en fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi sv fi fi fi de eu fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi eo en fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi et fi fi fi fi fi fi pt fi et fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it lv fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id id fi fi fi es en fi fi fi fi ja fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi en fi
Viime keväänä olin hämmästyttävän hyvässä voinnissa: eräänä päivänä havahduin siihen tosiasiaan, ettei pahoja kipuja ollut ollut oikeastaan kuukauteen. En oikeastaan ollut varma, olivatko matalammatkaan kivut enää päivittäisiä ollenkaan. Sitten tulikin jo seuraava kuukausi - ensimmäinen ilman kipukohtausta. Aloin saavuttaa täydellistä oireettomuutta.
Muutos tuntui pelottavalta. Kuinka kauan tätä kestää? Saako tästä ihan todella nauttia? Tiesin, että jos ehdin nauttia ihanasta, fyysisesti perusterveen identiteetistä ja elämäntilanteesta, jossa sairauteni ei näkynyt arjessa muutoin kuin iltaisin ottamanani lääkkeenä, voi lasku takaisin sairauteen olla joskus kamala, jos sellainen on tullakseen. Joskus koin jopa syyllisyyttä: miksi minä saan tasaisen ja kivuttoman voinnin, vaikka moni vertaisistani ja ystävistäni ei saa? Vaikka joka päivä pelkäsin tätä uutta normaalia, olin myös häkellyttävän nopea muuttamaan toimintatapani vastaamaan perusterveen ihmisen elämää ja suorituskykyä. Ajattelin, että mahdollisuudesta elää perusterveen tavoin on nautittava silloin, kun sellainen on. Aloitin työt opintojen ohella ja suunnittelin samalle keväälle kandin tutkielman loppuun saattamista ja paria kurssia siihen ohelle.
No, keväällä tulikin melko lailla ongelmia, tällä kertaa muista syistä kuin endometrioosista: kun korona saapui Suomeen, ahdistuneisuushäiriöni kiihdytti vauhtinsa ennen kuulumattomiin kierroksiin. Olin vakavasti sairas parin kuukauden ajan. Taistelin silti läpi kevään niin töissä kuin yliopistollakin, joskin kursseja tein vain yhden.
Kohonneesta stressistä huolimatta olin ollut yhä edelleen täysin kivuton läpi siihenastisen kevään. Ahdistuksenikin alkoi lientyä. Huhtikuussa endometrioosini päätti sittenkin palata näkyväksi osaksi arkea: viikko toisensa jälkeen oireet palasivat toinen toistansa pahempina. Elin yhtäkkiä keskellä pahinta painajaistani. Saamani terveyden tila haihtui sumuun kuin piilosta kikattaen leikkivä lapsi. Toukokuussa vuosin neljä päivää. Sen jälkeen oireet lievittyivät ja loppuivat hetkeksi.
Kesän läpi elin ailahtelevassa terveydentilassa. Aloin havaita merkkejä kierrosta ilman vuotoja. Keväällä tapahtuneen alkurysäyksen jälkeen oireet eivät enää nousseet samalle tasolle - vai ehdinkö jo tottua kipuihin jollain tasolla? Pystyin silti yhä tekemään töitä kesällä.
Kesän lopulla soitin lomalta palanneelle gynekologilleni ja keskustelimme tilanteesta. Jaoimme yhteisen näkemyksen siitä, että vaikka vointini ei ollut vielä paha, eivätkä oireet olleet vieneet toimintakykyä vielä, ei suunta silti ollut hyvä - tiedostaen, mikä tilanne oli vasta viime marraskuussa, jolloin laparoskopiakin oli nostettu pöydälle vaihtoehdoista puhuttaessa. Päätimme yhdessä tuumin siirtyä kokeilemaan seuraavaa hormonihoitoa. Se tarkoittaa, että edessä lienee jälleen tätäkin tilannetta huonompi jakso, kun vanha lääkitys ei enää ja uusi lääkitys ei vielä täysin auta. Uuden hormonin sopimisesta juuri minulle ei myöskään ole takeita, tietenkään.
Matka kroonisesti sairaan identiteettiin takaisin tuntuu niin kovin, kovin pitkältä. Olin jo ehtinyt avata mieleni kaikelle, mitä haluaisin elämässäni tehdä nyt: nyt päivittäisten kipujen todellisuus on tullut taas jäädäkseen. Joinain päivinä kivut ovat niin pieniä, etten edes ota lisää kipulääkettä peruslääkityksen päälle. Toisina päivinä kipu rikkoo taas ennätyksiä riippumatta siitä, että kestää alle sekunnin. Se saa minut silti lähes huutamaan ja käteni herpaantumaan riippumatta siitä, mitä kädessäni pidin sillä hetkellä. Huoli ja pelko valtaavat minut tuolloin niin syvältä, etten hetkeen ole edes läsnä siinä tilassa, jossa kehoni on. Joudun pakottamaan hartiani ja reiteni rennoksi, nostamaan hyvin tietoisesti käteni vatsaltani taas pois. Pahinta ei ole lisääntyvä kipu, vaan jäytävä pelko siitä, kuinka paljon toimintakyvystäni syödään tällä kertaa, ja kuinka pysyvä se muutos on.
Pelon keskellä joudun muistuttamaan itseäni, ettei mitään ole vielä lyöty lukkoon tai hakattu kiveen. Siinä missä seuraavan hormonin toimivuudesta ei voida sanoa mitään, ei voida myöskään sen toimimattomuudesta. Jos tilanne on epävarma, ei se tarkoita vielä automaattisesti mitään: ei huonoa eikä hyvää. Juuri nyt en voi muuta kuin odottaa ja elää elämääni sellaisena kuin minulle parhaiten kulloinkin sopii.
Vieraskynä: Yksi ominaisuuksistani - PCOS (PCOS-viikko 2022)
Kohti aikuisen minun elämää, kohti lapsuuden haaveita
En ole nuori perusterve nainen
“Jokaisen tarina ansaitsee tulla kuulluksi” - Näistä syistä kirjoitamme blogia
Unettomuuden syy ja hyvästini bloggaajana
Pääsin eroon turvotuksesta - ruokavalion muutos
Vieraskynä: Endometrioosin monet vaiheet - kokemustarina avanteesta (Endometrioosiviikko 2022)
Mitä on elämä leikkauksen jälkeen?
Vieraskynä: Neuropaattinen vulvodynia – tarinani kivusta ja hoidosta (Vulvodyniaviikko 2021)
Vieraskynä: ”Hyi, sulla kasvaa viikset” (PCOS-viikko 2021)
Siinä on vuori, nyt kiivetään
On kohtu ja varakohtu
Pari sanaa jatkuvan kivun lääkehoidosta
Positiivinen raskaustesti 3 päivää ennen leikkausta
"Ei tartte auttaa" otsassa pienestä asti
Gynekologinen tutkimus – mitä ja miksi?
Milloin on vertaistuen aika?
Kuinka sain PCOS diagnoosin?
Enemmän haittaa kuin hyötyä, mutten irti päästä
Jokainen tsäänssi on mahdollisuus
Minä valmistun kandiksi, kaikesta huolimatta
Mä en ole laiska
Sisäinen ja ulkoisesti epämääräinen sairaus
Matka sinne ja takaisin
Olen juuri oikeassa paikassa juuri nyt
Vieraskynä: Minun PCOS-tarinani (PCOS-viikko 2020)
Se riittäköön minulle nyt
Puhelu, joka muutti kaiken
Miksi mä pelkään lääkäreitä
"Taatana mä pärjään kyllä"
Kipuunkin pitäisi kiinnittää huomiota
Kun suurimmasta haaveesta tuleekin suurin pelko
Puhu minulle kuin ihmiselle
Vieraskynä: En natt på akuten
Vieraskynä: endometrioosia sairastavan äiti
Menkää ja pankaa ...seksielämänne arvot tärkeysjärjestykseen!
Alokas Mäkelä, ei astu palvelukseen
Enemmän kuin olisin halunnut antaa
Mikä on vapaa-ajan hinta?
Sivuoireiden ja opiskelun sekamelska
Jos nyt ensin tämä kandi
Sinä olet minun ihmeeni
Vulvodyniaviikon vieraskynä: Emilian tarina
Seksin ei kuulu sattua
Turvotusvatsojen vertailua ja tärkeää vaikuttamista
Sairauden ja ystävyyden yhteenlasku
Kun arki on taistelua
Se antaa enemmän kuin ottaa
Äidiksi PCOS:sta huolimatta: Sarin tarina
Miten varautuu potilas, joka pelkää tai jännittää?
