fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi en fi fi fi fi en en fi fi ko en fi fi en fi fi en fi fi en fi fi en fi fi en fi fi en fi fi en fi fi fi en fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi ko fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi en ko en fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi en ko en en en en en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi et fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de de fi fi fi fi fi fi fi fi ms fi fi fi fi fi fi fi fi fi en sk it fi it it en fr tr tr pl it en it en en en en fi eo en fi it fi fi fi fi fi fi fi de fi it fr de it sv hu it fi fi fi de fi fi fi et fr de fi fi pl fi ceb hu en fi fi en fi fi fi fi et fi fi tt nl lt it it et fi pt et fi it de fi fi nl it fi fi fi cs fi it fi it en sv fi fi fi fi it fi it en de pt en en sv fi en fi fi it fi it en fi sv hu fi pt et fi fi fi en de fi fi fi fi eo fr fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi
Pro aforismi tiedottaa aforismiin liittyvistä asioista ja toimii muun muassa aforistiikasta käytävän keskustelun ja lajia koskevan tutkimuksen edistämiseksi.
JOHANNA VENHO – RUNOILIJA JA AFORISTI
Kirjailija Johanna Venho (s. 1971) debytoi runokokoelmalla Postia Saturnukseen vuonna 1998. Muut Venhon runoteokset ovat Ilman karttaa (2000), Yhtä juhlaa (2006), Puolukkavarvas (lapsille, 2006) ja Tässä on valo (2009). Runojen ohella hän on julkaissut lastenkirjoja ja romaaneja. Vuoden 2015 alusta Venhon aforismeja on julkaistu Turun Sanomien aforismipalstalla.
Johanna Venho on opiskellut biologiaa ja kirjallisuustiedettä Jyväskylässä ja Helsingissä ja on filosofian maisteri. Hän on työskennellyt muun muassa vapaana toimittajana ja suomentajana sekä toiminut taiteilijajärjestöjen yhteistyöjärjestö Forum Artisin pääsihteerinä ja perustanut runouslehti Janon (www.janolehti.fi) Vilja-Tuulia Huotarisen kanssa. Kirjoittamisen ohella hän ohjaa kirjoittajakursseja. Venhon saamiin palkintoihin kuuluvat muun muassa Kritiikin kannukset (2001), Arvid Lydecken -palkinto (2003), Katri Vala -palkinto (2006) ja Einari Vuorela -palkinto (2008). Blogiaan Venho pitää osoitteessa www.ruusuikkuna.blogspot.fi .
Johanna Venho, sinun aforismejasi on tämä vuoden alusta julkaistu Turun Sanomissa vuoroviikoin Markku Envallin lauseiden kanssa. Miten päädyit Turun Sanomien aforistikoksi?
Olin iloisesti hämmästynyt, kun minua pyydettiin vuoden aforistiksi. Olen kirjoittanut aforismeja lähinnä omaksi ilokseni, kokeiluina, sitäkin muotoa tutkien. Varmaan yhtä kauan kuin runojakin, eli kauan, mutta jollain tapaa välisoittoina tai sormiharjoituksina, sytykkeinä muulle. Toisaalta pyyntö tuntui kohtalon sormelta ja tarkoitukselliselta, koska haluan avata uusia ovia kirjoittamisessa. Minun ja Markku Envallin afoäänet täydentävät erilaisuudessaan toisiaan.
Sinut tunnetaan ensisijaisesti runoilijana. Kuinka pitkään olet kirjoittanut aforismeja?
Kahdella tavalla: joko ankaran miettimisen ja sanojen valitsemisen, järjestämisen ja pohtimisen tuloksena tai äkillisenä oivalluksena, jäävuoren huippuna tiedostamattomassa tapahtuneen jälkeen.
Onko runoudella ja aforistiikalla jokin perustavanlaatuinen ero? Jos, niin mikä?
Minulle, nyt, perustavin ero on se, että aforismilla pyrin sanomaan jotakin maailmasta, ihmisestä, elämästä. Runossa voi olla äänteellisesti nautittava, soiva säe, kuva, hetken valotus, tunnelma. Pelkät ravitsevat sanat riittävät kantamaan runoa, rytmi ja laulullisuus on usein runoissani olennaista. Aforismissa etsin ohjenuoria itselleni.
