fi fi fi en de fi nb en fi fr fi fi de fi fi fi en fi en fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi en fi en fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi es fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi en fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi en en fi en en fi fi en en en en fi fi
Geometriaa on kaikkialla luonnossa. Kasvit, puut, hyönteiset ja eläimet ilmentävät valtavaa kokoelmaa kauniita ja ihmeellisiä muotoja. Atomit ja planeetat järjestäytyvät täydellisiksi geometrisiksi kuvioiksi. Rakenteiden täydellisyys voidaan löytää jokaisesta olemassaolon järjestelmästä kosmoksesta yksilöön, näkyvästä maailmasta atomia pienempään. Ikivanhan perinteen mukaan geometria onkin kaikenkattava järjestelmä, joka symboloi universumin rakennetta. Galileo Galilei kirjoitti vuonna 1623, että ”Universumin suuri kirja... on kirjoitettu matematiikan kielellä, ja sen kirjoitusmerkkejä ovat kolmiot, ympyrät ja muut geometriset muodot, joita ilman on mahdotonta ymmärtää siitä ainuttakaan sanaa.”
Tuhansien vuosien ajan ihmiskunta on käyttänyt geometriaa selviytymiseen sekä taiteessa. Sillä on monia hyödyllisiä käyttötarkoituksia, kuten maan kartoittaminen (sana geometria merkitsee kirjaimellisesti 'maanmittausta'), arkkitehtuuri sekä useat arkipäiväiset asiat. Sen varsinaiset tarkoitusperät ovat kuitenkin kosmologisia, eli sitä on perinteisesti käytetty luonnon ja universumin kuvioiden tutkimiseen. Pyhä geometria eroaa tavanomaisesta geometriasta siinä, että kaikella siihen liittyvällä katsotaan olevan symbolista arvoa ja merkitystä.
Muinaiset kreikkalaiset ja kaikki vanhan perinteen filosofit korostivat geometrian ja numeroiden merkitystä, ei kaupallisen tai muun maallisen hyödyn takia vaan koska heidän mukaansa numeeriset tutkimukset, filosofisesti ohjattuina, johdattavat mielen abstraktin järjestyksen maailmaan ja kohti ymmärryksen tilaa, jota kreikkalaiset kutsuivat sanalla nous, 'jumalallinen ymmärrys'.
Pyhää geometriaa ilmentävää Kultaista mittasuhdetta on kutsuttu kaikkien aikojen suurimmaksi mysteeriksi. Se on koodi, joka näyttää olevan perustana elämälle ja universumille, kuvio jota ihminen vaistomaisesti pitää kauniina, ja jota luonto itse käyttää kaikilla asteikoilla. Kultainen leikkaus on erityinen suhdeluku, jossa kokonaisuuden suhde pidempään on yhtä kuin pidemmän suhde lyhyempään. Se jatkuu ikuisuuksiin kautta kosmoksen kaikilla tasoilla, yhdistäen loputtoman moninaisuuden osat kokonaisuuteen järjestäytyneellä tasasuhteisella symmetrialla.
Kultainen leikkaus löytyy kaikkialta luonnosta, esimerkiksi ihmisen kehon mittasuhteista, DNA:sta ja kasveista. Aurinkokunta on täynnä kultaista mittasuhdetta, ja erityisen usein sitä esiintyy Maapallon ympärillä. Jopa kaaos noudattaa tätä suhdetta: kaaosteoriassa kultainen leikkaus säätää kaaosrajan, jossa järjestys siirtyy epäjärjestyksen tilaan ja tulee taas siitä esiin. Modernissa biologiassa muodon ja mittasuhteen maailman merkitys tunnustetaan yhä enenevässä määrin. Esimerkiksi kasvit kykenevät suorittamaan fotosynteesiprosessin vain koska klorofyllimolekyylin ainesosat ovat järjestäytyneet monimutkaisiksi geometrisiksi kuvioiksi.
Myös Kultaiset spiraalit, fraktaalit, noudattavat Kultaisen leikkauksen mittasuhdetta. Ne ovat kasvun spiraaleja, spira mirabilis eli 'ihmeellisiä spiraaleja'. Niitä on luonnossa paljon, esimerkiksi lehtien ja simpukoiden muodoissa, kaktuksissa, pyörteissä ja galakseissa. Fraktaalit, jotka laajenevat symmetrisesti ja voivat laajeta äärettömästi, kuvaavat havainnollisesti luonnon ilmiöitä, koska luonto itsessään on fraktaali. Useat luontoon ilmestyneet viljapeltokuviot ovat kuvannet fraktaaleita. Myös ajan on todettu olevan rakenteeltaan fraktaalinomainen, ja tätä symmetriaa voivat osaltaan ilmentää synkronisiteetit, tarkoitukselliset yhteensattumat, jotka tarjoavat välähdyksiä päivittäisen elämän tapahtumien taustalla piilevästä harmoniasta.
Yhdessä geometrian ensimmäisten vaiheiden kanssa kehittyy kosmogonia tai tarina siitä, miten maailma tehdään. Se alkaa Luojasta, Suuresta Geometrikosta, manifestoitumattomasta Ykseydestä. Geometrian filosofiassa ympyrä on jumalallisen, numeron 1 ja koko universumin symboli, joka edeltää ainetta. Viljakuvioiden perusmuoto on perinteisesti ollut ympyrä.
Filosofinen geometria ilmaisee muodon avautumista sitä edeltävästä; se on tapa jolla keskeinen luova mysteeri tehdään näkyväksi. Luodun maailman alussa on Ykseyden jakautuminen kahteen. Siitä alkaa dualismi, ja Kahdesta alkaa numero. Aineellisen luomistyön ensimmäinen geometrinen symboli on kahden saman kokoisen ympyrän yhdistelmä, jossa kumpikin kulkee toisen keskipisteen lävitse. Luovassa geometriassa tämä kuvio tunnetaan termillä ”vesica piscis”, joka on myös vertauskuva prosessille, joka tuo ykseyden moninaisuuteen. Tämä kuvio on usein ollut eräs viljakuvioiden teemoista.
Pyhän geometrian on usein sanottu ilmaisevan ihmisen tarvetta ymmärtää ja symbolisoida maailmallisen ja jumalallisen välistä yhteyttä. Neliö on Maapallon ja kiinteän aineen symboli. Ympyrän neliöiminen edustaa materiaalisen maailman yhteensovittamista henkisen kanssa. Luovassa geometriassa tämä on olennainen toimenpide, joka voidaan toteuttaa kahdella tavalla: joko piirtämällä neliö, jonka alue on yhtä laaja kuin määrätyn ympyrän, tai vaihtoehtoisesti ympyrä ja neliö piirretään siten että niiden ulkoreunat ovat yhtä suuret.
Suurimman ja selkeimmän neliöidyn ympyrän luonnossa muodostavat Maa ja Kuu. Kuun koko Maahan nähden on 3:11. Tämä merkitsee, että jos Kuun vetäisi alas Maan viereen, silloin Kuun keskeltä kulkevan ympyrän kehä olisi saman kokoinen kuin Maata ympäröivän neliön piiri. Muinaiset kansat näyttävät tienneen tämän, ja kätkeneen sen mailin määritelmään. Kaikki perinteiset mittayksiköt, kuten maili, jalka ja pauna, perustuvatkin taivaallisiin mittasuhteisiin.
Pyhässä arkkitehtuurissa kupolin ympyrä viittaa taivaaseen ja neliön muotoinen perusta maahan. Ympyrän ja neliön, eli taivaan ja maan, hengen ja aineen yhdistelmä tarjosi temppeleiden perustuskaavan maailmanlaajuisesti jo hyvin varhaisina aikoina. Esimerkiksi hindujen arkkitehtuuria koskeva sutra vahvistaa, että ”Universumi on läsnä Temppelissä mittasuhteen kautta.” Astuminen temppeliin, joka on rakennettu muuttumattomin geometrisin mittasuhtein, on sama kuin astuisi ikuisen totuuden asuinsijaan. Neliöity ympyrä on myös historiallisten kaupunkien peruskaava, jota muinaiset geomantian harjoittajat käyttivät kosmologisia periaatteita noudattaen. Myös tämä symboli on monesti tullut esiin viljakuvioissa.
Geometrikko John Martineau toteaa tähtitieteilijä Johannes Keplerin huomanneen jo 1600-luvulla, että planeettojen kulmanopeuksien suhteet ovat kaikki harmonisia keskenään. Lähin planeettamme Venus piirtää hämmästyttävän geometrisen kuvion, kauniin viisinkertaisen ruusukkeen Maan ympärille kahdeksassa vuodessa Auringon ympäri kieppuessaan. Maasta katsottuna myös Jupiterin ja Saturnuksen liikkeet muodostavat täydellisen kultaista suhdetta noudattavan geometrisen muodostelman.
Kaksi pentagrammimuotoa eli viisikulmiota määrittävät Merkuriuksen ja Venuksen välisen tyhjän tilan, Maan ja Marsin suhteelliset kiertoradat, kuten myös tilan Marsin ja asteroidi Ceresin välillä. Kolme pentagrammia määrittävät tyhjän tilan Venuksen ja Marsin välillä, kuten myös Ceresin ja Jupiterin keskimääräiset kiertoradat. Merkuriuksen ja Maan fyysiset koot ovat samassa suhteessa toisiinsa kuin niiden keskimääräiset kiertoradat. Saturnuksen kiertoradan säde on sama kuin Marsin kiertoradan ympärysmitta, ja sen kehä on sama kuin Neptunuksen kiertoradan halkaisija.
Kun piirretään Marsin rataa kuvaava ympyrä, se voidaan asettaa neljän suuremman ympyrän muodostaman ryhmän keskelle, jossa nämä ympyrät osuvat toisiinsa täydellisesti. Kukin näistä neljästä ympyrästä on täsmälleen Jupiterin keskimääräisen kiertoradan suuruinen. Jupiterin ja Saturnuksen konjunktiot muodostavat täydellisen Daavidin tähden.
Auringon halkaisija on 400 kertaa Kuun halkaisija ja Kuun etäisyys Auringosta on noin 400 kertaa sen etäisyys Maasta. Tästä syystä Kuun kiekko sopii täsmälleen Auringon päälle täydellisessä auringonpimennyksessä. ”Olisiko kyseessä kätketty kaava?”, Martineau kysyy. Nykytieteessä tällaisia asioita kuitenkin pidetään ”yhteensattumina”. Martineaun mukaan näyttää siltä, että tilan, ajan ja elämän välillä on perustavanlaatuisia suhteita, joita ei vielä olla ymmärretty. Hän toteaa nykyajan sukupolvien varttuneen traagisesti maailmassa, joka on täysin vailla maagista kosmologiaa.
Planeettojen kiertoradoilla on samoja kolmiulotteisia geometrisia suhteita, joita nähdään esimerkiksi DNA- ja proteiinisynteesissä ja kvanttimekaniikassa, ja nämä ovat Platonin monitahokkaiden suhteita. David Wilcockin mukaan geometria onkin avain aurinkokunnan arvoitusten ratkaisemiseen. Hän toteaa kirjassaan Lähdekenttä, että koko aurinkokuntaa ohjaa täydellisten geometristen suhteiden sarja. Planeettoja pitävät paikoillaan ja niitä ohjaavat kiertoradoilla samat geometriset voimat, jotka hyvin todennäköisesti luovat atomeja ja molekyylejä sekä Maapalloa ympäröivät ristikot, esimerkiksi Ley-linjat.
Uusi tiede osoittaakin, että luonto on hologrammi, jossa pienemmät osat heijastavat kokonaisuutta eli kosmosta itseään. On osoitettu tieteellisesti, että me elämme Ykseyden universumissa, mikä on yhtäpitävä muinaisten mytologioiden perustavanlaatuisen käsityksen kanssa. Fyysikko David Bohmin mukaan ”kvanttitason yhtenäisyyden olennainen piirre on se, että koko universumi on kietoutunut kaikkeen, ja että jokainen asia on kietoutunut kokonaisuuteen”.
