fi fi fi sv fi fi fi fi sv fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi es es es tr en fi fi fi en fi fi fi fi fi fi en en fi fi sv fi fi en en en en en en en en en fa en en en en en en en en fi fi fi fi fi
Myös vaarallisuudelta suojelu voi olla vaarallista - THL-blogi
Avaa haku Sulje haku Avaa valikko Sulje valikko
Jaa somessa Jaa Facebookissa Jaa Twitterissä Jaa LinkedInissä Jaa WhatsAppissa
Erityisesti hiljaisina kesäaikoina media kirjoittaa mielellään shokkiotsikoin hansikaskuristajista ja Jaguar-kaahareista, jotka herättävät kysymyksiä siitä, eikö yhteiskuntaa voisi suojella paremmin vaarallisilta yksilöiltä.
Tätä kysymystä on pyöritelty koko satavuotiaan Suomen itsenäisyyden ajan. Ne ideanikkarit, jotka keksivät kuolemantuomioiden käyttöönoton tai laitokseen sulkemisen loppuiäksi sopivaksi ratkaisuksi, eivät välttämättä tule ajatelleeksi, että näitä keinoja on joskus kokeiltu, ja niistä on luovuttu syystä.
Vielä autonomian aikana 1800-luvulla Siperiaan lähettäminen toimi ratkaisuna jonkin aikaa, mutta viimeistään 1800-luvun loppupuolella Suomen suuriruhtinaskunnassa pohdittiin jo ankarasti, mitä tehdä niille rikoksentekijöille, jotka eivät olleet tasapainossa, mutta jotka eivät olleet myöskään selvästi ”mielenvikaisia” – syyntakeettomat olivat säästyneet tuomioilta jo Ruotsin vallan ajalla.
Näiden ihmisten vapaa tahto tuntui tuon ajan tulkinnan mukaan jollakin tapaa häiriintyneen. Ei pidetty oikeudenmukaisena, että he joutuisivat suorittamaan koko tuomion.
kysymystä on pyöritelty koko satavuotiaan Suomen itsenäisyyden ajan
Rikoslakiin kirjoitettiin kompromissiratkaisuna alentunut syyntakeisuus. Rikoksentekijä saattoi olla ”täydessä ymmärryksessä”, ”ymmärrystä vailla” tai ”täyttä ymmärrystä vailla”, mistä viimeksi mainittu tarkoitti neljäsosaa lyhyempää tuomiota.
Ymmärrys oli silti riittävä, jotta ei joutunut laitoshoitoon.
Samaan aikaan yhteiskunnan turvallisuus huoletti. 1930- ja 1950-luvuilla säädettiin lakeja, joilla pyrittiin vähentämään uusintarikollisuutta. Uusintarikollisina pidettiin ennen kaikkea psykopaateiksi diagnosoituja eli henkilöitä, joiden katsottiin aiheuttavan kärsimystä itselleen tai muille. Heidät nähtiin epäsosiaalisena kansanosana, joille suunniteltiin omia psykopaattilaitoksia yhteiskunnasta eristämistä varten.
Jo polkupyörävarkaudet ja viinalla läträämiset tulkittiin yhteiskunnanvastaisiksi teoiksi ja veivät monen epäsäännöllistä elämäntapaa viettäneen pakkolaitos- ja vankilakierteeseen. Laitokset laitostivat ja paluu yhteiskuntaan oli useille mahdotonta.
Pakkolaitos oli tuolloin merkittävä keino suojella yhteiskuntaa psykiatrisen hoidon ohella. Järjestelmästä kuitenkin luovuttiin asteittain, ensin tiukentamalla pakkolaitokseen joutumisen kriteerejä, ja lopulta lakkauttamalla järjestelmä viime vuosikymmenen puolivälissä.
Nykyään puhutaan koko rangaistuksen suorittamisesta, mikä tunnetaan myös ilmaisuna ”päivästä päivään”.
Siinä missä nykyisessä järjestelmässä on puutteensa, sen tarkoitus on samalla suojata, ettei kukaan joutuisi mielivaltaisen vallankäytön kohteeksi. Säpin taakse sulkeminen loppuiäksi on vaarallinen lupa väärissä käsissä ja on oltava tarkkana, millaisen yhteiskunnan arvoja se palvelee.
Esimerkiksi 1960-luvulla vangit kritisoivat vankilajärjestelmän pönkittävän porvarillista hegemoniaa, ja pakkolaitoksiin päätyivät vain jo valmiiksi päähän potkitut – valkokaulusrikollisten koettiin pääsevän helpommalla.
Vapaaehtoiset hoitosuhteet ja yhteistyö takaavat monessa tapauksessa turvallisuuden paremmin kuin pakko ja suljetut laitokset. Hyvällä saa aikaan enemmän kuin pahalla.
Avohoito on saanut huonon maineen, mutta samaan aikaan suomalaiset tutkimustulokset osoittavat, että avohoitopainotteisilla alueilla itsemurhat ovat vähentyneet.
avohoitopainotteisilla alueilla itsemurhat ovat vähentyneet
Psykiatristen sairaansijojen vähentämisen myötä henkirikokset eivät ole lisääntyneet – päinvastoin.
Vahvan, tasa-arvoisen yhteiskunnan on pystyttävä puolustamaan heikoimpiaan. Harvinaiset, skandaalinkäryiset tapaukset ovat tietenkin valitettavia ja tunneperäiset reaktiot ymmärrettäviä, mutta mediankin tulisi tuntea vastuuta mielenterveysongelmaisten asioita käsitellessään.
Esimerkiksi MTV3 uutisoi ”mielenhäiriöisten” tappaneen Helsingissä yli kaksikymmentä ihmistä vuoden 2000 jälkeen sen sijaan, että olisi otsikoinut mieleltään ”terveiden” tappaneen samassa ajassa yli sata.
Mielenterveysongelmaiset eivät ole yhtenäinen ryhmä, jotka voisi niputtaa samaan joukkoon. Se on ryhmä, jonka joukkoon moni suomalainen kuuluu joko pysyvämmin tai vaikeassa elämänvaiheessa.
Riskien sietämisen rajat ovat yhteiskunnallisia päätöksiä. Nuo rajat itsessään ovat useimmissa tapauksissa kaikkein vaarallisimpia, sillä rajat sijoittavat itsen sisäpuolelle ja toisen ulkopuolelle. Tällöin lakkaamme ymmärtämästä myös heitä, jotka ymmärtämystä kaikista eniten tarvitsisivat.
Kirjoitus on julkaistu sanomalehti Kalevassa 21.8.2017, ja se on kirjoitettu 16.8.
Katariina Parhi tohtorikoulutettava Aate- ja oppihistoria, Oulun yliopisto
Hanna Putkonen ylilääkäri Oikeuspsykiatria, THL
Jaa somessa Jaa Facebookissa Jaa Twitterissä Jaa LinkedInissä Jaa WhatsAppissa
Sähköpostiosoitettasi ei julkaista. Pakolliset kentät on merkitty *
Tallenna nimeni, sähköpostiosoitteeni ja kotisivuni tähän selaimeen seuraavaa kommentointikertaa varten.
THL-blogissa asiantuntijamme ottavat kantaa ajankohtaisiin aiheisiin, tulkitsevat yhteiskunnallisten ilmiöiden merkityksiä sekä esittävät uusia näkemyksiä ja ratkaisuehdotuksia. THL:n kannan esittää laitoksen johto. Blogia ylläpitää THL:n viestintäyksikkö.
Evästeet auttavat meitä kehittämään verkkopalveluamme ja parantamaan sen sisältöjä ja saavutettavuutta. Osa evästeistä on välttämättömiä, jotta sivut toimivat oikein. Voit palata asetuksiin myöhemmin Tietoa sivustosta -sivulla. Hallinnoi evästeasetuksiasi.
Evästeet auttavat meitä kehittämään verkkopalveluamme ja parantamaan sen sisältöjä ja saavutettavuutta. Osa evästeistä on välttämättömiä, jotta sivut toimivat oikein. Voit hyväksyä kaikki evästeet tai vain välttämättömät.
Osa evästeistä on välttämättömiä, jotta sivut toimisivat tarkoitetulla tavalla. Välttämättömiä evästeitä hyödynnetään esimerkiksi toiminnallisuuksissa, joissa käyttäjä tekee valintoja, kuten evästesuostumusasetukset. Välttämättömät evästeet tallentuvat selaimeesi automaattisesti, kun käytät verkkopalvelua, emmekä pyydä niiden käyttöön erikseen suostumustasi. Välttämättömät evästeet säilyvät selaimessasi enintään vuoden ajan.
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookie is used to store the user consent for the cookies in the category "Analytics".
The cookie is set by GDPR cookie consent to record the user consent for the cookies in the category "Functional".
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookies is used to store the user consent for the cookies in the category "Necessary".
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookie is used to store the user consent for the cookies in the category "Other.
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookie is used to store the user consent for the cookies in the category "Performance".
The cookie is set by the GDPR Cookie Consent plugin and is used to store whether or not user has consented to the use of cookies. It does not store any personal data.
Sivustolla on käytössä Google Analytics -ohjelmalla tehtävä sivuston kävijäseuranta. Google Analyticsin evästeiden tallentamia tietoja ovat esimerkiksi mitä kautta käyttäjät sivulle tulivat (hakukone, suora linkki tms.), millä sivuilla käyttäjät kävivät ja kuinka pitkään käyttäjät sivuilla olivat.