fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en ml fi fi fi fi en eo cs fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en cs fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi de fi fi fi fi cs fi fi fi fi cs fi fi fi
Loma alkoi. Oon nyt pari päivää toipunut syksystä ja voisin nukkua kellon ympäri. En ole ikinä ollut niin stressaantunut kuin tänä syksynä. Viimeisen tentin jälkeen iski välittömädti migreeni ja nenäverenvuoto ja olemukseni on tavallistakin kalpeampi. Käytiin torstaina siskon kanssa syömässä kiinalaisessa ja katsomassa Ihmeotukset. Stressistä en viisastunut yhtään ja aloitan keväällä ainejärjestöni Verban tiedotus- ja mediavastaavana kaiken muun homman päälle.
Eilen ompelin hameen ja nyt ulkoilutan sitä ekaa kertaa junassa matkalla Lahteen. Kaveri saa ottaa siitä kuvan tänään Sibeliustalolla. Tää ilta tulee oleen jotain niin ihanaa, oon odottanut tätä enemmän kuin jouluaattoa. Puolen tunnin päästä junan vaihto tikkurilassa.
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Olen taas harrastanut kulttuuria. 9.12. illalla oli ainejärjestöni Verban kulttuurisyksyn päätös teatterissa. Kävimme katsomassa näytelmän Jääräpää. Ohessa omia mietteitäni näytelmästä.
Jukka Heinäsen ohjaama Jääräpää on näytelmä, joka leikittelee stereotypioilla saamelaisuudesta, metallifaneista ja ruotsalaisuudesta. Näytelmän ensimmäisellä puolikkaalla en ollut aivan varma onko tämä älykästä huumoria vai vain stereotypioista väkisin väännettyä huumoria. Näytelmän toinen puolisko kuitenkin kallisti ajatukseni siihen älykkään huumorin suuntaan. Se on kaikessa överiydessään ja korniudessaan lopulta ihan toimiva.
Katja Karhuvuoma on Helsingistä Muonioon muuttanut muutoshaluinen kunnanjohtaja, joka koettaa ajaa Muonion ja Enontekiön kuntaliitosta vastahakoisia kyläläisiä ja omaa appeaan, ”Helsingin herroja” joka solullaan vastustavaa Piera Karhuvuomaa, intohimoista Black Sabbath fania, vastaan. Kaikki ei mene ihan Katjan suunnitelman mukaan ja näytelmän nimi - jääräpää -  kuvaa hyvin kaikkien hahmojen asenteita, kukaan ei ole valmis antamaan tuumaakaan periksi.
Jääräpää on hauska ja kepeä komedia, joka saa nauramaan ja hymyn huulille paikoin jopa kornilla huumorillaan sekä ylilyönneillään hahmojen luonteiden ja piirteiden suhteen. Se ottaa kantaa yhteiskunnallisiin asioihin kuten kuntaliitoksiin komediallisella tavalla ja irvaillaanpa siinä länsimetrollekin, myös englantilainen metallilegenda Black Sabbath nostetaan lähes Jumalan asemaan Pieran, tuon metallin sanansaattajan toimesta. Myös ruotsalaiset saavat osansa naapurillisesta pilkasta Bertilin hahmossa hieman neitimäisenä muotitalon toimitusjohtajana.
Kuitenkin näytelmässä pohditaan myös tärkeitä asioita ja epäkohtia kuten yksinäisyyttä ja naisiin kohdistuvaa perheväkivaltaa. Katja kokee olevansa yksin ja outo tulokas joka ei sovi joukkoon saadessaan vastaansa pahapäisiä ja muutoshaluttomia poromiehiä, joille kuntarajan pysyminen on henki ja elämä. Taustalla häärää myös naisasialiike joka pyrkii lopettamaan naisiin kohdistuvan väkivallan pienen kylän naisiksi hämmästyttävän hyvillä hakkerin taidoillaan ja mukana toiminnassa pyörii myös seudun viimeinen poliisi Liisa. Naisasialiike on esimerkki siitä, miten Lapin syrjäseuduilla virkavalta on resurssien puutteessa kaukana ja välillä asiat on otettava omiin käsiin, jos muutosta aikoo saada, sillä muuten voi olla myöhäistä silloin, kun virkapukuiset lopulta saapuvat. Parisuhdeväkivalta on Suomessa valitettavan yleistä ja naiset kokevat yhä häpeää siitä, että heitä on lyöty vaikka uhri on asiassa se viaton osapuoli jonka ei tulisi kokea häpeää siitä, että hänen koskemattomuuttaan on loukattu.
Näytelmän visuaalisesta puolesta voisi sanoa, että minimalistinen oli tässä näytelmässä toimivaa. Lavasteet olivat melko yksinkertaiset, Lapin talvinen luonto, joka tarpeen vaatiessa muuntui myös sisätilaksi. Taustan maisemat luotiin heijastamalla taustaseinään kuvaa, joka korosti Lapin talven karuutta, mutta ei vienyt huomiota itse näytelmältä. Myös puvustus oli melko simppeli, tavallisia talvihaalareita ja takkeja. Ne korostivat omalta osaltaan hahmojen tiettyä yksinkertaisuutta; koristeellisuus on turhaa vaatteissa ja puheissa. Karvalakki toimii pakkasessa, joten miksi muuttaa toimivaa kaavaa. Visualisessa puolessa oli myös käytetty huumoria ja itseäni viihdyttivät suuresti näytelmän poroja näyttelevät ruskeisiin vaatteisiin puetut näyttelijät. Se oli niin yksinkertainen ratkaisu, että se oli jo nerokkaan rajoilla. Näytelmän äänimaailma oli näin metallifanina omaan korvaani taivaallista. Harvoin kuulee teatterissa Tony Iommin kitarariffejä ja Ozzy Osbournen, yhden nuoruuteni sankareista, laulamista. Kolahti!
Jääräpää perustuu kajaanilaisen Mikko-Pekka Heikkisen samannimiseen vuonna 2014 julkaistuun romaaniin, jonka hän (käsiohjelman mukaan) kirjoitti halutessaan jatkaa teemaa Etelä- ja Pohjois-Suomen välisestä taistelusta. Suosittelen näytelmää niille, jotka haluavat nähdä satiiria, oli näkökulma sitten  komedia höystettynä  yhteiskuntakriittisyydellä tai yhteiskuntakriittisyys kuorrutettuna huumorilla.
Lähettänyt Elvenpath klo 12/10/2016 01:25:00 ap. Ei kommentteja:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Tunnisteet: Oulun kaupunginteatteri, teatteri, teatterioulu
tiistai 6. joulukuuta 2016
Hyvää ja rauhallista itsenäisyyspäivän iltaa kaikki. Mä en ole erityisen isänmaallinen, mutta tämä päivä saa ajattelemaan, kuinka onnekas olen asuessani näin kauniissa ja turvallisessa maassa.
Lähettänyt Elvenpath klo 12/06/2016 09:21:00 ip. Ei kommentteja:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
sunnuntai 4. joulukuuta 2016
Kolme päivää mennyt ja oikeastaan mitään en oo saanut aikaiseksi. Kävin ostamassa kangasta joulumekkoon ja leivottiin vähän, mutta siinä se. Kynttilästäkin on numerot 1 ja 2 siirtyneet uimaan steariiniin. Jouluna siellä on varmaan kaikki 24.  :D
Lähettänyt Elvenpath klo 12/04/2016 12:16:00 ap. Ei kommentteja:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
torstai 1. joulukuuta 2016
Hyvää ensimmäisen päivän iltaa rakkaat lukijat! On aika pyöräyttää käyntiin Haltiapolun joulun odotus. Odotusta, valmistelua, häröilyä ja kaaosta, siitä on mun joulukuu tehty. YouTuben uumenista on kaivettu esiin Tonttu Toljanteri ja The Joulukalenteri ja glögit on korkattu.
Tänään voisin esitellä teille mysteerityön. Tämän pitäsi valmistua  ennen joulua.
Lähettänyt Elvenpath klo 12/01/2016 11:05:00 ip. Ei kommentteja:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Tunnisteet: joulukalenteri, joulukalenteri 2016
Uudemmat tekstit Vanhemmat tekstit Etusivu
Hei vain taas. Tällä kertaa palaamme juurillemme ja puhumme käsitöistä. Olen suunnitellut sukat. Tein nämä jo noi vuosi sitten, mutta en o...
Normal is an illusion. 25-vuotias opettajaopiskelija Oulusta. Intohimona neulominen ja musiikki. Ethän kopioi kuviani ilman lupaa.
Teema: Mieletön malli. Sisällön tarjoaa Blogger.