Pyhän geometrian ikiaikainen historia
Geometrian tutkimus on ikivanha perinne, jota harjoitettiin monissa kulttuureissa, kuten muinaisessa Egyptissä. Muinoin sitä pidettiin tiedon korkeampana järjestyksenä; tämä järjestys on niin taianomainen ja täsmällinen, että monet pitivät geometrian alkuperää jumalallisena. Filosofi Platonin Akatemian sisäänkäynnin yläpuolella olikin merkki: ”Se joka tuntee geometrian saa astua sisään.”
Platon piti geometriaa ja numeroita olennaisimpana filosofisena kielenä ja selkeimpänä mallina, jolla metafysiikkaa voidaan kuvata. Muinaiset geometrikot eivät nähneet eroa geometrian ja kosmologian tai teologian luonnollisen tieteen välillä. Numerot, musiikki, geometria ja taivaan kuvioiden tutkiminen olivat muinaisen maailman neljä Vapaata Taidetta. Nämä universaalit kielet ovat yhtä oleellisia nykyisin kuin ne ovat aina olleet, ja ne siis löytyvät kaikista tunnetuista tieteistä ja kulttuureista. Geometria on myös musiikillisen harmonian perusta. Kuten Goethe totesi, ”geometria on jäätynyttä musiikkia”. Monet suuret säveltäjät ovat käyttäneet Kultaista leikkausta musiikkiteoksissaan.
Ajalta kauan ennen länsimaista sivilisaatiota on todisteita ensiluokkaisesta, universaalista tieteestä, joka on jättänyt jälkensä myöhempien aikojen monumentteihin. Hyvin tunnettuja esimerkkejä tästä ovat Kultaista leikkausta noudattavat rakennukset, kuten Egyptin pyramidit ja Stonehenge. Lukuisten perinteisten selostusten mukaan tämä tiede on peräisin jumalallisesta ilmestyksestä. Aika ajoin eri puolilla maailmaa jumalat näyttäytyvät, osoittavat meille luonnon lait joiden kautta meidän tulisi elää ja lähtevät sitten, jättäen meille tieteen lain, jolle peräkkäiset sivilisaatiot on perustettu, kaikkialla. Nykyajan lukemattomat ufohavainnot ja kontaktihenkilötapaukset viittaavat siihen, että tällainen aika on jälleen koittanut.
Esimerkiksi Egyptin suuri pyramidi ilmentää monumentaalisessa muodossa numeerisia harmonian normeja, jotka olivat Egyptin kulttuurin perustana. Platonin mukaan tämä perusta piti Egyptin korkean sivilisaation muuttumattomana ”ainakin kymmenen tuhatta vuotta”. On osoitettu, että suuren pyramidin avainmittasuhteet koodaavat Maapallon mittasuhteiden harmoniaa. Egyptiläiset mittayksiköt mukailivatkin Maan kokoa ja liikkeitä. Pyramidi on muinainen valtava mysteeri; vastaavana nykyaikaisena selittämättömänä, pyhiä geometrisia suhteita kuten Kultaisen leikkauksen sisältävänä arvoituksena voidaan pitää viljakuvioita.
Egyptin ja muiden kulttuurien muinaiset monumentinrakentajat siis tunsivat Pyhän geometrian, ja heidän mittayksikkönsä ovat selkeä todiste siitä että heillä oli täsmällistä tietoa Maapallon mittasuhteista. He olivat hyvin kaukana 1700-luvun ranskalaisten tiedemiesten edellä, joiden epätarkka pituuspiirin mittaustulos johti metriin josta muinaiset luonnollisen harmonian normit puuttuvat.
Vihkimys: pelosta äärimmäisen rakkauden tilaan
Tutkija ja kirjailija John Michell toteaa, että moderni, tieteellinen kosmologia on keinotekoisesti rajoittunutta. Se pyrkii sulkemaan pois inhimillisen näkökulman, sillä ei ole tekemistä ihmisen psykologian kanssa, eikä se tunnusta sitä voimallista vaikutusta joka kosmografialla – tavalla jolla universumia kuvataan – on sille altistuvien ihmisten mieliin. Ei näytä merkitsevän paljoakaan, mitä tarinaa milloinkin käytetään universumin selittämiseen, mutta todellisuudessa se on ratkaisevaa, koska tapa jolla ymmärrämme maailmaa ja alkuperäämme pääasiassa määrittää asenteemme elämää kohtaan ja sitä miten me sen koemme.
Eivät ainoastaan yksilöt, vaan kokonaiset yhteiskunnat, kansat ja kulttuurit ovat vallitsevan maailmankuvan ehdollistamia. Sellaista asiaa ei olekaan kuin objektiivinen, arvoista vapaa kosmologia. Kaikenlaisilla maailmankuvilla on vastaava vaikutus mieliin, käsityksiin, moraalisiin arvoihin, hallitusmuotoihin ja jokaiseen muuhun ihmisen järjestelmään. Miten kovasti kosmologit saattavatkin yrittää, he eivät voi välttyä olemasta vaikutusvaltaisia kauas heidän oman erikoisalansa ylitse. Moderni yhteiskunta ja moderni mieli ovat molemmat huomattavan pitkälti modernin kosmologian aikaansaannoksia.
Yleinen ja syväänjuurtunut huolen aiheuttaja nykyaikana on epäilys ja pelko koskien universumin luonnetta, sen luojaa (jos sellaista on), mitä sen pitäisi tarkoittaa, ja miten meidän olisi tarkoitus suhtautua siihen. Näiden ahdistusta aiheuttavien asioiden käsitteleminen on kosmologian todellinen tarkoitus – valmistaa mieli valon ja onnellisuuden vastaanottamiseen.
Vanhojen Mysteerikoulujen aikoina nousin saavuttivat rituaalisen vihkimysprosessin kautta ne, jotka oli koulutettu ja valmisteltu siihen. Heidän valmistelunsa sisälsi pitkiä, kurinalaisia opintoja numeroiden, musiikin ja geometrian alueella, yhdessä astronomian, filosofian ja muiden sääntöjenmukaisten taiteiden ja tieteiden kanssa. Näissä kouluissa oli vain vähän kirjoittamista; opetus tapahtui suullisesti ja käytännönläheisesti, ja suuri osa siitä välitettiin laulujen, runouden ja rytmisen lausunnan kautta, mikä etsasi tiedon ikuisiksi ajoiksi nuorten muistoihin.
Geometria ja numerot olivat tärkeimmät välineet, joilla vihkimyskandidaatit johdatettiin kohti huippukoetusta Mysteerien avautuessa heidän edessään. Vihkimys on henkinen uudelleensyntymä, sisäänpääsy uuteen maailmaan, jota valaisee nous. Se on sama vanha maailma mutta uusin silmin nähtynä ja tunnustettuna sellaisena kuin se todella on, jumalallisena paratiisina. Monet ihmiset ovat saavuttaneet tämän havaintokyvyn spontaanisti. Mutta muinaiset vihityt valmisteltiin siihen, ja heidän kokiessaan vision todellisesta todellisuudesta, he näkivät kaikessa sen loistossa universaalin järjestyksen kuvion joka oli tuttu heille heidän opintojensa kautta. ”Taivaassa on kuvio”, sanoi Sokrates, joka Platonin tavoin oli vihitty. ”Ne jotka haluavat, voivat löytää sen ja vakiinnuttaa omiin sydämiinsä.”
Geometrikon luomismyytti liittyy siis perinteiseen vihkimysprosessiin, joka johtaa taiteiden ja tieteiden kautta kohti äärimmäisen rakkauden ja ymmärryksen, ykseyden ja eheyden korkeaa, autuasta tilaa. Kertomus siitä, miten maailma syntyi, ei muodostu satunnaisista uskomuksista ja mielipiteistä, vaan se on olemassa valmiina numeroissa, muodoissa ja harmonioissa, jotka ovat luonnon itsensä perusolemus. Sitä voidaan aiheellisesti kutsua universaaliksi, koska totuudet joille se perustuu ovat ikuisesti ja kaikkialla samoja.
Kaikilla maailmanuskonnoilla on vihityt mystikkonsa, joiden yhteinen havainto on se että kaikilla uskon ilmauksilla, kuten myös jokaisella ihmissielulla, on määrätty paikkansa jumalallisessa järjestyksessä. Kuten John Michell toteaa, tämä on todellista suvaitsevaisuutta – ei sellaista joka on peräisin pelosta tai laiskuudesta, vaan suvaitsevaisuutta joka on rakkauden aikaansaamaa.
Klassisessa itsekehityksen prosessissa Rakkauden taso on neljästä vaiheesta korkein. Ensimmäinen on tietämättömyyden taso, kun ihminen ei edes tiedä että olemassa on jotakin tietämisen arvoista; sitten tulee mielipiteen taso (kuten päämäärättömissä eri näkökulmien väittelyissä joista mediakeskustelut koostuvat); ja kolmas vaihe, tieto, on saavutettavissa opiskelemalla. Neljättä vaihetta, johon liittyy nous, jumalallinen ymmärrys, kutsutaan Rakkauden tasoksi.
Pyhän mittasuhteen integroiminen päivittäiseen elämään
Michell kirjoittaa, että elääkseen onnellista elämää ihmisen tulee sisällyttää Pyhä mittasuhde omaan elämäänsä. Kosmisten järjestelmien käyttäminen auttaa luomaan harmoniaa yhteiskunnassa ja maailmassa kokonaisuutena. Modernin ihmiskunnan tämänhetkistä vieraantumista, joka on niin suuren ilottomuuden lähde, edesauttaa ja ylläpitää tasapainon hylkääminen. Yhteytemme katoamisesta pyhään on tuloksena ollut kykenemättömyytemme rakentaa merkityksellisiä elämiä. Michell toteaa, että ihmisen ”ei ole tarpeen olla New Age -harrastaja tullakseen siihen johtopäätökseen, että ainoa maailmanjärjestelmä jossa ihmisluonto voi olla onnellisesti olemassa on pyhä järjestys, ihanteellinen harmonian ja mittasuhteen kosmologinen ilmaus, joka muodosti esoteerisen perustan jokaisen muinaisen kestävän sivilisaation taustalla.”
Tämä maailmankuva on hyvin erilainen tieteelliseen versioon verrattuna. Kyse on siitä pysyvästä, aina uudelleen pintaan nousevasta maailmankuvasta, jolla on monia nimiä ja symboleita – perenniaalinen filosofia, kosminen sääntö, jumalallinen laki, taivaallinen kaupunki. Kaikkien näiden näkemysten taustalla on keskeinen tiedon ydin joka on totta kaikkina aikoina. Michell kirjoittaa, että se puhdistaa yksilön johon se on vakiintunut, ja sen sosiaalisen vaikutuksen aikakaudet ovat oikeudenmukaisuuden ja kulttuurin uudelleensyntymisen aikoja.
Nykyinen aikakausi on epävarmuuden ja kaaoksen aikaa. Luontaisena vastauksena nykyisen maailmankuvan riittämättömyyteen on toinen havainnoimistapa tulossa spontaanisti uudelleen näkyviin. Se on muinainen ja perinteinen näkemys, jota ei koskaan ole kumottu vaan se on siirretty syrjään modernin ”valistuksen” toimesta kun hyökkäystä olemassaolon mysteereitä vastaan on puollettu. Yhdessä sen kanssa ovat palaamassa kauan kadoksissa olleet esoteerisen tieteen koodin salaisuudet, jotka pitivät yllä kaikkia muinaisia sivilisaatioita läpi koko niiden legendaaristen kulta-aikojen.
Filosofi Herakleitos sanoi, että ”ihminen on kaikkien asioiden mitta”. Myös ihmisen ajatukset voivat noudattaa Kultaista leikkausta, jolloin hän on suuremmassa harmoniassa universumin Pyhän geometrian kanssa. Monet suuret henkiset opettajat, kuten Kungfutse ja Jeesus, julistivat Kultaista Sääntöä. Se kehottaa meitä kohtelemaan muita siten kuin itse toivoisimme tulevamme kohdelluiksi. Tämä on eettinen, rakkaudellinen asennoituminen, joka ilmaisee kaunista symmetriaa. Voidaan sanoa, että on ihmiskunnan velvollisuus yhdistyä uudelleen ja resonoida tämän luonnon syvällisen Harmonian lain kanssa.
Meditaation on todettu lisäävän harmoniaa paitsi yksilössä itsessään, myös kollektiivisen tietoisuuskentän kautta koko yhteisössä. Monien perinteisten esoteeristen opetusten päämäärä olikin johdattaa mieli takaisin kohti Ykseyden kokemista oikeiden mittasuhteiden kautta. Tällaisen Kultaisen leikkauksen aikaansaamassa kvanttikoherenssin tilassa ihminen voi kokea samadhin, kosmisen, tietoisen samaistumisen itsensä Universumin tietoisuuden kanssa – vihkimyksen, äärimmäisen rakkauden tilan. Tätä on kutsuttu luonnon suurimmaksi salaisuudeksi. Kultainen leikkaus on kudottu olemassaolomme kankaaseen, antaen meille keinon resonoida, virittäytyä laajempien tasojen kanssa tiellä, joka vie takaisin yhteyteen Yhden kanssa.
Vuonna 2002 Englannin Wiltshireen ilmestyi muodostelma, jonka on sanottu olleen yksi kauneimmista ja transsendenttisimmista viljapeltokuvioista koskaan. Se sisälsi täydellisen Pyhän geometrian ja numeron harmonian ja synergian. Kuvioon oli punottu perinteisen kosmologian avainluvut päättymättömän DNA-nauhan muotoon. Laajan, valikoituneesti laonneiden viljankorsien muodostaman kehän sisällä alue oli jaettu 72 kaarella 1296 pieneksi osaksi, joista 792:ssa vilja oli laonnut maahan, kun taas 504 vehnänippua oli jätetty pystyyn muodostamaan timantinmuotoisten viljatupsujen mosaiikin. Keskellä oleva ympyrä oli täsmälleen puolet ulommasta ympyrästä.
Kuvio koodaa useita Pyhän geometrian keskeisiä lukuja. Kuviossa esitetyt numerot, 504, 792 ja niiden summa, 1296, tai 6x6x6x6 ovat pääasiallisia osatekijöitä ikivanhoissa, perinteisissä numerosäännöissä. Ne ovat merkittäviä kautta numeeristen tieteiden. Lukuina 5040 ja 7920 ne mittaavat Maan ja Kuun muodostaman neliöidyn ympyrän, jossa neliöllä ja ympyrällä on yhtä suuret ulkoreunat. 7920 (720x11) on Maapallon läpimitta maileina, ja Kuun läpimitta on 2160 (720x3) mailia.
Maan ja Kuun säteet ovat yhteensä 5040 mailia. Tällä 5040 mailin säteellä ympyrän kehä on 31680 mailia – sama kuin sen neliön piiri joka sulkee sisäänsä Maapallon (4x7920=31680). Tämä hämmästyttävä luonnon tosiseikka on vain yksi muinaisen numeerisen kosmologian manifestoitumisista, ja selkeä vain silloin kun mittasuhteet annetaan täsmällisesti maileina. Jo Platon painotti luvun 5040 merkitystä; se on esimerkiksi seitsemän ensimmäisen luvun tulos: 1x2x3x4x5x6x7=5040.
Tärkeimmät symboliset numerot, jotka tulevat kuviossa ilmi eli 72, 504, 792 ja 1296 ovat kymmenen kertaa pienempiä kuin tutut 720, 5040 jne. Asteikon sitä vaatiessa, kuten tässä viljakuviossa jossa kuvion sisältämät 5040 ja 7920 olisivat epäkäytännöllisiä suunnattomuuksia, 504 ja 792 korvaavat ne. Tällainen asteikon muutos on nähtävissä esimerkiksi viljakuvioiden esiintymisalueella sijaitsevassa Stonehengessa, jossa kivikehän keskimääräisen säteen mitta on 50.4 jalkaa.
Gematrian mystillisten tekniikoiden kautta numeroita voidaan ilmaista aakkoston kirjaimilla ja tulkita nimillä tai lauseilla, jotka on muodostettu näistä kirjaimista. Heprealainen ja arabialainen aakkosto on omaksuttu tätä käytäntöä varten, kuten myös kreikka.
Luvun 504 gematria on hyvin hieno ja monivivahteinen. Se on itse numeron numero, koska kreikan kielen sana aritmetiikka vastaa lukua 504. Tällä numerolla ilmaistaan myös kaksi periaatetta, joita kreikkalaiset filosofit pitivät eniten arvossa: hyvyys ja pyhyys. Luku 720 puolestaan antaa sanan nous, mikä merkitsee 'jumalallista ymmärrystä', ja 1296 edustaa luontoa hallitsevaa feminiinistä prinsiippiä – niin sen pakanallisessa kuin kristillisessäkin muodossa: 1296 on gematriassa yhtä kuin ”kaiken Jumalatar”, kuten myös ”Maria, Jeesuksen äiti”.
Tämä viljakuvio sisälsi myös klassisen ympyrän neliöimisen mittasuhteen. Kuvio oli niin monimutkainen, että arkkitehti ja geometrian tuntija Michael Clickman ei ollut keksinyt keinoa piirtää sitä paperille. Kaavion, jota on käytetty oheisen maalauksen pohjana, on tehnyt geometrikko Allan Brown. Alkuperäistä kuviota voi tarkastella sivun alalaidassa osoitteessa http://www.temporarytemples.co.uk/imagelibrary/2002.html
Viljamuodostelmina manifestoituneita kuvioita piirrettäessä voikin saada suhteellisuudentajua tätä ilmiötä kohtaan: allekirjoittanut maalasi 70x70 cm:n kokoista Ykseysdualismi-nimistä teosta kymmenen päivää valmiin kaavion pohjalta, kun viljapelloille tällaisia kuvioita ilmaantuu yhden yön aikana yli tuhat kertaa suurempina versioina ilman harppien, viivaimien ja projektoreiden apua. On selvää, että viljakuvioilmiö haastaa monia maailmankuvamme itsestäänselvyyksiä.
Monien tällaisten muodostelmien suunnitteleminen pelkästään paperille vaatisikin lukuisten erillisten harpin asemien käyttämistä. Esimerkiksi täydellisen, Kultaisen leikkauksen sisältävän pentagrammin piirtäminen on monivaiheinen harpin avulla tehtävä työ. Kuitenkin pentagrammi, perinteinen elämän symboli, on monien viljakuvioiden sommittelun ja mittasuhteiden yksi geometrisista päämuodoista. Geometriset protokollat ovat viljapelloilla näkymättömissä, mutta löytyvät kun kuvioista tehtyjä täsmällisiä piirustuksia analysoidaan. Monien viljakuvioiden muodon rakenteista löytyy hienovaraisia geometrisia järjestelmiä.
John Michell: How The World Is Made – The Story of Creation According to Sacred Geometry
John Martineau: A Little Book of Coincidence in the Solar System
Drunvalo Melchizedek: Elämän kukan salaisuus
Robert Lawlor: Sacred Geometry – Philosophy & Practice
Scott Olsen: The Golden Section – Nature's Greatest Secret
Miranda Lundy: Sacred Geometry
Michael Clickman: Crop Circles – The Bones of God