fi nl fi fi fi fi fi sv en ro fi fi fi fi fi ro fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi sv de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi nl fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi pt
3 § Käytettävät suureet ja yksiköt
5 § Työperäisen altistuksen ja väestön altistuksen mittaussuureet
6 § Altistusolosuhteiden tarkkailun ja väestön altistuksen säteilymittaukset
7 § Henkilökohtaisen annostarkkailun säteilymittaukset
8 § Annosmittausjärjestelmä ja sisäisen altistuksen määrittämiseen käytettävä mittausjärjestelmä
9 § Pelastustoiminnan ja väestönsuojelun säteilymittarit
10 § Radonpitoisuuden ja radonista aiheutuvan altistuksen mittauslaitteet
11 § Lääketieteellisen altistuksen mittausten luotettavuus
12 § Radioaktiivisten lääkkeiden aktiivisuuden mittausten luotettavuus
13 § Kalibroinnin yleiset vaatimukset
14 § Säteilymittarin ja mittausjärjestelmän kalibroinnit
16 § Mittarien toiminnan tarkistus
17 § Voimaantulo ja siirtymäsäännös
Tätä määräystä sovelletaan säteilylain nojalla tehtäviin ionisoivan säteilyn mittauksiin.
Pelastuslaissa (379/2011) tarkoitetussa pelastustoiminnassa ja väestönsuojelussa tätä määräystä sovelletaan kannettavilla mittareilla tehtäviin säteilymittauksiin.
käyttömittarilla muuta ulkoisen säteilyn säteilymittaria kuin kontaminaatiomittaria ja joka kalibroidaan tai jonka kalibrointi tarkistetaan vertailumittarin avulla;
laajennetulla mittausepävarmuudella yhdistetyn mittausepävarmuuden ja kattavuus­kertoi­men tuloa;
mittausepävarmuudella mittaustuloksen laadun kvantitatiivista arviota, jolla kuvataan mittaussuureen arvojen oletettua vaihtelua;
mittausjärjestelmällä mittaamiseen tarkoitettua järjestelmää, johon kuuluvat säteily­mittarit, säteilyn ilmaisimet, lukijalaite tai -laitteet, oheislaitteet sekä tietokone­ohjelmat ja menettelyohjeet;
perusoloilla mittaria koskevassa standardissa ilmoitettua säteilylajia, säteilylaatua ja ilmoi­tettuja ympäristöolosuhteita, joissa referenssiarvot on määritelty;
perusvirheellä perusoloissa määritettyä virhettä;
säteilylajilla säteilyn fysikaalista muotoa;
vertailumittarilla mittaria, joka kalibroidaan mittanormaaleiden avulla;
virheellä mittaustuloksen ja mitattavan suureen oikean arvon erotusta, kun mittaustulok­seen on ensin tehty kaikki tunnetut korjaukset;
ympäristöolosuhteilla muista kuin ionisoivasta säteilystä aiheutuvia olosuhteita, jotka voi­vat vaikuttaa mittaustulokseen.
3 § Käytettävät suureet ja yksiköt
mittayksiköistä annetussa valtioneuvoston asetuksessa (1015/2014) säädettyjä perus­yksi­köitä ja muita SI-yksiköitä;
ionisoivasta säteilystä annetussa valtioneuvoston asetuksessa (1034/2018) säädettyjä säteilyaltistuksen määrittämiseen käytettäviä suureita ja mittayksiköitä;
liitteessä 2 määriteltyjä suureita ja mittayksiköitä.
4 § Säteilymittausten luotettavuus
Säteilymittarin on sovelluttava mittaukseen mitattavan suureen arvoilla, säteilylajeilla ja säteilylaaduilla. Jos mitattavan säteilyn annosnopeus on pulssimuotoinen, on mittarilla ja mit­tausjärjestelmällä voitava mitata sekä jatkuvaa että pulssimuotoista säteilyä. Lisäksi säteilymit­tarin on sovelluttava käyttöpaikkansa ympäristöolosuhteisiin.
Mittaustuloksen metrologinen jäljitettävyys on voitava osoittaa mittarin ja mittausjärjestel­män kalibrointi­todistuksessa olevien tietojen ja käytetyn mittausmenetelmän kuvauksen avulla.
Käyttömittarin mittaustuloksen metrologisen jäljitettävyyden osoittamiseksi käyttömittarin 14 §:ssä tarkoitetut kalibrointitiedot voidaan antaa kalibrointitodistuksen sijaan mittarin käyttäjän toimintajärjestelmän tiedoissa.
Säteilytoiminnan mittauksissa sekä työpaikan, asunnon ja muun oleskelutilan radonpitoisuu­den mittauksissa mittaustuloksille on tehtävä epävarmuusarvio.
Säteilymittauksen luotettavuuden, mittarin ja mittausjärjestelmän on täytettävä liitteen 1 taulukoissa 1.1-1.4 määrätyt vaatimukset.
5 § Työperäisen altistuksen ja väestön altistuksen mittaussuureet
Altistusolosuhteiden tarkkailun ja henkilökohtaisen annostarkkailun säteilymittauksissa sekä väestön turvallisuuden varmistamiseksi tehtävissä säteilymittauksissa on käytettävä liitteen 1 taulukossa 1.1 ja 1.3 määrättyjä mittaussuureita.
6 § Altistusolosuhteiden tarkkailun ja väestön altistuksen säteilymittaukset
Altistusolosuhteiden tarkkailun ja väestön altistuksen säteilymittauksissa säteilyn vaikutus säteilymittarin vasteeseen on tunnettava.
Jos 1 momentissa tarkoitetuissa mittauksissa annosnopeus voi olla suurempi kuin mittarin toiminta-alueen yläraja, on mittarin tällaisessa tilanteessa osoitettava ylikuormitusta.
7 § Henkilökohtaisen annostarkkailun säteilymittaukset
Säteilytyöntekijän henkilökohtaisen annoksen määrityksessä käytettävän annosmittaus­järjestelmän tarkkuutta määritettäessä on otettava huomioon mitattava säteilylaji ja -laatu, annosnopeuden ja annoksen vaihteluväli sekä säteilyn pulssimuotoisuus.
Sisäisestä altistuksesta aiheutuvan annoksen määrittämisessä on aktiivisuusmittauksissa otettava huomioon mitattavat nuklidit.
8 § Annosmittausjärjestelmä ja sisäisen altistuksen määrittämiseen käytettävä mittausjärjestelmä
Henkilökohtaiseen annostarkkailuun tarkoitetun annosmittausjärjestelmän ominaisuuksista ja suorituskyvystä on oltava selvitys, johon sisältyy testituloksia annosmittarin vasteen riippu­vuudesta mitatusta annoksesta, säteilyn energiasta ja energiajakaumasta, säteilyn suunnasta sekä mittausjärjestelmän havaitsemiskynnyksestä ja ympäristöolosuhteiden vaikutuksesta mit­taus­tulokseen.
Henkilökohtaiseen annostarkkailuun tarkoitetulla annosmittausjärjestelmällä ja siihen kuu­luvilla mittareilla on voitava mitata henkilöannosekvivalenttia Hp(d).
Työperäisen ja väestön sisäisen altistuksen määrittämiseksi käytettävän mittausjärjestelmän ominaisuuksista ja suorituskyvystä on oltava selvitys ja testaustulosten osalta on viitattava mittausten luotettavuuden osoittamiseen käytettyihin standardeihin tai kuvattava testausmene­telmä. Sisäisestä altistuksesta aiheutuvan annoksen määrittämisessä on otettava huomioon altistuksen ajankohta, altistustapa, absorptioluokka, hiukkaskoko ja aiempi altistus.
9 § Pelastustoiminnan ja väestönsuojelun säteilymittarit
Pelastustoiminnassa ja väestönsuojelussa käytettävässä kannettavassa annosnopeusmitta­rissa on oltava jatkuvatoiminen äänisignaali annosnopeuden ja sen muutoksen havaitsemista varten. Mittarilla on oltava käyttöohje. Mittarissa käytettävän virtalähteen on oltava yleisesti käytössä olevaa tyyppiä.
10 § Radonpitoisuuden ja radonista aiheutuvan altistuksen mittauslaitteet
Radonpitoisuuden ja radonista aiheutuvan altistuksen mittarin on oltava vertailumittari.
Radonpitoisuuden ja radonista aiheutuvan altistuksen mittarin ja mittausjärjestelmän ominaisuuksista ja suorituskyvystä on oltava selvitys. Testaustulosten osalta on viitattava mittausten luotettavuuden osoittamiseksi käytettyihin standardeihin tai kuvattava testaus­menetelmä.
11 § Lääketieteellisen altistuksen mittausten luotettavuus
Röntgentutkimuksissa ja -toimenpiteissä sekä ulkoisen sädehoidon ja tykösädehoidon lääke­tieteellisen altistuksen mittauksissa on käytettävä liitteen 1 taulukossa 1.2 määrättyjä mittaus­suureita.
Jos röntgentutkimuksissa ja -toimenpiteissä käytettävän laitteen näytössä käytetään muuta kuin 1 momentissa tarkoitettua suuretta, toiminnanharjoittajan on tunnettava tämän suureen yhteys 1 momentissa tarkoitettuun suureeseen ja mittaustulosten metrologinen jäljitettävyys.
Lääketieteellisen altistuksen määrittämiseen röntgentutkimuksissa ja -toimenpiteissä käytet­täviin laskennallisiin näyttöihin sovelletaan 13 §:n ja 15 §:n 4 momentin vaatimuksia.
12 § Radioaktiivisten lääkkeiden aktiivisuuden mittausten luotettavuus
Isotooppitutkimuksessa ja -hoidossa radioaktiivisen lääkkeen mittauksessa mittaussuure on aktiivisuus.
Mittauksen perusvirhe saa olla enintään 10 %, kun aktiivisuus on suurempi kuin 3,7 MBq. Kun aktiivisuus on enintään 3,7 MBq, perusvirhe saa olla suurempi kuin 10 %, mutta sen suurin mahdollinen arvo on arvioitava. Jos mitattavalla radioaktiivisella aineella on tytärisotooppeja, joiden aktiivisuutta mitataan ja jotka eivät ole tasapainossa emonuklidien kanssa, on tämän vaikutus mittaustulokseen otettava huomioon.
Aktiivisuusmittarin yksittäisen mittaustuloksen poikkeama tulosten keskiarvosta kymmenen mittauksen sarjassa saa olla enintään 5 %. Mittauksessa käytettävä aktiivisuus on tyypillinen yhdelle potilaalle annettavan radioaktiivisen lääkkeen aktiivisuus.
Jos aktiivisuusmittarilla mitataan gammasäteilyä, jonka energia on enintään 100 keV, bee­tasäteilyä tai alfasäteilyä, on ampullin ja mittausgeometrian vaikutus mittaustulokseen otettava huomioon.
Aktiivisuusmittarin vasteen lineaarisuuden poikkeama saa olla enintään 5 % enintään 5 GBq:n aktiivisuudella. Aktiivisuusmittarin vasteen lineaarisuus on mitattava vähintään yhdellä radionuklidilla. Suuremmalla kuin 5 GBq:n aktiivisuudella on aktiivisuusmittari kalibroitava käytettävällä aktiivisuudella.
13 § Kalibroinnin yleiset vaatimukset
Säteilymittari ja mittausjärjestelmä on kalibroitava ennen sen käyttöönottoa.
Säteilymittari ja mittausjärjestelmä on kalibroitava asianmukaiseen standardiin perustuen. Jollei standardia ole, kalibrointi suoritetaan käyttäen muita standardoituja menetelmiä ja kan­sainvälisiä hyviä käytäntöjä.
Poiketen siitä mitä kalibroinnin vaatimuksista määrätään tämän pykälän 2 momentissa, käyttömittarin kalibrointi voi perustua menettelyyn, joka on yleisten kalibrointiperiaatteiden mukainen.
