fi en es en fi fi fi fi fi fi fi en en en en en fi fi fi fi en es en fi en en de cs en en cs cs en en en de cs da en da cs en en cs cs en en en de cs da en da cs en en cs cs en en en zh da da en da cs en en cs da en en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi hu fi en cs cs cs en da cs en en cs cs en en en cs da da en da cs en en cs cs en en en de cs da en da cs en en cs cs en en en cs da da en da cs en en cs da en en en cs cs cs en da cs en en cs cs en en en cs cs da en da cs en en cs cs en en en cs cs da en da cs en en cs cs en en en cs cs da en da cs en en cs da en en en de cs cs en da cs en en cs da en en en cs da da en en de en en de da en en en cs da da en da cs en en cs cs en en en cs sv da en cs cs en en cs en en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fr it it fi fi pt en fi it hu hbs_lat fr tr uz en it pt en it fi it fi et fi en eml fi fi fi fi fi fi fi fi fi hu fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi et fi pt fi fi fi fi fi fi fi fi hu it en fi it fi fi de hu hu fi en pt it fi fi fi fi sv fi fi fi fi fi fi pt fi fi fi it fi en fi en fi fi fi pt sv fi it fi it fi fi en fi fi en it en it it pt pt fi fi et fi fi fi fi it fi cs fi fi hu fi fi fi nl fi it fi fi en
Mataleena: Lizaveta Smerdjastsaja, vapaa ihminen
skip to main | skip to sidebar
Lizaveta S. eli "haiseva" oli tavattoman pieni ihminen, ei kuitenkaan kääpiö, ainoastaan "vain kahden arssinan" pituinen nainen. Kuoltuaan hän muuttui suorastaan ikoniksi tuossa pienessä kaupunkipahaisessa. Lizaveta oli vapaa kaikesta ihmiselle ominaisesta omistamisesta. Hän pukeutui aina, kesät talvet, samaan pellavapaitaansa ja kulki avojaloin. Kaupungin asukkaat tunsivat hänet lapsesta lähtien ja tottuivat häneen, niin että hän ikään kuin kuului "kalustoon". Lizaveta yöpyi milloin missäkin kirkkojen eteisissä, heinien keskellä ja ulkorakennuksissa. Kaupungin kaikki asukkaat yrittivät huolehtia hänestä antamalla almuja, mutta Lizaveta antoi almut aina pois, rahat kirkkojen lippaisiin tai ruoat vastaantulujoille. Jopa hienot aatelisnaiset ottivat hänen antamansa rinkelit ja muut saamansa ruoka-almut kiitollina vastaan. Tässä haisevassa piikkopaita-naisessa oli jotain hyvin Jamalallista. itse hän söi ainoastaan mustaa leipää ja joi vettä.
Lizaveta sai rauhassa vaellella ja ilmestyä vaikka hienoon tavarataloon. Häntä ei kukaan vahtinut tai ajanut pois. lizaveta ei varastanut, se oli hänen luonteensa vastaista.
Kerran saapui kaupunkiin pääkaupungista joku korkea henkilö, kirkon eteisessä hän törmäsi seurueineen Lizavataan. Hän pöyristyi ja määräsi että Lizaveta pitää pestä, vaatettaa ja saattaa säädylliseen tilaan. Näin tehtiin, mutta Lizaveta muuntautui nopeasti entiseen kuosiinsa ja jatkoi elämäänaä paljasjalkaisena ja piikkopaitaisena.
Sitten tapahtui jotain anteeksiantamatonta kaupunkilaisten mielestä. Lizaveta oli siunatussa tilassa. Syyllistä "jumalanhullun" raiskajaa etsittiin ja pohdittiin ankarasti. Lizaveta ei osannut puhua. kaupungin naiset pitivät Lizavetaa silmällä ja asuttivat häntä erään arvostetun naisen kotona. kuitenkin Lizaveta karkasi juuri tärkeällä hetkellä.
Kun synnyttämisen aika tuli, hän kiipesi korkeahkon aidan yli ja meni erään varakkaan miehen saunaan, joka oli vielä jälkilämmin, ja synnytti pojan. Tuskin hän itse tiesi mitä hänelle tapahtui. Talon emännöitsijä kuuli outoa vaikerrusta ja niin hän sai kauan kaipaamansa lapsen, sillä Lizaveta kuoli. Tästä pojasta tuli yksi Karamazovin veljesten henkilö.
Lizaveta oli perheestä, jossa äiti kuoli varhain ja Lizavetan isä ei pystynyt tai osannut kasvattaa tytärtään. Isä oli pikkuvirkamies ja alkoholisoitunut pahasti.
Newer Post Older Post Home
Subscribe to: Post Comments (Atom)
Edelfeltin Mataleena ja Kristus
Mataleena ei taistele tuulimyllyjä vastaan. Tuulimyllyt ovat Mataleena.
View my complete profile
Muuritaloja on helppo kontrolloida ja musta lasise...
Turkulaista muuripolitiikkaa ja korruption pilkist...
Evankeliumin merkitys Dostojevskille ja hänen tuot...
Käsi joka kaavoitusta ohjailee...
Lizaveta Smerdjastsaja, vapaa ihminen
Tuhlaajapojan lähtö ja paluu isän luo
Dostojevski kävi läpi ateismin ja hänen uskonsa Ju...
Syyllisyydestä ja häpeästä vapautumisesta
Dostojevskin ajatuksia kuolemattomuudesta II
Dostojevskin ajatuksia kuolemattomuudesta I
Hän oli todellinen mäkimies
Vanhuus ei ole vamma, ei rikos, se on maallisen el...
Piken runoja ja kuvia
Puu ja Talo; Turun puutaloja
Antti Seppä. Pikkuisen polkkaa (1)
cafe noirin talo (1)
Isä Mitro Turussa (1)
Jari Tervo Troikka (1)
Jarkko Laine seura ry Turun Kirjastossa (1)
Jokikadun kulttuurikeskus tyhjillään (1)
Jokikadun Kulttuurikeskus. Simon Saari. Turku (3)
Kaikkien Murheellisten Ilo (2)
Maalla olon ihanuus (1)
Ntamo. Tua Forström. Hevosten parissa vietetyn yön jälkeen. (1)
Pääsiäiseksi värjättyjä munia (1)
papin toimenpidekielto Turussa (1)
Polven Kirja ja Vihko (1)
Pyhä Ksenia Pietarilainen (1)
Rauhankone Turun runoviikoilla (1)
Saveen valuva Turun Toriparkki (4)
Simo ja Siiri Aurajoessa (1)
Simon Saari. Turku (2)
Sinikka Tirkkonen. Unohdus (1)
Suomi ajetaan ruokajonoihin (1)
The Tall Ships' Race 2009 (4)
Turun Kaupunginhallitus lopettaa sivukirjastoja (1)
Turun keskiaikaiset markkinat (1)
Turun lähikirjastoja suljetaan (2)
Turun Ortodoksinen kirkko (1)
Turun Ortodoksinen Seurakunta (1)
UFO kukka kukassa (1)
Ukot hölisee joutavia (1)
Talvitonttu istuu nyt kesälomalla