fi fr fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi es de fi fi da fi it en et fi fi fi pt fi fi fi fi fi fi fi de fi de fi fi fi fi eo cs fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fr fi fi fi fi fi en fi fi fi fi sv fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi ms en en
Kuuden tunnin himotreeni - K U J E M I E L E N
Tiistainen treenaus yhdistettynä eiliseen voisi ansaita ihan oman postauksensa. Mainittakoon, että päivitys on hyvin paimenkoirapitoinen, sillä Neiti Noutaja ei päässyt osalliseksi lainkaan tiistaisista  karkeloista. Sen selkä on edelleen mietityttävän värisevä, ja koska viimeviikkoinen hierojatapaaminen peruuntui loukkaantumisien takia, hieronta siirtyi tälle torstaille.
Kaikkihan alkoi tiistaina kello 15:00, kun huristelin autolla tämän hurjankin pitkän, kävellen 20 minuuttia vievän, matkan Ojankoon. Siellä minun oli tarkoitus tekaista voittajan liikkeitä yhdessä uskollisen punaiseni kanssa, mutta kah, eipä ollut Kidalla kummoistakaan otetta tekemiseen. Kidassa oli itseasiassa kaksi vaihetta: 1) korvat luimussa typerä virne naamallaan ja täysiiiiii tai sitten 2) korvat luimussa ahdistunut ilme naamallaan jumiutuneena paikalleen. Siinäpä sitten kultaista keskitietä hakemaan, ja lopulta meno alkoi sen verran nakertaa, että luovuin leikistä aika lyhyeen.
Naurulla oli havaittavissa enemmän tuota ykkösvaihtoehtoa. Oona kuvaili meille kiltisti jäävät videolle, lupaan laittaa ne esille seuraavassa postauksessa. Se tuleekin varmasti varsin pian, sillä huomenna on luvassa agilityepiksiä isolla porukalla. Joka tapauksessa, itse jäävät sujui tosi näppärästi, istuminen tekee vähän heikompaa kuin makuu ja seisominen. Hypyn tekeminen onnistui myös näppärästi, nyt neiti muistaa jo, että hypyn jälkeen kuuluu kääntyä hypyn takana, ei hypyn viereen. ;) Seuraamisissa havaitsin neidin jäävän taakse, varsinkin juostessa, joten korjasin asian heti seuraavana päivänä tekemällä seuruuharjoitukset hihnassa. Tämä oli oikein näppärä ratkaisu, sillä sain naksuteltua tiheästi oikeaa paikkaa, ja Nauru alkoikin tarjota sitä sitten juostessakin huomattavan paljon tehokkaammin.
Vielä takaisin tiistaihin. Ojankosessioiden jälkeen ajelin Järvenpäähän ryhmätreeniin. Olin itseasiassa tosi iloinen Kidan työskentelystä. Kontakteilla tuo kerran possuili, muuten teki tosi hyvin, keinujen kontakti osui nappiin aina. Suurin ilonaihe oli kuvio13-16. Katsoessani kuvaa koneelta pohdiskelin saksalaista sopivaksi tuohon kohtaan, mutta rakennettuna valutin idean pikaisesti vessanpönttöön. Liikaa juostavaa, helpommallakin pääsee. Päätin tehdä viskileikkauksen kolmellatoista, ja neljällätoista vastakäännös, jotta minimoin mahdollisuuden koiran päätymisestä väärälle esteelle. Epäilin tätä kuviota, mutta kah, se onnistui joka kerta! Kidalla viskileikkaukset sujuu kuin vettä vain.
Kirjoitin itselleni muistiin seuraavanlaiset kotiläksyt:
Keppien viimeiset välit on maltettava tehdä siinä missä muutkin
Ratalähtö rauhalliseksi (nykyisin liikkuu levottomasti, ja itseasiassa tällä treenillä oli todellinen sika, nousi ja hiipi ihan pokkana. Ei käy!)
Edelliset läksyni radalla jäätämisen minimoimisesta ovat menneet perille, jei!
Naurun otin treenin päätteeksi kentälle. Päivi kiltisti avusti, niin sain otettua Naukulaisen kanssa pussin. Joopa joo, eipä tuo kakara siitä(kään) välitä, pieni valoreikä oli tunnelin päässä, mutta vauhtia ja rohkeutta oli niin paljon, että umpitunnelistakin olisi taatusti rykinyt läpi. Ensi kerralla täytyy kokeilla.
The Juttu oli kuitenkin se, kun ryhmäläiseni kantoi mukanaan kuukautta vanhemman lapinkoiran kentälle! Teimme häiriötreenin, eli kumpikin treenasi radalla yhtä aikaa. Heti alkuun Naurun mielenkiinto oli kaverissa, mutta kun muistutin töiden tekemisestä, kiinnostus jäi siihen. Oikeasti, kaveri juoksee siivekkeiden läpi ja putkeen ja haukahtelee, ja Nauru siitä huolimatta teki keskittyneesti kontaktiharjoituksia. Otin eteenmenoakin lelupalkalla, ja sininen meni ihan täysiiiiii. Kaveri tekee rataa vieressä, ja silti ei herpaantunut! Super-Nauru! Pari kertaa toveri lappalainen tuli Naurua moikkaamaan, kun revitin lelua sinisen kanssa, mutta Naurulla ei ollut aikaa rupatteluun. Työt, ja varsinkin palkkahetki, on seriouss business, joihin täytyy keskittyä sataprosenttisesti.
Eilen, keskiviikkona, olikin Ojangossa epikset. Niistä ei sen enempää. Voin kertoa, ttä turhauttavimmat kilpailut ikinä.
Tara pilisteli kuitenkin putkiradan mallikkaasti, vaikkei aika sijoituksille riittänyt mitenkään. Sillä oli kuitenkin hauskaa! Putkirata oli oikeasti haastava, tutustumisessa olin silmät pyöreänä kuljetuksien ja hyvin lähellä olevien väärien putkensuiden kanssa. No, hyvin Tapsa ongelmista selvisi, haukkuen pilisti menemään. Söpöläinen.
Naurun kanssa tein päivän päätteeksi häiriötreeniä niin tokon kuin aginkin merkeissä. Tokossa tein jo aiemmin mainittua hihnaseuruuta ja palauttelin taas hyppyä mieleen. Ei siitä sen enempää, tarina on jo kuultu.
Sen sijaan agikentällä kuskasin teinini pentukentälle, jossa odotti pentupuomi. Kaikille tiedoksi, että kyseessä on hyvinkin loiva, matala ja leveä este, eli pennun rikkomisesta ei nyt ole missään tapauksessa kyse. Ensiksi mentiin puomi yhdessä, humputeltiin. Laitoin sitten kontaktin vierelle siivekkeet varmistamaan, ettei kaverin takapuoli hösötyksissään tipahda alas, ja päristin itse rinnalla varmistamassa, ettei koko tyyppi muksahda maahan, vaikkei korkeutta olekaan. Naurulla oli ihan mieletön vauhti - onneksi este tosiaan ON leveä! Täysillä vaan ottamaan on-off, johon jäi kauniisti odottamaan niin pitkäksi aikaa, kun sai vapautuksen. Super. Naksuttelu rulaa. Ylläolevassa videossa näkyy suoritus ilman siivekkeitä, sitten olikin kuvaaja jo palkkausapuna.
Tämän jälkeen suunnistin vielä superleveälle pentukeinulle, imutin nuorikon sen keskelle ja ihan vaan kääntelin keinua ylös-alas, jotta kakara tottuu liikkeeseen. Eipä tuo piitannut, imeskeli nakkiaan ja myötäili keinun liikkeitä. Paukuttelua olen tehnyt tutuksi naksuttelemalla sitä, kun Nauru käy lyömässä keinun pään pamahtaen maahan. Ja Nauru osoitti, että kontaktioppi on tosiaan mennyt perille, sillä ottaessani sen pois keinulta jämähti tyyppi itse kontaktille minua toljottamaan palkkionsa toivossa. Palkkion myös sai hän. Oli hyvä fiilis päättää treeni vielä ensimmäisen keppivälin naksutteluun vaikeista kulmista, ja suunnata kisahuumaan, jossa tyyppi sai vielä toimittaa turistikoiran virkaa hurjassa hulinassa.
Kohta suunnistaminen kohti Lahtea alkaa, ja valmistautuminen tokoviikonloppuun. Iiks.
Uudempi teksti Vanhempi viesti
Mites nämä turinat sitten?
Netta22. elokuuta 2013 klo 20.09
Maija22. elokuuta 2013 klo 22.57
Kiitän kommentistasi jo etukäteen!
2016 aarteet agility agilitykarkelo agilityliikkeet aiheen vierestä angst arki arvonta epikset eräjormat flow flying dog haaste haku hehkutus hoitokoira huumori ilmoitus joulu juhlapäivä juokseminen juoksuhaaste jälki kaupunkikoira kesä kevät kisa koulutus kurssit kuulumisia kuvat kysymyspostaus leiri lomalla luonnetesti m-pentue maalla on mukavaa mahtava fiilis mainos marina match show matka meno MH miten meni noin omasta mielestä murren murkina mätsärit möllitoko nauru näin minä teen näyttely onnellisuus paimennus pentuelämää pentuprojekti piirros pm pohdinta pomeranian Pyöräily rakkau rakkautta rallytoko ratapiirros rauniot road trip ruoka sairastelu shoppailu sienikoira sponsori synttärit talvi tara tavoite tekstiä terveys toko tokokoe tokoliikkeet tulossa tunti turhuus valmennus veto video videopostaus videot viesti vloggaus voitto! vuosikatsaus wirneen ystävä ystävät
#2 Agilityn aloittaminen nuoren koiran kanssa
Koiran kesätukka - puolesta vai vastaan?
Template Created By : ThemeXpose | Distributed By Gooyaabi Templates. All Rights Reserved.