14 § Säteilymittarin ja mittausjärjestelmän kalibroinnit
Henkilökohtaisen annostarkkailun annosmittausjärjestelmä sekä säteilytoiminnan ja pelas­tustoiminnan vertailumittarit on kalibroitava säteilymittareiden kalibrointitoimintaan akkredi­toidussa laboratoriossa tai kansallisessa mittanormaalilaboratoriossa.
Ilman radonpitoisuuden ja radonista aiheutuvan altistuksen mittari ja mittausjärjestelmä on kalibroitava radonpitoi­suuden mittauksiin akkreditoidussa laboratoriossa.
Kalibroinnin tulosten esitystavan on täytettävä standardissa ISO/IEC 17025 kalibrointi- ja testauslaboratorioille asetetut vaatimukset sekä kalibrointilaboratoriolle asetetut erityisvaati­mukset. Ainoastaan käyttömittarina käytettävän mittarin kalibroinnin tuloksiin on kalibroinnin yleisten tietojen lisäksi sisällytettävä vähintään kalibrointimenettelyn tiedot, kalibrointisuure, numeerinen tulos ja sen yksikkö ja epävarmuus.
Käyttömittarit on kalibroitava vertailumittaria käyttäen.
Pelastustoiminnan, väestönsuojelun tai altistusolosuhteiden tarkkailuun käytettävän kannettavan säteilymittarin toiminta voidaan kalibroinnin sijaan tarkistaa säteilylähteen ja vertailumittarin avulla.
Vertailumittarin, käyttömittarin ja mittausjärjestelmän kalibrointiväli saa olla enintään viisi vuotta, jollei jäljempänä muuta määrätä tai Säteilyturvakeskus mittausmenetelmää tai toimintaa hyväksyessään tai muutoin ole toisin päättänyt.
Ilman radonpitoisuuden ja radonista aiheutuvan altistuksen mittarin ja mittausjärjestelmän kalibrointiväli saa olla enintään kaksi vuotta.
Ulkoisessa sädehoidossa sädehoitolaitteiden annoskalibrointiin käytettävät mittarit ja tykösädehoidossa säteilylähteiden kalibrointiin käytettävien mittarien ja säteilylähteiden kalib­rointiväli saa olla enintään kolme vuotta.
Lääketieteellisen altistuksen mittaamiseen käytettävän käyttömittarin kalibrointiväli saa olla enintään kaksi vuotta.
16 § Mittarien toiminnan tarkistus
Säteilymittarin on oltava toimintakuntoinen. Toimintakuntoisuus on todettava tarkistamalla.
Säteilymittarin toiminta on tarkistettava säännöllisin välein sopivaa säteilylähdettä tai ver­tailumittaria käyttäen. Lisäksi toiminta on tarkistettava aina, jos on syytä epäillä muutoksia mittarin toimintakunnossa.
Säteilymittarin toiminta on tarkistettava tunnetuissa ja toistettavissa säteilyolosuhteissa. Saatuja mittaustuloksia on verrattava aikaisempien vastaavien mittausten perusteella tunnet­tuihin säteilyarvoihin ja mittari on tarvittaessa kalibroitava uudelleen.
Säteilymittarissa olevat hälytystoiminnot on tarkistettava.
17 § Voimaantulo ja siirtymäsäännös
Tämä määräys tulee voimaan 1 päivänä toukokuuta 2021 ja on voimassa toistaiseksi.
Tämän määräyksen voimaan tullessa vireillä oleviin asioihin sovelletaan tätä määräystä.
Tällä määräyksellä kumotaan säteilymittauksista annettu Säteilyturvakeskuksen määräys (STUK S/6/2018).
Helsingissä 27 päivänä huhtikuuta 2021
Liitteet 1 ja 2
Liitteet 1 ja 2
Neuvoston direktiivi 2013/59/Euratom (32013L0059); EUVL L 13, 17.1.2014, s. 1.
Ilmoitettu komissiolle Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen 33 artiklan mukaisesti.