fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi es fi es fi es fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi eo cs fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi nb fi fi it fi fi en fi fi fi
JHS-suositus "173 ICTpalvelujen kehittäminen: Vaatimusmäärittely" antaa suosituksia, nimensä mukaisesti,  tietojärjestelmän vaatimusmäärittelylle.
Suositus on yleinen, eikä se erityisesti keskity yksittäisiin laatuominaisuuksiin kuten käytettävyys. On kuitenkin mielenkiintoista tarkastella suosituksen sisältöä käytettävyyden suhteen, koska oletan, että suositusta käytetään referenssinä myös käytettävyyteen liittyvien vaatimusten määrittämisessä.
Otan tässä esiin suosituksessa olevan yhden esimerkin. Kohdan "11.1 Vaatimusluettelo ja tunnistetiedot" esimerkissä, s. 21, on (sattumoisin?) kaksi käytettävyysvaatimusta:
(vähän epäselvä kuva; blogiin ei kuitenkaan mahtunut siististi tarkempaa)
Erityisesti, onko kyseessä tuloksellisuus vai tehokkuus?
2. Ovatko vaatimukset valideja, sisällöllisesti oikeita?
Eli esimerkiksi jos käyttäjä voi muuttaa salasanaansa 30 sekunnin suoritusajassa, niin tarkoittaako se hyvää käytettävyyttä?
3. Ovatko vaatimukset todennettavia? Eli voidaanko niiden saavuttaminen yksikäsitteisesti todentaa?
Ajattelin vastata itse ylläoleviin kysymyksiin, mutta jätänpä viimeisimmänkin kysymyksen aluksi lukijan pohdittavaksi ja kommentoitaviksi.
Lähettänyt Timo Jokela klo 12.08 Ei kommentteja:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Voiko softan tekeminen olla näin vaikeaa?
Kahden tilatiedon sitominen toisiinsa oli ohjelmistotoimittajalle ylivoimaisen vaikeaa
Kokemus projektista, jossa kilpailutettu toimittaja kehittää järjestelmää eräälle virastolle. Kyseessä järjestelmä, jossa virkailijat käsittelevät yhdenlaisia lupahakemuksia:
Käsittelyn aikana virkailijoiden tulee syöttää aika paljonkin erilaista tietoa järjestelmään: tietoa hakijasta, luvan kohteista, jne.
Sitten kun kaikki tiedot on syötetty, niin hakemus voidaan käsitellä; ja jos kaikki on ok, luvan tilaksi voidaan antaa myönnetty.
Hakemukseen liittyvä tietojen syöttö voi olla isokin urakka, eikä tapahdu välttämättä yhdellä virkailijan työrupeamalla (esimerkiksi kaikki tarvittava tieto ole heti saatavilla). Sen järjestelmästä tulisi näkyä se, että mitkä tiedot ovat valmiina ja miltä osin tietojen syöttö on kesken. Siis tilatiedot kuvaamaan tietojen syötön tilaa.
Ja nyt se varsinainen juttu: Järjestelmän toimittajalle oli liian iso juttu tehdä kohtuu hintaan/ ajassa sellaista toiminnallisuutta, jossa luvan hyväksyminen edellyttää, että tarvittavat tiedot on syötetty (tietojen syötön tilatiedot = valmis).
Lopputulos on sitten sellainen, että virkailija voi merkitä hyväksytyksi keskeneräiset hakemukset (hyväksymispainike on aktiivinen koko ajan). Ja voi sanoa, että lopputulos on käyttäjän kannata tosi hämäävä.
Ja se kysymys ohjelmistoasiantuntijoille: Miten kahden tilatiedon sitominen toisiinsa voi olla näin vaikeaa? Oman (tosin tosi vanhan) ohjelmointikokemuksen perustella olettaisin, että kyseessä olisi yksinkertainen perusjuttu.
Lähettänyt Timo Jokela klo 7.46 1 kommentti:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
maanantai 22. elokuuta 2011
Seuraavassa muutama suunnitteluongelma, joihin vastikään törmäsin (kun siis olin täyttämässä ko. lomakkeita). Mitä ongelmia, ja miten ratkaisisit?
tarkempi kuva yo. dialogista:
tarkempi kuva yo. dialogista:
Lähettänyt Timo Jokela klo 15.15 2 kommenttia:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
perjantai 19. elokuuta 2011
"Järjestelmän on oltava helppokäyttöinen" - vaatimus, jolla ei merkitystä
Jokainen järjestelmä täyttää vaatimuksen "järjestelmän on oltava helppokäyttöinen"
Erään asiakaskohtaisen järjestelmän tarjouspyynnön vaatimustaulukon yhdeksi pakolliseksi vaatimukseksi oli määritelty:
Järjestelmän on oltava helppokäyttöinen.
Tämä onkin yksi tyypillinen esimerkki, kun määritellään "käytettävyysvaatimuksia" tarjouspyyntöihin.
Mitä tällainen vaatimus oikeastaan tarkoittaa? Kun puhutaan "vaatimuksista vaatimukselle", niin vaatimuksen tulisi olla
todennettava (verifioitava): vaatimuksen täyttyminen voidaan tarkistaa niin, että ei tule erimielisyyksiä siitä, että toteutuuko vaatimus vai ei
validi: vaatimus on sisällöltään oikeita (= sen täyttyminen tarkoittaa, että kyseinen järjestelmä on "oikeasti" käytettävä)
Vaatimus Järjestelmän on oltava helppokäyttöinen ei ole todennettava, koska ei ole mitään yksiselitteistä ja yleisesti hyväksyttyä kriteeriä sille, milloin järjestelmä on ”helppokäyttöinen”. Vaatimus on aivan liian yleinen ja epämääräinen.
Tietääkseni tällaisessa tapauksessa toimittaja voi yksinkertaisesti ja yksipuolisesti todeta, että "järjestelmä on helppokäyttöinen". Piste.  (vai tietääkö joku paremmin?)
Sitä kautta kaikki toimittajat voivat sitoutua tämän pakollisen vaatimuksen täyttämiseen ilman, että se merkitsee mitään järjestelmän aidon helppokäyttöisyyden näkökulmasta.
Vaatimus on tavallaan tietenkin validi (jos nyt halutaan helppokäyttöistä järjestelmää). Mutta kun vaatimus on niin epämääräinen (ei-todennettava), sen validiuden tarkastelu ei ole mielekästä.
Yhteenveto: vaatimuksella "järjestelmän on oltava helppokäyttöinen" ei ole käytännön merkitystä tarjouspyynnössä.
Lähettänyt Timo Jokela klo 9.43 4 kommenttia:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
perjantai 12. elokuuta 2011
Miksi käytettävyys niin monesti epäonnistuu tietojärjestelmien hankinnoissa?
Julkisen hallinnon tietojärjestelmien käytettävyysongelmat ovat tunnettu ongelma: henkilökunnan - ja monissa sovelluksissa myös asiakkaiden - aika menee tietojärjestelmien kanssa tuskaillessa. Tunnettu asia esimerkiksi terveydenhuollossa: http://www.laakariliitto.fi/files/ArviotkriittisiaVanska.pdf
Oma johtopäätökseni on, että juurisyytä tulee etsiä järjestelmien kilpailutus- ja hankintaprosessista. Yhtenä taustana on vaikka Oulun yliopistossa tehty tutkimus siitä, että käytettävyyttä ei aidosti vaadita tarjouspyynnöissä:
Moni moittii kilpailutuslainsäädäntöä. Kuitenkin mielestäni se on annettu konteksti, joka tulee hyväksyä lähtökohtana. Se sitten tekee käytettävyysasioita haastavammiksi, mutta tähän haasteeseen olisi etsittävä ratkaisuja.
Tietojärjestelmän hankinnan käytettävyystoimenpiteet ovat erilaisia riippuen siitä, onko hankittava järjestelmä
asiakaskohtaisesti kehitettävä: hankitaan kehitystyötä
asiakaskohtaisesti sovitettava: perusrunko olemassa, johon tehdään asiakaskohtaisia muutoksia
Ensin mainitussa tapauksessa (1) järjestelmän käytettävyyttä ei voi hankintatilanteessa arvioida, koska järjestelmää ei ole olemassa. Käytettävyys pitää siis varmistaa muilla keinoin. Viime mainitussa tilanteessa (3) käytettävyyden arviointi nimenomaan tulisi suorittaa hankintatilanteessa.  Ja keskimmäinen tapaus (2) menee tähän väliin.
Seuraavissa postauksissa käyn esimerkkien kautta läpi, miten nykyisissä tarjouspyynnöissä käytettävyyttä yritetään (jos yritetään) varmistaa, mikä niissä menee pieleen, ja miten asiaa voisi kehittää.
Lähettänyt Timo Jokela klo 12.01 Ei kommentteja:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
keskiviikko 10. elokuuta 2011
Ei riitä, että tutkimus tuottaa uutta tietoa. Uuden tiedon on oltava myös hyödyllistä.
Viime vuosikymmenellä tehtiin eräs käyttöliittymäalan tutkimus, jonka tuloksena muun muassa todettiin, että kännykässä on valikko (suurinpiirtein näin).
Onko tällaisella tutkimustuloksella merkittävyyttä? Tiedän, että moni ajatteli tuolloin, että tuloshan on itsestään selvä. Tutkijan näkökulmasta tulosta  kuitenkin saattoi perustella siten, että kukaan ei ollut asiaa systemaattisesti tutkinut aikaisemmin, ja että tässä sen vuoksi tuotettiin uutta tietoa.
Usein näkeekin mainittavan tutkimuksen kriteerinä sen, että tulee tuottaa uutta tietoa.
Tämän postaukseni idea ei ole pohtia sitä, että oliko tulos "kännykässä on valikko" uutta tietoa vai ei. Sen sijaan haluan nostaa esiin kysymyksen siitä, että onko uuden tiedon tuottaminen riittävä kriteeri käytettävyystutkimukselle (ja yleensäkin tutkimukselle). Ja tämä esimerkki mielestäni valaisee tätä asiaa erinomaisesti.
Ajatellaanpa, mitä hyötyä yllä mainitusta tutkimustuloksesta ("kännykässä on valikko") oli/ olisi ollut Nokialle? Tai jollekin muulle toimijalle? Vastaus on kai ilmeinen: ei yhtään mitään. Voiko tällaisen tulokseen reagoida juuri muuten kuin että "kännykässä on valikko... so what?". Ei tällainen tutkimustulos ainakaan Nokiaa (olisi) auttanut olemaan Applea edellä käytettävyysasioissa.
Ei riitä, että tutkimus tuottaa uutta tietoa. Uuden tiedon on oltava myös hyödyllistä.
Jos edellä mainittu tutkimus olisi tuottanut sen tyyppisiä  kuten "valikko on hyvä ratkaisu kännyköissä", tai että "valikot ovat jossakin tilateissa hankalia käyttää, ja pitäisi kehittää jotain parempaa", niin näistä olisi ollut ihan eri tavalla hyötyä. Toisaalta tällaisten asioiden selvittäminen olisi tietenkin ollut tutkimuksellisesti paljon haastavampaa.
Yllä mainittu esimerkki oli akateeemisesta tutkimuksesta. Mutta sama pätee tietenkin myös lähempänä käytäntöä olevaan tutkimukseen. Käytettävyyssuunnittelussakin olisi keskityttävä toimenpiteisiin, joiden hyödyllisyys on aidosti merkityksellistä.  Yhdessä käytettävyyden keskustelufoorumissa on esillä kysymys "Which should be used: Login, Log in, Logon, Log on?" (keskustelu näyttää näkyvän avoimesti!) Tämän tyyppisten asioiden selvittämiseen tuskin kannattaa laittaa merkittäviä resursseja.
Lähettänyt Timo Jokela klo 16.37 Ei kommentteja:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
keskiviikko 3. elokuuta 2011
Mikä olikaan käytettävyyden määritelmä? Mitä ajatuksia ja kokemuksia?
Näin kesälomien päättyessä kertaus perusasioihin. Onko aito, oikea käytettävyyden määritelmä joskus hukassa? (ainakin itse joudun sanatarkkaa määritelmää aina aika etsimään). Määritelmähän on sanamuodoltaan aika monimutkainen, ja hieman erilaisia käännöksiä näkyy eri kirjoituksissa.
Käytettävyyden määritelmä on ISO 9241-11 englannin kielisen version mukaan: Extent to which a product can be used by specified users to achieve specified goals with effectiveness, efficiency and satisfaction in a specified context of use.
ISO 9241-11 virallinen - ja suositeltava -  suomenkielinen käännös on: Mitta, miten hyvin määrätyt käyttäjät voivat käyttää tuotetta määrätyssä käyttötilanteessa saavuttaakseen määritetyt tavoitteet tuloksellisesti, tehokkaasti ja miellyttävästi.
Edelleen määritellään käytetyt termit:
• Käyttäjä: Henkilö, joka on vuorovaikutuksessa tuotteen kanssa.
• Tavoite: Tarkoitettu lopputulos.
• Tuloksellisuus: Tarkkuus ja täydellisyys, jolla käyttäjät saavuttavat määritetyt tavoitteet.
• Tehokkuus: Voimavarojen käyttö suhteessa tarkkuuteen ja täydellisyyteen käyttäjien saavuttaessa tavoitteet.
• Tyytyväisyys: Epämukavuuden puuttuminen ja myönteinen suhtautuminen tuotteen käyttöön.
• Käyttötilanne: Käyttäjät, tehtävät, laitteet (laitteisto, ohjelmisto ja aineistot) sekä fyysinen ja sosiaalinen ympäristö, jossa tuotetta käytetään.
(Esimerkiksi suomenkielisessä wikissä määritelmä on käännetty hieman erilailla: Se vaikuttavuus, tehokkuus ja tyytyväisyys, jolla tietyt määritellyt käyttäjät saavuttavat määritellyt tavoitteet tietyssä ympäristössä).
Määritelmän keskeinen ajatus on siis se, että käytettävyydessä on kyse siitä, miten tuote tukee käyttäjän tehtäviä ja työtä. Eikä siis esimerkiksi erityisesti siitä, minkä näköinen käyttöliittymä on (tämä harhakäsitys jatkuvasti tulee vastaan).
Määritelmä on keskeinen, paljon viitattu ja omasta mielestäni perussisällöltään hyvä. Mutta tämäkään määritelmä ei tietenkään ole mikään totuus.
Määritelmästä ja sen edelleen kehittämisestä keskustellaan standardointipiireissä. Ja on joitakin näkemyksiä - myös itselläni - miten määritelmää voitaisiin kehittää.
Palaan noihin kehittämisajatuksiin myöhemmin. Mutta ensin kysyisin, että onko teillä lukijat ajatuksia, kokemuksia tai ehdotuksia määritelmään liittyen? Mikä hyvää, mikä mättää, mitä puuttuu, mikä epäselvää tms?
Lähettänyt Timo Jokela klo 11.43 4 kommenttia:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Uudemmat tekstit Vanhemmat tekstit Etusivu
Positiivinen SUS (System Usability Scale) suomeksi
Positiivisen SUS -skaalan on todettu antavan yhtä luotettavia tuloksia kuin perinteisen SUS -skaalan, mutta on helpompi täyttää (ja sitä kau...
Millaista on käytettävyysasiantuntijan työ Logicalla, Tiedolla ym?
("ym." otsikossa tarkoittaa yleensäkin julkiselle taholle, esimerkiksi terveydenhuollolle, järjestelmiä kehittäviä ja toimittavia ...
P-SUS (positiviinen SUS) -kysely suomeksi: uusi versio
Aiemmassa kirjoituksessani ehdotin käännöstä P-SUS (Positive System Usability Scale) -kyselylle, ja pyysin käännöksestäni palautetta. Ja kii...
Voiko softan tekeminen olla näin vaikeaa?
"Järjestelmän on oltava helppokäyttöinen" - vaatim...
Miksi käytettävyys niin monesti epäonnistuu tietoj...
Mikä olikaan käytettävyyden määritelmä? Mitä ajatu...
Käytettävyyssuunnittelun perusteet. Sähköisenä tai painettuna
Olen ollut käytettävyyden ja käyttäjäkokemuksen suunnittelun alalla 1990-luvun puolesta välistä lähtien käytännön asiantuntijana, tutkijana, opettajana ja hankkeiden johtajana. Olen vienyt käytäntöön, kehittänyt uusia lähestymistapoja ja alan standardeja. Viime aikoina olen keskittynyt erityisesti käytettävyyden varmistamiseen tietojärjestelmien hankinnoissa. Olen kansainvälisestikin ensimmäisiä, joka on tunnistanut alan erityisen haastavaksi käytettävyyden osa-alueeksi. Olen auttanut asiakkaita tällä osa-alueella ja samalla kehittänyt tähän haasteeseen uusia lähestymistapoja: menetelmän, jolla pystyy määrittämään todennettavat ja validit käytettävyysvaatimukset tarjouspyyntöihin sekä käyttäjätutkimusmenetelmän, jolla pystyy nopeasti analysoimaan käyttäjien työn syvällisemmin kuin paljon resursseja vaativilla käyttötapausmäärittelyillä ym. Olen julkaissut aiheesta alan kansainvälisillä foorumeilla.
Teema: Yksinkertainen. Sisällön tarjoaa Blogger.