fi fi fi fi en fi et fi fi et fi fi fi en fi fr fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi ca es es fi fi fi fi it fi fi es sv fi fi fi fi fi et sv fi fi fi fi ml fi sv fi fi en fi fi fi fi la fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en en fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi
Herra, pelasta meidät! – Matt. 8:23-27 – Pastori Martti Haverinen
Mitäs sitä kiertelemään – Jeesus on tie, totuus ja elämä
Martti Haverinen 4. sunnuntai loppiaisesta sunnuntai 30.1.2022tiistai 1.2.2022 6 Minutes
Martti Haverisen saarna Helsingin Luther-kirkon messussa 30.1.2022
4. sunnuntai loppiaisesta, 1. vuosikerta
Jeesus astui veneeseen, ja opetuslapset seurasivat häntä. Järvellä nousi äkkiä ankara myrsky. Aallot löivät yli veneen, mutta Jeesus nukkui. Silloin opetuslapset herättivät hänet ja sanoivat: ”Herra, pelasta meidät! Me hukumme.” ”Miksi te noin pelkäätte, vähäuskoiset?” Jeesus sanoi. Sitten hän nousi ja nuhteli tuulta ja aaltoja, ja tuli aivan tyven. Ihmiset hämmästyivät ja sanoivat: ”Mikä tämä mies on? Häntähän tottelevat tuulet ja aallotkin.”
On syksyinen yö, ja kello on kaksikymmentä yli yksi. Tuuli puhaltaa merellä yli 20 metriä sekunnissa. Myrsky on nostattanut korkeita aaltoja, joista yksittäiset saattavat olla jopa kahdeksan metriä korkeita.
Puolisen tuntia aiemmin aaltoja halkovan laivan keulasta on kuulunut kammottava metallinen kolina, ja nyt kallistuma on erittäin paha. Matkustajille on annettu yksinkertainen, lyhyt kuulutus: “Häire, häire, laeval on häire.”
Sähköt ovat poikki, on pimeää. Laivan sisällä käytävät ja aulatilat ovat muuttuneet jyrkiksi pudotuksiksi, vaikeimmissa paikoissa pitää yrittää edetä käsivoimin, kaiteista roikkuen.
Fyysisesti vaativissa olosuhteissa, höykyttävässä merenkäynnissä, ympäröivässä pimeydessä ja sekasortoisessa ihmistungoksessa liikkuminen käy lopulta mahdottomaksi. Niitä, joilta voimat ovat loppuneet tai jotka ovat jo henkisesti luovuttaneet ja jähmettyneet paikoilleen, ei oikein pysty enää auttamaan, mutta heitä ei pääse myöskään ohittamaan.
Laivan komentosillalla ääni koettaa saada yhteyden muihin aluksiin. “MAYDAY MAYDAY.”
Kun hän lopulta saa yhteyden, tilannetta ja sijaintia selvitetään. Avunpyyntö päättyy epätoivoisiin sanoihin: “Todella paha, todella pahalta näyttää se nyt tässä kyllä.”
Radioaalloilla kuuluvat vielä viimeiset sanat, mutta niistä on hankala saada selvää. Sen jälkeen alukseen ei enää saada yhteyttä.
Kuluu puolisen tuntia, ja annetulle sijaintipaikalle ehtii ensimmäisenä Viking Mariella. Se ilmoittaa muille apuun kääntyneille laivoille, ettei ole saanut näköhavaintoa autolautta Estoniasta.
Sen sijaan myrskyävän meren pinta näyttää sillä kohdin siltä, kuin se olisi täynnä välkehtiviä valoja.
Nukkuuko Jumala tuona yönä? Eikö hän tiedä, mitä kauheaa tapahtuu, tai eikö hän välitä? “Etkö näe, me hukumme!” (Mark. 4:38)
Pari tuhatta vuotta aiemmin opetuslapset keikkuivat henkensä kaupalla Galileanjärvellä ankarassa myrskyssä, jossa aallot löivät veneen yli. Varmaankin sitä vettä pärskyi isosti myös veneen perässä (Mark. 4:38) nukkuneen Jeesuksen päälle. Miten hän pystyi nukkumaan noin rajussa heittelyssä, märkänä?
Ja kun opetuslapset sitten herättivät hänet, hän vastasi: “Miksi te noin pelkäätte, vähäuskoiset?” (Matt. 8:26) Se tuntui varmasti epäreilulta, niin kuin hän ei ymmärtäisi inhimillistä hätää.
Opetuslapsista osa oli ammattikalastajia, ja raivoavien luonnonvoimien riepottelussa he kyllä tunnistivat omien taitojensa ja mahdollisuuksiensa rajat. Ehkä he tunsivat tai tiesivät myös jonkun tai joitain, jotka olivat joskus hukkuneet tuohon isoon kotijärveen.
Eikö edes tuollaisen kuolemanvaaran edessä saa pelätä? Pitääkö Jeesuksen seuraajan uskoa, että mikään tässä elämässä ei vahingoita? Jos usko on oikein vahva, väistyvätkö silloin korona-aallotkin?
Jeesus nousi ja vastasi opetuslasten hätään tyynnyttämällä myrskyn. Tuli siis aivan tyven, ja myrskytuuli pysähtyi kuin seinään.
Vähäisellä voimalla puhaltava tuuli voi joskus loppua yllättävän nopeasti, mutta aallokko ei. Olisi hämmentävää seistä Suomenlinnan valleilla myrskysäässä ja nähdä, jos hurjana vellova Suomenlahti tasoittuisi siinä silmien edessä silkkiseksi aivan yhtäkkiä, kuin katkaisimesta.
“Mikä tämä mies on? Häntähän tottelevat tuulet ja aallotkin.” (Matt. 8:27)
Milloin ja ketä Jeesus auttaa? Miksi hän tyynnytti myrskyn Galileanjärvellä, mutta ei vuonna -94 Itämerellä? Miten hän vastasi niille, jotka jäivät loukkuun Estonian uumeniin ja rukoilivat?
Ehkä et ole ollut vakavassa kuolemanvaarassa tai ole saanut musertavaa diagnoosia, mutta saatat juuri nyt olla ylitsepääsemättömän vaikeassa tilanteessa, jossa ylitsesi jyräävät sellaiset voimat, joille et pysty panemaan vastaan. Tai ehkä sinulle rakas lähimmäisesi on siinä tilanteessa.
Miksi Jumala antaa myrskyjen tulla, ja tuuli vain tuntuu voimistuvan, vaikka hän voisi käskeä ne hiljaisiksi? Miksei Jumala tunnu nousevan ja auttavan?
Ihmiseksi syntynyt Jeesus väsyi ja tarvitsi unta. Opetuslapset näkivät hänet nukkumassa, mutta hän kuitenkin oli siinä käden ulottuvilla.
Elämässä käänteet ovat toisinaan äkkinäisiä, ja olisi pelottavaa, jos kaikkivaltias Jumala nukkuisi. Mutta Jumala on hereillä, hän valvoo kaiken aikaa (Ps. 121:4), tietää mitä tapahtuu myös kaukana rannasta, myrskyävällä merellä, jopa meren pohjassa.
Tutun laulun mukaan “niin alhaalla ei kukaan kulje, ettei siellä Jeesus ois”. Galileanjärvikin on erikoisesti syvällä. Sen järven pinta on Välimerestä mitattuna yli 200 metriä merenpinnan alapuolella, se on siis alempana kuin Välimeri.
Mutta Jumalan valta ulottuu vedenpintaakin syvemmälle. Syvyyksissä elävän suuren kalan hän pani tilauskuljetuksena nielaisemaan mereen heitetyn profeettansa, Joonan. (Joona 2:1)
Ei ole sellaista myrskyä, pimeyttä tai syvyyttä, jossa Jeesus ei ole.
Jos joskus löydät itsesi ihan konkreettisesti uppoavasta laivasta, niin Jeesus on siinä vieressäsi, vaikka hän ei tuntuisi reagoivan ja vastaavan. Häntä saa aina huutaa avuksi. Jumala ei ole meidän vihollisemme, vaan kuolema on. Jumala on hyvä, hän antoi meille Jeesuksen.
Vanhassa laulussa kysytään “Mistä tunnet sä ystävän” ja kehotetaan antamaan meren selvittää, kuka viereesi jää.
Kun Getsemanen puutarhassa tuskan aallot vyöryivät Jeesuksen päälle, ja hän tarvitsi opetuslasten tukea, silloin he nukkuivat. Jeesus koetti saada heitä hereille, mutta he vaipuivat kohta taas uneen. Ja pian kun kavaltaja toi mukanaan vangitsijat, opetuslapset häipyivät paikalta kokonaan.
Jeesus, jos kuka, tietää, miten ahdistavaa on jäädä täysin yksin, jopa taivaallisen Isän hylkäämäksi, ristillä.
Mutta mikä oli Jeesuksen kuolinsyy?
Ristiinnaulitseminen oli niin kokonaisvaltaisen brutaali tapahtuma, että tarkkaa kuolinsyytä on mahdotonta sanoa. Ristillä keho on väännetty sellaiseen asentoon, että hengittäminen on vaikeaa, kun paino on jaloilla, jotka on lävistetty naulalla, säteillen kipua, selkä verille ruoskittuna, kädet hartialinjan yläpuolelle naulattuna. Sydän hakkaa ja yrittää laittaa vähenevää verta kuljettamaan soluille happea, jota tulee yhä vain vähemmän, kun hengittämiseen liittyvät vaikeudet lisääntyvät kaiken aikaa.
Hän, joka tuli tähän maailmaan pelastaakseen ihmiskunnan hukkumasta kadotukseen, saattoi itse kuolla tukehtumalla.
Hänet syöstiin tuonelan syvyyteen, jotta me syntiset emme joutuisi tuliseen järveen, vaan pääsisimme ikuiseen kirkkauteen. Niin alas vei hänen tiensä, meidän puolestamme.
Samoin kuin Galileanjärvellä tuli Jeesuksen ansiosta tyyntä, Jeesuksen veriuhrin tähden pyhän Jumalan viha meidän syntiämme kohtaan tyyntyi. Jeesuksessa meillä on nyt rauha Jumalan kanssa, ja myös sinun kaikki syntisi on jo anteeksi annettu.
Galileanjärvellä Jeesus osoitti, että jopa luonto tottelee häntä. Opetuslapset olivat pelänneet hukkuvansa, mutta kun Jeesus tyynnytti myrskyn, Markus ja Luukas kertovat, että “suuri pelko valtasi heidät” (Mark. 4:41), he “joutuivat pelon valtaan” (Luuk. 8:25). Sen persoonan, joka heidät oli pelastanut, voima ja valta herätti heissä siis vielä enemmän pelkoa kuin kuolemanpelko, se vaara, josta heidät oli pelastettu.
Ja pääsiäisaamuna Jeesus todisti, että Jumalan valta on niin suuri, että jopa kuolema joutuu tottelemaan häntä. Aikojen lopulla maa ja taivas pakenevat valtaistuimella istuvan kasvojen edestä. (Ilm. 20:11) Niinpä Jumalalla on kaikki valta myös sinun elämässäsi, kaikissa sen vaiheissa.
Me emme tiedä läheskään kaikkea sitä, mitä Jumala tietää, miksi esimerkiksi hän sallii traagisten onnettomuuksien tapahtuvan. Mutta aina kun meitä koetellaan, on tärkeää miettiä sitä, mikä on meidän oma suhteemme tuohon elämän ja kuoleman Herraan.
Jeesus oli se, joka ne opetuslapset sinne myrskyyn vei, ja hän tulee johtamaan sinutkin monenlaisiin vaikeisiin koettelemuksiin. Mutta niissäkin Jeesuksella on aina päämäärä, suunta mihin hän sinua niiden kautta johtaa.
Markuksen ja Luukkaan mukaan Jeesus sanoi opetuslapsille ennen sitä erikoista venereissua, että: “Nyt lähdemme vastarannalle.” (Mark. 4:35, Luuk. 8:22) Eli hän oli viemässä opetuslapsia järven yli, hänellä oli päämäärä. Sen matkan ei ollut tarkoitus jäädä kesken, vajota järven pohjaan. Opetuslastenkin olisi ollut tärkeä turvautua sen sanan varaan.
Jeesus on veneen perässä, ja hänellä on suunta selvillä, sillä hän on viemässä sinuakin kohti vastarantaa. Ennen kuolemaansa hän ilmoitti lähtevänsä valmistamaan meille sijaa (Joh. 14:3), ja kerran hän tulee kunniassaan takaisin noutamaan meidät luokseen ikuiseen elämään. Hänen pelastusveneessään on paikkoja ihan kaikkia varten.
Opetuslapset pelkäsivät vielä Galileanjärvellä kuoleman edessä, mutta myöhemmin Pyhän Hengen voimassa he uskalsivat monenlaisista vaaroista huolimatta viedä sanomaa Pelastajasta niille ihmisille, jotka eivät olleet Jeesuksesta vielä kuulleet. Herra salli, että tiettävästi melkein kaikki heistä kuolivat marttyyreina. Mutta silloin, ajallisen kuoleman edessä, he uskossa turvasivat Jeesukseen, hänen voimaansa, sillä Jeesus oli luvannut olla heidän kanssaan joka päivä. (Matt. 28:20)
Kristuksessa on myös sinun ja minun ainoa turva.
Rukoillaan. Rakas Jumala, kiitos siitä, että sinä et hylkää meitä. Kiitos, että annoit meille Kristuksen, joka on sovittanut meidän syntimme, ja on meidän kanssamme joka päivä maailman loppuun saakka. Herra, anna meille rohkeutta elää sinun lapsinasi tässä ajassa, ja luottaa kaikissa elämämme vaiheissa aina sinuun. Jeesuksen nimessä aamen.
Olen Helsingin Kampissa sijaitsevan Luther-kirkon vastaava pastori. Luther-kirkko on Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen kirkko ja se sijaitsee osoitteessa Fredrikinkatu 42. Tervetuloa katsomaan! Näytä kaikki Martti Haverinen kirjoitukset
Julkaistu sunnuntai 30.1.2022tiistai 1.2.2022
Previous Post Kantavat kädet – Room. 12:6-16
Next Post Voittajana maalissa – 1. Kor. 9:24-27
Täytä tietosi alle tai klikkaa kuvaketta kirjautuaksesi sisään:
Sähköpostiosoite (pakollinen) (Osoitetta ei koskaan julkaista)
Olet kommentoimassa WordPress.com -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Olet kommentoimassa Twitter -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Olet kommentoimassa Facebook -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Muodostetaan yhteyttä palveluun %s
Ilmoita uusista kommenteista sähköpostilla.
Ilmoita uusista artikkeleista sähköpostilla.
Create a website or blog at WordPress.com Teeman Independent Publisher 2 on tehnyt Raam Dev.
Already have a WordPress.com account? Log in now.
View post in Reader
%d bloggaajaa tykkää tästä: