fi fr fi fi en hu fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fr fi fi fi fi en fi en fi fi fi fi fi en fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fr fi fi en hu
Taidetta, kukkia ja koiria Berliinin residenssissä
Teksti ja kuvat: Taina Hakala
Sain viettää ihanat kaksi viikkoa toukokuussa 2016 Koloniestrassella Särön residenssissä sarjakuvaseuran kautta, kiitos siitä!
Residenssin työrauha oli mitä mainioin ideoinnille, muistojen kaivelulle, kirjoittamiselle  ja piirtämiselle, mitä tulin residenssiin tekemään. Kahden viikon taukoamaton työrauha kun on etenkin perheelliselle melkoista luksusta. Ehdin hyvin syventyä vanhoista kuvista piirtämiseen ja kirjoittamiseen, erittäin mukavaa saada kerrankin työskennellä päiväkausia omaan tahtiin, rauhassa keskittyen. Oleilin isossa yhden hengen huoneessa, kahden hengen siivessä ehti Kuvittajien puolelta olla kaksi mukavaa seuruetta.
Talo oli varsin rauhallinen vaikka Weddingin kaupunginosaa jossain tekstissä tituleerattiin slummiksikin. Nyt Weddingissä onkin käynnissä taideprojekti Kolonie Wedding, jonka tarkoitus on tuoda lisää taidetta levottomaan kaupunginosaan, tarjota matalan kynnyksen tiloja taiteeseen tutustumiselle ja ihmisten yhdessäololle ja siten lisätä alueen viihtyisyyttä ja asukkaiden itsekunnioitusta. Kolonie Wedding -projektissa on mukana myös suomalaistaustainen galleria Toolbox, joka löytyy aivan residenssin läheltä, Koloniestrasse 120:sta.
Käytin myös hyvän aikaa kulkien kaupungin katuja ja puistoteitä, sekä talsin jalkani kipeiksi museoissa.
Berliinin ilmapiiri on suomalaiselle aika rento, kaupungissa asunutta ystävääni lainatakseni: ”Kaikki tuntuu mahdolliselta.”
Sisustukseltaan rosoisiksi jätetyt baarit ovat kotoisia ja halvempia, ruokapaikoista ei ole pulaa ja joka kulmassa tuntuu olevan joku kiva, vihreä terassi. Omasta mielestäni yksi Berliinin hyviä puolia on myös kiihkottomampi suhde alkoholiin. Viikonloppuisin lapset ja aikuiset, myös lapsettomat aikuiset viettävat aikaa puistoissa ja kahviloissa. Aikuisia nähty leikkipuistoissa oluen kanssa. Kukaan ei soittanut poliisia, kukaan ei ollut humalassa, lapset eivät vaikuttaneet kärsivän tilanteesta. Lapset potkivat palloa puistokahvilan tuntumassa, kukaan ei valittanut. En todellakaan väitä etteikö alkoholiongelmaisia näkyisi Berliinin idyllissäkin, mutta pidän todella paljon tästä kulttuurista että eri-ikäiset viettävät aikaa yhdessä eikä oluen juominen ole jotain niin vaarallista että sille pitäisi varata erikseen karsinat.
Saksassa maksetaan useimmiten juomaa ostaessa pullo- tai lasipantti (baareissakin), niinpä toukokuisessa Karneval Der Kulturen juhlassakin voi ostaa juoman, kävellä sen lasinsa kanssa mihin haluaa, kuuntelemaan bändiä, katsomaan kadulla kulkevaa paraatia, nurmikolle istuksimaan ja sitten palauttaa lasinsa panttia vastaan kun on valmis. Ei kiireessä horittuja juomia koska pitää päästä siirtymään, ei muovituoppisilpun peittämää maata.
Sunnuntaisessa Mauerparkissa musisoidaan, jongloorataan, syödään kojuista ostettuja herkkuja ja juodaan olutta, herkkumehuja ja -limuja tai minttuteetä. Lapsille on pomppulinnaa, nuoralla kävelyä ja puujalkoja kokeiltavaksi. Sunnuntaisin Mauerparkissa voi myös tehdä kirppislöytöjä, vaatteita, astioita, huonekaluja, you name it… Tai tutkia koruseppien ja vaatemaakareiden pöytiä, hinnat ovat edelleen Suomea edullisemmat, etenkin pikkumerkkien vaatteissa.
Berliinin hintataso on vuosien saatossa noussut kovasti, mutta vielä siellä syö ja juo halvalla kun vain poistuu kauemmas keskeisiltä turistipaikoilta. Turistikohteissa, museokahvilat, eläintarhan kahvila ym. hinnat ovat jo aivan Suomi-tasoa, budjettimatkailijalle eväät laukkuun siis. Ruokakaupassa selviää yhä halvemmalla ja tottahan se ilahduttaa että lähikaupasta voi hakea iltakymmeneltä pullon hyvää viiniä kolmella eurolla tai kukkakaupasta ostaa mahtavan kimpun 10-20 eurolla. Toki tilanne olisi aivan eri jos pitäisi pärjätä vaikka paikallisilla palvelualan palkoilla, Saksassa on paljon osa-aikatöitä joiden tuloilla on vaikeaa tulla toimeen. Etenkin kun asuntojen hinnat ovat turistien ja maahanmuuton takia jatkuvasti nousseet.
Kaikki paikalliset eivät olekaan rajattoman innoissaan turisteista ja toukokuun alussa Berliinissä astui voimaan laki joka kieltää yksityisiä vuokraamasta asuntoja vierailijoille ellei itse asu samassa huoneistossa tai saa erityislupaa vuokraamiseen.
Berliinissä liikkuminen on helppoa, kiitos tiheän U- ja S-bahnien sekä bussien verkoston. Tai sitten voi vuokrata pyörän ja viilettää sillä. Itse en pyörää vuokrannut kun piti ehtiä katselemaan kulkiessa ympärilleen mutta polkupyörävuokraamoita on paljon. Paikalliset painavat pyörillään tuhatta ja sataa autojen seassa, isoillakin kaduilla. Parhaimmillaan – tai pahimmillaan - lattemuki tai olutpullo, lasinen tietenkin, toisessa kädessä. Kypäriä on alkanut näkyä lapsilla, aikuisilla se on yhä harvinaisuus. Vaikka kaupunki on suuri ja autoja paljon, vaikuttaa pyöräily muuten melko turvalliselta, autoilijat lienevät siihen suuren pyöräilijämäärän takia tottuneita, eikä täällä tunnu olevan tarvetta suhtautua pyöräilijöihin vihamielisesti ja esim. ohitella kosketusetäisyydeltä, kuten Suomessa usein käy jos uskaltautuu autojen sekaan.
Berliini on valtavan kokoinen eikä sen kartoittamiseen ihan muutamakaan reissu riitä, uudestaan olisi päästävä. Jos tulee inspiraatiota etsimään tai opintoretkelle voi katunäkymien lisäksi uppoutua Berliinin pakahduttavaan museotarjontaan.
Jo keskustassa sijaitsevalla  Museuminselin keskittymällä tai Kulturforumin museoissa lähellä Potsdamer Platzia voisi viettää useamman päivän.
Gemäldegaleriessa on vanhaa eurooppalaista maalaustaidetta sali salin jälkeen. Jos mielessä on tietyt teokset jotka haluaa nähdä kannattaa niiden sijainti tsekata etukäteen, koska saleja ja maalauksia on todella uuvuttava määrä!
Kunstgewerbemuseumissa on esillä  taidekäsityötä varhaiskeskiajalta nykypäivään, vanhoja kirkkoesineitä, huonekaluja, kulta- ja hopeaesineitä, posliinia ja vanhoja pukuja ja kenkiä.
Kupferstickhkabinetin kokoelmiin kuuluu yli 520 000 painotyötä, 2 000 painolaattaa ja  80 000 akvarellia. Valonarasta kokoelmasta on esillä kerrallaan vain pieni osa, mutta tietyn teoksen pääsee näkemään jos siitä sopii etukäteen.
Vanhaa egyptiläistä taidetta oli käyntiaikaani esillä Neues Museumissa, Museuminselillä. Kävin siellä hahmoja suunnittelevan Kukan kanssa ja ihailtavia hahmojahan siellä riitti. Uskomattoman taidokkaasti tyylitellyt ihmis- ja eläinpäiset hahmot kirvoittivat meistä huokauksia. Niiden äärellä surimme käsityöläistaitojen katoamista, pohtien kuinka vanhoiksi sen aikaiset ihmiset edes mahtoivat elää, ja silti tehdä niin hienoja töitä. Millaista olisikaan kasvaa katkeamattomaan käsityöläistraditioon?
Tunsimme syvää kunnioitusta tuhansia vuosia sitten eläneitä taiteilijoita, käsityöläisiä ja kirjureita kohtaan. Papyruksille ruokokynällä täsmällisiin riveihin piirretyt pienen pienet hieroglyfit saivat minut lupaamaan ahkeraa harjoittelua tussiterän käytössä. Hedelmällisen Niilin alueen maanviljelystä esittävät kuvat voinee laskea sarjakuviksi?
Kokoelman helmi, Nefertitin pää veistos on sijoitettu omaan ylhäiseen yksinäisyyteensä jatkuvan vartioinnin alle. Kiersimme sitä haltioituneina kuin kissat kuumaa puuroa. Se on todella uskomattoman kaunis, voimakas, tyyni ja rauhallinen. Päähineen sinessä kimaltaa hienonnettu vuorikristalli. Silmäni laajenivat kauhusta kun havahduin huoneen reunalla olevan toisen veistoksen ja JOKU KOSKEE SIIHEN! Apua, kohta tullee hälytys, ehdin miettiä, ennen kuin tajusin että SIIHEN SAA KOSKEA. Veistos on sokeille ja muillekin tunnusteltavaksi. Olimme lähes ekstaasissa, pääsimme sittenkin hivelemään Nefertitin kaunista kaulalinjaa, poskipäitä, leuan muotoja! Vietimmekin tässä puuhassa hyvän tovin.
Musiikkihistoriasta kiinnostuneen tai muotojen piirtämistä kaipaavan kannattaa tehdä retki Soitinmuseoon jossa on järjettömän hienoja soittimia, uskomattomia käsityöläistaitojen tuloksia puuleikkauksineen ja koristemaalauksineen nekin.
Esillä on myös muutama varsin esihistoriallinen syntetisaattori ja valtava Hammond.
Ollakseen suurkaupunki Berliinissä on myös kiitettävästi vihreyttä. Silmiään ja sieluaan voi lepuuttaa esimerkiksi valtavassa Tiergartenin puistossa jossa kanavat risteilevät vehreyden keskellä. Ja vanhat hautausmaat tarjoavat aina hyvän rauhoittumispaikan kaupungin kohinasta.
Berliini on suurelta osin tasamaalla, mutta Kreuzbergista löytyy kukkulalle rakennettu ihana Viktoriapark, tunnelmallinen ”pikku”puisto suojaisine soppineen ja vesiaiheineen.
Residenssin läheltäkin löytyy mukava lenkkireitti vehreän kanavan varresta. (Koloniestrassea oikealle, Soldinerstrassea oikealle kunnes tulet kanavan kohdalle.) Kanavan varrella on myös useita leikkipuistoja ja vastarannalle voi kuikuilla idyllisiin siirtolapuutarhoihin.
Berliini vaikuttaakin olevan leikkipuistojen luvattu kaupunki, puistoja tuntuu olevan vähän väliä ja ne ovat toinen toistaan villimmän näköisiä, laivoja, torneja, puumajoja. Meillä pitäisi kai olla samat direktiivit käytössä, mutta epäilen ettei Suomessa tälläisiä puistorakennelmia saisi hyväksyttyä. Huhu kertoo Kollwitzstrassella olevan puisto johon lapset pääsevät vain ilman omaa aikuista, kokeilemaan ohjattuina tulentekoa ja porakoneen käyttöä. Jep.
Vaikka koirat kai nykyään pitäisi pitää Berliinissä hihnassa, vaeltaa suurin osa koirista edelleen vapaina ihmisensä kanssa. Koirien sielunelämää tuntemattomalle jäi yhä arvoitukseksi miten on mahdollista että koirat siellä kulkevat vapaina enkä silti nähnyt yhtään koiratappelua eikä yksikään koira yrittänyt lähestyä minua, kun Suomessa hihnassa kulkevat koirat rähisevät useinkin toisilleen ja pyrkivät tekemään tuttavuutta mistä en aina ole kovin innoissani kun en tunne koiraa.
Auguststrassella ja Linienstrassella on paljon gallerioita, tsek.
Auguststrasse 68:sta löytyy me Collectors Room jossa on 28.8.2016 asti esillä Cindy Shermanin (New York) upeita ja kammottavia valokuvia, suosittelen, mutten lapsille. Samassa osoitteessa on esillä myös Olbricht Collectionin Wunderkammer eli Kuriositeettien kabinetti kamaa. Wunderkammerit olivat 1800-luvun villitys missä esiteltiin kaikkea eksoottista ja ihmismieltä kiehtovaa. Kuivattu krokotiili, mursun pääkallo, monia pääkallo – ja luurankoaiheita, kutistettu pää, kaikki tämä löytyy ja vähän muutakin.
Sarjakuvakauppa bei Renate Tucholskystrasse 32:ssa (Auguststrassen tuntumassa), kiinnostava valikoima sarjakuvia, kortteja, silkkipainoprinttejä.
Bei Renaten vieressä, tai lieneekö samaa liikettä on myös mainio hauskasti sisustettu kahvila, jossa voi nauttia viiniä, ruokaa, kahvia, kakkuja vaikka tyynyillä lojuen ja katsella vaihtuvia näyttelyitä. Hyvä tunnelma!
Oranienburger Strasse on mukava katu kävellä, tutkia putiikkeja, gallerioita ja kahviloita. Erikoissuositus Klassenfeind Gallerylle (Oranienburger Str. 22) joka on perustettu myymään muutaman Tachelesin taiteilijakeskittymässä työskennelleen taiteilijan töitä. Itse ihastuin, kollaasitaidetta kun teen, näytteillä olleisiin Tim Roeloffin kollaasitöihin.
Oranienburger Strassella(kin) kannattaa kurkata rohkeasti myös sisäpihoille, höfeille, sillä niiden suojista löytyy usein kahviloita, gallerioita, lisää putiikkeja ja ihan vain viheriöiviä levähdyspaikkoja, joskus bonuksena suihkulähteen solinakin.
Esimerkiksi Oranienburger Str. 27:stä löytyy mm. BonBon Macherei, tuoksuaan levittävä makeispaja, tadzikistanilainen teehuone, Galerie Art Cru, voittoa tuottamaton galleria joka esittelee traumatisoituneiden, kehitysvammaisten tai muuten ei-niin-helppoa-elämänpolkua kulkeneiden ihmisten töitä, tarkoituksena voimauttaa ihmisiä ja esitellä ja myydä heidän taidettaan.
Yksi suosikkipaikkojani on myös Hackesches Höf, vanhoihin juutalaiskortteleihin tehty ostoskeskus. Ostoksia en juuri tehnyt mutta paikassa on kiva vaellella ja ihastella tunnelmaa. Hackesches Höf on sisäpihojen sokkelo, talot on päällystetty keraamisilla laatoilla ja sisäpihoilla on vihreää ja suihkulähteitä, tietenkin. Hackesches Höfin uumenista löytyy myös toisen maailmansodan pommituksista vahingoittumattomana säilynyt Chamaleon-teatteri jossa kävin katsomassa aivan mahtavaa nykysirkusta. The Roots -esitys oli Prahasta tulleen nykysirkusryhmän, Cirk La Putykan taidonnäyte.
Samalta sisäpihalta löysin myös - viimeisenä iltana, 10 minuuttia ennen paikan sulkemista : ( - todella kiinnostavan oloisen sarjakuvakaupan jota en siis juuri ehtinyt tutkia… Mutta näyttävät setit kiinnostavan oloista sarjakuvaa, pääosin saksaksi tietysti, upeita, villejä ja värikkäitä silkkipainotöitä, levyjä jne.
Tiloissa toimi myös galleria, esillä oli …hmm… varsin kokeellista taidetta vaahtomuovin paloista, videonauhasta ym. Ja niitä päräyttäviä silkkipainoprinttejä.
Kastanienallee Prenzlauer Bergissä on myös kiva katu, siltä löytyy mm. kebab/falafelmesta Babel, jossa itämainen musiikki raikaa ja kukat tuoksuvat yhtä päihdyttävästi. Perjantai-illaksi paikan kundit kylvivät mustille kimaltaville pöydille ruusun terälehtiä ja vähän jalkakäytävällekin.
Aika paljon tuohon kahteen viikkoon siis ehti, mutta vielä jäi vaikka mitä taas näkemättäkin. Seuraavien reissujen listalla on edelleen Botanischer Garten –kasvitieteellinen puutarha, Potsdam, Schloss Charlottenburg… ainakin.
Kiitos Berliini, kiitos Särö, kiitos Suomen sarjakuvaseura ry!
Lisäys heinäkuussa 2016: kuulimme, että Berliinin residenssi joutuu valitettavasti lopettamaan toimintansa Berliinin uusien, asuntojen käyttöä koskevien lakia takia. Airbnb-asuntoja ja hintojen nousua estävät säädökset eivät tee poikkeusta kulttuurityön kohdalla. Uusia aikoja ei siis enää tule, aiemmin tiedotetusta poiketen.
Myrkkykasveja ja ihmissuhteita Terhi Adlerin Plant Kingdom -taidenäyttelyssä – haastattelu
Terhi Ekebomin ja Bo Haglundin näyttely Metsätutkielmia hahmottelee luonnon olemusta – haastattelu
Pöhköjä pöllöjä fantasiamaailmassa – Realm of Owls on hauska nettisarjakuva ja esillä Galleria Sarjakuvakeskuksen näyttelyssä
Uutta omaelämäkerrallista sarjakuvaa Emmi Valveelta – Dream House Art Letter ylistää pienlehtikulttuuria
“Olen löytänyt oman tekemisen uudestaan” – Sarjakuvakeskuksen kurssitoiminnan kuulumisia korona-aikaan
Terhi Adler tutkii sarjakuvan tilallisia mahdollisuuksia Whatever-näyttelyssään – taiteilija haastattelussa
Sarjakuvakeskuksessa pääsee nyt Belgian kiertomatkalle
Suomen paras sarjakuvatatuointi -kilpailun voittajat ja kuvagalleria – voittaja fanittaa Don Rosaa
Livekuvituksia Helsingin sarjakuvafestivaaleilta 1/2: Sophie Labelle, Riika Ruottinen, Sami Nyyssölä, J.A. Mäki, Anssi Rauhala
Livekuvituksia Helsingin sarjakuvafestivaaleilta 2/2: Kutikuti, Sami Yaffa, Viivi Rintanen, Pauli Kallio
Janne Parviainen inspiroituu Charles Bukowskista ja vanhoista kuvataiteen mestareista – Post Man -sarjakuvan näyttely esillä ja tekijä haastattelussa
Sarjakuvakeskuksen kevään kurssit jatkuvat etänä – opettajien kokemuksia. "Rutiinit, harrastukset ja ihmissuhteet ovat tärkeitä"
Hannele Richertin Suuntavaisto kertoo nuoruudesta, eriarvoisuudesta, rahasta ja rakkaudesta
Emmi Valve kertoo Girl Gang Bang Bang -sarjakuvastaan
Neighbours – uutta venäläistä ja suomalaista sarjakuvaa yhteyksistä ja historiasta
Perjantaipajan Kauhu-antologia Tampere kupliin Pienlehtimarssiin
Mari Ahokoivu Oksi-sarjakuvaromaaninsa näyttelyssä: ”urani vaativin työ”
Sira Moksi: "Piirroksiini on suhtauduttu rakkaudellisesti ja tappouhkauksin"
Making Money from Webcomics – free guide to working in comics now online!
Tarmo Koiviston 70-vuotisnäyttely esillä – ”Mämmilää pitäisi olla aina saatavilla kuten Asterixia ja Tinttiä”
Sisaret 1918 kertoo arkistoista löytyneitä naisten tositarinoita sisällissodan ajoilta
Comics 101 – learning comics in English in Helsinki
Juliana Hyrrin kauniissa sarjakuvissa on elämän pieniä julmuuksia
Apila Pepitan näyttely esittelee queer-aiheita ja muunsukupuolisuutta
Sarjakuvakirjeenvaihto lasten, nuorten ja seniorien välillä synnytti yllättäviä kohtaamisia
Picture Politics – sarjakuvaa ääriajattelua vastaan kouluissa
Helsingin Kirjamessuilla piirrettiin sarjakuvaa non-stop
Lakes International Comic Art Festival – pieni pala Suomea keskellä Englantia
Festivaalitaiteilija Hanneriina Moisseinen: "Flirtti toisten taiteenmuotojen suuntaan vain vahvistaa sarjakuvan identiteettiä ja voimaa"
Sarjakuvakeskuksen perjantaipajan uusi Magia-pienlehti ilmestyy sarjakuvafestivaaleille
Seniorien sarjakuvaryhmän teoksista syntyi Kuti-lehti – osin jopa ompelemalla
Discovering your Superpowers - Comics Workshop
Marko Turusen ADHD-Sheikki-tarinat perustuvat totuuteen – vaikka joskus epäilyttää
Reclaimataan sana näkyvyys, sanoo Näkyvyys-gallerian suojelija Kasper Strömman
Läänintaiteilija Ville Pirinen suunnittelee Tampereelle sarjakuvakeskusta
"Mitä sä täällä teet?" Sarjakuvakirja kuvittaa Suomeen muuttaneiden rankkojakin tarinoita
Kirjaverstaalla kukoistaa taiteilijoiden ja kirjakauppojen yhteistyö
Petri Hiltunen: "Päädyin sarjakuvataiteilijaksi jääräpäisestä intohimosta"
Oliver East käveli Helsingistä Tampereelle ja piirsi 820 kuvaa matkastaan
Hahmotyöpajalla sarjakuva ja teatteri yhdistyivät
Eeva Meltion Harvest-julistesarja kertoo modernin naisen ongelmasta
Perjantaipajan Monsteri-antologia oli menestys sarjakuvafestivaaleilla
Rui Tenreiro afrikkalaisesta nykysarjakuvasta Afri-Kuti-lehdessä: "Valitsemani sarjakuvataiteilijat pakenevat tavanomaista jollain tavalla"
Jonathan Edwards ja Louise Evans loivat sarjakuvafestivaaleille taidetta Helsingin tunnelmasta
Kahvia ja sarjakuvia Turun sarjakuvakaupan pop-upissa Kalliossa
Taidetta, kukkia ja koiria Berliinin residenssissä
Ane V. tutkii elämäänsä sarjakuvilla
Sarjakuva tarvitsee seiniä – mihin Sarjakuvakeskus ja festivaalit?
50-luvun jännittävä Helsinki – Seniorien sarjakuvakurssin satoa
"Hahmot kuin puhdasta energiaa" –  Sarjakuvaa syntyy Espoossa
Marja Siiran Kirjoitukset on fantasiaa ja viihdettä synkällä vivahteella
Sutu, Arilyn ja sarjakuvan kokeileva digitaalinen tulevaisuus
Kokoelma muuttaa, mutta minne...
Pullopostia aloittaa näyttelykiertueen pääsiäisen jälkeen
Dystopioita ja tarinoiden voimaa Karstein Vollen Vinossa-näyttelyssä
Ville Pirisen värikäs näyttely on "satunnainen retrospektiivi" ja sisältää harvinaisuuksia
Paula Bulling ystävystyi turvapaikanhakijoiden kanssa ja piirsi vahvan sarjakuvan
Sarjakuvakeskuksen Hannele Linnan juhlissa!
We Do BD – Arnaud at a Paris webcomic festival
Discovering Finnish comics – internship experience
Hilda-sarjaan löytyy inspiraatiota Muumeista ja vanhoista kansantaruista
Valokuvat vievät sarjakuvaa uudelle tasolle
Kulttuurien kohtauspaikka: työpajoja venäläisen sarjakuvan hengessä Vuotalolla
Voiko sarjakuvalla vaikuttaa? Kuvia ja video Helsingin Kirjamessuilta
"I don't want to believe it" — Paris notes from Arnaud
Sarjakuvafestareilta: pienlehtikilpailu, valokuvia, dokkarivideo ja äänitteitä
Kunnianhimoinen visio uhan alla
Justin Wong käsittelee sarjakuvassaan lapsen näkökulmaa aikuisten asioihin
Ujo matkaaja tutustuu Helsinkiin Triin Valvasin piirroksissa + videotervehdys
"Piirtäminen kuin tanssia" – ajatuksia sarjakuvaopetuksesta
Milla Paloniemi: "vihaan tylsiä sarjakuvanäyttelyitä!"
Minisarjiksia ja ystävyyttä Nordicomics Youth! -leirillä
Taidetta, tiedettä ja avaruus – Random Walk Comics
Supersankareita ja livemusiikkia Arabian katufestareilla
Jana Vasiljević: Suspended Disbelief – sotaa, sukuhistoriaa ja tietokonepelejä
Minä olen Charlie herätti keskustelua
Maaseudun mies ja toivon pilkahdus – Tommi Musturi: Toivon kirja
Kari Korhonen Puupäinen Ankka -näyttelyn päättäjäisissä – Aku on aina mukana
Pekka Puupää, suomalaisen jokamiehen (anti)sankari ja humoristit Toto Fogelberg-Kaila ja Ola ”Fogeli” Fogelberg
Kinaporin seniorikurssilla piirretään sarjakuvaa lapsuuden muistoista
Lasten animaatiokurssilla tutustutaan animoinnin saloihin perusteista alkaen
Uuden tulokkaan vaikutelmia suomalaisesta sarjakuvayhteisöstä
Viivan voima – Croquis-pajan näyttely
Kauhajoen sarjissäpinät toi sarjakuvatoimintaa Pohjanmaalle
Lapsuuden (ja aikuisuuden) nostalgiaa – Batman 75 vuotta -juhlanäyttely Sarjakuvakeskuksella
Auf Wiedersehen – Sarjakuvan Saksa-vuosi lopuillaan
Geneva Rosett-Hafter: Coming to Finland
Moving Again – nomadinen taidenäyttely
Muumien jäljillä – Kerttu ja muita uusia muumihahmoja
Julie Delporte ja antennit joka paikassa
Vapaa ja lämmin – Julia Thorell CUNE-residenssissä Helsingissä
Marijpol ja erakko meissä
Helsingin sarjakuvafestivaaleilla 25 000 kävijää – katso kuvat!
Mikko Väyrysen White Disaster -näyttely Sarjakuvakeskuksella
CUNE CiR -residenssi Malmössä – Jaana Suorsa, Jouko Ruokosenmäki ja suklaatehdas
Feministinen sarjakuvatoiminta innostaa ideoimaan yhdessä
Parrakasta menoa Lasten lauantaissa
Sarjakuvakeskus tarjoaa sarjakuvaopetusta monenlaisen toiminnan tueksi
Työtä ja juhlaa Tallinnan CUNE-taiteilijaresidenssissä
Aurinkoa ja hauskanpitoa Robottipajassa
Tanskalaiset residenssitaiteilijat innostuvat Helsingistä
Kaupunki ja Karhu -näyttelyn avajaistunnelmia 22.5.
Vuosaaressa oltiin Ihan pihalla
Sanni ja Joonas vievät lukijan talven taikamaailmaan
Pop-up Sarjakuvakeskus @ Fumetto
Keskiajan maalaukset ovatkin sarjakuvia
Trespasses: nuorten fantasiatarina puolituisten ja ihmisten kohtaamisesta
Sana on vapaa! Blogi Vuosaaresta vuosaarelaisille
Robotteja, keksintöjä ja animaatiota hiihtoloman keksijäkurssilla
Hevisarjakuva Perkeros raottaa kulissejaan
Seksismiä ja syrjintää sarjakuvamaailmassa? Anne Elizabeth Mooren työpajan satoa
Saksalainen sarjakuvatoimittaja Lars von Törne: ”Suomalaisissa sarjakuvissa on vahvoja tarinoita”
Sarjakuvien voima yllätti seniorit
"Tuntuu kuin olisin tullut takaisin kotiin"
Pop-up Sarjakuvakeskus Moskovassa, sarjakuvaa narkomaaneille ja videoreportaasi
Saksa kiinnostaa ja kiinnostuu
HIAA – Eläviä taloja Katutaidegalleriassa
Lapset piirtävät lautasellisen sarjakuvaa
Nahkatakkeja ja graffiteja – Amigos Connectedin ensimmäinen näyttely
Loikkivia lampaita lasten lauantailta
Muistumia feministien sarjakuvaseminaarista 4.–5.10.13
Heimdall – Myyttinen esikoisalbumi
Videoterveisiä Oulun pop-up Sarjakuvakeskukselta!
Sarjissäpinät vei sarjakuvan Pohjanmaalle
Riika ja ruoka – Emmi Valve taiteilijaresidenssissä
Festivaaliraportti - sisäpiiriläisen kertomuksia
Sh*t, I need more coffee! Työharjoittelukokemuksia – The Internship Experience
Lisää työharjoittelufiiliksiä – Another Internship Experience
Matt Boyce – viittomakieltä ja monstereita
Työharjoittelijan päiväkirja – Helsingissä selviämistä
Art Farming -näyttely esillä 31.7. asti
Dreambuddies esittelee ajankohtaista pohjoismaista lastensarjakuvaa
Kuvia Arabian Katufestivaalilta & Sarjakuvakeskuksen 5-vuotissyntymäpäiviltä
Jakomäessä tehdään rumasta kaunista
Puupää ja eksentrikko Heikki Paakkanen, katso videot!
Tanssivia piirustusmalleja ja korusuunnittelua
Nordicomics Islands – Sarjakuvan ilosanomaa Grönlantiin ja Färsaarille asti
Planeetta Z - elämää ilman ihmistä
La bande dessinée finlandaise 2013 esittelee suomalaista naissarjakuvaa
Hyi, homoa! Team Pärvelö mangan ja suomalaisuuden jäljillä
Ruutu lopettaa – viimeisenä Jupun Superäiti
Mikä ihmeen Kiroileva siili? Milla Paloniemi kertoo
Tuomas Tiainen: FUN•LAND – videohaastattelu
Kooste Helsingin 27. sarjakuvafestivaaleilta
Perinteisellä tyylillä Suomen ilmatilassa
Sarjakuvaa Helsingin Kirjamessuilla 25.–28.10.
Sarjakuva goes koulutus – Helsingin Kirjamessuilla 48 tunnissa syntynyt lehti
Festivaalitoimisto galleria Art Kaarisillassa
Norjalaista lastensarjakuvaa - Martin Ernstsenin Erakko
Adios! – Myöhempien aikojen psykedeliaa
Nature Morte with Ghosts – kuolleen metsän haamut
Työharjoittelijan tunnustuksia: Harjoittelu loppuu
Ruoka- ja ilmastovalistusta sarjakuvan keinoin
Sarjakuva - yhdeksäs taide?
Perhe jolla on kissa sai kissanpennut – Sarjakuva toimintaterapiana
Työharjoittelijan tunnustuksia: Corto Maltese seinässä
Työharjoittelijan tunnustuksia: Sisäisiä soraääniä
Työharjoittelijan tunnustuksia: Sisäisiä soraääniä / Osa II
Työharjoittelijan tunnustuksia: SPAM! SPAM! SPAM!
Nordicomics Baltic -näyttely Budapestin sarjakuvafestivaaleilla
Liisteröintiä ja liituilua Arabian katufestivaalilla
Sarjakuvan asemasta keskusteltiin Kiasmalla
Finnish Comics Annual 2012 julkaistu
Sarjakuvaseura Leipzigin kirjamessuilla 15.–18.3.2012
Koomiksikeskus ilahdutti sarjakuvafaneja Tallinnassa
Tilattavat kurssit ja työpajat