Jos ajattelemme Turun Sanomissa tähän asti julkaistuja aforismejasi, voiko niitä yhtä hyvin kutsua (lyhyiksi) runoiksi?
Tätä en osaa sanoa, en pyri määrittelemään tiukkoja raja-aitoja kirjoittamisen lajeille. En itse sanoisi niitä lyhyiksi runoiksi, koska runossa käytän erilaista kieltä, haen toisenlaista rytmiä kuin näissä aforismeissa. Lyhyt muoto on kieltämättä ollut minulle vaikea, ja mieli tekee usein kirjoittaa sarjallisia aforismeja. Ehkä myös siksi, että pidän asian katselemisesta eri puolilta, ajatuksen kääntelemisestä. En koe väittämistä itselleni luonteenomaiseksi. Haluan tutkia myös sitä, miten lyhyeen muotoon saa mahtumaan monimielisyyttä.
Miksi lahjakas runoilija haaskaa aikaansa aforismien kirjoittamiseen? Mitä sellaista aforismilla muka voisi ilmaista, johon runo ei sovellu?
Kirjoittamisen eri lajit myös ruokkivat toisiaan. En ole kirjailija, joka voisi tehdä pelkästään lastenkirjoja tai runoja. Olen aina ollut kiinnostunut monista elämänalueista ja minulle on luontevaa kirjoittaa erilaisia tekstejä, ottaa erilaisia asentoja. En ajattele, että aforismeilla voisi ilmaista mitään sellaista, mihin runo ei sovellu. Runoihin voi hyvin sijoittaa aforistisia kiteytyksiä. Mutta on houkuttavaa kokeilla, löytääkö niin painavia ja puhuvia lauseita, että ne kantavat yksin. Haluan harjaantua siinä. Aforismi on tiheydessään ja lyhyydessään äärimmäisen vaativa laji. Voiko aforismi olla keveä? Voi, mutta silloinkin se on viisas. Eikä viisautta voi tekemällä tehdä.
Missä määrin tunnet aforistiikkaa kirjallisuudenlajina? Millaiseen tai keiden aforistiikkaan olet mieltynyt?
Koen läheisyyttä sellaisten runoilijoiden kanssa, jotka ovat myös kirjoittaneet aforismeja: Mirkka Rekola, Anne Hänninen, Tiina Lehikoinen, Marko Laihinen – minua kiinnostaa runon ja aforismin rajankäynti ja lyyrinen afo. Johannes Ojansuun kirja Katoavaisuuden aineisto vaikutti vahvasti. Aiempia ja aikaa kestäneitä: Virginia Woolfin tuotannosta olen kerännyt paljon minulle merkityksellisiä lauseita, vaikka tiedän, että niitä ei ehkä voi kutsua aforismeiksi. Olen jo nuorena mieltynyt Samuli Parosen ja Diktoniuksen aforismeihin, samoin Markku Envallin Samurai nukkuu oli ylioppilasvuonnani minulle tärkeä kirja, ostin sen pienestä korttelikirjakaupasta itselleni. Jokin Envallin afojen terässä ruokkii omaa ajatteluani. Pidän aina siitä, että voin väitellä kirjaa vastaan ajatuksissa, siitä, että jokin kirjassa hiertää eikä ole myötäsukainen. Oli ihmeellistä päästä kirjoittamaan aforismeja Turun sanomiin vuoroin Envallin kanssa, jokin ympyrä sulkeutui, kun tuo pyyntö tuli. Ympyrän pitää sulkeutua, että pyörä voi pyöriä.
Aforismi tai sananlasku, joka on ollut sinulle merkityksellinen?
Runsaudesta on vaikea valita. Otan ensiksi mieleen tulevat. Markku Envallin ajatus “Ihminen väsyy minän ja roolin ristiriidasta. Ei työstä, vaikka hän niin luulee” palaa mieleeni jatkuvasti.
