fi fr fi fi en hu fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fi fi fi fi en eo fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fr fi fi fi fi en fi en fi fi fi fi fi en fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fr fi fi en hu
Mikä oikeuttaa sanavalinnan? Eikö sarjakuvaa pidetäkään taiteena? Vielä puoli vuosisataa sitten se ei ollut itsestään selvää, kuten se ehkä on jo tällä vuosituhannella syntyneille lukijoille.
Perinteinen taiteiden jako kuuteen käsitti kuvataiteen, runouden, kuvanveiston, tanssin, musiikin ja arkkitehtuurin – sekä seitsemäntenä näyttämötaiteen, jossa kuutta ensimmäistä dramaturgisesti yhdisteltiin. Kahdeksanneksi taiteeksi on esitetty joko valokuvausta tai multimediavälineitä, joiden asemasta suhteessa kuva- ja näyttämötaiteisiin on aikanaan kiistelty. Mutta mikä tekee sarjakuvasta erityistä suhteessa tähän rajankäyntiin?
”Sarjakuvalla voi tehdä ja kertoa tarinoita tai tunnelmia tavalla, jota muilla taiteilla ei voi tehdä,” toteaa festivaalien vastaava tuottaja Otto Sinisalo. Olennaista ovat siirtymät ruudusta ruutuun ja erityisesti tyhjä valkoinen palkki niiden välissä, joka mahdollistaa lukijan luovan mielikuvituksen.
”Sarjakuvan valtti on välittömyys,” luonnehtii Sinisalo. Se on ”nopea taide” joka kykenee kommentoimaan ajankohtaisia aiheita. Kertakäyttöisyys ei välttämättä ole heikkous esimerkiksi poliittiselle sarjakuvalle, joka elää hetkessä.
Keskusteltaessa sarjakuvailmaisusta taiteena on usein noussut esille jako taiteeseen ja viihteeseen sekä kysymys koko tämän jaon oikeutuksesta. Myös sarjakuvataiteilijat itse ovat usein taipuvaisia puhumaan taidesarjakuvasta omana lajityyppinään erottuakseen viihteentekijöistä.
Mick Jaggerin mukaan rock ei ole taidetta vaan käsityötä. Miten tämä tulisi ymmärtää, jollei ole kyse tietyn taidelajin vähättelystä?
Taiteiden jaon esihistoria piilee antiikin jaossa seitsemään vapaan miehen älylliseen taitoon (artes liberales) erotuksena orjien hallitsemille käytännön taidoille (artes mechanicae). Esittävä taide kokonaisuudessaan jäi näiden ”vapaiden taiteiden” ulkopuolelle: se oli käsityötaitoa kuten pellon viljely tai ruoanlaitto.
Platonin mukaan esittävä taide on vain aisti-ilmiöiden jäljittelyä, kun taas filosofia edustaa ideoiden syvempää totuutta. Teoksen hetkellisyys on merkinnyt taiteellisen arvon puutetta, joka ei ilmennä ajattomia ideoita. Joitakin jäänteitä tästä ajattelusta lienee mm. kulttuuriministeriön luokituksessa, jossa sarjakuva nähdään osana muotoilua.
Keskiajalla tämä käsityötaito ei ollut pelkästään viihdettä. Ikonimaalaus toteutti tuonpuoleisen sanomaa tarkkojen rituaalisten kaavojen mukaisesti; se oli silti käsityötaitoa suhteessa vapaisiin taitoihin, joiden perustana oli filosofia. Ajatus esittävistä taiteista yksilön luovana ilmaisuna antoi länsimaissa odottaa itseään renessanssiin.
Vanha jako ”vapaisiin” taitoihin ja käsityötaitoihin kummittelee myös tässä uuden ajan alussa muotoutuneessa uudessa jaossa seitsemään eri taidelajiin. Renessanssiajalla muotoutunut taidekäsitys olettaa, että korkeakulttuurinen taide voi tavoittaa jotakin edellä mainitusta syvällisemmästä totuudesta vaihtuvien aistivaikutelmien takaa. Näin syntyi nykyaikainen jako taiteeseen ja viihteeseen: ensin mainittu oli älyllisesti haastavaa tai jalompia tunteita herättävää, jälkimmäinen ei.
Viimeistään 1800-luvun romantiikan myötä ”syvälliseksi” kelpuutettiin myös, ja erityisesti juuri tunnereaktiot. Liikkeenä romantiikka oli pakoa valistuneen järjen rajoituksista. Taiteen rajat – jos niitä saattoi asettaa – jäivät nyt ainakin järjen rajojen ulkopuolelle.
Ajatus taiteesta sääntöjä rikkovana, kaavoista vapauttavana, jopa kumouksellisena periytynee tästä. Viihde nähtiin kaavamaisena, ulkoa opittuna ja siksi epäaitona suhteessa taiteeseen. Romantiikan muovaamassa käsityksessä on valtava kontrasti esimerkiksi vanhaan kiinalaiseen taidekäsitykseen, jonka puitteissa maalaustaito opittiin suoraan tunnettuja mestariteoksia jäljittelemällä (”aito kopio” oli nimitys teokselle, jonka oppilas oli osannut jäljentää virheettömästi).
"Sarjakuva on se kulttuurin ja taiteen muoto, josta ihmiskunta on kyennyt säilyttämään vanhimmat luotettavat todistukset. Luolamaalaus. Kalliomaalaus. Paljon vanhempia kuin pyramidit."
Sarjakuvan juuret ulottuvat jo luolamaalauksien
Sarjakuvan esihistoria ulottunee jo kivikaudelle, mutta moderni sarjakuvailmaisu sai alkunsa amerikkalaisen sanomalehtiteollisuuden nousun myötä 1800-luvun lopulla. Sen vuoksi sarjakuva asemoitui selkeästi viihteen puolelle.
Samaa voisi sanoa elokuvan asemasta 1900-luvun puoliväliin saakka. Elokuva oli viihdettä, teatteri kulttuuria. Keskustelua elokuvan asemasta taiteena käytiin tosin jo aikana, jolloin taiteen ja viihteen rajanvetoa ei yleisesti oltu kiistanalaistettu.
Ajatus populaarikulttuurin ilmiöistä omaleimaisina taidelajeina antoi vielä odottaa itseään 1900-luvun loppuvuosikymmeniin. 1960-luvun lopulta esimerkiksi underground-sarjakuva pikemminkin haastoi vallitsevat populaarikulttuurin kaavat kuin sopeutui kitkatta osaksi niitä. Taidetta tai ei, enää ”sarjakuvan” ja ”populaarin” välille ei voitu varauksetta vetää yhtäläisyysmerkkejä.
Samoihin aikoihin sarjakuvaa ilmaisumuotona vähättelevä kritiikki alkoi yhä enemmän muistuttaa ampumista poikkisahatulla haulikolla. Lähtökohtaisestihan sarjakuvaa oli älymystöpiireissä arvosteltu siitä, että kaikkien muiden viihdeteollisten tuotteiden tavoin oli ”harmitonta” eikä uudenlaisiin ajatuksiin haastavaa. Nyt elettiin tilanteessa, jossa sarjakuvan samanaikaisesti pelättiin horjuttavan kaikkia perinteisiä arvoja.
Sama kaksijakoinen asenne heijastui myös keskustelussa rock-musiikin asemasta populaarikulttuurin ilmiönä ja taidemuotona – tai yhtä hyvin esimerkiksi 1900-luvun lopulla kuumana käyneessä pornografiakeskustelussa. Leimallista oli, ettei oikein osattu päättää, olivatko nämä viihdekulttuurin ilmiöt liian sopeuttavia ja siksi vahingollisia – vai kasvavien nuorten sopeutumiskykyä hankaloittavia ja siksi vahingollisia.
Pohjoismaissa 1970-luvulla herätettiin henkiin peikko nimeltä uuslukutaidottomuus, jonka syntipukiksi nimettiin sarjakuvat. Diskurssi yhdisti kätevästi arvokonservatiivien ja autoritaarisen vasemmiston yhteisen tavoitteen päästä lisäämään poliittista kontrollia ja laajentamaan sen piiriin kuuluvia elämänalueita.
Kalervo Palsa (1947–87) oli kansainvälisesti tunnettu pyhien arvojen rienaaja. Sarjakuvasta "Eläkeläinen muistelee".
On sanottu, että viihde viihdyttää mutta taide voi olla myös vastenmielistä, shokeeraavaa. Kuinka moni silti on ollut valmis allekirjoittamaan Kalervo Palsan sarjakuvateokset taiteeksi nimenomaan tällä perusteella?
Teoksia, jotka horjuttavat tulkitsijoiden pyhiä arvoja ei enää arvioida taiteen ja viihteen akselilla, vaan kyse on korkeintaan viihtymisestä väärällä tavalla, lukijan kieroutuneesta addiktiosta. Roska ei viihdytä ketään säädyllisesti ja on vailla taiteellista tulkinta-arvoa. Kun sarjakuvaa vastaan ei enää keksitty mitään muuta, sen väitettiin edustavan roskaviihdettä.
Kuvan pitää todistaa olevansa ajatuksia herättävä tai mieltä ylentävä siinä missä teksti jo olemassaolollaan todistaa ainakin ensin mainitun.”Kirjallinen kenttä pelkää, paheksuu ja väheksyy kuvaa,” kirjoittaa sarjakuvataiteilija Tiina Pystynen (Kiiltomato 22.9.2005). ”Kirjat, kirjallisuus ja teksti (eliittikulttuuri) asetetaan vieläkin vastakkain kuvan, sarjakuvan, television (massakulttuurin) kanssa. Meidän pelätään hukkuvan visuaalisten ärsykkeiden tulvaan.”
Jean Baudrillardin mukaan korkeakulttuurin tavoissa vartioida omia toteemejaan ei kyse niinkään ole kuvan vastaisuudesta, vaan monopolista viettelyyn. Se, joka haluaa päästä etuoikeutetuksi objektiksi muiden katseille vastustaa luonnollisestikin kaikkea muuta kilpailevaa viettelyä ja pelkää sen horjuttavan omaa viettelyasemaa. Kuvien uhka piilee niiden kyvyssä vietellä harhaan ilman että niiden tulkintaa on mahdollista tekstin tavoin vartioida; symbolisin termein kyse on niissä piilevästä pyhäinhäväistyksen uhkasta.
Pelkistäen taide on nähty tulkittavana – jonakin, josta voi kirjoittaa taidearvostelun. Taidesarjakuva on laajemmin otettu käyttöön uusterminä 1990-luvun murroksessa, jolloin sarjakuvaa ryhdyttiin valtalehdistössä(kin) käsittelemään taidekritiikin perinteisin termein.
Postmodernin filosofian tieto-opillisia ylilyöntejä on arvosteltu ehkä syystäkin – mutta yksi asia, jonka postmoderni sai aikaan oli muutamien perusteettomien (jopa kehämäisen maagisten) vastakkainasetteluiden romuttuminen kulttuurifilosofisessa keskustelussa. Enää ei ole ennalta selvää, mikä on taidetta ja eroaako se viihteestä, tai mikä on ala- ja korkeakulttuurien välinen raja. Myöskään tiedon tai tulkittavuuden asema ”taiteen” mittana ei ole enää kiveen hakattu.
Taiteen historia käsitteenä on lyhyt verrattuna kaikkien niiden ilmiöiden esihistoriaan, joita myöhemmin on päätetty ryhtyä tulkitsemaan taiteena. Siksi on oikeutettua väittää, että taiteiden rajat ovat nykyisinkin yhä jatkuvasti muotoutumassa. Näin sanoaksemme meidän ei tarvitse edes romantisoivasti väittää, että taiteelle ei ylipäätään voisi asettaa mitään rajoja.
Teksti: Janne Vainio. Julkaistu aiemmin vuoden 2012 Helsingin sarjakuvafestivaalien ohjelmakatalogissa.
Myrkkykasveja ja ihmissuhteita Terhi Adlerin Plant Kingdom -taidenäyttelyssä – haastattelu
Terhi Ekebomin ja Bo Haglundin näyttely Metsätutkielmia hahmottelee luonnon olemusta – haastattelu
Pöhköjä pöllöjä fantasiamaailmassa – Realm of Owls on hauska nettisarjakuva ja esillä Galleria Sarjakuvakeskuksen näyttelyssä
Uutta omaelämäkerrallista sarjakuvaa Emmi Valveelta – Dream House Art Letter ylistää pienlehtikulttuuria
“Olen löytänyt oman tekemisen uudestaan” – Sarjakuvakeskuksen kurssitoiminnan kuulumisia korona-aikaan
Terhi Adler tutkii sarjakuvan tilallisia mahdollisuuksia Whatever-näyttelyssään – taiteilija haastattelussa
Sarjakuvakeskuksessa pääsee nyt Belgian kiertomatkalle
Suomen paras sarjakuvatatuointi -kilpailun voittajat ja kuvagalleria – voittaja fanittaa Don Rosaa
Livekuvituksia Helsingin sarjakuvafestivaaleilta 1/2: Sophie Labelle, Riika Ruottinen, Sami Nyyssölä, J.A. Mäki, Anssi Rauhala
Livekuvituksia Helsingin sarjakuvafestivaaleilta 2/2: Kutikuti, Sami Yaffa, Viivi Rintanen, Pauli Kallio
Janne Parviainen inspiroituu Charles Bukowskista ja vanhoista kuvataiteen mestareista – Post Man -sarjakuvan näyttely esillä ja tekijä haastattelussa
Sarjakuvakeskuksen kevään kurssit jatkuvat etänä – opettajien kokemuksia. "Rutiinit, harrastukset ja ihmissuhteet ovat tärkeitä"
Hannele Richertin Suuntavaisto kertoo nuoruudesta, eriarvoisuudesta, rahasta ja rakkaudesta
Emmi Valve kertoo Girl Gang Bang Bang -sarjakuvastaan
Neighbours – uutta venäläistä ja suomalaista sarjakuvaa yhteyksistä ja historiasta
Perjantaipajan Kauhu-antologia Tampere kupliin Pienlehtimarssiin
Mari Ahokoivu Oksi-sarjakuvaromaaninsa näyttelyssä: ”urani vaativin työ”
Sira Moksi: "Piirroksiini on suhtauduttu rakkaudellisesti ja tappouhkauksin"
Making Money from Webcomics – free guide to working in comics now online!
Tarmo Koiviston 70-vuotisnäyttely esillä – ”Mämmilää pitäisi olla aina saatavilla kuten Asterixia ja Tinttiä”
Sisaret 1918 kertoo arkistoista löytyneitä naisten tositarinoita sisällissodan ajoilta
Comics 101 – learning comics in English in Helsinki
Juliana Hyrrin kauniissa sarjakuvissa on elämän pieniä julmuuksia
Apila Pepitan näyttely esittelee queer-aiheita ja muunsukupuolisuutta
Sarjakuvakirjeenvaihto lasten, nuorten ja seniorien välillä synnytti yllättäviä kohtaamisia
Picture Politics – sarjakuvaa ääriajattelua vastaan kouluissa
Helsingin Kirjamessuilla piirrettiin sarjakuvaa non-stop
Lakes International Comic Art Festival – pieni pala Suomea keskellä Englantia
Festivaalitaiteilija Hanneriina Moisseinen: "Flirtti toisten taiteenmuotojen suuntaan vain vahvistaa sarjakuvan identiteettiä ja voimaa"
Sarjakuvakeskuksen perjantaipajan uusi Magia-pienlehti ilmestyy sarjakuvafestivaaleille
Seniorien sarjakuvaryhmän teoksista syntyi Kuti-lehti – osin jopa ompelemalla
Discovering your Superpowers - Comics Workshop
Marko Turusen ADHD-Sheikki-tarinat perustuvat totuuteen – vaikka joskus epäilyttää
Reclaimataan sana näkyvyys, sanoo Näkyvyys-gallerian suojelija Kasper Strömman
Läänintaiteilija Ville Pirinen suunnittelee Tampereelle sarjakuvakeskusta
"Mitä sä täällä teet?" Sarjakuvakirja kuvittaa Suomeen muuttaneiden rankkojakin tarinoita
Kirjaverstaalla kukoistaa taiteilijoiden ja kirjakauppojen yhteistyö
Petri Hiltunen: "Päädyin sarjakuvataiteilijaksi jääräpäisestä intohimosta"
Oliver East käveli Helsingistä Tampereelle ja piirsi 820 kuvaa matkastaan
Hahmotyöpajalla sarjakuva ja teatteri yhdistyivät
Eeva Meltion Harvest-julistesarja kertoo modernin naisen ongelmasta
Perjantaipajan Monsteri-antologia oli menestys sarjakuvafestivaaleilla
Rui Tenreiro afrikkalaisesta nykysarjakuvasta Afri-Kuti-lehdessä: "Valitsemani sarjakuvataiteilijat pakenevat tavanomaista jollain tavalla"
Jonathan Edwards ja Louise Evans loivat sarjakuvafestivaaleille taidetta Helsingin tunnelmasta
Kahvia ja sarjakuvia Turun sarjakuvakaupan pop-upissa Kalliossa
Taidetta, kukkia ja koiria Berliinin residenssissä
Ane V. tutkii elämäänsä sarjakuvilla
Sarjakuva tarvitsee seiniä – mihin Sarjakuvakeskus ja festivaalit?
50-luvun jännittävä Helsinki – Seniorien sarjakuvakurssin satoa
"Hahmot kuin puhdasta energiaa" –  Sarjakuvaa syntyy Espoossa
Marja Siiran Kirjoitukset on fantasiaa ja viihdettä synkällä vivahteella
Sutu, Arilyn ja sarjakuvan kokeileva digitaalinen tulevaisuus
Kokoelma muuttaa, mutta minne...
Pullopostia aloittaa näyttelykiertueen pääsiäisen jälkeen
Dystopioita ja tarinoiden voimaa Karstein Vollen Vinossa-näyttelyssä
Ville Pirisen värikäs näyttely on "satunnainen retrospektiivi" ja sisältää harvinaisuuksia
Paula Bulling ystävystyi turvapaikanhakijoiden kanssa ja piirsi vahvan sarjakuvan
Sarjakuvakeskuksen Hannele Linnan juhlissa!
We Do BD – Arnaud at a Paris webcomic festival
Discovering Finnish comics – internship experience
Hilda-sarjaan löytyy inspiraatiota Muumeista ja vanhoista kansantaruista
Valokuvat vievät sarjakuvaa uudelle tasolle
Kulttuurien kohtauspaikka: työpajoja venäläisen sarjakuvan hengessä Vuotalolla
Voiko sarjakuvalla vaikuttaa? Kuvia ja video Helsingin Kirjamessuilta
"I don't want to believe it" — Paris notes from Arnaud
Sarjakuvafestareilta: pienlehtikilpailu, valokuvia, dokkarivideo ja äänitteitä
Kunnianhimoinen visio uhan alla
Justin Wong käsittelee sarjakuvassaan lapsen näkökulmaa aikuisten asioihin
Ujo matkaaja tutustuu Helsinkiin Triin Valvasin piirroksissa + videotervehdys
"Piirtäminen kuin tanssia" – ajatuksia sarjakuvaopetuksesta
Milla Paloniemi: "vihaan tylsiä sarjakuvanäyttelyitä!"
Minisarjiksia ja ystävyyttä Nordicomics Youth! -leirillä
Taidetta, tiedettä ja avaruus – Random Walk Comics
Supersankareita ja livemusiikkia Arabian katufestareilla
Jana Vasiljević: Suspended Disbelief – sotaa, sukuhistoriaa ja tietokonepelejä
Minä olen Charlie herätti keskustelua
Maaseudun mies ja toivon pilkahdus – Tommi Musturi: Toivon kirja
Kari Korhonen Puupäinen Ankka -näyttelyn päättäjäisissä – Aku on aina mukana
Pekka Puupää, suomalaisen jokamiehen (anti)sankari ja humoristit Toto Fogelberg-Kaila ja Ola ”Fogeli” Fogelberg
Kinaporin seniorikurssilla piirretään sarjakuvaa lapsuuden muistoista
Lasten animaatiokurssilla tutustutaan animoinnin saloihin perusteista alkaen
Uuden tulokkaan vaikutelmia suomalaisesta sarjakuvayhteisöstä
Viivan voima – Croquis-pajan näyttely
Kauhajoen sarjissäpinät toi sarjakuvatoimintaa Pohjanmaalle
Lapsuuden (ja aikuisuuden) nostalgiaa – Batman 75 vuotta -juhlanäyttely Sarjakuvakeskuksella
Auf Wiedersehen – Sarjakuvan Saksa-vuosi lopuillaan
Geneva Rosett-Hafter: Coming to Finland
Moving Again – nomadinen taidenäyttely
Muumien jäljillä – Kerttu ja muita uusia muumihahmoja
Julie Delporte ja antennit joka paikassa
Vapaa ja lämmin – Julia Thorell CUNE-residenssissä Helsingissä
Marijpol ja erakko meissä
Helsingin sarjakuvafestivaaleilla 25 000 kävijää – katso kuvat!
Mikko Väyrysen White Disaster -näyttely Sarjakuvakeskuksella
CUNE CiR -residenssi Malmössä – Jaana Suorsa, Jouko Ruokosenmäki ja suklaatehdas
Feministinen sarjakuvatoiminta innostaa ideoimaan yhdessä
Parrakasta menoa Lasten lauantaissa
Sarjakuvakeskus tarjoaa sarjakuvaopetusta monenlaisen toiminnan tueksi
Työtä ja juhlaa Tallinnan CUNE-taiteilijaresidenssissä
Aurinkoa ja hauskanpitoa Robottipajassa
Tanskalaiset residenssitaiteilijat innostuvat Helsingistä
Kaupunki ja Karhu -näyttelyn avajaistunnelmia 22.5.
Vuosaaressa oltiin Ihan pihalla
Sanni ja Joonas vievät lukijan talven taikamaailmaan
Pop-up Sarjakuvakeskus @ Fumetto
Keskiajan maalaukset ovatkin sarjakuvia
Trespasses: nuorten fantasiatarina puolituisten ja ihmisten kohtaamisesta
Sana on vapaa! Blogi Vuosaaresta vuosaarelaisille
Robotteja, keksintöjä ja animaatiota hiihtoloman keksijäkurssilla
Hevisarjakuva Perkeros raottaa kulissejaan
Seksismiä ja syrjintää sarjakuvamaailmassa? Anne Elizabeth Mooren työpajan satoa
Saksalainen sarjakuvatoimittaja Lars von Törne: ”Suomalaisissa sarjakuvissa on vahvoja tarinoita”
Sarjakuvien voima yllätti seniorit
"Tuntuu kuin olisin tullut takaisin kotiin"
Pop-up Sarjakuvakeskus Moskovassa, sarjakuvaa narkomaaneille ja videoreportaasi
Saksa kiinnostaa ja kiinnostuu
HIAA – Eläviä taloja Katutaidegalleriassa
Lapset piirtävät lautasellisen sarjakuvaa
Nahkatakkeja ja graffiteja – Amigos Connectedin ensimmäinen näyttely
Loikkivia lampaita lasten lauantailta
Muistumia feministien sarjakuvaseminaarista 4.–5.10.13
Heimdall – Myyttinen esikoisalbumi
Videoterveisiä Oulun pop-up Sarjakuvakeskukselta!
Sarjissäpinät vei sarjakuvan Pohjanmaalle
Riika ja ruoka – Emmi Valve taiteilijaresidenssissä
Festivaaliraportti - sisäpiiriläisen kertomuksia
Sh*t, I need more coffee! Työharjoittelukokemuksia – The Internship Experience
Lisää työharjoittelufiiliksiä – Another Internship Experience
Matt Boyce – viittomakieltä ja monstereita
Työharjoittelijan päiväkirja – Helsingissä selviämistä
Art Farming -näyttely esillä 31.7. asti
Dreambuddies esittelee ajankohtaista pohjoismaista lastensarjakuvaa
Kuvia Arabian Katufestivaalilta & Sarjakuvakeskuksen 5-vuotissyntymäpäiviltä
Jakomäessä tehdään rumasta kaunista
Puupää ja eksentrikko Heikki Paakkanen, katso videot!
Tanssivia piirustusmalleja ja korusuunnittelua
Nordicomics Islands – Sarjakuvan ilosanomaa Grönlantiin ja Färsaarille asti
Planeetta Z - elämää ilman ihmistä
La bande dessinée finlandaise 2013 esittelee suomalaista naissarjakuvaa
Hyi, homoa! Team Pärvelö mangan ja suomalaisuuden jäljillä
Ruutu lopettaa – viimeisenä Jupun Superäiti
Mikä ihmeen Kiroileva siili? Milla Paloniemi kertoo
Tuomas Tiainen: FUN•LAND – videohaastattelu
Kooste Helsingin 27. sarjakuvafestivaaleilta
Perinteisellä tyylillä Suomen ilmatilassa
Sarjakuvaa Helsingin Kirjamessuilla 25.–28.10.
Sarjakuva goes koulutus – Helsingin Kirjamessuilla 48 tunnissa syntynyt lehti
Festivaalitoimisto galleria Art Kaarisillassa
Norjalaista lastensarjakuvaa - Martin Ernstsenin Erakko
Adios! – Myöhempien aikojen psykedeliaa
Nature Morte with Ghosts – kuolleen metsän haamut
Työharjoittelijan tunnustuksia: Harjoittelu loppuu
Ruoka- ja ilmastovalistusta sarjakuvan keinoin
Sarjakuva - yhdeksäs taide?
Perhe jolla on kissa sai kissanpennut – Sarjakuva toimintaterapiana
Työharjoittelijan tunnustuksia: Corto Maltese seinässä
Työharjoittelijan tunnustuksia: Sisäisiä soraääniä
Työharjoittelijan tunnustuksia: Sisäisiä soraääniä / Osa II
Työharjoittelijan tunnustuksia: SPAM! SPAM! SPAM!
Nordicomics Baltic -näyttely Budapestin sarjakuvafestivaaleilla
Liisteröintiä ja liituilua Arabian katufestivaalilla
Sarjakuvan asemasta keskusteltiin Kiasmalla
Finnish Comics Annual 2012 julkaistu
Sarjakuvaseura Leipzigin kirjamessuilla 15.–18.3.2012
Koomiksikeskus ilahdutti sarjakuvafaneja Tallinnassa
Tilattavat kurssit ja työpajat