fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi hu fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fr ms pt fi fi fa fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi en fi fi
Semituoreen mökinomistajan pyrkimyksiä ymmärtää mitä tuli ostettua. Huumorinkukka on vain yksi tunnistetuista tontilla kasvavista lajikkeista. Sinänsä kiva laji, kun käsissä on 70-luvulla ehosteltu mökki, vino sauna, karkeakäytöksinen mäyräkoira ja viherpeukalo keskellä kämmentä.
Sen verta villit kelit ollu tänä keväänä, ettei kerenny juhannusruusu kukkimaan juhannuksena. Onneksi tunnistin sen viime vuonna. Sen sijaan mökin takana olevan vaaleanpunaisen juhannusruusun vierestä bongasin eilen uuden tyypin.
Vaikka kyseessä on ihan hyvän kokonen pensas, niin jostain syystä huomasin sen vasta nyt. Siinä on kauniit pienet keltaiset kukat ja viininpunertavat lehdet.
Päivänpesän elämää -blogista bongasin samannäköisen kaverin ja tiedon, että kyseessä on happomarja. Blogi kertoo, että hänen happormarjansa menestyy aurinkopaikalla, mutta sitten piti jatkaa googlaamista.
Wikipedia tiesi, että happomarjoja on noin 500 lajia ja että Suomessa yleisimmät lajit lienee ruostehappomarja, hurmehappomarja ja japaninhappomarja. Näistä ainakin ruostehappomarjan marjoja voi käyttää rajatuissa elintarviketarkoituksissa. Jotenki jäi sellanen olo, että tää mun puska ei ole mikään noista kolmesta. Jatkoin siis googlaamista.
Ihan hyvä, että jatkoin, koska toi mun pensas on purppurahappomarja, jonka punaiset suippolaiset marjat kaunistaa puutarhaa talvella, mutta ovat syömäkelvottomia. Suomalainen taimi ei kerro kuinka paljon kuolee, jos niitä käyttää esim. hilloon, mutta ehkä en lähe kokeileen. Tää tyyppi saa tyytyä elämäänsä silmänilona.
Lähettänyt Mökki-Pirkko klo 15.20 3 kommenttia:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Viis asiaa, joita ilman suomalainen ei mökkeile
Mua haastateltiin toukokuun AirBalticin Baltic Outlook -lehteen ja pyysivät listaa viidestä tärkeimmästä tavarasta suomalaisella mökillä.
Esittivät esimerkkinä torkkupeittoa, jonka alla voi iltahämärässä lueskella kirjaa ulkoterassilla. Ai niinku niinä kahtena iltana, kun on niin lämmin, että torkkupeitto riittää, kunnes kolmen minuutin päästä on pakko mennä sisälle sääskien takia.
1. Tulitikut. Miehellä on varsin ikävä tapa laittaa poltetut tulitikut takas askiin. Pieni asia, joka laukasee minussa kohtuuttoman raivokohtauksen, kun yritän löytää palamattoman yksilön.
Sitä paitsi iskä aina sanoo, että siitä voi tulla hengenlähtö, jos ottaa metsään mukaan näennäisen täyden tikkuaskin, jossa ei olekaan toimivia tikkuja. (Toki sen on meistä tuo toinen, joka sinne metsään menee, että omaan nilkkaan nasahtaa.)
2. Villasukat. Koska Suomen kesä.
3. Kumisaappaat. Helppo laittaa jalkaan ja potkasta pois. Pitää loitolla myös käärmeet ja muun epämääräisen elämän. Sitä paitsi mäyräkoira ei yllä kusemaan sisään, jos päättää merkata väärän paikan.
4. Kirves. Jokaisella suomalaisella mökillä on tulisija, joten kirves löytynee myös. Toi kuva on suvun mökiltä Inarista. Kiitos äitille kuvasta.
Pakko kertoa, kun siskon lapset oli pieniä (yks neljän vanha ja kaks kaksvuotiasta) ja oltiin menossa tuolta takana näkyvästä vajasta hakeen varmaan puita. Lukon kanssa renkatessa kakarat paineli oven alta sisään. Huudeltiin siinä sitte, että mitähän te siellä puuhaatte, niin neljävuotias tuumas vaan, että "hakataan kirveksellä halkoja". Tuli vähän kiire saada se ovi auki.
5. Radio. Yle puhe, Politiikkaradio, Kansanradio ja selkokieliset uutiset. Niistä on mökkitunnelma tehty.
Lähettänyt Mökki-Pirkko klo 23.06 5 kommenttia:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
torstai 8. kesäkuuta 2017
Kuoleman puutarha, seuraava vastustaja
Viime vuonna näihin aikoihin huomasin omistavani voikkukkapellon nurmikon sijaan. Taistelu oli kova, mutta mielestäni voittoisa.
Tänä keväänä päästiin paikalle sen verta aikasin, ettei muu vihreä ollu kerenny piilottaa pihaa peittävää sammalta. Jäin ihmettelemään miten siinä ylipäätään on mahtunu kasvaan ollenkaan nurmikkoa. Tai voikukkia.
Sammalia en sentään rupee tunnistaan. Joku raja.
Hommattiin sammalsyöppöä. Luki siinä pussin kyljessä, että jos on paljon sammalta, niin kannattaa heittää myös kalkkia perään. Ja kastella.
Nakattiin kyllä kalkkia, mutta ei me nyt sitä kasteleen ruvettu, kun ois pitäny joesta kantaa vesi. Kyllä sade hoitelee tällaset.
Ei hoidellu. Sammal oli kyllä kuollu, mutta ei tää nyt varsinaisesti kauniimmaksi ollu muuttunu, kun parin viikon päästä tultiin uuestaan.
Josko se siitä. Ennen pitkää.
Oman haasteensa nurmikolle tuo toi meidän varsin energiapitoinen maansiirtourakoitsija. Tän se puuhasteli sillä välin, kun otin nokoset tossa keinussa.
Tää seuraavan päivän projekti tais olla joko oikean tai kuvitellun hiiren metsästystä.
Lähettänyt Mökki-Pirkko klo 20.36 4 kommenttia:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
lauantai 3. kesäkuuta 2017
Meillä oli viime viikonloppuna kaveri mukana remontoimassa saunaa ja koska ite olen ihan perässävedettävä noissa remppahommissa, niin ajattelin paikata asian leipomalla. Ei mitään ihmeellistä tietenkään, mutta sen verran, että tulee remppaajille arvostettu olo.
Häivähti jossain tajunnassa vasta nähty lausahdus "Kokeile pikapullaa" ja noin seitsemännen mökin sohvalla lojuvan aikakausilehden kohdalla tärppäs, Kotivinkki 7/2017.
Mökilläleipomiskriteeri on, että ainesten täytyy löytyä (pääosin) valmiina ja vaiheiden toteutettavissa käsivoimin. Tällä kertaa jouduin ostaan kardemumman, kun en ollu aiemmin pullaa tehny tällä mökillä. (Ei multa tosin löytyis sitä kotoakaan.)
Tää on niin yksinkertanen homma, että aineet ja vaiheet voi kertoa kaikki kerralla (tästä riittää kuudelle tai kaheksalle, riippuen omasta ja/tai vieraiden pullahiirisyyden asteesta):
Ihan ekana taas uuni lämpiämään 200 asteeseen
1 dl juoksevaa margariinia (eli taas mitä vaan rasvaa mitä löytyy)
(en unohtanu hiivaa, sitä ei vaan tule tähän)
Sekoita nopeasti tasaiseksi, vältä vaivaamista.
Kaada voideltuun vuokaan (ite käytin paria murokulhoa, kun en keksiny muutakaan)
raesokeria (laitoin tavallista hienoa sokeria)
hasselpähkinärouhetta (murskasin viime kesältä jäänyttä pähkinäsekoitusta, ei kai ne miksään vuodessa mee...)
Näyttääpä pitkältä tuo ohje, mutta on kyllä ihan eniten yksinkertainen. Ja toimii. Pullasta tuli kuohkeaa, sopivan kosteaa ja täydellisen pähkinäistä. Melkein hävettää, että se oli niin helppo tehdä.
Hyvä pulla, parempi sauna.
Lähettänyt Mökki-Pirkko klo 10.58 3 kommenttia:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Uudemmat tekstit Vanhemmat tekstit Etusivu
Ei tästä huono tuu, ainakaan.
Oon luvannu mökkitontin kasveille, että ketään ei hävitetä, ainakaan ennen kuin ne on tunnistettu. Lisäksi leivotaan, pikkasen sisustetaan ja yleisesti lipsutaan aiheissa millon mihinki.
Mut löytää myös näistä:
alivuokralaisia (3) apua! (1) fail (9) hortoilu (2) itetehty (9) juhlat (2) kasvihävitys (7) kasvitunnistus (32) keittiössä (17) muisto (4) mäyräkoira (22) none-of-the-around (8) onnistuminen (11) ostoksia (1) remppahommia (3) satokausi (6) seurantapäivitys (16) siemenestä kasvatus (9) sisustushommia (6) talvihommia (2) tulokaskasvi (9)
Tästä löytyy kaikki tekstit:
Viis asiaa, joita ilman suomalainen ei mökkeile
Kuoleman puutarha, seuraava vastustaja
Näitä kirjoituksia on viime aikoina luettu eniten:
Yks kukkaa, kaks kukkaa
Ruskoliljat ja isoäitien henki
Maailman paras leipä (ja helpoin ja kaunein)
"Kanukat ovat isoja, leveitä, peittäviä pensaita"
Anna olla viiminen angervo...
Tällasissa blogifoorumeissa voi helposti seurata:
Tekstit ja kuvat: Pirkko Laitinen (ellei toisin mainita). Teema: Yksinkertainen. Sisällön tarjoaa Blogger.