ainakaan ole. Voisin hyvin kuvitella vielä toistekin tallentavan koko vuoden tapahtumat Project Lifeen mutta en voisi kuvitella että se olisi ainoa tapani säilöä muistoja ja valokuvia.
Aluksi mun oli tarkoitus esitellä PL-aukeamia blogissakin mutta PL tuntuu monella tapaa niin paljon henkilökohtaisemmalta kuin tavalliset skräppisivut, että en halunnut niitä julkaista. Myös tavallisia leiskoja on joutunut "sensuurin kouriin" enemmän kuin aikaisemmin.
Ettei postaus menisi pelkäksi jaaritteluksi täytyy tähän väliin läväyttää tiskiin peräti kolme leiskaa, joihin sensuuri ei ole iskenyt. Tällä kertaa kaikki meidän neidistä. Leiskojen syntyprosessista ei tällä kertaa tule mitään juttua, koska muistikuvat kyseisistä tapahtumista ovat vähän hatarat. En ole edes varma siitä, koska nämä on tehty :D
Lopuksi täytyy myös tunnustaa, että tämä vuosi oli myös jonkinlainen kriisivuosi koko harrastuksen suhteen. Välillä mietin jopa ihan tosissaan, että lopetan koko jutun (niin skräppäämisen kuin blogin pitämisenkin) kun ei kerran ole aikaa. Ja jos sitä aikaa olisikin joskus ollut, ei ollut mielenkiintoa. Muidenkaan blogeja ei huvittanut paljon selailla kun itse ei päässyt tekemään. Ärsytti vaan. Sitten alkoi jo tuntuakin siltä, että on jo ihan ulkona koko blogimaailmasta. Nyt kuitenkin alkaa taas kaipuu papereiden pariin olla niin valtava ja kauhistuttaa ajatuskin, että meinasin luopua kaikesta ihanasta skräppäyssälästä! Muiden blogeja katsellessa huvittaa itsekin väsätä leiska tai pari. Inspiraatiota ja innostusta tuntuu kerääntyvän päivä päivältä enemmän. Tällä hetkellä mun askarteluihanuudet vaan ovat edelleen muuton jäljiltä osittain pahvilaatikoissa odottamassa pääsyä uutukaisen skräppäyskopperon hyllyille.
Kyllä se skräppäys on edelleen mun intohimo! Tästä voidaan siis päätellä, että minäkin olen pöytäpaikkani varannut huhtikuiseen Intohimona Skräppäys-tapahtumaan Tällä kertaa tämä huippumahtis tapahtuma järjestetään 21.-22.4. Kylpylähotelli Peurungassa, Laukaassa. Ja koska viime vuotinen tapahtuma jäi multa harmillisesti välistä, odotan kevään tapahtumaa sitä suuremmalla innolla!
Tunnisteet: 12x12, Intohimona skräppäys, Project Life, scrapbooking
Kyllähän ihmiset pitää taukoja muistakin harrastuksista. Vaikkapa lenkkeily vähenee usein kun lapset on pieniä, ja sitten taas muutaman vuoden päästä pääsee lenkille useammin ja pystyy tekemään pitempiä lenkkejä.
Joten hyvä että et heivannut skräppäilykamppeita tai laittanut blogia kiinni - kyllä ne aina odottavat sitä, että sinulla on aikaa ja huvitusta. Ihan kuin mieheni lenkkarit odottelivat meidän eteisessä silloin, kun lapset olivat pieniä :-)
Kiva taas nähdä skräppäyksiäsikin, suloisia sivuja!
Hyvää uutta vuotta! Ja nähdään Peurungassa!
1. tammikuuta 2012 klo 10.28
Ja kuten sanottu, hyvä ettet heittänyt kamoja pois - taukoja tulee, mutta tuskin sitä harrastamista silti kannattaa kokonaan lopettaa!
1. tammikuuta 2012 klo 12.49
Vähän samanlaisia ajatuksia myös täällä Project Lifen suhteen. Mullakaan se ei ole korvannut tavallisen skräppäyksen tarvetta eikä kaipuuta. Ja siksi olen kyllä päättänyt jatkaa PL:n kokoamista tänäkin vuonna.
Edellisten kanssa samoilla linjoilla, ihanaa kun et laittanut skräppäyskamoja poistoon. Eikä tällä blogimaailmalla kannata stressata, kyllä täällä aina ihmiset säilyy =)
1. tammikuuta 2012 klo 13.56
hyvää alkanutta vuotta! ja älä stressaa, välillä saa toki pitää taukoakin.. hyvä ettet sentään heittänyt tarvikkeita menemään!
1. tammikuuta 2012 klo 17.21
jee, kiva nähdä taas! ja tosi söpösiä sivuja. hulluhan oisit ollu, jos oisit tarvikkeet ja koko harrastuksen lopettanut kokonaan. hui! ;D taukoja tulee väkisinkin, mut ei oteta ressiä siitä.
1. tammikuuta 2012 klo 18.00
Ja hirmustihan sä oot kerinnyt askartelemaan! :O
Koko viime vuosi on kyllä ollut aiempia vuosia hiljaisempaa kautta koko blogirintamalla. Välillä jopa tuntui sille että onkohan koko skräppäys ihan menossa jo pois muodista, kun inspishaasteisiinkaan ei aina kovin paljoa osallistujia tullut ja monet blogit hiljentyivät. Eikä uusia skräppäysblogeja pompsahdellut esiin samaa tahtia kuin aiemmin. Eli en kyllä usko että olet kovinkaan ulkona blogimaailmasta kuin mille saattaa tuntua.
Tauko askartelusta ja blogistakin tekee ihan hyvää, ja onneksi et kerinnyt heittämään askartelujuttuja pois!
2. tammikuuta 2012 klo 1.54
Voi, mäkin aattelin, että äitiyslomalla innostun, mutta mun into on riittänyt vaan kaikkeen muuhun, mutta ei siihen intohimoon, skräppäämiseen, että kaivaisin kaikki tavarat esille ja alkaisin näpertää.. kaikkein tärkeintä on se, että ne odottaa siellä laatikossa, kun se inspiraatio iskee ja sillon saa mitä parhaimpia tuloksia aikaan! :) joskus voi olla hiljaisempia kausia ja saa kerättyä sitä uutta intoa. Kaikesta vaan pitää osata nauttia ja munkin blogeilu on jäänyt viime aikoina vaan kuvailuihin... jonain päivänä taas, kun jaksaa :)
5. tammikuuta 2012 klo 10.27
Mulla on samanlaisia kuivia kausia skräppäyksen suhteen, ei niistä kannata välittää. Into tulee taas kun on tullakseen.
Kivaa että olet tulossa Intohimona skräppäykseen! Nähdään siellä.
12. helmikuuta 2012 klo 19.27
Hirweeen, hirweeen kivaksi oot taikonut tän sun blogin=) Sun pitää pitää mulle joku ohjeistuskurssi kun oon näiden koneiden kanssa niin amatööri, että ihan perussivut sain kasaan;)
23. helmikuuta 2012 klo 16.09
Blogissani on jotain sinulle! :----)
25. maaliskuuta 2012 klo 12.28
17. elokuuta 2012 klo 19.45
Im not able to view this website properly on firefox I believe theres a drawback
Wow, this is very fun to read. Have you ever considered submitting articles to magazines?
I agree using the author that individuals need to discuss the knowledge we gain!
There will not be many websites with info like this man! Bookmarked!
these days. a lot more articles like yours needed
16. elokuuta 2021 klo 17.04
Tilaa: Lähetä kommentteja (Atom)
Skräppään tyttärestä ja miehestä, elämän pienistä ihmeistä. Kissoista ja kodista, tavallisesta arjesta. Minusta ja muista. Siksi, että muistan.
Katsaus menneeseen ja vähän tulevaankin
Craftica Scrapbooking Challenge (10)
Heinikka Design Team (2)
Sata kuvaa päivässä (5)
Wreck this journal (5)
Feedjit Live Blog Stats
Teema: Yksinkertainen. Sisällön tarjoaa Blogger.