Olen pahoillani, tänään en jaksa
On olemassa hyvääkin hoitoa
"Unohdatko sä mun pimpin?!" ja muita kommelluksia
Miksi kivun lääkitseminen on tärkeää?
Moona-blogin uusien kirjoittajien haku on auki!
Pelko kivusta vai kivuttomuudesta?
Ei endometrioosin ja kivun voittajaksi, vaan onnelliseksi
Kaikki, mitä olet halunnut tietää lapsettomuushoidoista
Olenko minä pelkkä endometrioosi?
Vieraskynä: Onneksi uskaltauduin nuorten vertaistukileirille
Vieraskynä: Endometrioosi ystävän näkökulmasta
Vieraskynä: ”Voi v***u, mitä mä nyt teen?” – elämää endometrioosia sairastavan kanssa
Endometrioosiviikon 2019 teemana on yhteenkuuluvuus
Voiko kivun kanssa ystävystyä?
Kipuun tottuminen voi olla tuhoisaa
Psyykkinen tuki osana kroonisen sairauden hoitoa
Lapsettomuuden kipuilut vaihtuivat synnytyspelkoon
Sipsikaljavegaani ilman sipsiä tai kaljaa
Ensimmäinen ja tuskaisin kesäviikko
Endometrioosini oireilee myös raskausaikana
Elämää utuisten lasien takaa
Kellä kulta, sillä onni
Keinot, joilla yhdyntäkipujani on yritetty hoitaa
Opinnot etenee kivuista huolimatta
Vieraskynä: Äiti, tytär, endometrioosi
Vieraskynä: Tämä on minun sairaus, hanki oma
Vieraskynä: Seksittömyys rasittaa suhdettamme
Raskaus parantaa endon ja muita legendoja
Vuodessa yli 1400 euroa sairastamiseen
Uusi vuosi mutta vanha ystävämme – endometrioosi
Vinkkejä, miten saada endometrioosidiagnoosi
Niin kauan kaivattu, pelottava raskaus
Kun väsymys ei väisty
En ole lapsivihaaja, en vain halua lapsia
Parisuhteen ja endometrioosin yhtälö
Ne pienet suuret asiat
Kipu tekee säröjä sisimpään
Leikkaus takana – elämä edessä?
Tärkein on läheisten tuki
19-vuotias vai sittenkin 70?
Miten suhtautua uteluihin lapsista?
Odottavan aika on ikuisuus
Yhdyntä sattuu niin, että itkettää
Haaveena opiskelupaikka ja diagnoosi
Konehuoneen kipukimara – elämää endometrioosin kanssa
Kivuttomuudella kirottu ja siunattu
Joskus oma diagnoosi osuu oikeaan
Opinnäytetyö yhteistyössä Nuori nainen ja endometrioosi –projektin kanssa
Anonyymi chat tarjoaa mahdollisuuden kysymyksille ja keskustelulle
Moona on meidän tästä päivästä lähtien!
adenomyoosi Aiempaa enemmän Aino Alina Anna Anna Pajari Aurora Charlotta diagnoosi Elisa Elisa endometrioosi endometrioosi endometrioosi gynekologi Hemppu hermokipu hoito huumori hyvinvointi identiteetti J Janika Juliaana Katinka keskenmeno kipu kipukohtaus Kiputar krooninen kipu kuukautiskivut lapsettomuus lapsettomuushoidot leikkaus limakalvot lääkkeet lääkkeiden haittavaikutukset Maria Ninni nuoruus opiskelu orgasmi parisuhde PCOS pelko raskaus Rohkelikko runsaat kuukautiset ruokavalio seksi Sivustakatsoja suolen toiminta Susanna synnytys toinen sairaus tuki turvotus Tuutikki työelämä tärinäkipu ulostaminen vaginakivut vatsakivut vauvakuume vertaistuki vieraskynä vinkkejä virtsaaminen vulvodynia väsymys yhdyntäkivut ystävyys
Menkat ei saa estää elämästä
Facebook Instagram Twitter SnapChat @korentory #moona
Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry
Korento ry toimii endometrioosin, adenomyoosin, PCOS:n ja vulvodynian kanssa elävien edunvalvojana.
Tutustu Korentoon tarkemmin tästä linkistä.
Kipuja? Menkat? Outo tunne?
Tänään toista, huomenna muuta.
Copyright Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry