fi fi fi fi et et fi tr fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi eo cs fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en it fi it en fi fi sv en nl es it fi fi fi fi fi fi fi lv fi fi et de fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fi fi en fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi en en fi fi fi fi fi fi fi et fr fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi
Kurkistuksia Viirun ja Pikin maailmaan: kesäkuuta 2016
Pari viikkoa on vierähtänyt edellisestä päivityksestä. On vepeilty Pikin alkeiskurssilla, aksattu ohjatuissa treeneissä, penkkiurheiltu (ei suinkaan jalkapalloa, vaan sitä vaativampaa lajia), sairastettu viikon verran (ei koirat), ihan vähän pihatoikoiltu, aloitettu hyppytekniikkatreenit Riikan neuvoilla, käyty tapaamassa Viirun sulhasehdokasta, ilmoitettu Agirotuun joukkue nimeltä Toimii kuin Unelma.
Sheltti-vinttikoira-mix ja aussie (kuva: Tiina Hiltunen)
Pubin (Ardiente Cinco Jotas) kanssa lenkkeiltiin Kuopiossa. Tiina Hiltunen otti hienoja kuvia (täällä). Jokainen kuva on omalla tavallaan ihastuttava. Pubi oli herrasmies, ja ensimmäisen käsilaukun heilahduksen jälkeen yhteisymmärrys oli saavutettu ja koirat lenkkeilivät rauhassa, kukin omiaan puuhaillen. Marjutin blogissa on eloisa kuvaus vierailustamme.
Pikin vepessä on hankala edetä, kun Piksu ei osaa noutaa. Siitä tuo otsikon kommentti (onneksi vepeä seuranneessa agilityssa kouluttaja oli rehellisyytensä lomassa myös aidosti kannustava). Eilen Piki toi patukan monta kertaa käteeni ja eikä automaatti pylly maahan - kita auki toiminut säännönmukaisesti. Jotain olen siis ehkä opettanut. Valitettavasti opetin myös, että seuraamisesta rangaistaan heittämällä koirarukkaa lelulla.
Lähettänyt Satu klo 21.48 Ei kommentteja:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Mökillä oli melkoisen kylmää ja tuulista, mutta silti oli hyttysiä. Vähän tuli hiki, kun riivin pitkäksi venähtäneen ruohon seasta aikaa sitten trimmaamiani herukkapensaiden oksia ja roudasin ne risukasaan.
Viiru halusi hypätä kottikärryihin. Ja kun kottareissa isumisesta sai namia, kyytiin olisi pitänyt päästä yhä uudestaan.
Mökki ei ollut koirille tavanomainen vapauden valtakunta, kun joka puolella oli linnunpoikaisia. Tässä kuvassa keskellä nököttää pesästä pudonnut variksenpoikanen. Emme sitten olleet koirien kanssa mökin pihalla, vaan hengailimme muualla ja sielläkin varoimme lintuperheitä.
Vaikka viikon verran on ollut kylmää, kesä on kuitenkin normaalia pidemmällä. Alla olevassa kuvassa kukkivat harakankellot kuten tarkkaavainen lukija erottaa Pikin mustaa lonkkaa vasten ja Viirun pään yläpuolella.
Lähettänyt Satu klo 21.19 Ei kommentteja:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
lauantai 11. kesäkuuta 2016
Aina ei voi voittaa
Piki kävi viikolla paimenessa ja vepen kuivatreeneissä, Viiru fyssarilla. Paimennus sujui taas hyvin. Vepetreeneissä oli liikaa häiriöitä viennin/tuonnin opetteluun, kun nouto ei suju muutenkaan. Miimi toi Viirua varten lainaan kilon kapulan, ja sitäkös Piki kanniskeli ylpeänä kotipihalla kaikkien ihastellessa. Vepetreeneissä Pikseli oli myös niin hämmentynyt että istui hyvän tovin patukka suussa :)
Fyssarilla Viirulla oli taas ne normaalit jumit, jotka pehmenivät hyvin. Mutta miksi on normaalisti jumeja? Agilitykoirilla on, Viiru on pieni maksi ja lisäksi aika pitkärunkoinen. Helin mielestä hyppytekniikkatreeneistä olisi Viirulle iso hyöty ihan jumppanakin. Sääli, ettei nyt kesällä ole koulutusta tarjolla. Toisaalta Helin mielestä ehkä parempi olisikin syksyllä kesätauon jälkeen. Katsotaan, mitä saadaan järjestettyä.
Perjantaina oli liian flunssainen lähtemään tokotreeniin - vaikea treenata nioden kääpiöiden kanssa, kun ei pysty olemaan pää alaspäin, koska nokka vuotaa niin vuolaasti. Perjantaiolo löytyikin vapaasta samoilusta Kuhasalossa. Sinne oli tullut lampaita, joita nuo paimentyttäret eivät (onneksi) lainkaan havainneet.
Tänään lauantaina tehtiin hakuharkoissa ihan suunnittelematta kokeenomainen treeni, kun se oli yhdellä ryhmäläisellä mielessä. 100 metriä, kaksi ukkoa, ja lisäksi sen jälkeen vielä kaksi löytöä palkaksi. AVOon tarvitaan vielä 100 m ja yksi ukko lisää. Huoh, ne olemattomat suorat pistot. Lähetin ykköselle kaksi kertaa huolellisesti - Viiru ei saanut hajua suoralta ja kaarsi takaisin, kun ei siellä mitään ole. Toiselle puolelle hieno tyhjä. Kolmosen lähetyksestä löysi ykkösen. Tuplahuoh. Neloselle hyvä tyhjä ja paluumatkalla ukon löytö. Sitten vielä ne helpot löydöt :) Treenin kuluessa Viirua ei haitannut vaikkei saanut palkkaa paitsi viimeisiltä ukoilta. Seuraavassa treenissä sitten palkkaa - ja ykköselle on mentävä. Ilmaisut olivat ok.
Treeniin tullessa yhtä masensi koiran haastellisuus, yhtä oma haasteellisuus ja yhtä ruuhkavuosien haasteellisuus. Lopuksi kaikki olivat hyvällä mielellä, jopa minä, jonka neropattikoira menee minne camelbootsit vievät. Metsä parantaa sielun vaikkei siellä karjuisi tai nyrkkeilisi (HS). Lisäksi olimme Einonhovin Natura-alueella, jossa sielu tosissaan lepää. Vielä loppuun rentouttava lenkki, jossa ihminen saa olla hiljaa tai purkaa sydäntään ja koira jolkotella minne haluaa, nuuskia kaikki varvut jotka haluaa ja olla ihan rentona tuttujen muiden koirien kanssa... Idyllin rikkoi työlinjainen torpedo, joka jostain oli keksinyt auton jahtaamisen. Yksi auto tuli ja meni, ja sitä Piki lähti jahtaamaan. Tuttu kuski pysähtyi ja Piki palasi. Tämä taimi sitten kitkettävä.
Lauantaina putkahti sähköpostiin Kennelliiton lausunto Pikin kyynäristä: vasen 1, oikea 0. Kuten viimeksikin. Saatteessa luki: "Vasemman kyynärpään ulokkeen yläulkoreunassa on pieni uudisluumuodostus (sama, joka näkyy röntgenkuvassa). Muutos ei ole kasvanut. Ei muuta kyynärnivelen kasvuhäiröön viittaavaa."
Lähettänyt Satu klo 20.14 Ei kommentteja:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Tunnisteet: Haku, Paimennus, Terveys, Vepe
sunnuntai 5. kesäkuuta 2016
Viihdyttävä kisapäivä Varkaudessa vaikka kisakirja säästyi taas merkinnöiltä. Salme Mujusen radat olivat taattua laatua: suoria putkia, vauhtia, vain yhdellä radalla puomi, armeliaat ihanneajat. Minä tykkään. Siitä en kauheesti tykännyt, että taas lähdettiin numerolla 1, mutta alkaahan siihen tottua. Jonkun on oltava ensimmäinen ja näytettävä tietä.
Yksi vitosen rata tuli, kun en ymmärtänyt etukäteen ajatella, mistä välistä Viiru tulee ulos kepeiltä, ja olin sitten myöhässä ohjaamassa A:lle.
Tavoitteena oli tehdä kepit ja kontaktit hyvin kaikilla radoilla. A:t olivat hitaahkoja - mutta ainakaan ei loikannut. Puomi oli oivallinen.  Selvittiin ilman keppivirheitä.
Muilta radoilta tuli hyllyt vähän oudommista syistä. Kyllä se Viiru keksii :) Toisella radalla oli alkusuorassa hyppy, kaksi suoraa putkea, hyppy ja suora putki. Menin toisen putken loppupäälle kutsumaan. Viiru pysyi lähdössä hyvin, juoksi putket mutta kiersi jälkimmäisen hypyn ja sujahti viimeiseen putkeen. Niin sitä pitää!
Seuraavalla radalla lähdössä oli hieman odottelua, ja innostin Viirua möhnyttämällä sitä. Näin en olekaan ennen tehnyt. Enkä ehkä tee toiste. Kun olin asettumassa pakkovalssiasemiin kakkoshypylle, kukas se siellä hipsikään perässä. En minä ole ravista/hetsaa/möhnytä ennen käyttöä -tyyppiä! Kyllähän olin nähnyt tämän varkauden tulevan, sen verran on varastelua ollut treeneissä ja seisomaan nousuja kisoissa. Saatiin tehdä rata kuitenkin - ja pakkovalssi onnistui taas. Kävin erikseen kiittämässä Mari Lukkarista, joka opetti minulle tämän idioottivarman tavan.
Kuka voisi olla harmissaan noin iloiselle ja itseluottavaiselle nassulle? Varsinkin kun loppuviimeksi on kyse omista koulutusvirheistä.
Viimeisellä radalla hokasin rataantutustumisessa, että muut kisaajat tutustuvat eri rataan kuin minä. Opettelin lopuksi oikean radan ja ohjauksen. Mutta minkä muistin sitten itse radalla? Sen ensimmäisen ja väärän. Muuten oikein hyvä ja sujuva rata (kuten oikeastaan muutkin).
Ei siis tosiaankaan tullut tuplanollaa! Nyt pidetään vähän taukoa, ja yritetään saada kasaan Agirotu-joukkue. Yksi koirakko on vielä epävarma.
Lähettänyt Satu klo 21.08 Ei kommentteja:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
lauantai 4. kesäkuuta 2016
Tälle viikolle sattui sellainen harvinainen päivä, että Piki väsyi ihan kunnolla. Aamulla Miimin kanssa paimeneen, päivä kyläilemässä Liperissä, illalla hakuradan tallaus ja loppulenkki. Paimennus oli taas sujunut hyvin.
Pikin kyynärkuvan suhteen eletään vielä jännityksessä. Maanantaina saatiin radiologin lausunto, ja tiistaina pääsin puheisiin kouvolalaisen ortopedin kanssa. Kummankin mielestä minimaalisia muutoksia eikä nivelrikkoa lainkaan. Evidensian lääkärin mukaan ei ole mitään lääketieteellistä syytä rajoittaa koiran elämää millään tavalla. Lauantaina tehtiinkin sitten vähän piha-aksaa.
Kennelliiton lausuntoa odotellaan. Lausuntoa ei pääse etukäteen maksamaan Omakoira-palvelussa, ehkä jonkin järjestelmän virheen vuoksi. Sähköpostiini ei ole vastattu, ja puhelimessa asenne oli mitäs tänne soittelet, en minä voi sulle maksulinkiksi kuule muuttua.
Viikon varrella jäivät Viirun agility ja vepen teoria töiden vuoksi. Huomenna pääsee taas kisoihin treenaamaan, ehkä putkenpäitä(?). Varkauteen lähdetään kuuden jälkeen aamulla; onneksi on hyvää matkaseuraa :) Sitten saa aksakisaaminen olla Agirotuun saakka. Ehkä voisi alkaa katsella hakukokeita. Eilen Miimi ampui Viirulle tuulisella nurmikentällä. Paikkamakuussa viiksikään ei värähtänyt, ja seuraamisessa häntä pikemminkin nousi ja heiluminen kiihtyi.
Keskiviikon hakutreeneissä painostavassa kuumuudessa ja hiostavassa sateessa Viirulla oli myös tyhjiä ja palkaton. Mainiosti meni. Jatkossa pannaan ukot merkiltä eteenpäin, jotta eteenpäin kaartaminen vahvistuu. Lauantaina Piki tuurasi neljän ukon verran. Muilla koirakoilla teemana oli ylämäkeen ja näreikkköön irtoaminen. Sinnehän Pikinkin piti mennä. Kulmissa apuna oli näkölähtö ja nelosella näreikössä ääni. Kolmonen oli ihan pimeänä (Pikin suosikkihenkilö). Kaikille Piki lähti hyvin, juoksi suoraan ja meni perille asti. Näreikköön ylämäkeen lähteminen vaati ensin pienen pyörähdyksen.
Tokoiltu on pikkuisen pihalla ja kentällä. Pikillä on noutoesineenä ollut vaihteeksi patukka. Viirun metallikapulasta on maalarinteippi revitty minimiin. Kotipihalla oli niin hyvät palkat, että Viiru oma-aloitteisesti kävi hakemassa metallikapulan. Seuraavana päivänä kentällä metalli oli taas ällöä. Suurin ponnistuksin makupalan siintäessä silmissä prinsessa sai sen nostettua ja pideltyä varovasti. Pikin seuraamisessa siirryttiin pikkupätkiin (ilman imutusta), vapautukseen ja riehakkaaseen palkkaan. Edelleen siis etenemme hitaasti mutta epävarmasti. Kiitos treenikamuille neuvoista!
Lähettänyt Satu klo 19.26 Ei kommentteja:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Tunnisteet: Agility, Haku, Paimennus, Paukut, Terveys, Toko
Uudemmat tekstit Vanhemmat tekstit Etusivu
Susu, Mörkö (7.8.2005 - 28.12.2012), Topi (4.10.2002 - 7.10.2013) ja Viiru
Opettaisit sille jotain kotona!
Aina ei voi voittaa
Jatsin tahtiin, Hipan säestyksellä
Nuusku, Rapsu & Sisu
Pienestä Hupsusta iso Hupsu!
JK3 TK1 BH Of Gurrent Extreme Evita "Lily"
Pentulähetys saapui eilen =)
Tina FI AVA-H, Morriksella valiokello käyntiin
Onnistumisia etsimässä eli onko mitään, jos ei ole tuloksia
Gust TK4, Ruffe kolmosiin, itse telakalle
Aussiet Nemo ja Prada
Pallas 2017 - Hikeä, hampurilaisia ja yksille
Sitä, tätä ja tuota!
talventanssija – The wonderful world of dogs and other curiosities
Te pystytte just siihen
In the middle of everywhere
Tajikistan is [insert any word]
Kesä ja kärpäset...ja kuinka ne meni jo.
Seenan ja Noolan blogi - BLUE-BEACON aussietBH TK2 Ardiente Nena Labradora DNA-VP  "Seena"
Näytä 5 Näytä kaikki
Teema: Yksinkertainen. Sisällön tarjoaa Blogger.