en fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi sv fi fi fi de eu fi fi de fi fi fi fi fi fi fi nb fi fi fi eo en fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi et fi fi fi fi fi fi pt fi et fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it lv fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id id fi fi fi es en fi fi fi fi ja fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi en fi
Kroppani toimivuus ja toimimattomuus ovat aiheuttaneet vuosien varrella paljon huolta ja murhetta. Minuun iskostui jo ala-asteen viimeisinä vuosina navakka häpeä reisieni ja takamukseni koosta. Sen rinnalle astui kuitenkin myös pian huoli – selkäni osoittautui vänkyräksi, ja monta vuotta ilmassa palloteltiin ideaa vaikeasta skolioosileikkauksesta. Elämääni ilmaantui vähitellen muitakin terveyshuolia, kun sydämestä löytyi hento sivuääni ja aivoista mysteerinen täplä. Vietin kaksi vuotta sitten neurologisella osastolla muutaman päivän monta putkiloa verta ja selkäydinnestettä köyhempänä. Diagnoosiepäilyt vaihtelivat pelottavasta huolettomampaan, mutta lopulta jäin ilman kunnollista selitystä oireilleni. Arkeani jäivät rytmittämään vuosittaiset kontrollikäynnit, ja magneettiputkessa yhteensä viettämäni tuntimäärän laskemiseen tarvitsee kohta jo kolmannen käden. Vaikka olen sujut monenlaisten terveyspulmieni kanssa, vuosittainen neurologikäynti aiheuttaa silti sydämentykytyksiä. Täplä tuijottaa minua tiukasti takaisin magneettikuvasta, ja todennäköisesti tulee aina tekemään niin.
Uudenlaisen sävyn kroppasuhteeseeni toi tänä vuonna endometrioosiepäily. Se on pakottanut opettelemaan erilaista eloa päivittäisten kipujen kanssa. Kroonisen sairauden kanssa eläminen saa minut tuntemaan myös ulkopuolisuutta ystävieni keskuudessa. Jäytävä pakotus alavatsassa saa minut esimerkiksi välillä astumaan sivuun monista aktiviteeteista. Kesällä Ruisrockissa iski lamaannuttava kipukohtaus, ja suolistoni krampatessa matka festivaalialueelta busseille tuntui ikuisuudelta. Musiikki jäi kovin toissijaiseksi. Samalla tunsin itseni vanhaksi ja raihnaiseksi, kun muut nauttivat kesän kivoimmasta viikonlopusta täysin rinnoin. Kiva baari-ilta kavereiden kesken voi osaltani päättyä sängyssä pyöriskelyyn kovissa krampeissa.
Vartaloni kykenevyys on rajoitteista, ja kipu saa mielialani matalaksi. Turhaudun siihen ja itseeni, enkä koe vartaloani usein kovin viehättävänä. Se on usein turvonnut ja pitää kummallisia ääniä. Tunnen itseni 70-vuotiaaksi 19-vuotiaan nahoissa, kun vertailen isoisäni kanssa käyttämiämme lääkkeitä.
Muutama viikko sitten tuore yhteiselo kämppikseni kanssa sai ikävän käänteen, kun jouduin soittamaan itselleni ambulanssin maanantai-iltana teatteritreenien jälkeen. Pieneen asuntoomme astui kaksi rotevaa ensihoitajamiestä, jotka veivät meidät Naistenklinikan päivystykseen. Osastolla makoili minun lisäkseni naisia mahat pystyssä, aviomiehet istumassa sängyn vierellä. Minut lähetettiin kotiin nukkumaan kolmiolääkkeen värittämiä unia. Kaksi päivää myöhemmin lääkärini vastaanotolla sain käteen morfiinireseptin, enkä lähetettä leikkausjonoon. Tunsin oloni taas typeräksi ja vanhaksi. Eihän 19-vuotiaan, juuri omilleen muuttaneen tytön elämän pitäisi näyttää tältä. Joimme ärräkahvit kämppikseni kanssa uuden keittiönpöytämme ääressä hiljaisina.
Kaikesta huolimatta olen silti yllättynyt, kuinka paljon arvostusta itseäni kohtaan terveysmurheet ovat tuoneet elämääni. Vaikka kipu saisi minut työkyvyttömäksi ja ripuloivaksi mytyksi, jaksan ihailla kroppani sinnikkyyttä. Se on ollut olemassa vasta alle 20 vuotta, mutta joutunut kokemaan siinä ajassa jo vaikka mitä. Kaikesta huolimatta se jaksaa nostaa minut jalkeille joka aamu ja pyöräillä töihin läpi syystuulen.
Nyt olen jo pikkuhiljaa hyväksymässä, että tulen kantamaan mukanani kovia lääkkeitä yhtä lailla kuin dödöä tai avaimia, ja välillä joudun astumaan sivuun hengähtämään. Armo ja kiitollisuus ovat natisevia kliseitä, mutta silti kovin tärkeitä. Ne kulkevat käsi kädessä, kun opettelen elämään kroppani kanssa. “Kiitos” on kullanarvoinen sana, joka kannattaa suunnata myös itselleen.
Lue Tuutikin ensimmäinen teksti täältä!
Vieraskynä: Yksi ominaisuuksistani - PCOS (PCOS-viikko 2022)
Kohti aikuisen minun elämää, kohti lapsuuden haaveita
En ole nuori perusterve nainen
“Jokaisen tarina ansaitsee tulla kuulluksi” - Näistä syistä kirjoitamme blogia
Unettomuuden syy ja hyvästini bloggaajana
Pääsin eroon turvotuksesta - ruokavalion muutos
Vieraskynä: Endometrioosin monet vaiheet - kokemustarina avanteesta (Endometrioosiviikko 2022)
Mitä on elämä leikkauksen jälkeen?
Vieraskynä: Neuropaattinen vulvodynia – tarinani kivusta ja hoidosta (Vulvodyniaviikko 2021)
Vieraskynä: ”Hyi, sulla kasvaa viikset” (PCOS-viikko 2021)
Siinä on vuori, nyt kiivetään
On kohtu ja varakohtu
Pari sanaa jatkuvan kivun lääkehoidosta
Positiivinen raskaustesti 3 päivää ennen leikkausta
"Ei tartte auttaa" otsassa pienestä asti
Gynekologinen tutkimus – mitä ja miksi?
Milloin on vertaistuen aika?
Kuinka sain PCOS diagnoosin?
Enemmän haittaa kuin hyötyä, mutten irti päästä
Jokainen tsäänssi on mahdollisuus
Minä valmistun kandiksi, kaikesta huolimatta
Mä en ole laiska
Sisäinen ja ulkoisesti epämääräinen sairaus
Matka sinne ja takaisin
Olen juuri oikeassa paikassa juuri nyt
Vieraskynä: Minun PCOS-tarinani (PCOS-viikko 2020)
Se riittäköön minulle nyt
Puhelu, joka muutti kaiken
Miksi mä pelkään lääkäreitä
"Taatana mä pärjään kyllä"
Kipuunkin pitäisi kiinnittää huomiota
Kun suurimmasta haaveesta tuleekin suurin pelko
Puhu minulle kuin ihmiselle
Vieraskynä: En natt på akuten
Vieraskynä: endometrioosia sairastavan äiti
Menkää ja pankaa ...seksielämänne arvot tärkeysjärjestykseen!
Alokas Mäkelä, ei astu palvelukseen
Enemmän kuin olisin halunnut antaa
Mikä on vapaa-ajan hinta?
Sivuoireiden ja opiskelun sekamelska
Jos nyt ensin tämä kandi
Sinä olet minun ihmeeni
Vulvodyniaviikon vieraskynä: Emilian tarina
Seksin ei kuulu sattua
Turvotusvatsojen vertailua ja tärkeää vaikuttamista
Sairauden ja ystävyyden yhteenlasku
Kun arki on taistelua
Se antaa enemmän kuin ottaa
Äidiksi PCOS:sta huolimatta: Sarin tarina
Miten varautuu potilas, joka pelkää tai jännittää?
Olen pahoillani, tänään en jaksa
On olemassa hyvääkin hoitoa
"Unohdatko sä mun pimpin?!" ja muita kommelluksia
Miksi kivun lääkitseminen on tärkeää?
Moona-blogin uusien kirjoittajien haku on auki!
Pelko kivusta vai kivuttomuudesta?
Ei endometrioosin ja kivun voittajaksi, vaan onnelliseksi
Kaikki, mitä olet halunnut tietää lapsettomuushoidoista
Olenko minä pelkkä endometrioosi?
Vieraskynä: Onneksi uskaltauduin nuorten vertaistukileirille
Vieraskynä: Endometrioosi ystävän näkökulmasta
Vieraskynä: ”Voi v***u, mitä mä nyt teen?” – elämää endometrioosia sairastavan kanssa
Endometrioosiviikon 2019 teemana on yhteenkuuluvuus
Voiko kivun kanssa ystävystyä?
Kipuun tottuminen voi olla tuhoisaa
Psyykkinen tuki osana kroonisen sairauden hoitoa
Lapsettomuuden kipuilut vaihtuivat synnytyspelkoon
Sipsikaljavegaani ilman sipsiä tai kaljaa
Ensimmäinen ja tuskaisin kesäviikko
Endometrioosini oireilee myös raskausaikana
Elämää utuisten lasien takaa
Kellä kulta, sillä onni
Keinot, joilla yhdyntäkipujani on yritetty hoitaa
Opinnot etenee kivuista huolimatta
Vieraskynä: Äiti, tytär, endometrioosi
Vieraskynä: Tämä on minun sairaus, hanki oma
Vieraskynä: Seksittömyys rasittaa suhdettamme
Raskaus parantaa endon ja muita legendoja
Vuodessa yli 1400 euroa sairastamiseen
Uusi vuosi mutta vanha ystävämme – endometrioosi
Vinkkejä, miten saada endometrioosidiagnoosi
Niin kauan kaivattu, pelottava raskaus
Kun väsymys ei väisty
En ole lapsivihaaja, en vain halua lapsia
Parisuhteen ja endometrioosin yhtälö
Ne pienet suuret asiat
Kipu tekee säröjä sisimpään
Leikkaus takana – elämä edessä?
Tärkein on läheisten tuki
19-vuotias vai sittenkin 70?
Miten suhtautua uteluihin lapsista?
Odottavan aika on ikuisuus
Yhdyntä sattuu niin, että itkettää
Haaveena opiskelupaikka ja diagnoosi
Konehuoneen kipukimara – elämää endometrioosin kanssa
Kivuttomuudella kirottu ja siunattu
Joskus oma diagnoosi osuu oikeaan
Opinnäytetyö yhteistyössä Nuori nainen ja endometrioosi –projektin kanssa
Anonyymi chat tarjoaa mahdollisuuden kysymyksille ja keskustelulle
Moona on meidän tästä päivästä lähtien!
adenomyoosi Aiempaa enemmän Aino Alina Anna Anna Pajari Aurora Charlotta diagnoosi Elisa Elisa endometrioosi endometrioosi endometrioosi gynekologi Hemppu hermokipu hoito huumori hyvinvointi identiteetti J Janika Juliaana Katinka keskenmeno kipu kipukohtaus Kiputar krooninen kipu kuukautiskivut lapsettomuus lapsettomuushoidot leikkaus limakalvot lääkkeet lääkkeiden haittavaikutukset Maria Ninni nuoruus opiskelu orgasmi parisuhde PCOS pelko raskaus Rohkelikko runsaat kuukautiset ruokavalio seksi Sivustakatsoja suolen toiminta Susanna synnytys toinen sairaus tuki turvotus Tuutikki työelämä tärinäkipu ulostaminen vaginakivut vatsakivut vauvakuume vertaistuki vieraskynä vinkkejä virtsaaminen vulvodynia väsymys yhdyntäkivut ystävyys
Menkat ei saa estää elämästä
Facebook Instagram Twitter SnapChat @korentory #moona
Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry
Korento ry toimii endometrioosin, adenomyoosin, PCOS:n ja vulvodynian kanssa elävien edunvalvojana.
Tutustu Korentoon tarkemmin tästä linkistä.
Kipuja? Menkat? Outo tunne?
Tänään toista, huomenna muuta.
Copyright Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry