en fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi sv fi fi fi de eu fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi eo en fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi et fi fi fi fi fi fi pt fi et fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it lv fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id id fi fi fi es en fi fi fi fi ja fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi en fi
Huh huh, taas vaihteeks astetta huonompi päivä. Ehkä ostan lohturuuaks sipsejä ja katon telkkaa sohvalla. Tai miksen sängyssä? Kohta mä kuitenkin haluan ottaa päikkärit. Siivotakin pitäs, mut teen sen sit joskus. Pyykit ei sen likasemmaks mene, vaikka ne seisois vielä päivän tai kaks korissa odottamassa pesua. Enpä taida oikeastaan jaksaa mennä kauppaankaan. Sitä varten pitäis pistää päälle jotain muuta kun pyjamapöksyt ja villapaita. Niin ja enhän mä käyny suihkussakaan aamulla. Mut en mä tällänen ole laiskuuden takia, vaan siks että dyni (=vulvodynia) imee välillä viimesetkin mehut.
Kipu väsyttää. Mitä kovempi kipu, sitä nopeemmin loppu energia sen kanssa. Normaalisti mä kyllä pidän huolta itestäni, hygieniasta ja koti on siisti. Mä käyn töissä ja ostan ruokatarvikkeet, kokkailen ja huolehdin lemmikeistä. Nyt mulla on kuitenkin vaikee kausi meneillään. Ihan kaikki sattuu. Alusvaatteet hankaa, legginssit on liian kireet, istuminen alkaa nipistää ja poltella. Kokonaisuudessaan perustavanlaatuisen paska fiilis. Sen takia mä jätän tietosesti velvollisuuksia ja askareita tekemättä.
Ehkä joku ajattelee, että miks mä en voi vaan ryhdistäytyä, ottaa itteeni niskasta kii ja olla toimelias. Kyllähän monet ihmiset tekee töitä, vaikka päätä särkis, selkä on kipee tai jalka on kipsissä. Miks mun sairaus tekis musta niin spesiaalin, että pitäis antaa saikkua tai kumppanin hoitaa kaikki kotityöt? Kysyn ihan samaa iteltäni. Mun vastaus on, että mun (mielen)terveys lähtis meneen lujaa laskuun, jos pakottaisin itteni toistuvasti tekeen enemmän kun oikeesti jaksan. Jos tää oliskin jotain niin ohimenevää kun murtuma, olis varmasti helpompi tsempata hetkellisesti.
Aina sanotaan, että kyl se siitä ja sisulla pärjää. Mut sori nyt vaan, mä en ainakaan pärjää vaan sen voimin. Mä pärjään pääasiassa siks, että mulla on päivittäinen kipulääkitys, joka vie kivuista terän. Se tosin lisäks väsyttää mua hirveesti. Illalla mä sammun kun saunalyhty ottaessani lääkkeen ja kattelen ASMR-videoita. Aamulla mä otan sen kahvin kanssa, mut siltikään tilanne ei oo plus miinus nolla, vaan mennään enemmän väsyneen puolelle. Sit siihen lähetään lisäämään päivän muuttujia.
Onko kipu asteikolla 1-10 yli 4? Kyllä: -50 energiapistettä
Aiheuttaako kipu pahoinvointia? Kyllä: -25 ep
Turvottaako vatsaa kipeästi? Kyllä: -20 ep
Pystytkö sulkemaan huonon olon pois mielestäsi? En: -40 ep
Auttaisiko lääke? Kyllä: +20 ep
Väsyttääkö lääke? Kyllä: -20 ep
Kun kipu on päivittäistä ja jatkuvaa, se aiheuttaa stressiä ja väsymys sen kun kasaantuu. Kun jo lähtökohta on, että energia on ihan nollassa, en todellakaan jaksa ottaa hoidettavakseni kaikkia velvollisuuksia. Joten sen sijaan, että kärvistelen ja yritän väkisin suoriutua arjesta niinkun terve ihminen, mä teen asiat omaan tahtiini. Joskus se tarkottaa, että mä en mene töihin, vaan pyydän saikkua. Mä en mee aina suihkuun. Mä en imuroi tai kokkaile. Mun on keskityttävä asioihin, jotka antaa mulle energiaa, jotta en masennu tai pala loppuun. Mun arjen on oltava sellasta, että mä selviydyn siitä pitkällä tähtäimellä ilman hurjia ponnisteluja, koska mulla ei oo mikään hetkellinen flunssa, vaan kroonistunut kiputila. Se on välillä aika vaikee hyväksyä – meidän kulttuuri kun laittaa niin kovasti painoarvoa sitkeydelle ja yksin pärjäämiselle.
Mutta vaikka mä kuinka muuta yrittäisin itelleni kertoa, niin tosiasia kuitenkin on, että nyt mua väsyttää. Pärjääminen väsyttää ja tsemppaaminen väsyttää. Mun lääkitys väsyttää. Mä en ole laiska, vaan mun sairaus väsyttää. Tän tekstinkin kirjottaminen väsyttää, joten taidampa päättää sen tähän. Lyhyestä virsi kaunis!
Koittakaa kukin tykönänne säästää voimavaroja ja nauttikaa syksyn sateista!
Vieraskynä: Yksi ominaisuuksistani - PCOS (PCOS-viikko 2022)
Kohti aikuisen minun elämää, kohti lapsuuden haaveita
En ole nuori perusterve nainen
“Jokaisen tarina ansaitsee tulla kuulluksi” - Näistä syistä kirjoitamme blogia
Unettomuuden syy ja hyvästini bloggaajana
Pääsin eroon turvotuksesta - ruokavalion muutos
Vieraskynä: Endometrioosin monet vaiheet - kokemustarina avanteesta (Endometrioosiviikko 2022)
Mitä on elämä leikkauksen jälkeen?
Vieraskynä: Neuropaattinen vulvodynia – tarinani kivusta ja hoidosta (Vulvodyniaviikko 2021)
Ideoita yhdynnättömään seksiin pillullisille
Matka endometrioosin parissa sukupuolivähemmistöläisenä
Vieraskynä: ”Hyi, sulla kasvaa viikset” (PCOS-viikko 2021)
Siinä on vuori, nyt kiivetään
On kohtu ja varakohtu
Pari sanaa jatkuvan kivun lääkehoidosta
Positiivinen raskaustesti 3 päivää ennen leikkausta
"Ei tartte auttaa" otsassa pienestä asti
Gynekologinen tutkimus – mitä ja miksi?
Milloin on vertaistuen aika?
Kuinka sain PCOS diagnoosin?
Enemmän haittaa kuin hyötyä, mutten irti päästä
Jokainen tsäänssi on mahdollisuus
Minä valmistun kandiksi, kaikesta huolimatta
Mä en ole laiska
Sisäinen ja ulkoisesti epämääräinen sairaus
Matka sinne ja takaisin
Olen juuri oikeassa paikassa juuri nyt
Vieraskynä: Minun PCOS-tarinani (PCOS-viikko 2020)
Se riittäköön minulle nyt
Puhelu, joka muutti kaiken
Miksi mä pelkään lääkäreitä
"Taatana mä pärjään kyllä"
Kipuunkin pitäisi kiinnittää huomiota
Kun suurimmasta haaveesta tuleekin suurin pelko
Puhu minulle kuin ihmiselle
Vieraskynä: En natt på akuten
Vieraskynä: endometrioosia sairastavan äiti
Menkää ja pankaa ...seksielämänne arvot tärkeysjärjestykseen!
Alokas Mäkelä, ei astu palvelukseen
Enemmän kuin olisin halunnut antaa
Mikä on vapaa-ajan hinta?
Sivuoireiden ja opiskelun sekamelska
Jos nyt ensin tämä kandi
Sinä olet minun ihmeeni
Vulvodyniaviikon vieraskynä: Emilian tarina
Seksin ei kuulu sattua
Turvotusvatsojen vertailua ja tärkeää vaikuttamista
Sairauden ja ystävyyden yhteenlasku
Kun arki on taistelua
Se antaa enemmän kuin ottaa
Äidiksi PCOS:sta huolimatta: Sarin tarina
Miten varautuu potilas, joka pelkää tai jännittää?
Olen pahoillani, tänään en jaksa
On olemassa hyvääkin hoitoa
"Unohdatko sä mun pimpin?!" ja muita kommelluksia
Miksi kivun lääkitseminen on tärkeää?
Moona-blogin uusien kirjoittajien haku on auki!
Pelko kivusta vai kivuttomuudesta?
Ei endometrioosin ja kivun voittajaksi, vaan onnelliseksi
Kaikki, mitä olet halunnut tietää lapsettomuushoidoista
Olenko minä pelkkä endometrioosi?
Vieraskynä: Onneksi uskaltauduin nuorten vertaistukileirille
Vieraskynä: Endometrioosi ystävän näkökulmasta
Vieraskynä: ”Voi v***u, mitä mä nyt teen?” – elämää endometrioosia sairastavan kanssa
Endometrioosiviikon 2019 teemana on yhteenkuuluvuus
Voiko kivun kanssa ystävystyä?
Kipuun tottuminen voi olla tuhoisaa
Psyykkinen tuki osana kroonisen sairauden hoitoa
Lapsettomuuden kipuilut vaihtuivat synnytyspelkoon
Sipsikaljavegaani ilman sipsiä tai kaljaa
Ensimmäinen ja tuskaisin kesäviikko
Endometrioosini oireilee myös raskausaikana
Elämää utuisten lasien takaa
Kellä kulta, sillä onni
Keinot, joilla yhdyntäkipujani on yritetty hoitaa
Opinnot etenee kivuista huolimatta
Vieraskynä: Äiti, tytär, endometrioosi
Vieraskynä: Tämä on minun sairaus, hanki oma
Vieraskynä: Seksittömyys rasittaa suhdettamme
Raskaus parantaa endon ja muita legendoja
Vuodessa yli 1400 euroa sairastamiseen
Uusi vuosi mutta vanha ystävämme – endometrioosi
Vinkkejä, miten saada endometrioosidiagnoosi
Niin kauan kaivattu, pelottava raskaus
Kun väsymys ei väisty
En ole lapsivihaaja, en vain halua lapsia
Parisuhteen ja endometrioosin yhtälö
Ne pienet suuret asiat
Kipu tekee säröjä sisimpään
Leikkaus takana – elämä edessä?
Tärkein on läheisten tuki
19-vuotias vai sittenkin 70?
Miten suhtautua uteluihin lapsista?
Odottavan aika on ikuisuus
Yhdyntä sattuu niin, että itkettää
Haaveena opiskelupaikka ja diagnoosi
Konehuoneen kipukimara – elämää endometrioosin kanssa
Kivuttomuudella kirottu ja siunattu
Joskus oma diagnoosi osuu oikeaan
Opinnäytetyö yhteistyössä Nuori nainen ja endometrioosi –projektin kanssa
Anonyymi chat tarjoaa mahdollisuuden kysymyksille ja keskustelulle
Moona on meidän tästä päivästä lähtien!
adenomyoosi Aiempaa enemmän Aino Alina Anna Anna Pajari Aurora Charlotta diagnoosi Elisa Elisa endometrioosi endometrioosi endometrioosi gynekologi Hemppu hermokipu hoito huumori hyvinvointi identiteetti J Janika Juliaana Katinka keskenmeno kipu kipukohtaus Kiputar krooninen kipu kuukautiskivut lapsettomuus lapsettomuushoidot leikkaus limakalvot lääkkeet lääkkeiden haittavaikutukset Maria Ninni nuoruus opiskelu orgasmi parisuhde PCOS pelko raskaus Rohkelikko runsaat kuukautiset ruokavalio seksi Sivustakatsoja suolen toiminta Susanna synnytys toinen sairaus tuki turvotus Tuutikki työelämä tärinäkipu ulostaminen vaginakivut vatsakivut vauvakuume vertaistuki vieraskynä vinkkejä virtsaaminen vulvodynia väsymys yhdyntäkivut ystävyys
Menkat ei saa estää elämästä
Facebook Instagram Twitter SnapChat @korentory #moona
Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry
Korento ry toimii endometrioosin, adenomyoosin, PCOS:n ja vulvodynian kanssa elävien edunvalvojana.
Tutustu Korentoon tarkemmin tästä linkistä.
Kipuja? Menkat? Outo tunne?
Tänään toista, huomenna muuta.
Copyright Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry