en en fi fi tr fi en fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en en en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en eo fi et fi fi en en fi en fi en en fi fi fi fi fi fi en fi fi en fi en fi fi et fi fi
Melkein kaikki hittileffat peliksi kääntänyt Ocean muistetaan Batmaneista, Terminaattoreista, Robocopeista sun muista, mutta ikään kuin se ei olisi riittänyt, tämä aikansa suurin pelitalo iski kyntensä säännönmukaisesti myös vähän vähemmän menestyksekkäisiin pätkiin. Navy Seals (Ocean, 1990) perustuu Charlie Sheenin ja Michael Biehnin tähdittämään elokuvaan, joka meni jo aikanaan niin ohi yleisöltä, että voisi ihan yhtä hyvin olla perustumattakin – tuskin kovin moni peliä pelannut oli ainakaan tuolloin sinemaattista esikuvaa nähnyt.
Eikä peliäkään olisi moni pelannut ilman piratismia. Navy Seals ilmestyi sinä lyhyenä ajanjaksona, jolloin moduulit tekivät comebackin kuusneloselle, ja se julkaistiin vain tässä muodossa, ”mahdottomana murtaa”, hehkutettiin mm. Zzap!64:ssä, mutta niin vaan minullakin oli tämä disketillä kräkättynä kopiona jo ennen kuin peli oli edes lehdessä arvosteltu. Eivät moduulit pelastaneet kuusnelosta. Ne kyllä mahdollistivat muutamien sellaisten pelien julkaisun joita ei muuten olisi kaupallisesti ilmestynyt, mutta ihan hyvin nämä yleensä toimivat perinteisessäkin olomuodossa. Navy Seals kyllä latailee paljon, mutta latausajat ovat todella lyhyitä, kiitos kenties osaavan hakkerin, joka on oman turboloaderinsa peliin asentanut. Kyllä kuulkaa villinä rehotti piratismi tuolloin! En tiedä miten nykyään, kun pelit ovat koko ajan harvemmin fyysisesti olemassa, mutta eiköhän kopiointi jossain muodossa ole ikuinen ilmiö.
Oceanille kumarrus siitä, että näinkin mitäänsanomattoman leffalisenssin ollessa kyseessä ei peliä lähdetty tekemään vasemmalla kädellä (itse asiassa firma päätyi tähän ratkaisuun usein nimenomaan isojen hittinimien kohdalla, vrt. esim. Top Gun ja Knight Rider), vaan asialle laitettiin jo hulppeaa mainetta Lahjomattomien peliversiolla niittänyt tiimi John Meegan – Stephen Thomson – Matthew Cannon. Ja jos The Untouchables oli kunnianhimoinen, niin nyt pistetään skaala uusiksi. On massivista sinfonista musiikkia, elokuvallinen alkuruutu, valtavasti tyrmäävän hienoja kuvia tasojen välillä; on isoja kenttiä tutkittavaksi (ykköstaso sentään vanha kunnon varastotila laatikkoineen, tuo Oceanin leffapelien legendaarinen ensilevelin tapahtumapaikka), on realismia (”laaki ja vainaa” pätee niin vihollisiin kuin pelaajaankin) ja kaiken kaikkiaan vallalla on vaikuttavan rujo maanläheinen tunnelma. Grafiikka on uskomattoman hienoa varsinkin tummasävyisen väriskaalan erottaessa pelin standardikamasta. Taustalla hiiviskelee kutkuttavaan tunnelmaan sopiva musiikki; tämä ei ole räiskintää, vaan arabiterroristien selustassa kieli keskellä suuta kuljeskelua. Tarkoitus on kerätä saalis ja selvitä elossa kotiin, ja jokainen pelaajan elämä on oma henkilönsä uudella nimellä ja kasvokuvalla – mainio idea sekin. Aseita on vähän, mahdollisia liikkeitä enemmän, ympäristö on otettava hiljalleen tutkimalla haltuun, ei räiskien rynnimällä.
Navy Seals keräsi ansaittua ylistystä lehdistössä, ja omassa kokoelmassanikin se säilyi: vaikka kyllästyin pian levyaseman saatuani pelaamiseen ja formatoin diskettitilaa saadakseni suurinpiirtein kaikki vuoden -90 aikana luokseni ajautuneet peliuutuudet, Navy Seals säilyi. Ei siksi että olisin peliä koskaan innolla pelannut (se oli kovin vaikea, eikä muutenkaan ihan minun tyyppiäni), mutta se oli niin kokonaisvaltaisen upea audiovisuaalisena teoksena, että tuli joskus ladattua konelle ihan vain siksi. Mainio osoitus siitä, mihin kuusnelonen parhaimmillaan kykeni. Ilmestyi muuten vain vähän Turricanin jälkeen… Kasarin vaihtuessa 90-luvuksi pistettiin kuusnelosen rajapyykkejä kunnolla uusiksi.
Jaa Twitterissä(Avautuu uudessa ikkunassa)
Jaa Facebookissa(Avautuu uudessa ikkunassa)
#219 – Winter Games
#221 – LED Storm
Päivitysilmoitus: #236 – Terminator 2 | Run / Stop – Restore
Täytä tietosi alle tai klikkaa kuvaketta kirjautuaksesi sisään:
Sähköpostiosoite (pakollinen) (Osoitetta ei koskaan julkaista)
Olet kommentoimassa WordPress.com -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Olet kommentoimassa Twitter -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Olet kommentoimassa Facebook -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Muodostetaan yhteyttä palveluun %s
Ilmoita uusista kommenteista sähköpostilla.
Ilmoita uusista artikkeleista sähköpostilla.
Arkisto Valitse kuukausi toukokuu 2019 huhtikuu 2019 maaliskuu 2019 helmikuu 2019 tammikuu 2019 joulukuu 2018 marraskuu 2018 lokakuu 2018 syyskuu 2018 elokuu 2018 toukokuu 2018 huhtikuu 2018 maaliskuu 2018 helmikuu 2018 tammikuu 2018 joulukuu 2017 marraskuu 2017 lokakuu 2017 syyskuu 2017
3D 10 Great Games 30 Games 64 kilon riittämättömyys 1982 Aikaraja Andrew Braybrook Antony Crowther Auto Ben Daglish Boulder Dash Breakout Chris Butler Covertape CP Verlag Demoscene Denton Design Editori Ensiaskelet Flipperi Fred Gray Gauntlet Gore Henkilökohtaiset epäonnistumiset Henkilökohtaiset onnistumiset Hirviöt Huumori Hyppely Infernaalinen vaikeus Jalkapallo Jeff Minter Jeroen Tel K-18 Kaksin on kivempaa Kasari-TV Kauhu Keräily Kiipeily Kilpa-ajo Kissa Klassikko Kortti- ja lautapelit Lentsikka Lisenssi Luola Länkkäri Manfred Trenz Martin Galway Martin Walker Matt Gray Merellisyys Motskari Mysteeri Ninja Nirvi Oksennus Opetus Outo Peliluola Pikkueläimet Poliisi Primitiivisyys Puzzle Pöljä Rob Hubbard Rooli Seikkailu Shaun Southern Shoot'em up Sokkelo Strategia Stressi Suomi Finland Taistelulajit Tetris Tim Follin Toimintaseikkailu Uguksen suosikki! Urheilu Ärsyttävä
Privacy & Cookies: This site uses cookies. By continuing to use this website, you agree to their use.
To find out more, including how to control cookies, see here: Cookie Policy
Run / Stop - Restore
Already have a WordPress.com account? Log in now.
Run / Stop - Restore
View post in Reader
%d bloggaajaa tykkää tästä: