fi nl fi fi fi fi fi sv en ro fi fi fi fi fi ro fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi et fi fi fi fi et et et fi fi nb fi fi fr fr it de fr fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi gl fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en en de de de en en en en en en fi fi fi et fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi sl fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi nl fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi de fi fi de fi fi fi fi fi fi fi et fi fi fi fi en fi en fi en en en en fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi et fi fi fr fi fr fi et fi fi fi fi da fy fi it es vi es vi es vi sv fr en fr da fr nb de fr fr da da fr fr fr fr fr da da de de fr fr fr en en fr fr en fr fr en en fr de en fr fr en en oc ca de fr fr de de fr oc de fr fr de de de fr de fr fr de de oc fr fi fi fi en en fr fr pt it es fr fr zh it it it it en el cs zh pl de de fi fi fi fi fi fi da en fr fr pt it es vi es vi es vi es vi es vi de fr fr de de nb de sv ja de fr fr fr fr fr fr fr fr en de de fr en it en de fr en en en fr fr fr fi fi fi fi fi fr en fr fr pt it de de la fr fr de oc fr fr fr fr fr de da en de fr la fr oc da fi fi fi fi fr fr fr fr da fr fr fr da fr fr fr da fr fi fi fi fi es sv sv vi fr ru nl eo ru fr ru ru ru ru fr ru ru ru ru da ru ru de hbs_lat fr ru sv de ru da ru de ru ru fr de de de en da fr de de fr nb fr fr fr fr la fr fr en fr de en fr fr fr de fr en fr fr fi fi fi es sv sv vi fr ru sk pl ru fr ru sk ru eo fr fr fr fr fr da fr fr fr fr fr fr fr fr en da fr fr fr fr fr fr da fr fr fi fi fi es sv sv vi fr fr fr fr fr fr fr fr fr fr fr fr nb en de da fr fr fr fr fr sv it fr fr da de fr fr fr fr fr de fr fr da fr fr da zh nb pt fr fr fr la fr fr fr fr de fr da da da de de da fr fr fi fi fi fi fr da da da nb de it fr pt nl fr fr en oc en da en fr da sv fr oc oc fr fr fr oc oc la fr fr de oc de oc fr fr fr fr da oc fi fr fr fr fr fr en nb fr da oc en sv fr fr fr fr fr fr fr oc fr de fr ca fr la fr fr fr de fr fi fr en fr fr fr en fr fr fr fr fr sv ja fr fr fr nl fr fr de zh fr en fr nb oc oc oc fi de fi en en fr fr pt it it fr de pl pl hu fr el fr hu el de zh pl el da pl zh el el el la da el zh hbs_lat hu el hu fr el el zh pl it zh da it hu el el hu zh nb el pl cs cs el zh la it el cs cs el zh de hu el pl cs hu zh fi fi fi fi fr fi nl fy fi it es sv vi es sv vi es sv vi war ko de de fr fr fr it fr da fr es en en en zh da da fr zh zh pt de de de fr nl en fr oc fr tr fr fr fr de es fr de da fr ja fr fr fr de it it oc en fr en sv en es en de en oc de fr en fr es en fr it fr fr oc oc en en en en pt fr fr fr fr fr es en nb nb fr fr fr de oc oc fa fr fr fr en en en en da da th fr fr fr da da da la oc oc fi fi fi hbs_lat es sk es fr pt nl tr ru ja pl en eo en sv en sl es sv fa ru th pl fi fi fi fi de nb en es it cs it fi it fi it fi fr it de it zh uk it fr zh de it zh it it en de hu zh de zh fr en uk hu de uk de hu fi fi fi en en en en en en fi fi de fi et fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi nl fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi pt
ST 1.10 | Säännöstö | STUKlex
3 Säteilysuojusten suunnittelu ja rakentaminen
3.3 Säteilylaite ja sen käyttö
5 Säteilysuojusten ja tilojen hyväksyntä
A.3 Röntgenlaitteiden käyttö teollisuudessa, tutkimuksessa ja opetuksessa
Säteilylähteiden käyttötilojen suunnittelu, 14.7.2011ST 1.10
Tämä ohje on voimassa 1.10.2011 alkaen toistaiseksi.
Ohje korvaa 2.2.2001 annetun ohjeen ST 2.2, Sädehoitolaitteiden ja -tilojen säteilyturvallisuus ja 24.9.2001 annetun ohjeen ST 3.6, Röntgentilojen säteilyturvallisuus.
Säteilytoiminnan turvallisuudesta vastaa säteilylain mukaan säteilytoiminnan harjoittaja. Toiminnan harjoittaja on velvollinen huolehtimaan siitä, että ST-ohjeissa esitetyn mukainen turvallisuustaso toteutetaan ja ylläpidetään.
Tässä ohjeessa esitetään vaatimuksia säteilylähteiden käyttötilojen ja näitä tiloja ympäröivien tilojen säteilysuojusten ja säteilyturvallisuusjärjestelyjen suunnittelua varten. Tilojen suunnittelussa on huomioitava erikseen myös turvajärjestelyt.
Tämä ohje koskee ensisijaisesti fotonisäteilyä (gamma- ja röntgensäteily) lähettävien säteilylaitteiden ja umpilähteinä käytettävien radioaktiivisten aineiden käyttötiloja. Terveydenhuollossa ja teollisuudessa käytettävien yleisimpien fotonisäteilylähteiden käyttötilojen säteilysuojusten suunnitteluun annetaan ohjeet sekä laskentakaavat ja parametritaulukot tämän ohjeen liitteissä A, B ja C.
Ohje koskee myös neutronisäteilyn tuottamiseen tarkoitettujen laitteiden ja aineiden sekä tutkimustoimintaan tai radionuklidituotantoon tarkoitettujen hiukkaskiihdyttimien käyttötiloja ja säteilytyslaitoksia. Näiden tilojen ja laitosten säteilysuojusten suunnitteluun ei kuitenkaan anneta erikseen laskentaohjeita tai -kaavoja.
Avolähteiden käsittelytiloille tätä ohjetta sovelletaan vain tilojen säteilysuojusten osalta.
Säteilyn käytön eri sovelluksia koskevissa ST-ohjeissa on annettu varoitus- ja turvallisuusjärjestelyjä sekä tiloja varten täsmentäviä ohjeita ja vaatimuksia erikseen kutakin sovellusta varten.
Säteilytyössä työskentelypaikat on tarvittaessa jaettava (luokiteltava) valvonta-alueisiin ja tarkkailualueisiin, joiden ulkopuoliset alueet ovat luokittelemattomia.
Säteilylähteen käyttötilojen ja niitä ympäröivien tilojen säteilysuojukset on suunniteltava ja rakennettava siten, että lähteestä aiheutuva säteilyaltistus jää niin pieneksi kuin kohtuullisin toimenpitein on mahdollista eikä efektiivinen annos ainakaan ylitä seuraavia annosrajoituksia:
0,3 mSv vuodessa luokittelemattomalla alueella.
Annosrajoitus on lähdekohtainen. Jos kuitenkin käyttötilassa on useita säteilylähteitä, niitä kaikkia pidetään yhtenä lähteenä käyttötilan säteilysuojuksia tarkasteltaessa. Jos käyttötiloja on useita vierekkäin, niissä olevien kaikkien säteilylähteiden yhteisvaikutus on otettava huomioon siten, ettei säteilyasetuksessa säädettyjä annosrajoja ylitetä.
Kohdassa 2.1 asetetut annosrajoitukset on annettu efektiiviselle annokselle. Säteilysuojauksen suunnittelussa käytetään efektiivisen annoksen sijasta tietyssä paikassa mitattavissa olevia suureita. Tässä ohjeessa käytetään säteilysuojauksen suunnitteluperusteena vapaata annosekvivalenttia, jonka arvo on riittävän tarkka likiarvo mittauskohdassa ulkoisesta säteilystä aiheutuvalle efektiiviselle annokselle.
Jatkuvassa ja säännönmukaisessa toiminnassa käytetään säteilylaitteille usein viikoittaisia käyttöarvoja. Myös vapaalle annosekvivalentille voidaan käyttää viikoittaisia arvoja. Tällöin suojukset suunnitellaan niin, että vapaan annosekvivalentin viikoittaiset arvot jäävät niin pieniksi kuin kohtuullisin toimenpitein on mahdollista eivätkä ainakaan ylitä seuraavia likimääräisiä arvoja:
6 µSv viikossa luokittelemattomalla alueella.
3 Säteilysuojusten suunnittelu ja rakentaminen
Säteilysuojusten suunnittelussa voidaan käyttää suunta- ja oleskelutekijöitä, joilla huomioidaan säteilylähteen käyttötapa ja lähteen käyttötilaa ympäröivien tilojen käyttö.
Säteilylaitteen suuntatekijälle U tarkasteltavassa suunnassa on käytettävä arvoa, joka on vähintään yhtä suuri kuin se osuus laitteen käyttöajasta, jonka laitteen primäärisäteily laitteen odotettavissa olevan käytön mukaan kohdistuu tähän suuntaan. Jos radioaktiivista ainetta käytetään suojaamattomana, on sen suuntatekijälle käytettävä arvoa U = 1 kaikissa suunnissa.
Henkilölle tietyssä tilassa vuodessa aiheutuvaa efektiivistä annosta voidaan arvioida kertomalla kyseisessä tilassa määritetty, yhtä vuotta koskeva vapaa annosekvivalentti tälle tilalle arvioidulla oleskelutekijällä T. Oleskelutekijälle on käytettävä seuraavia arvoja:
Jatkuvassa käytössä olevissa työtiloissa on käytettävä arvoa T = 1.
Terveydenhuollon potilastiloissa ja odotustiloissa on käytettävä arvoa T = 1. Jos odotustilassa ei säteilyn käytön aikana ole jatkuvasti ihmisiä, voidaan tälle tilalle käyttää pienempääkin oleskelutekijän arvoa. Pienempää arvoa kuin T = 0,1 ei kuitenkaan saa käyttää.
Sellaisissa asuin- ja oleskelutiloissa, jotka eivät ole toiminnan harjoittajan hallinnassa, on käytettävä arvoa T = 1.
Sisä- ja ulkotiloissa, joissa kukaan yksittäinen henkilö ei oleskele jatkuvasti (esimerkiksi WC, käytävä, pukuhuone, varasto tai pysäköintialue), oleskelutekijälle on käytettävä arvoa, joka on vähintään yhtä suuri kuin se osuus ajasta, jona tiloissa eniten oleskeleva henkilö voi siellä olla. Pienempää arvoa kuin T = 0,1 ei saa käyttää, ellei sitä ole erikseen hyväksyttävästi perusteltu.
Säteilysuojusten vaimennusvaikutusta arvioitaessa on tarkkailualueella tai luokittelemattomalla alueella työskentelevien tai oleskelevien henkilöiden työskentely- tai oleskeluetäisyyksille suojuksista käytettävä seuraavia arvoja:
suojuksen takana tai yläpuolella 0,3 m
suojuksen alapuolella 1,5 m mitattuna suojuksen alapuolisen tilan lattiasta.
Näiden arvojen peruste on se, että kukaan ei yleensä oleskele 0,3 metriä lähempänä seiniä eikä kenenkään keho ole keskimäärin 1,5 metriä ylempänä lattiasta. Suurempia arvoja voi käyttää, jos voidaan osoittaa, että oleskeluetäisyydet ovat pysyvästi edellä esitettyjä arvoja suurempia. On kuitenkin huomioitava, että usean säteilylähteen yhteisvaikutus tai sironnut säteily voi aiheuttaa tilanteen, jossa annosnopeus on suurimmillaan muualla kuin edellä mainituilla etäisyyksillä suojuksista (ks. kohta 3.4, Suojusten riittävyyden todentaminen).
3.3 Säteilylaite ja sen käyttö
Säteilylaitteen kiihdytysjännite (tai röntgenputken jännite), primäärisäteilyn kenttäkoko ja säteilyn annosnopeus voivat vaihdella laitetta käytettäessä. Käyttötilan säteilysuojuksia suunniteltaessa voidaan jännitteelle, kenttäkoolle ja annosnopeudelle käyttää laitteen odotettavissa olevan käytön mukaisia arvoja. Näitä arvoja ei kuitenkaan saa aliarvioida. Myöskään ei saa aliarvioida laitteen suuntatekijöitä ja käyttömäärää eikä ympäröivien tilojen oleskelutekijöitä. Jos laitteen käyttötapa tai sen käyttötilaa ympäröivien tilojen käyttötarkoitus muuttuu tai jos käyttötilaan tulee uusi laite, on säteilysuojusten riittävyys arvioitava muuttuneessa tilanteessa uudelleen.
Säteilyn alaisena olevan kohteen (potilas, kuvattava tai säteilytetty esine) ja sen tuen (esimerkiksi hoitopöytä tai tutkimusteline) vaimentavaa vaikutusta ei yleensä huomioida. Suunniteltaessa laitteen käyttötilan suojuksia primäärisäteilylle voidaan kuitenkin huomioida sellainen laitteen rakenteeseen kiinteästi kuuluva primäärisäteilyn suojus, joka kattaa koko primäärikeilan.
Jos säteilyä käytetään useammassa kuin yhdessä työvuorossa, on käyttötilojen säteilysuojukset suunniteltava säteilyaltistusta eniten tuottavan vuoron mukaan. Kaikkien työvuorojen yhteen laskettu säteilyn käyttö on huomioitava, kun suojaus koskee
sellaisia sisätiloja, jotka eivät ole toiminnan harjoittajan hallinnassa
Säteilylähteiden käyttötiloihin tarvittavien suojusten paksuuksia voidaan pienentää sijoittamalla tilat paikkoihin, joiden lähellä ei ole muuta toimintaa. Esimerkiksi isotooppilääketieteessä positroniemitterien ja 131I-isotoopin lähettämän gammasäteilyn edellyttämä suojaustarve vähenee, jos potilaiden odotustilat ja eristyshuoneet sijoitetaan erilleen muista jatkuvassa käytössä olevista tiloista. Myös jo olemassa olevia suojattuja tiloja voidaan hyödyntää.
Suojusten paksuuksia voidaan vähentää myös säteilylähteen oikealla sijoittelulla (esimerkiksi lähteen primäärisäteilyn suunnan sopivalla valinnalla).
Primäärisäteilyn suuntaan tarvittavan säteilysuojuksen on katettava vähintään se ala, jolle primäärisäteily voi kohdistua.
Säteilysuojauksen tasalaatuisuuteen ja suojusmateriaalin soveltuvuuteen on kiinnitettävä huomiota. Rakennusten välipohjat rakennetaan usein betonilaatoista, jotka ovat profiloituja tai joissa on onteloita. Tällöin betonin paksuus ei kaikissa kohdissa ole yhtä suuri kuin suojuksen nimellinen paksuus. Rakenteen säteilysuojausta on siksi lisättävä, jotta se olisi kaikissa kohdissa riittävä. Samoin on meneteltävä esimerkiksi reikätiilistä rakennettujen seinien tapauksessa.
Suojuksiin käytettävät lyijylevyt on yhdistettävä toisiinsa tiiviillä puskuliitoksella tai vetämällä levyt limittäin päällekkäin. Puskuliitosta käytettäessä on syytä peittää levyjen saumakohdat ylimääräisellä lyijylevykaistalla, jottei levyjen väliin jää suojaamatonta rakoa.
Suojuksissa olevat reiät ja ohennukset, kuten seiniin upotetut putket, sähkörasiat ja katkaisijat sekä vastaavat, on huomioitava. Myös käyttötiloissa olevien ovien ja ikkunoiden sekä niiden karmien asianmukaiseen suojauskykyyn on kiinnitettävä huomiota. Suojuksen suojauskyvyn on kauttaaltaan oltava riittävä. Jos suojattavassa tilassa tehdään usein mittauksia, joissa tarvitaan esimerkiksi sähkö- ja mittauskaapeleita, on kaapeleille suunniteltava säteilyturvallisuuden kannalta sopiva läpivienti tilan suojuksiin.
Terveydenhuollon röntgentoiminnassa on suojusten lyijyvastaavuusarvot merkittävä näkyviin sellaisiin oviin, joihin on rakennettu säteilysuojuksia. Myös lyijylasi-ikkunoihin on merkittävä näkyviin niiden lyijyvastaavuusarvot.
Toiminnan harjoittajan on varmistettava, että suojukset rakennetaan kaikilta osin suunnitelmien mukaisesti ja että suojukset ovat riittävät.
Asianmukainen rakennusaikainen valvonta on oleellinen osa suojusten riittävyyden varmistamista. Suojusten rakentamisen jälkeen suojusten riittävyydestä voidaan varmistua säteilymittauksilla.
Mittaukset on tehtävä ainakin niillä etäisyyksillä suojuksista, joita suojuksia suunniteltaessa on käytetty henkilöiden työskentely- tai oleskeluetäisyyksinä (ks. kohta 3.2). Joskus voi olla syytä tehdä mittauksia muuallakin, esimerkiksi silloin, kun suojattavaan tilaan kohdistuu suojuksen ohittavaa, rakenteista sironnutta säteilyä tai kun tilaan kohdistuu säteilyä useasta säteilylähteestä. Jos tilan katon suojauskyky on vähäinen, on tarpeen huomioida myös katon yläpuolisesta ilmatilasta sironnut säteily (taivassironta). Mittauksia on tehtävä riittävän monessa pisteessä, jotta voidaan varmistua myös suojusten kattavuudesta ja tasalaatuisuudesta. Erityistä huomiota kannattaa kiinnittää eri materiaaleista tehtyjen suojusten liitoskohtiin sekä ovien ja ikkunoiden karmeihin, sillä niiden suojauskyvyssä on havaittu eniten rakennusteknisistä syistä johtuvia puutteita.
Jos sädehoitoon tarkoitettujen laitteiden käyttötiloja ympäröivissä tiloissa löydetään alueita, joissa säteilyn annosnopeus ylittää arvon 20 µSv/h, on huolehdittava siitä, ettei kukaan joudu jatkuvasti työskentelemään tai muuten pitempiaikaisesti oleskelemaan näillä alueilla.
4.1 Varoitusmerkit ja -valot
Säteilylähteiden läheisyydessä tai lähteiden käyttötiloihin johtavilla ovilla on oltava säteilyvaaraa osoittava merkintä, kun on tarpeen varoittaa ionisoivan säteilyn aiheuttamasta vaarasta.
Sellaiset tilat, joita koskevat säteilysuojukset on suunniteltu käyttäen oleskelutekijälle arvoa T< 1 ja joissa kenenkään ei oleteta oleskelevan jatkuvasti (esimerkiksi varastot ja siivousvälinetilat), on merkittävä esimerkiksi kyltillä, jossa kielletään pysyvä oleskelu näissä tiloissa.
Jos säteilylähteen käyttötilaan johtavien ovien välittömässä läheisyydessä käytetään merkkivaloja, suositellaan valojen toimivan seuraavasti:
Keltainen tai valkoinen valo osoittaa, milloin säteilylaite on kytketty toimintavalmiuteen. Valoon suositellaan tekstiä "LAITE TOIMINTAVALMIS".
Punainen valo osoittaa, milloin säteilylaite tuottaa säteilyä tai milloin radioaktiivinen aine on suojaamattomana. Valoon suositellaan tekstiä "PÄÄSY KIELLETTY".
Valot on hyvä sijoittaa luonnolliselle katselukorkeudelle tai niiden on muuten oltava helposti havaittavia.
Radioaktiivisen aineen suojasäiliössä on oltava säteilyvaaraa osoittava merkintä ja merkintä, josta käy ilmi, mikä on säiliössä olevan aineen (tai aineiden) aktiivisuus tiettynä ajankohtana ja mitä radionuklidia aine on.
Säteilylähteiden varoitusmerkintöjä on käsitelty ohjeessa ST 1.3 ja käyttötilojen merkintöjä ohjeessa ST 1.6.
Hoitohuoneeseen johtavalla ovella on oltava merkintä, joka osoittaa, että huonetta käytetään sädehoitoon.
Hoitohuoneen sisäpuolella on oltava punainen merkkivalo (tai äänimerkki), joka osoittaa, milloin sädehoitolaite tuottaa säteilyä. Jälkilataushoitolaitteessa merkkivalo on kytkettävä jatkuvatoimiseen annosnopeusmittariin. Tällöin merkkivalo toimii itsenäisesti ja on hoitolaitteen ohjausjärjestelmästä riippumaton.
Jos jälkilataushoitolaitteessa on hoitoon käytettävien radioaktiivisten aineiden suojasäiliön lisäksi muita jatkuvasti säteileviä osia, joiden pinnalla annosnopeus on suurempi kuin 20 µSv/h, on myös näissä osissa oltava säteilyvaaraa osoittava merkintä.
Isotooppihoidoissa ja joissakin tykösädehoidoissa potilas on usein muutamia päiviä eristettynä, tavallisesti omassa huoneessa vuodeosastolla. Tällaisen huoneen ovella ei tarvita muita varoitusmerkkejä tai -valoja kuin edellä mainittu säteilyvaaramerkki ja merkintä huoneen käytöstä sädehoitoon.
Kuvaushuonetta koskevat erityisvaatimukset teollisuusradiografiassa on annettu ohjeessa ST 5.6. Umpilähteiden sekä tarkastus- ja analyysiröntgenlaitteiden käyttöä koskevat erityisvaatimukset on annettu ohjeissa ST 5.1 ja ST 5.2.
Avolähteiden käyttöä koskevat erityisvaatimukset on annettu ohjeissa ST 6.1, ST 6.2 ja ST 6.3.
Asiaton pääsy valvonta-alueiksi luokiteltuihin säteilylähteiden käyttötiloihin on estettävä rakenteilla, lukituksilla tai kulunvalvonnalla.
Säteilylähteen käyttötilaan johtavista ovista vähintään yhden on oltava sellainen, että se voidaan aina avata tilan sisäpuolelta. Tilaan ja sieltä pois on päästävä myös silloin, kun oven koneellinen avaus ei toimi.
Terveydenhuollon säteilyn käytössä on ohjaushuoneesta oltava näkö- ja kuuloyhteys hoito- tai tutkimushuoneessa olevaan potilaaseen sekä mahdollisuus puhua potilaalle. Lisäksi ohjaushuoneesta on oltava näköyhteys hoito- tai tutkimushuoneeseen johtaville oville, elleivät ovet ole lukittuja.
Säteilylähteiden käyttötilojen pinta-ala ja tilojen muoto suunnitellaan toiminnan laadun mukaisesti. Lähteiden ympärillä on oltava riittävästi liikkumatilaa säteilyturvalliseen työskentelyyn ja liikuteltavia tai esimerkiksi kattoon kiinnitettyjä säteilysuojuksia on tarvittaessa pystyttävä käyttämään.
Hoitohuoneen ovella on oltava kaksi turvalaitetta, jotka toistensa toiminnasta riippumatta estävät hoitolaitteen toiminnan silloin, kun joku pyrkii sisään hoitohuoneeseen. Toisen näistä turvalaitteista on oltava katkaisija, joka estää laitteen toiminnan, jos ovi ei ole kiinni. Katkaisijan on oltava tyypiltään sellainen, että se vioittuessaankin estää toiminnan. Toiseksi turvalaitteeksi suositellaan ovelle sijoitettua valokennolaitetta, joka keskeyttää toiminnan, kun valokennon ohi kuljetaan. Kumpikin turvalaite on kytkettävä siten, että hoitolaitteen toiminnan jatkaminen on mahdollista vain ohjauspöydästä.
Kiihdytinhoitohuoneen valvontalaitteeksi suositellaan esimerkiksi kameraa, jolla voidaan varmistaa, ettei huoneessa ole hoidon aikana muita kuin potilas.
Hoitohuoneessa ja ohjaushuoneessa on oltava näkyvällä paikalla hätäpainikkeet, joita painamalla laitteen toiminta katkeaa, laitteen liikkeet pysähtyvät ja laitteen kiihdytysjännite kytkeytyy pois päältä tai radioaktiiviset aineet palaavat suojasäiliöönsä. Toiminnan jatkaminen saa olla mahdollista vain ohjauspöydästä. Jälkilataushoitolaitteessa on oltava lisäksi laite, jolla radioaktiiviset aineet voidaan käsikäyttöisesti palauttaa suojasäiliöön.
Jälkilataushoitolaitteen suojasäiliön on oltava rakenteeltaan sellainen, ettei radioaktiivisia aineita voi poistaa säiliöstä ilman erikoistyökaluja. Jos aineet häiriötilanteessa joutuvat suojasäiliön ulkopuolelle, henkilökunnan käytettävissä on oltava välineet, joilla ne voidaan tilapäisesti suojata.
Tykösädehoidossa tai isotooppihoidossa olevan potilaan eristystä varten (ks. kohta 4.1, Erityisvaatimukset sädehoitoon) ei säteilyturvallisuuden varmistamiseksi tarvita erityisiä laitteita tai järjestelyjä eristyshuoneen mahdollisen säteilysuojuksen lisäksi. Henkilökunnalla on kuitenkin oltava ohjeet eristyshuoneen käytöstä (esimerkiksi ohjeet huoneessa työskentelystä ja vierailijoiden käynneistä).
Kuvaushuonetta koskevat erityisvaatimukset teollisuusradiografiassa on annettu ohjeessa ST 5.6.
Avolähteiden käyttöä koskevat erityisvaatimukset on annettu ohjeissa ST 6.1, ST 6.2 ja ST 6.3.
5 Säteilysuojusten ja tilojen hyväksyntä
Säteilyturvakeskus tarkastaa säteilylähteiden käyttötilojen ja niitä ympäröivien tilojen säteilysuojukset ja säteilyturvallisuusjärjestelyt turvallisuuslupahakemusten käsittelyn yhteydessä sekä säteilyn käyttöpaikoille tehtävien tarkastusten yhteydessä. Säteilyturvakeskus hyväksyy yleisimpien säteilylähteiden käyttötilojen suojukset, jos ne ovat tässä ohjeessa esitettyjen vaatimusten mukaiset, sekä turvallisuusjärjestelyt, jos ne ovat tässä ohjeessa ja eri sovelluksia varten muissa ST-ohjeissa esitettyjen vaatimusten mukaiset. Muiden säteilyn käyttötapausten suojukset ja järjestelyt hyväksytään tässä ohjeessa esitettyjen vaatimusten ja tapauskohtaisen turvallisuusarvioinnin perusteella.
Säteilysuojausta suunniteltaessa Säteilyturvakeskus antaa pyydettäessä ennakkolausunnon suojusten riittävyydestä. Ennakkolausunto on syytä pyytää, kun suunnitellaan seuraavia tiloja:
säteilytyslaitosta tai säteilytyslaitteen käyttötilaa
teollisuuskuvaustilaa, jossa aiotaan käyttää hiukkaskiihdytintä tai korkea-aktiivista umpilähdettä.
Ennakkolausunto on syytä pyytää mahdollisimman varhaisessa suunnitteluvaiheessa ennen rakennussuunnitelman hyväksymistä.
Archer BR, Fewell TR, Conway BJ, Quinn PW. Attenuation properties of diagnostic x-ray shielding materials. Med. Phys. 1994; 21: 1499–1507.
Delacroix D, Guerre JP, Leblanc P, Hickman C. Radionuclide and Radiation Protection Data Handbook 2002. Rad. Prot. Dos. 2002; 98 (1).
DIN 6812. Medizinische Röntgenanlagen bis 300 kV – Regeln für die Auslegung des baulichen Strahlenschutzes. DIN Deutsches Institut für Normung e.V.
DIN 6844-3 und DIN 6844-3 Berichtigung 1. Nuklearmedizinische Betriebe – Teil 3: Strahlenschutzberechnungen. DIN Deutsches Institut für Normung e.V.
DIN 6847-2. Medizinische Elektronenbeschleuniger-Anlagen – Teil 2: Regeln für die Auslegung des baulichen Strahlenschutzes. DIN Deutsches Institut für Normung e.V.
International Atomic Energy Agency. Radiation Protection in the Design of Radiotherapy Facilities. Safety Reports Series No. 47. Vienna: IAEA; 2006.
International Commission on Radiological Protection. Protection against Ionizing Radiation from External Sources Used in Medicine. ICRP Publication 33. Oxford: Pergamon Press; 1982.
Madsen MT, Anderson JA, Halama JR, Kleck J, Simpkin DJ, Votaw JR, Wendt RE III, Williams LE, Yester MV. AAPM Task Group 108: PET and PET/CT Shielding Requirements. Med. Phys. 2006; 33: 4–15.
National Council on Radiation Protection and Measurements. Radiation Protection for Particle Accelerator Facilities. NCRP Report No. 144. Bethesda, MD: NCRP; 2003.
National Council on Radiation Protection and Measurements. Structural Shielding Design for Medical X-Ray Imaging Facilities. NCRP Report No. 147. Bethesda, MD: NCRP; 2004.
National Council on Radiation Protection and Measurements. Structural Shielding Design and Evaluation for Megavoltage X- and Gamma-Ray Radiotherapy Facilities. NCRP Report No. 151. Bethesda, MD: NCRP; 2005.
Pukkila O. (toim.). Säteilyn käyttö. Säteily- ja ydinturvallisuuskirjasarja, osa 3. Helsinki: Säteilyturvakeskus; 2004.
Tapiovaara M. Röntgenhuoneen säteilysuojaustarpeen arviointiin käytettävä tietokoneohjelma: RtgSuojaus. STUK-STO-TR 2. Helsinki: Säteilyturvakeskus; 2005.
*) A-tyypin laboratoriotiloja suunniteltaessa on Säteilyturvakeskukselle lisäksi toimitettava lausuntoa varten ohjeessa ST 6.1 tarkoitettu, päästöjä koskeva suunnitelma. Lausunto edellytetään myös suunniteltaessa tiloja radionuklidituotantoon tarkoitettua kiihdytinlaitosta varten.
Säteilysuojusten suunnittelu yleisimmissä tapauksissa
Säteilylähteiden käyttötilojen säteilysuojusten suunnittelussa voidaan käyttää tätä tarkoitusta varten tehtyjä tietokoneohjelmia, Monte Carlo -laskentaa tai mittauksiin perustuvaa tietoa. Monte Carlo -menetelmä voi olla erityisen käyttökelpoinen tilanteissa, joissa joudutaan huomioimaan moninkertaisen sironnan vaikutusta.
Jos laskentaohjelmia tai muita menetelmiä ei ole käytettävissä, voidaan suojukset suunnitella tässä liitteessä sekä liitteissä B ja C esitettyjä menettelytapoja, laskentakaavoja ja parametreja käyttäen. On huomattava, että esitetyt kaavat ja niissä käytettävien parametrien arvot johtavat tulokseen, joka ei ainakaan pyri aliarvioimaan tarvittavaa suojausta. Laskennan epävarmuuden takia lopullinen varmuus suojauksen riittävyydestä saadaan vasta mittauksilla.
Sädehoidossa kiihdyttimien käyttömäärää arvioitaessa käytetään absorboitunutta annosta veteen. Sen yksikkö on gray (Gy). Fotonisäteilyä koskevissa suojauslaskuissa voidaan absorboituneen annoksen Gy-yksiköissä ilmaistua arvoa useimmiten pitää riittävällä tarkkuudella myös vapaan annosekvivalentin Sv-yksiköissä ilmaistuna arvona.
Sädehoitokiihdyttimien käyttötiloja varten tarvittavan säteilysuojuksen läpäisykerroin B primäärisäteilylle lasketaan liitteen B kaavasta (B4) siten, että kaavaan sijoitetaan tulon Ḣ 0·t paikalle laitteen viikoittainen käyttömäärä W (absorboitunut annos veteen isosentrissä viikon aikana). Kaavassa (B4) d 0 tarkoittaa tällöin laitteen kohtion etäisyyttä isosentristä.
Kiihdyttimien viikoittaiselle käyttömäärälle W on käytettävä vähintään arvoa 800 Gy/viikko (800 Sv/viikko). Pienempää arvoa voi käyttää, jos voidaan osoittaa, että käyttömäärä on pysyvästi tätä pienempi.
Kiihdyttimien primäärisäteilyn kymmenyspaksuuksien arvot eri suojusmateriaaleille ja eri kiihdytysjännitteille on esitetty liitteen C taulukossa C1.
Sädehoitokiihdyttimien käyttötiloja varten tarvittavan säteilysuojuksen läpäisykerroin B v vuotosäteilylle lasketaan liitteen B kaavasta (B5) siten, että kaavaan sijoitetaan Ḣ v :lle arvo, joka on 0,5 % isosentriannosnopeudesta. Pienempää arvoa voi käyttää, jos voidaan osoittaa, että vuotosäteilyn annosnopeus on tätä pienempi. Vuotosäteilyn arvo on ilmaistu yhden metrin etäisyydellä kiihdyttimen kohtiosta, joten kaavassa B(5) d 0 = 1 m.
Kiihdyttimien vuotosäteilyn kymmenyspaksuuksien arvoina eri suojusmateriaaleille voidaan käyttää liitteen C taulukossa C1 esitettyjä TVL e-arvoja.
Sädehoitokiihdyttimien käyttötiloja varten tarvittavan säteilysuojuksen läpäisykerroin B s potilaasta tai sädehoitohuoneen seinistä, lattiasta tai katosta sironneelle fotonisäteilylle lasketaan liitteen B kaavasta (B6) siten, että kaavaan sijoitetaan tulon Ḣ 0·t paikalle viikoittainen käyttömäärä W. Lisäksi kaavaan sijoitetaan A:n arvoksi se pinta-ala sirottavan kohteen pinnalla, johon primäärisäteily osuu. Kaavassa (B6) d 0 tarkoittaa tällöin laitteen kohtion etäisyyttä isosentristä.
Jos kiihdyttimen käyttötilan katto on ohut, on erikseen huomioitava katon yläpuolisesta ilmatilasta käyttötilaa ympäröiviin tiloihin siroava säteily (taivassironta) silloin, kun kiihdytin on suunnattu ylöspäin.
Primäärisäteilyn sirontakertoimien arvot eri sirontakulmille ja eri kiihdytysjännitteille on annettu liitteen C taulukossa C2. Sironneen fotonisäteilyn kymmenyspaksuuksien arvot lyijylle ja betonille, eri kiihdytysjännitteille ja eri sirontakulmille on esitetty liitteen C taulukoissa C3-1 ja C3-2.
Sironneen fotonisäteilyn osuus yli 10 MV:n kiihdytysjännitteillä on useimmiten merkityksetön fotonivuotosäteilyyn verrattuna.
Jos sädehoitokiihdytin toimii yli 10 MV:n kiihdytysjännitteellä, syntyy laitteessa aina myös neutronisäteilyä, jolle parhaita suojusmateriaaleja ovat vetypitoiset aineet. Sädehoitokiihdyttimien suojukset on yleensä rakennettu betonista, joka sisältämänsä veden kautta sisältää myös vetyä. Jos betoniset suojukset on suunniteltu riittäviksi fotonisäteilylle, ne ovat yleensä riittävät myös neutronisäteilylle. Tällöin ainoa paikka, jossa neutronisäteily on erikseen huomioitava, on sädehoitohuoneeseen johtavan kulkukäytävän oviaukko, johon hoitohuoneessa syntyvät neutronit pääsevät siroamaan kulkukäytävää pitkin. Kulkukäytävään on tarvittaessa rakennettava säteilysuojausovi.
Kiihdyttimissä mahdollisesti syntyvien ja hoitohuoneeseen johtavaa kulkukäytävää pitkin hoitohuoneen ovelle sironneen neutronisäteilyn annosnopeus voidaan arvioida liitteen B kaavasta (B7).
A.2 Röntgenlaitteiden käyttö terveydenhuollossa
Terveydenhuollon röntgenlaitteiden säteilytuotto ilmoitetaan ilmakerman avulla. Sen yksikkö on gray (Gy). Röntgensäteilyn säteilysuojauslaskuissa voidaan ilmakerman Gy-yksiköissä ilmaistua arvoa useimmiten pitää riittävällä tarkkuudella myös vapaan annosekvivalentin Sv-yksiköissä ilmaistuna arvona.
Röntgenlaitteiden käyttötilojen säteilysuojukset olisi suunniteltava niin, ettei näiden tilojen ulkopuolisia tiloja tarvitse luokitella tarkkailualueiksi. Tämä vaatimustaso on yleensä helposti saavutettavissa, jolloin vältytään ympäröivien tilojen käyttörajoituksilta.
Röntgenlaitteiden käytössä olisi myös vältettävä ohjaustiloja, joissa suojus ei ulotu kattoon asti tai tilan ovet puuttuvat. Tällaiset avoimet tilat saattavat johtaa käyttöhenkilökunnan työskentelyn rajoituksiin esimerkiksi työntekijän raskauden aikana.
Useimpien tavanomaiseen *) käyttöön tarkoitettujen terveydenhuollon röntgenlaitteiden käyttötilojen suojuksia ei ole tarpeen määrittää laskennallisesti. Useimmiten suojukseksi riittää primäärisäteilyn suunnassa 3 mm lyijyä tai 300 mm betonia. Suunnissa, joihin kohdistuu vain vuotosäteilyä ja sironnutta säteilyä, suojukseksi riittää 2 mm lyijyä tai 200 mm betonia. Tämä suojus ulottuu yleensä vähintään 2 m:n korkeudelle. Tätä ylempänä riittää yleensä 1 mm lyijyä tai 100 mm betonia, mikäli suurempi paksuus ei ole tarpeen yläkerroksessa sijaitsevien tilojen suojaamiseksi.
Mammografialaitteen suojukseksi riittää 0,25 mm lyijyä (vastaa 1,3 mm terästä, 30 mm betonia tai 78 mm kipsilevyä), kun kuvausjännite on alle 35 kV. Jos mammografialaite sijoitetaan huoneeseen, jonka seinät ovat betonia tai tiiltä, seiniin ei yleensä tarvita lisäsuojausta. Tarkkailuikkunan ja ovien lisäsuojaustarve on kuitenkin erikseen arvioitava.
Jos laitteen käyttäjä on tutkimuksen aikana tutkimushuoneessa eikä voi hyödyntää kiinteitä suojuksia, on hänen säteilysuojauksestaan tarvittaessa huolehdittava esimerkiksi käyttämällä laitteeseen liittyvää käyttäjän säteilysuojusta tai liikuteltavia säteilysuojuksia.
Tavanomaiset hammaskuvauslaitteet sekä suojatut tai pienikeilaiset pienitehoiset laitteet
Tiloissa, joissa käytetään tavanomaisia hammaskuvauslaitteita tai hyvin suojattuja tai pienellä säteilykeilalla toimivia hyvin pienitehoisia röntgenlaitteita (esimerkiksi kudosnäytteiden röntgenkuvaukseen tarkoitettu suojattu röntgenlaite tai hyvin pienellä säteilykeilalla toimiva luun mineraalipitoisuuden mittauslaite), ei välttämättä tarvita erillisiä säteilysuojuksia. Suojusten tarve on kuitenkin arvioitava, jos laitteen käyttötilan seinät ovat kevytrakenteiset (esimerkiksi puuta tai kipsi- tai lastulevyä).
Jos laitteen käyttäjä on tutkimuksen aikana tutkimushuoneessa, on hänen säteilysuojauksestaan tarvittaessa huolehdittava esimerkiksi käyttämällä liikuteltavia säteilysuojuksia.
Joitakin esimerkkejä hammaskuvauslaitteiden suojusten määrittämisestä on annettu Säteilyturvakeskuksen julkaisemassa oppaassa ”Hammasröntgentoiminnan laadunvalvonta ja kuvaushuoneen säteilysuojaus” (STUK opastaa 1/2011).
Kiinteästi asennetut läpivalaisulaitteet ja tietokonetomografialaitteet
Kiinteiden läpivalaisulaitteiden tai tietokonetomografialaitteiden (TT-laitteiden) käyttötilojen suojukset on määritettävä laskennallisesti tiloissa, jotka ovat pinta-alaltaan pieniä ja joissa laite sijoitetaan lähelle seinää tai säätötilaa. Myös jos laitteen käyttömäärä on poikkeuksellisen suuri, on suojukset määritettävä laskennallisesti. Muissa tapauksissa riittää suojus, jonka lyijyvastaavuus on 3 mm.
Kuljetettavat röntgenkuvaus- ja läpivalaisulaitteet
Jos kuljetettavia röntgenlaitteita käytettäessä ei voida hyödyntää kiinteitä suojuksia, on huolehdittava laitteen käyttäjän sekä muiden työntekijöiden ja potilaiden riittävästä suojauksesta henkilökohtaisin säteilysuojaimin ja liikuteltavin suojuksin. Jos laitteita käytetään jatkuvasti samassa tilassa (esimerkiksi leikkaussali), on tällaisen tilan suojaustarve erikseen selvitettävä.
Niiden terveydenhuollon röntgenlaitteiden käyttötilojen suojukset, joita ei edellä ole mainittu tai joiden suojaustarpeen määrittämiseen on edellä erikseen viitattu, suunnitellaan seuraavissa kohdissa esitettyjen menettelyjen mukaisesti.
Terveydenhuollon röntgenlaitteiden käyttötiloja varten tarvittavan säteilysuojuksen läpäisykerroin B primäärisäteilylle lasketaan liitteen B kaavasta (B4) siten, että kaavaan sijoitetaan tulon Ḣ 0·t paikalle tulo W·K, jossa W on röntgenlaitteen viikoittainen käyttömäärä (mAmin/viikko) ja K on röntgenputken säteilytuotto.
Röntgenputken säteilytuotto K yksiköissä mGy/mAmin (mSv/mAmin) yhden metrin etäisyydellä putken fokuksesta eri putkijännitteille on esitetty liitteen C taulukossa C4. Kaavassa (B4) on silloin d 0 = 1 m.
Röntgenlaitteiden primäärisäteilyn kymmenyspaksuuksien arvot eri suojusmateriaaleille ja röntgenputken eri jännitteille on esitetty liitteen C taulukoissa C5-1, C5-2 ja C5-3. Joidenkin suojusmateriaalien lyijyvastaavuusarvot on esitetty liitteen C taulukossa C6.
Terveydenhuollon röntgenlaitteiden käyttötiloja varten tarvittavan säteilysuojuksen läpäisykerroin B v vuotosäteilylle lasketaan liitteen B kaavasta (B5) siten, että kaavaan sijoitetaan Ḣ v = 1 mSv/h (tavanomaisilla hammaskuvauslaitteilla 0,25 mSv/h). Pienempää arvoa voi käyttää, jos voidaan osoittaa, että vuotosäteilyn annosnopeus on tätä pienempi. Vuotosäteilyn annosnopeuden arvo on määritetty yhden metrin etäisyydellä röntgenputken fokuksesta, joten kaavaan (B5) on silloin myös sijoitettava d 0 = 1 m. Vuotosäteilyn arvo Ḣ v = 1 mSv/h koskee laitteelle sallittua maksimijännitettä ja tunnin aikana sallittavaa suurinta keskimääräistä putkitehoa. Siksi kaavassa (B5) on käytettävä efektiivistä viikossa käytettävää aikaa (suurinta jatkuvaa putkivirtaa vastaavaa, viikossa käytettävää aikaa) eli t = W / I jatk, jossa I jatk on suurin tunnin aikana jatkuvasti käytettäväksi sallittu putkivirta ja W on laitteen viikoittainen käyttömäärä.
Röntgenlaitteiden vuotosäteilyn kymmenyspaksuuksien arvoina eri suojusmateriaaleille ja röntgenputken eri jännitteille voidaan käyttää liitteen C taulukoissa C5-1, C5-2 ja C5-3 annettuja TVL e-arvoja.
Terveydenhuollon röntgenlaitteiden käyttötiloja varten tarvittavan säteilysuojuksen läpäisykerroin B s potilaasta sironneelle säteilylle lasketaan liitteen B kaavasta (B6) siten, että kaavaan sijoitetaan tulon Ḣ 0 · t paikalle tulo W·K. Jos K:lle käytetään taulukon C4 arvoja, on silloin kaavassa (B6) d 0 = 1 m. Lisäksi kaavaan sijoitetaan A:n arvoksi se pinta-ala sirottavan kohteen pinnalla, johon primäärikeila osuu.
Primääriröntgensäteilyn sirontakertoimien arvot eri sirontakulmille ja röntgenputken eri jännitteille on esitetty liitteen C taulukossa C7. Sironneen röntgensäteilyn kymmenyspaksuuksien arvoina eri suojusmateriaaleille ja röntgenputken eri jännitteille voidaan käyttää primäärisäteilyn kymmenyspaksuuksien arvoja (liitteen C taulukot C5-1, C5-2 ja C5-3).
A.3 Röntgenlaitteiden käyttö teollisuudessa, tutkimuksessa ja opetuksessa
Suljettujen röntgenlaitteiden ja suojattujen röntgenlaitteiden käyttötiloihin ei tarvita erillisiä säteilysuojuksia. Muissa tapauksissa suojukset suunnitellaan tässä kohdassa esitetyn mukaisesti.
Suljettuja ja suojattuja laitteita käsitellään ohjeessa ST 5.2.
Teollisuuden röntgenlaitteiden käyttötiloja varten tarvittavan säteilysuojuksen läpäisykerroin B primäärisäteilylle lasketaan liitteen B kaavasta (B4). Tällöin on tunnettava laitteen primäärisäteilyn annosnopeus.
Teollisuuden röntgenlaitteiden primäärisäteilyn kymmenyspaksuuksien arvot eri suojusmateriaaleille ja röntgenputken eri jännitteille on esitetty liitteen C taulukoissa C5-1, C5-2 ja C5-3. Joidenkin suojusmateriaalien lyijyvastaavuusarvot on esitetty liitteen C taulukossa C6.
Teollisuuden röntgenlaitteiden käyttötiloja varten tarvittavan säteilysuojuksen läpäisykerroin B v vuotosäteilylle lasketaan liitteen B kaavasta (B5). Teollisuuden radiografialaitteille on vuotosäteilyn annosnopeudelle käytettävä seuraavia arvoja:
Ḣ v = 1 mSv/h, kun putken jännite on alle 150 kV
Ḣ v = 2,5 mSv/h, kun putken jännite on 150-200 kV
Ḣ v = 5 mSv/h, kun putken jännite on yli 200 kV.
Pienempiä arvoja voi käyttää, jos voidaan osoittaa, että vuotosäteilyn annosnopeus on mainittuja arvoja pienempi. Vuotosäteilyn annosnopeuden arvo on määritetty yhden metrin etäisyydellä röntgenputken fokuksesta, jolloin kaavaan (B5) sijoitetaan d 0 = 1 m.
Röntgenlaitteiden vuotosäteilyn kymmenyspaksuuksien arvoina eri suojusmateriaaleille ja röntgenputken eri jännitteille voidaan käyttää liitteen C taulukoissa C5-1, C5-2 ja C5-3 annettuja TVL e-arvoja.
Radiografialaitteiden vuotosäteilyä käsitellään ohjeessa ST 5.6.
Teollisuuden röntgenlaitteiden käyttötiloja varten tarvittavan säteilysuojuksen läpäisykerroin B s säteilytettävästä kohteesta tai käyttötilan seinistä, lattiasta tai katosta sironneelle säteilylle lasketaan liitteen B kaavasta (B6). Tällöin on tunnettava laitteen primäärisäteilyn annosnopeus. Lisäksi kaavaan sijoitetaan A:n arvoksi se pinta-ala sirottavan kohteen pinnalla, johon primäärikeila osuu.
Primääriröntgensäteilyn sirontakertoimien arvot eri sirontakulmille ja röntgenputken eri jännitteille vedestä tapahtuvalle sironnalle on annettu liitteen C taulukossa C7. Teollisuuden röntgensäteilyn käytössä voidaan veden sirontakertoimia käyttää riittävän turvallisena ylärajana myös muista aineista (betoni, teräs) tapahtuvassa sironnassa. Sironneen röntgensäteilyn kymmenyspaksuuksien arvoina voidaan eri suojusmateriaaleille ja röntgenputken eri jännitteille käyttää primäärisäteilyn kymmenyspaksuuksien arvoja (liitteen C taulukot C5-1, C5-2 ja C5-3).
Radioaktiivisia aineita sisältävien teollisuuden radiometristen mittalaitteiden käyttötiloihin ei tarvita erillisiä säteilysuojuksia. Muissa tapauksissa suojukset suunnitellaan tässä kohdassa esitetyn mukaisesti.
Radiometrisia laitteita käsitellään ohjeessa ST 5.1
Radioaktiivista ainetta sisältävien laitteiden tai suojaamattoman radioaktiivisen aineen (ts. aineen ympärillä ei ole mitään omaa suojusta) käyttötiloja varten tarvittavan säteilysuojuksen läpäisykerroin B primäärisäteilylle lasketaan liitteen B kaavasta (B4). Tällöin d 0 tarkoittaa radioaktiivisen aineen etäisyyttä pisteestä, jossa aineen tuottaman säteilyn annosnopeus on määritetty, ja d tarkoittaa radioaktiivisen aineen lyhintä etäisyyttä tarkkailualueella tai luokittelemattomalla alueella työskentelevistä tai oleskelevista ihmisistä. Suuntatekijälle U on käytettävä arvoa U = 1, jos aine on suojaamaton.
Joidenkin yleisesti käytettyjen radioaktiivisten aineiden lähettämän säteilyn kymmenyspaksuuksien arvot eri suojusmateriaaleille on esitetty liitteen C taulukossa C8.
Jos radioaktiivisesta aineesta aiheutuvaa annosnopeutta Ḣ 0 ei tunneta, se voidaan laskea aineen aktiivisuuden A perusteella seuraavasti:
Ḣ 0 = Γ· A (A1)
Kaavassa (A1) Γ on annosnopeusvakio (gammavakio). Tämän vakion arvot yleisesti käytetyille radioaktiivisille aineille on esitetty liitteen C taulukossa C9. Vakioiden arvot on annettu niin, että ne kuvaavat aktiivisuudeltaan 1 GBq:n suuruisen radioaktiivisen aineen aiheuttamaa annosnopeutta yhden metrin etäisyydellä aineesta. Jos tällä tavalla laskettu annosnopeus sijoitetaan liitteen B kaavaan (B4), on kaavassa d 0 = 1 m.
Radioaktiivista ainetta sisältävien laitteiden käyttötiloja varten tarvittavan säteilysuojuksen läpäisykerroin B v vuotosäteilylle lasketaan liitteen B kaavasta (B5). Tällöin d 0 tarkoittaa radioaktiivisen aineen etäisyyttä pisteestä, jossa aineen tuottaman vuotosäteilyn annosnopeus on määritetty, ja d tarkoittaa radioaktiivisen aineen lyhintä etäisyyttä tarkkailualueella tai luokittelemattomalla alueella työskentelevistä tai oleskelevista ihmisistä. Lisäksi on kaavaan sijoitettava t = 1 työtiloille ja asuintiloille sekä sellaisille tiloille, joissa mahdollisesti oleskellaan jatkuvasti.
Radioaktiivisten aineiden suojasäiliön vuotosäteilyn annosnopeudelle Ḣ v yhden metrin päässä säiliön pinnasta on käytettävä seuraavia arvoja:
Ḣ v = 7,5 µSv/h teollisuuden radiometrisille
Ḣ v = 10 µSv/h sädehoidon jälkilatauslaitteille
Ḣ v = 20 µSv/h teollisuuden radiografialait-
Käytettäessä näitä arvoja liitteen B kaavassa (B5) on kaavassa d 0 = 1 m. Pienempiä annosnopeusarvoja voi käyttää, jos voidaan osoittaa, että annosnopeus on mainittuja arvoja pienempi.
Radioaktiivista ainetta sisältävien laitteiden vuotosäteilyn kymmenyspaksuuksien arvoina eri suojusmateriaaleille voidaan käyttää liitteen C taulukossa C8 annettuja TVL e-arvoja.
Radioaktiivisten aineiden suojasäiliöiden vuotosäteilyn annosnopeuksia käsitellään ohjeissa ST 5.1 ja ST 5.6.
Radioaktiivista ainetta sisältävien laitteiden käyttötiloja varten tarvittavan säteilysuojuksen läpäisykerroin B s säteilyn kohteena olevasta kappaleesta sironnutta säteilyä varten lasketaan liitteen B kaavasta (B6). Tällöin d 0 tarkoittaa radioaktiivisen aineen etäisyyttä pisteestä, jossa aineen tuottaman säteilyn annosnopeus on määritetty, ja d 1 tarkoittaa radioaktiivisen aineen etäisyyttä sirottavasta kohteesta.
Radioaktiivisten aineiden lähettämän säteilyn sirontakertoimien arvot betonille ja teräkselle sekä eri sirontakulmille on annettu liitteen C taulukossa C10. Sironneen säteilyn kymmenyspaksuuksien arvoina eri suojusmateriaaleille voidaan käyttää kunkin radioaktiivisen aineen primäärisäteilyn kymmenyspaksuuksien arvoja (liitteen C taulukko C8). Kuitenkin 60Co:lle, 137Cs:lle ja 226Ra:lle sekä muille nuklideille, joiden gammaenergia on yli 0,5 MeV, voidaan käyttää positroniemitterien kymmenyspaksuuksien arvoja silloin, kun sirontakulma on yli 70°. Alle 70°:n sirontakulmilla on niillekin käytettävä primäärisäteilyn kymmenyspaksuuksia.
*) Terveydenhuollon röntgenlaitteen tavanomaisella käytöllä tarkoitetaan tässä sellaista toimintaa, jossa tehdään perinteisiä luusto-, pehmytosa- ja keuhkokuvauksia (laitteen jännite enintään 150 kV). Tutkimusten määrä vuodessa on enintään 10 000.
Tässä liitteessä (säteily)annos tarkoittaa aina vapaata annosekvivalenttia, jos erikseen ei toisin mainita.
Suojuksen läpäisykerroin ja paksuus
Säteilysuojusta suunniteltaessa lasketaan ensin ns. läpäisykerroin B, joka tarkoittaa suojuksen läpi tulleesta säteilystä aiheutuvan annoksen H suhdetta säteilyannokseen H 0 ilman suojusta:
B = H/ H 0 (B1)
Suojukseen tarvittavan materiaalin kymmenyspaksuuksien TVL lukumäärä n lasketaan läpäisykertoimesta seuraavasti:
n =log 10(1/B) (B2)
Suojuksen paksuus s on tällöin
s = n· TVL 1 jos n ≤ 1 (B3-1)
s = TVL 1 + (n-1)· TVL 2 jos 1 < n ≤ 2 (B3-2)
s = TVL 1 + TVL 2 + (n-2)· TVL 3 jos 2 < n ≤ 3 (B3-3)
s = TVL 1 + TVL 2 + TVL 3 + (n-3)· TVL e jos n > 3 (B3-4)
joissa TVL 1, TVL 2 ja TVL 3 ovat ensimmäinen, toinen ja kolmas kymmenyspaksuus
TVL e on ns. tasapainotilan kymmenyspaksuus (kymmenyspaksuus säteilyä voimakkaasti vaimentavan suojuksen takana).
Säteilysuojelutarkoituksissa on kymmenyspaksuuden TVL ja puoliintumispaksuuden HVL (1 HVL e = 0,3 TVL e) arvoina käytettävä ns. leveän keilan geometriassa mitattuja arvoja.
Kun on laskettu tarvittavat suojuspaksuudet vuotosäteilylle ja sironneelle säteilylle, voidaan näiden säteilykomponenttien yhteisvaikutusta varten tarvittava suojuspaksuus arvioida kummallekin komponentille erikseen laskettujen paksuuksien erosta seuraavasti:
Jos suojuspaksuuksien erotus on pienempi kuin yksi TVL e, on tarvittava suojuspaksuus suurempi paksuus lisättynä vielä yhdellä HVL e:llä.
Jos suojuspaksuuksien erotus on yhtä suuri tai suurempi kuin yksi TVL e, voidaan tarvittavana suojuspaksuutena käyttää suurempaa paksuutta.
Mikäli vuotosäteilyn ja sironneen säteilyn TVL e:t ovat erisuuruiset, on varminta käyttää HVL e:n laskemiseen suurempaa näistä arvoista. Suojuspaksuuksien suunnittelussa mahdollisesti käytettävät laskentaohjelmat voivat huomioida eri säteilykomponettien yhteisvaikutuksen ilman erillisiä toimenpiteitä.
Säteilylaitteen *) käyttötilaa varten tarvittavan primäärisäteilyn suojuksen läpäisykerroin B lasketaan kaavasta
Ḣ A on suunnitteluarvo (joko 120 µSv/viikko (6 mSv/vuosi) tai 6 µSv/viikko (0,3 mSv/vuosi) riippuen siitä, onko suojuksella tarkoitus suojata tarkkailualueella tai luokittelemattomalla alueella työskenteleviä tai oleskelevia henkilöitä)
Ḣ 0 on laitteen primäärisäteilyn annosnopeus etäisyydellä d 0 laitteen kohtiosta (fokuksesta)
t on sen ajan suhteellinen osuus viikkotyöajasta, jona laite tuottaa säteilyä **)
U on laitteen suuntatekijä tarkastellussa suunnassa
d 0 on laitteen kohtion (fokuksen) etäisyys pisteestä, jossa primäärisäteilyn annosnopeus on määritetty
d on laitteen kohtion (fokuksen) etäisyys tarkkailualueella tai luokittelemattomalla alueella työskentelevistä tai oleskelevista henkilöistä.
Säteilylaitteen käyttötilaa varten tarvittavan vuotosäteilyn suojuksen läpäisykerroin B v lasketaan kaavasta
Ḣ A on suunnitteluarvo (joko 120 µSv/viikko (6 mSv/vuosi) tai 6 µSv/viikko (0,3 mSv/vuosi) riippuen siitä, onko suojuksella tarkoitus suojata tarkkailualueella tai luokittelemattomalla alueella työskenteleviä tai oleskelevia henkilöitä)
Ḣ v on laitteen vuotosäteilyn annosnopeus etäisyydellä d 0 laitteen kohtiosta (fokuksesta)
t on sen ajan suhteellinen osuus viikkotyöajasta, jona laite tuottaa säteilyä **)
d 0 on laitteen kohtion (fokuksen) etäisyys pisteestä, jossa vuotosäteilyn annosnopeus on määritetty
d on laitteen kohtion (fokuksen) etäisyys tarkkailualueella tai luokittelemattomalla alueella työskentelevistä tai oleskelevista henkilöistä.
Säteilylaitteen käyttötilaa varten tarvittavan sironneen säteilyn suojuksen läpäisykerroin B s lasketaan kaavasta
Ḣ A on suunnitteluarvo (joko 120 µSv/viikko (6 mSv/vuosi) tai 6 µSv/viikko (0,3 mSv/vuosi) riippuen siitä, onko suojuksella tarkoitus suojata tarkkailualueella tai luokittelemattomalla alueella työskenteleviä tai oleskelevia henkilöitä)
Ḣ 0 on laitteen primäärisäteilyn annosnopeus etäisyydellä d 0 laitteen kohtiosta (fokuksesta)
t on sen ajan suhteellinen osuus viikkotyöajasta, jona laite tuottaa säteilyä **)
a on sirontakerroin tarkasteltavaan suuntaan
A on se pinta-ala sirottavan kohteen pinnalla, johon primäärikeila osuu
d 0 on laitteen kohtion (fokuksen) etäisyys pisteestä, jossa primäärisäteilyn annosnopeus on määritetty
d 1 on laitteen kohtion (fokuksen) etäisyys sirottavasta kohteesta
d 2 on sirottavan kohteen etäisyys tarkkailualueella tai luokittelemattomalla alueella työskentelevistä tai oleskelevista henkilöistä.
Sädehoitokiihdyttimien tuottamien neutronien sironta
Sironneen neutronisäteilyn annosnopeus Ḣ s hoitohuoneeseen johtavan kulkukäytävän ovella (ilman ovea) voidaan laskea kaavasta:
Ḣ 0 on neutronisäteilyn annosnopeus etäisyydellä d 0 laitteen kohtiosta
A 0 on kulkukäytävästä hoitohuoneeseen avautuvan aukon poikkipinta-ala
A 1 on kulkukäytävän poikkipinta-ala
d 0 on laitteen kohtion etäisyys pisteestä, jossa neutronisäteilyn annosnopeus on määritetty
d 1 on laitteen isosentrin etäisyys kulkukäytävän keskilinjan siihen pisteeseen, josta isosentri on vielä nähtävissä
d 2 on kulkukäytävän oviaukon etäisyys kulkukäytävän keskilinjaa pitkin siihen pisteeseen, josta isosentri on vielä nähtävissä.
Kaavasta (B7) voidaan laskea neutroniannosnopeus sellaisissa tilanteissa, joissa hoitohuoneen ja kulkukäytävän välillä on yksi mutka. Jos mutkia on kaksi, on toisen mutkan mukanaan tuoma etäisyyden lisäys otettava huomioon parametrissa d 2 ja lisäksi kaavan oikealle puolelle on lisättävä kerroin 1/3.
Hoitohuoneesta kulkukäytävää pitkin kulkukäytävän ovelle siroavat neutronit aiheuttavat käytävän seinissä kokemiensa sironta- ja absorptioreaktioiden kautta myös suurienergistä fotonisäteilyä (gammasäteilyä). Sen annosnopeus oviaukossa on 25–50 % neutroniannosnopeudesta.
Kulkukäytävän oveen tarvittavan suojuksen suunnittelussa voidaan käyttää seuraavia kymmenyspaksuusarvoja:
neutronisäteily, TVL = 45 mm parafiinia tai vetypitoista muovia
fotonisäteily, TVL = 61 mm lyijyä.
Ovi on rakennettava siten, että vetypitoinen aine on hoitohuoneen (kulkukäytävän) puolella.
*) Tässä tapauksessa säteilylaite voi tarkoittaa myös suojaamatonta radioaktiivista ainetta.
**) Vuorotyön osalta ks. kohta 3.3, kolmas kappale.
Laskentakaavoissa käytettävien parametrien arvot
Tässä liitteessä eri suojusmateriaaleille annetut kymmenyspaksuusarvot ja lyijyvastaavuusarvot pätevät seuraaville materiaalitiheyksille:
lyijy 11,3 g/cm 3
teräs 7,4–7,9 g/cm 3
betoni 2,3–2,4 g/cm 3
umpinainen tiili 1,8 g/cm 3
kipsi 0,84 g/cm 3.
Taulukko C1. Primäärisäteilyn kymmenyspaksuudet (MV-alue) [ 7].
Kymmenyspaksuus (mm) eri suojusmateriaaleille
( TVL 2= TVL 3= TVL e)
Taulukko C2. Primäärisäteilyn sirontakertoimet (MV-alue) [ 6].
Sirontakerroin (m 2/cm 2) eri sirontakulmilla
Sirontakerroin on annettu potilaasta (vedestä) tapahtuvalle sironnalle. Se kuvaa yhden metrin päässä potilaasta mitatun, sironneesta säteilystä aiheutuvan annoksen suhdetta primäärikeilassa potilaan iholla mitattuun annokseen (ilman takaisinsirontaa) silloin, kun kenttäkoko potilaan iholla on 1 cm 2.
Sironta kulmaan 0° tarkoittaa sitä, että sironneen säteilyn suunta on sama kuin primäärisäteilyn suunta. Vastaavasti sironta kulmaan 180° tarkoittaa sitä, että sironneen säteilyn suunta on vastakkainen primäärisäteilyn suunnalle.
Taulukko C3-1. Sironneen säteilyn kymmenyspaksuudet lyijylle (MV-alue) [ 6].
Kymmenyspaksuus (mm) eri sirontakulmilla
( TVL 2= TVL 3= TVL e)
Kymmenyspaksuus on annettu potilaasta (vedestä) sironneelle säteilylle. Sironta kulmaan 0° tarkoittaa sitä, että sironneen säteilyn suunta on sama kuin primäärisäteilyn suunta. Vastaavasti sironta kulmaan 180° tarkoittaa sitä, että sironneen säteilyn suunta on vastakkainen primäärisäteilyn suunnalle.
Taulukko C3-2. Sironneen säteilyn kymmenyspaksuudet betonille (MV-alue) [ 6].
Kymmenyspaksuus (mm) eri sirontakulmilla ( TVL 1= TVL 2= TVL 3= TVL e)
Kymmenyspaksuus on annettu potilaasta (vedestä) sironneelle säteilylle. Sironta kulmaan 0° tarkoittaa sitä, että sironneen säteilyn suunta on sama kuin primäärisäteilyn suunta. Vastaavasti sironta kulmaan 180° tarkoittaa sitä, että sironneen säteilyn suunta on vastakkainen primäärisäteilyn suunnalle.
Taulukko C4. Röntgenputken säteilytuotto [ 8].
Säteilytuottoarvot on mitattu yhden metrin päässä röntgenputken fokuksesta. Putken kokonaissuodatus on noin 2,5 mm alumiinia kaikilla muilla kV-arvoilla, paitsi arvolla 30 kV, jossa on molybdeenisuodatus.
Taulukko C5-1. Primäärisäteilyn kymmenyspaksuudet (kV-alue) lyijylle, 50–150 kV [ 8], 200–400 kV [ 2]. 30 kV:n ja 35 kV:n arvot on laskettu Säteilyturvakeskuksessa viitteen [ 5] tietojen perusteella.
Taulukko C5-2. Primäärisäteilyn kymmenyspaksuudet (kV-alue) teräkselle, 50–150 kV [ 8]. 30 kV:n ja 35 kV:n arvot on laskettu Säteilyturvakeskuksessa viitteen [ 5] tietojen perusteella.
Taulukko C5-3. Primäärisäteilyn kymmenyspaksuudet (kV-alue) betonille, 50–150 kV [ 8], 200–400 kV [ 2]. 30 kV:n ja 35 kV:n arvot on laskettu Säteilyturvakeskuksessa viitteen [ 5] tietojen perusteella.
Taulukko C6. Joidenkin suojusmateriaalien lyijyvastaavuusarvot (kV-alue) [ 7]. 0,5 mm:n lyijynpaksuutta vastaavat arvot on laskettu Säteilyturvakeskuksessa.
Lyijysuojuksen paksuutta vastaava muun suojusmateriaalin paksuus (mm) röntgenputken eri jännitteillä (kV)
Taulukko C7. Primäärisäteilyn sirontakertoimet (kV-alue), 30–150 kV [ 5], 200–300 kV [ 3].
Sirontakerroin (m 2/cm 2) eri sirontakulmilla
Sirontakerroin on annettu potilaasta (vedestä) tapahtuvalle sironnalle. Se kuvaa yhden metrin päässä potilaasta mitatun, sironneesta säteilystä aiheutuvan annoksen suhdetta primäärikeilassa potilaan iholla mitattuun annokseen (ilman takaisinsirontaa) silloin, kun kenttäkoko potilaan iholla on 1 cm 2.
Sironta kulmaan 0° tarkoittaa sitä, että sironneen säteilyn suunta on sama kuin primäärisäteilyn suunta. Vastaavasti sironta kulmaan 180° tarkoittaa sitä, että sironneen säteilyn suunta on vastakkainen primäärisäteilyn suunnalle.
Taulukko C8. Radioaktiivisten aineiden lähettämän säteilyn kymmenyspaksuudet, 60Co, 137Cs, 192Ir, 226Ra [ 2], positroniemitterit, 99Mo, 99mTc, 111In, 123I, 131I, 201Tl [ 9].
Kymmenyspaksuus (mm) eri suojusmateriaaleille
*) Esimerkiksi 11C, 13N, 15O, 18F.
Taulukko C9. Radioaktiivisten aineiden annosnopeusvakioita [ 1], 226Ra [ 10].
*) Esimerkiksi 11C, 13N, 15O, 18F.
Annosnopeusvakio tarkoittaa aktiivisuudeltaan 1 GBq olevan radioaktiivisen aineen aiheuttamaa annosnopeutta ilmassa yhden metrin päässä aineesta.
Huom. Lyhytikäisille aineille (puoliintumisaika minuuttien luokkaa) annosnopeusvakion mukaan laskettu annos on (huomattavasti) suurempi kuin aineesta tunnin aikana aiheutuva todellinen annos.
Taulukko C10. Radioaktiivisten aineiden lähettämän säteilyn sirontakertoimet [ 4].
Sirontakerroin (m 2/cm 2) eri sirontakulmilla
Sirontakerroin kuvaa yhden metrin päässä sirottavasta aineesta mitatun, sironneesta säteilystä aiheutuvan annoksen suhdetta primäärikeilassa sirottavan aineen pinnalla mitattuun annokseen (ilman takaisinsirontaa) silloin, kun kenttäkoko sirottavan kohteen pinnalla on 1 cm 2.
Sironta kulmaan 0° tarkoittaa sitä, että sironneen säteilyn suunta on sama kuin primäärisäteilyn suunta. Vastaavasti sironta kulmaan 180° tarkoittaa sitä, että sironneen säteilyn suunta on vastakkainen primäärisäteilyn suunnalle.
Delacroix D, Guerre JP, Leblanc P, Hickman C. Radionuclide and Radiation Protection Data Handbook 2002. Rad. Prot. Dos. 2002; 98 (1).
International Commission on Radiological Protection. Protection against Ionizing Radiation from External Sources Used in Medicine. ICRP Publication 33. Oxford: Pergamon Press; 1982.
International Atomic Energy Agency. Radiation Protection in the Design of Radiotherapy Facilities. Safety Reports Series No. 47. Vienna: IAEA; 2006.
National Council on Radiation Protection and Measurements. Radiation Protection for Particle Accelerator Facilities. NCRP Report No. 144. Bethesda, MD: NCRP; 2003.
National Council on Radiation Protection and Measurements. Structural Shielding Design for Medical X-Ray Imaging Facilities. NCRP Report No. 147. Bethesda, MD: NCRP; 2004.
National Council on Radiation Protection and Measurements. Structural Shielding Design and Evaluation for Megavoltage X- and Gamma-Ray Radiotherapy Facilities. NCRP Report No. 151. Bethesda, MD: NCRP; 2005.
Pukkila O (toim.). Säteilyn käyttö. Säteily- ja ydinturvallisuuskirjasarja, osa 3. Helsinki: Säteilyturvakeskus; 2004.
Tapiovaara M. Röntgenhuoneen säteilysuojaustarpeen arviointiin käytettävä tietokoneohjelma: RtgSuojaus. STUK-STO-TR 2. Helsinki: Säteilyturvakeskus; 2005.
DIN 6844-3 und DIN 6844-3 Berichtigung 1. Nuklearmedizinische Betriebe - Teil 3: Strahlenschutzberechnungen. DIN Deutsches Institut für Normung. e.V.
Toivonen H, Rytömaa T, Vuorinen A (toim.). Säteily ja turvallisuus. Helsinki: Säteilyturvakeskus; 1988.
Kymmenyspaksuus ( TVL, Tenth-Value Layer)
Ainekerros, joka pienentää säteilyannoksen tai -annosnopeuden kymmenesosaan sen alkuperäisestä arvosta.
Tekijä, joka ilmoittaa, kuinka suuren osan säteilylähteen säteilyn tuottoajasta säteilyn kohteena olevassa tilassa oleskellaan tai työskennellään.
Säteilylähteestä tuleva säteily, joka ei ole vaimentunut lähteen omassa suojuksessa.
Puoliintumispaksuus ( HVL, Half-Value Layer)
Ainekerros, joka pienentää säteilyannoksen tai -annosnopeuden puoleen sen alkuperäisestä arvosta.
Säteily, joka kohteeseen osuessaan on poikennut alkuperäisestä suunnastaan tai menettänyt osan alkuperäisestä energiastaan.
Lisäselitys: Tässä ohjeessa lähteen omassa suojuksessa sironnut säteily katsotaan vuotosäteilyksi.
Tekijä, joka ilmoittaa, kuinka suuren osan säteilylaitteen säteilyn tuottoajasta laitteen primäärisäteily kohdistuu tiettyyn suuntaan.
Laite, joka sähköisesti tuottaa säteilyä tai joka sisältää radioaktiivista ainetta.
Säteilylaite tai radioaktiivinen aine.
Säteilyn annosnopeuden pienentäminen säteilysuojuksen tai -suojusten avulla.
Materiaali, rakenne tai väline, jota käytetään säteilyn annosnopeuden pienentämiseksi.
Lisäselitys: Säteilysuojus tässä ohjeessa ei tarkoita säteilylaitteen omaa suojusta ts. suojusta tai vaippaa, joka on välittömästi säteilylaitteen säteilevän osan ympärillä, eikä esimerkiksi jälkilatauslaitteen suojasäiliötä tai vastaavaa.
Toimenpiteet, joilla ihmisille aiheutuvia säteilyannoksia ja säteilyhaittoja pyritään estämään tai vähentämään ja joilla varmistetaan toiminnan harjoittajan omien työntekijöiden, opiskelijoiden ja harjoittelijoiden sekä toiminnan harjoittajan töitä tekevien ulkopuolisten työntekijöiden ja väestöön kuuluvien henkilöiden turvallisuus. Näihin toimenpiteisiin kuuluvat myös menettelyt, joilla pyritään estämään onnettomuuksia ja lievennetään niiden seurauksia.
Toimenpiteet, joilla pyritään havaitsemaan ja ehkäisemään säteilylähteen varkaus, sabotointi tai laiton siirtäminen, luvaton sisään tunkeutuminen näitä lähteitä sisältäviin laitoksiin tai tiloihin tai muu vastaava pahantahtoinen teko. Näihin toimenpiteisiin kuuluvat myös vastatoimenpiteet pahantahtoisen teon tapahduttua.
Säteilylähteestä lähteen oman säteilysuojuksen läpi tuleva säteily.