Tiedän, että laulun säkeitä ei saa sanoa aforismeiksi, mutta käsittelen niitä mielessä samaan tapaan: Patti Smithin Because the night -biisin säe “love is an angel disguised as lust” on minulle painokas. Ja sitten on Toivo Rautavaaran laulun lakoninen säe, jonka voisin ottaa lohduttavaksi motoksi. Siinä olennaista on, että laulu lauletaan mollissa, ja se muodostaa ristiriidan sanojen kanssa. “Kaunis on kuolla, mutta hauskempi elää, hauska maita, mantereita kuljeskella.”
Mitä on odotettavissa Turun Sanomien pestin jälkeen? Sijoitatko tulevat aforistiset oivalluksesi runoihisi vai oletko ajatellut julkaista jonkin aforistisen kokonaisuuden?
Olen ajatellut koota aforismeista kokoelman. Alustavasti puhuinkin jo siitä Suomen aforismiyhdistyksen puheenjohtajan, runoilija Marko Laihisen kanssa. Aika näyttää, koska minulla on valmiina riittävästi hyviä lauseita. Päämäärä pakottaa ajattelemaan. Niin ystäväni kirjailija Jaana Seppänen sanoi, kun pohdin, voinko ottaa vastaan Turun Sanomien pestin: terveellinen homma, koska pakottaa ajattelemaan. Olen koko tämän pestin ajan kirjoittanut ensi syksynä ilmestyvää romaania Kaukana jossain onnenmaa, sekä lastenrunoja, jotka myös ilmestyvät syksyllä. Mutta olen välillä ihan varta vasten lähtenyt aforisminmetsästyskävelylle: ruumiin liikuttelu ja vaihtuvat maisemat ja valinnat joita summanmutikassa kävelijä joutuu joka kadunkulmassa tekemään, ruokkivat ajattelua. Myös lukeminen ruokkii sitä. Minua houkuttaisi kirjoittaa afoja myös ”vastaukseksi” luettuun: niin, että ensin olisi esillä ”keskustelukumppanin” ajatus, sitten sen pohjalta syntynyt oma miete. En ole tyytyväinen siihen, mitä olen aforismin saralla saanut aikaan, joten hierre on hyvä.
Millaiset asiat pohdituttavat sinua tämän päivän Suomessa ja maailmassa?
Se, että yhteiskunnassa ja työmaailmassa asiat nähdään ongelma- ja ratkaisukeskeisesti, suoraviivaisesti ja yksinkertaistaen, eikä dilemmoina, jossa erilaiset totuudet ovat elossa ja olemassa yhtä aikaa ja jotka vaatisivat keskustelua ja erilaisten näkökulmien hyväksymistä. (Keskustelen tästä aiheesta mieluusti.)
Ihmisten erilaisuus on huikeaa: meillä on erilaisia, risteäviä maailmoja. Miten löydetään keskusteluyhteys niiden välille? Konkreettisemmin: olen viime aikoina miettinyt paljon taidepolitiikkaa ja sitä, miten taiteen ja politiikan maailmat voivat kohdata ja ymmärtää toisiaan.
Ajattelen paljon myös sitä, millä tavoin ihmiset kohtaavat toisensa, miten osaamme olla hyviä toisillemme, millaisia sisäisiä esteitä meillä on. Minua kiinnostavat lukot ja estot, ihmisten käytös, tökeryyskin, ja se, millaisia vaikuttimia sen takana on. Olen kiinnostunut maailmallisesta roinasta ja väreistä, konkreettisesti ja symbolisemmin. Mietin, mitä roina ja rönsy kertoo ihmisestä.
Ajattelen päivittäin lapsia ja lasten kasvamista, sitä, miten kohtelemme lapsia.
Minulla oli nuorena voimakas ekoaktivismikausi: asuin Jyväskylässä ja opiskelin ekologiaa ja ympäristönhoitoa, asuin yhteisössä. Olin aika ankara ja mustavalkoinen noihin aikoihin. Ympäristöasiat huolestuttavat ja painavat edelleen, tunnen avuttomuutta: kuinka paljon yksittäinen ihminen voi valinnoillaan vaikuttaa?
Syksyllä ilmestyvässä romaanissa käsittelen muun muassa sitä, miten ihminen voi rakastaa vahvasti ja säilyttää silti itsensä, oman minänsä rajat. Tämä oman itsen ja yhteisyyden välinen raja on kestoaiheeni.
Mikä on kirjoittamisessa palkitsevinta?
Suomen kielen rikkaudesta nauttiminen, sen rakastaminen.
Johanna Venhon aforismeja ja runoja
Järjestys on tärkeintä. Löydä omasi. Jäniksen jäljet lumihangessa, moneen suuntaan sirottuvat, purkautuva helmet.
Talvella lumi käy näyttämässä meille, mitä kaikkea se voi peittää.
Särösi, halkeamasi. Niihin saan kiilani kiinni, kiipeän, näen maiseman johon voin asettua.
Vasta kun päästän irti, tajuan miten paljon se painoi. Painoko minut piti maassa kiinni?
Pieni poika bussissa: jostain kaukaa kirkas ääni. Aina kun kaivataan, kaivataan lasta.
Kevät. Jos nuo sirkkalehdet jaksoivat työntyä siemenen kovan kuoren läpi, jaksan minäkin.
Kevään paljaat koivunoksat kirjoittavat siniselle taivaalle kaipauksesta.
Kaiket illat televisiossa lauletaan, koska asiat ovat liian mutkikkaita puhuttaviksi.
Kun tehtävä on suoritettu, tanssit sitä paremmin mitä isommat kengät jaloistasi riisuit.
Luuli kuolevansa. Sai lahjaksi monta puhdasta, uudelleen kirjoitettavaa vuotta.
Ajatusta ei saa lukita, mutta se pitää sitoa kiinni maailmaan.
Oman häntänsä nostaja paljastaa, että on ihmiselle susi.
Paremmin tietäminen & oikeassa oleminen: pahan alku ja juuri.
Joka parhaiten tietää, se vähiten sietää.
Kääntele lamppua, niin rotat eivät pääse pesiytymään nurkkiin.
(Neljä viimeistä aforismia ovat aiemmin julkaisemattomia, muut on julkaistu Turun Sanomissa tammi–toukokuussa 2015.)
Puhun koko ajan sinusta, sinuun
melkein hukuin, mutta vielä
on pinnalla hengitysaukko. Sinä muutut
Joka näkee, se elää.
Meri muuttuu, meri muuttaa meitä.
painaa urat silmien alle,
se on hampainen suisto ja
neula suussa, paljas suola, silmistä sisään
hinta ulapasta, jota pitkin pääsee mihin vain.
Hinta liikkuvista vastauksista, ja
rakkaudesta, joka kurottuu minusta sinuun,
tekee vahvaksi kuin alastomuus.
(kokoelmasta Ilman karttaa, 2000)
“I'll be your mirror
Reflect what you are, in case you don't know”
Olet tässä ensimmäistä kertaa. Ovella,
joka näyttää kuvasi, epäsäännölliset kasvot ja harmaat silmät,
pilvenrepaleet otsalla, entä vartalo, käytetyn oloinen,
purtu, imetty ja mukiloitu, rääkätty, pesty ja voideltu,
rikki rakastettu, villaan puettu ruumis, leikkaussalin liinoista kuorittu.
Olet tässä ensimmäistä kertaa,
ovella, jossa on leveät karmit,
puhtaat peilit, näet itsesi kokonaan ja voit mennä läpi
mutta vielä ei ole aika.
Voit tarttua kahvaan. Voit kääntää avainta. Voit
valita: kun astut ovesta, kipu lakkaa.
Sen oven takana et ole ikinä ollut. Vihreää ja kosteaa,
sumua ja aurinkoa. Olet yksin
kahlaat lempeän veden poikki,
ja kaikki on ohi.
(Venetsia, aqua alta lokakuussa 2010,
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Tunnisteet: * Aforismeja, * Avarien lauseiden kirja, Diktonius Elmer, Envall Markku, Hänninen Anne, Laihinen Marko, Lehikoinen Tiina, Ojansuu Johannes, Paronen Samuli, Rekola Mirkka, Venho Johanna
Uudemmat tekstit Vanhemmat tekstit Etusivu
Aforisti, ikiliikkujan kehittelijä ja Paimion viisas August Pyölniittua voit nyt nähdä ja kuulla videolla ja ääninauhalla!
Aforisti Kari Hongisto on toteuttanut pitkäaikaisen haaveensa ja julkaissut blueslevyn. Tätä mainiota levyä voit kuunnella Spotifyissa (Kari Hongisto Band). Tiedustelut ja tilaukset: hongistokari[ät-merkki]gmail.com
Aforisti Esko Lovén YLEn haastateltavana.
Tampereen aforismiyhdistyksen aforismikilpailu. Kalmanraja 29.2.2016.
Mirkka Rekola -kilpailu julistettu, voittaja palkitaan 3000 eurolla. Kalmanraja 31.8.2016.
Vanginvartija ja aforisti Seppo Hämäläisen haastattelu julkaistu Arman Alizadin ja Meeri Koutaniemen teoksessa Riisuttu Suomi.
Olli Hyväriseltä on ilmestynyt koottujen runojen ja aforistiikan teos Riimukeinu. Tiedustelut ja tilaukset: Kesuura.
Aforismeja Föliin! -kilpailu on ratkennut.
Joko löydät itsesi kaksoisolentogalleriasta? Uusia kasvoja lisätty!
Valokuvia ja eri kirjoittajien aforismeja yhdistävä blogi avattu!
Tiedeaforismikilpailu etsii eri tieteenaloihin liittyviä uusia suomenkielisiä aforismeja. Rahapalkintoja. Kalmanraja 31.12.2015.
Filosofi, aforisti Johannes Ojansuu kirjailijavieraana Vihdin kirkonkylän kirjastossa (Kyläaukio 1, Vihti) ke 7.10. klo 18.00.
Haluatko palautetta aforismeistasi? Nuoren Voiman Liiton arvostelupalvelun kautta saat asiantuntevan ja paneutuneen palautteen.
Turun kirjamessuilla 2.–4.10.2015 aforismiaiheista ohjelmaa.
Afomyrsky 2015 syyskuun lopulla!
Aforismikilpailu – ajeleeko sinun aforismisi pian bussilla Turussa? Lisätiedot täältä. Kalmanraja 18.10.2015!
Neljä uutta upeaa aforistikkoa esittelyssä Aforistiblogissa valokuvin ja aforismein: Minna-Karoliina Heino, Esko Laaksonen, Janne Tompuri ja Hanna-Leena Ylinen!
Elämäntarina-lehdessä 2/2015 Sinikka Lappeteläisen aforismeja.
Tilaa Pro aforismin tiedotteet
TSAARI KAUKANA, JUMALA KORKEALLA – VENÄLÄISIÄ SANANLASKUJA JA SANONTOJA
ERKKI MELARTIN IN MEMORIAM
HANS RUIN: AFORISMEJA – LUKIJANA CARL-ERIK CREUTZ
NIILO RAUHALA – AAVISTUS JA IHME
ONNI VÄHÄLÄ - PESSIMISTIN AFORISMIT
HELENA ANHAVA TÄNÄÄN 90 VUOTTA – LÄMPIMÄT ONNITTELUT!
AKI SAIKKO – AJATELMIA
ALEKSI AHTOLA – OIKEAOPPISEN HARHAT
* Avarien lauseiden kirja (15)
* Lentäviä lauseita (1)
* Tietoa aforismista (21)
* Ulkomaiset aforistikot (2)
Eklund R. R. (3)
Fliflet Albert Lange (1)
Koskenniemi V. A. (8)
Lec Stanisław Jerzy (1)
Lichtenberg G. C. (2)
Melartin Erkki Juhani (1)
Runeberg J. L. (2)
proaforismi [ät-merkki] gmail . com (poista välilyönnit)
JOHANNA VENHO – RUNOILIJA JA AFORISTI
Teema: Yksinkertainen. Teeman kuvien tekijä: Deejpilot. Sisällön tarjoaa Blogger.