fi fi fi es en en et es nl de fi en en fi fi de fi es fi en fi nl eu pl nl en en de nl hbs_lat en fr en pt sv en nb nn fi en de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en en ca es es fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en de en en en en en en en fi fi fi en fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi en fi fi en fi en fi fi et fi fi
Jerashin raunioita ja auringonlasku Kuolleellamerellä
31 maaliskuun, 20188 syyskuun, 2019 julkaissut Vesa - Ihan kartalla., kategoriassa Uncategorized
Olo ei ole aamulla virkeimmästä päästä taisteltuamme puolen yötä hyttysiä vastaan. Jossain aamuyön tunteina joudun vielä jättämään valot päälle ja virittämään virkatusta päiväpeitteestä melko hyödyttömän hyttysverkon sänkymme ylle.
Kellon soidessa kahdeksalta on etenkin Jenni ottanut melkoisesti osumaa pään seutuville, hän kun on meistä yleensä se hyttysten mielestä herkullisempi. Lisäksi hänellä pistokohdat paisuvat päiväkausia siinä missä omani katoavat muutamassa minuutissa.
Aamiaisen jälkeen kävelemme reilun kilometrin matkan Kempinski-hotellille, jossa sijaitsee myös Europcarin toimipiste. Tuo oli myös yksi Airbnb-majapaikkamme valintaan vaikuttanut tekijä, sillä näin meidän tarvitsee ajella mahdollisimman vähän Ammanin vilinässä lähtiessämme kohti Jerashia.
Lemmikkikaupan pihassa on kissojen kotina toimiva koppi.
Hotellin turvatarkastuksen läpäistyämme suuntamme Europcarin tiskille, jonka takana seisova mies ilmoittaa tonnin seteli -ilme naamallaan, ettei autoamme ole varauksesta huolimatta saatavilla. Hetken tilannetta selviteltyämme saamme pyynnön palata asiaan puolentoista tunnin kuluttua, jolloin menopelimme luvataan olevan valmiina.
Ylimääräinen odottelutuokio kuluu sutjakasti nauttimalla läheisen kahvilan juuri parahiksi avautuvalla terassilla teetä ja suklaaleivoksen jäätelön kera. Myös pienen lemmikkikaupan edustalta löytyvässä kissaemossa pentuineen riittää ihasteltavaa.
Hadrianuksen portti toivottaa tervetulleeksi Jerashin roomalaiskaupunkiin.
Saatuamme vihdoin automaattivaihteisen Citroënin allemme, kurvaamme takaisin majapaikkaamme nappaamaan matkatavarat kyytiin ja luovimme reittimme parin suuremman kadun kautta tielle, joka johtaa kohti 50 km päässä pohjoisessa sijaitsevaa Jerashia ja sen antiikin Rooman aikaista rauniokaupunkia.
Hippodromissa järjestetään yhä näytösluontoisia kilpa-ajoja hevoskärryillä.
Etukäteen auton vuokraaminen Jordaniassa tuntui hiemnan arveluttavalta idealta, mutta pääkaupungin jäädessä taakse huomaamme, että liikenne on varsin maltillista ja matka Jerashiin sujuu ongelmitta. Huoltoasemallakin palvelu pelaa sen verran hyvin, ettei meidän tarvitse nousta edes autosta ulos.
Jerashin forumia eli keskusaukioita ympäröi näyttävien pylväiden rivistö.
Löydämme pysäköintipaikan aivan Jerashin raunioiden tuntumasta ja noustessamme ulos ilmastoidusta autosta huomaamme, että eilisen pienen koleuden olevan muisto vain. Aurinkorasvalla pohjoista hipiää suojatessamme ohitse talutetaan niin hevosia kuin kameleitakin.
Pylväskäytävä henkii antiikin tunnelmaa.
Jordan Pass osoittautuu kelvolliseksi myös Jerashissa ja niinpä meidän ei tälläkään kertaa tarvitse erillisiä pääsylippuja ostaa. Alueen kartaa ensi kertaa vilkaistessani huomaan, että tämä yksi maailman parhaiten säilyneistä Rooman valtakunnan aikaisista kaupungeista on myös hämmästyttävän laaja.
Aloitamme tutustumisen alueeseen astumalla sisään valtavasta Hadrianuksen portista, joka on aikanaan ollut vielä tuplasti korkeampi ja jättimäisillä puuovilla varustettu. Jenni tosin luulee, että olemme ajaneet tänne vain kyseistä porttia katsomaan, joten hänelle alueen suuruus on vielä suurempi yllätys.
Cardo Maximus on Jerashin pääkatu.
Portin takana odottaa muinainen hippodromi, jonka hiekkakenttä on toiminut kilpa-ajojen näyttämönä. Hippodromin sivuitse kulkeva parisataa metriä pitkä kellertävästä kalkkikivestä tehty tie johtaa Jerashin varsinaiselle eteläiselle portille.
Maanjäristykset ovat aikojen saatossa tuhonneet mm. Jerashin pylväitä.
Kohta eteemme aukeaa muinaisen kaupungin keskuksena toiminut forum eli valtava koristeellisten pylväiden reunustama aukio. Pylväät reunustavat myös eteenpäin jatkuvaa, peräti 800 metriä pitkää Cardo Maximus -katua, jota lähdemme seuraamaan. Johtuuko sitten alueen laajuudesta vai ajankohdasta, mutta tungosta on paljon vähemmän kuin olin pelännyt.
Taustalla kohoavat Artemiin temppelin pylväät .
Artemiin temppelille johtavia portaita astellessani saan ensimmäistä kertaa kunnon näkymän myös alhaalla levittäytyvään tämän päivän Jerashiin. Siinä missä Roomassa rauniot ovat monesti modernin kaupungin puristuksessa, on Jerash tässä mielessä ilahduttavan eristyksissä oleva kokonaisuus.
Portailta avautuu näkymää moderniin Jerashiin.
Kokonaisuuden laajuus on myös helppo hahmottaa kukkulalta, jolla Artemiin temppeli sijaitsee. Aivan pohjoisportille asti emme viitsi kävellä, sillä meidän pitää ehtiä tänään vielä majapaikkaamme Kuolleellemerelle ja mielelläni ajaisin tuon pätkän valoisaan aikaan.
Talsimme raunioiden yläpuolista niittyä pitkin takaisin kohti forumia ja käymme vielä kipuamassa pienelle kukkulalle vilkaistaksemme eteläistä teatteria, jossa viritellään parasta aikaa äänentoistojärjestelmää jonkinlaista tapahtumaa varten.
Eteläisen teatterin liepeiltä avautuu upeat näkymät keskusaukiolle.
Kukkulan pylväiden juurelta avautuu myös upeat näkymät forumiin ja taustalle levittäytyvään moderniin kaupunkiin. Aika kuitenkin rietää ja matkaa Kuolleellemerelle on 90 kilometriä. Teiden tasosta kun ei ole oikein minkäänlaista tietoa, on parempi kavuta suosiolla takaisin vuokra-auton ratin taakse.
Vanhaa ja uutta Jerashia.
Alkumatkaan osuu yksi läheltä piti -tilanne, kun tien varresta liikkeelle lähtenyt auto kiilaa eteemme ilman vilkkua ja olen väistöliikettä tehdessäni ajautua takana tööttävän kuorma-auton ajolinjalle. Säikähdyksellä tuosta kuitenkin selvitään.
Jerashin roomalaisrauniot muodostavat laajan kokonaisuuden.
Seuraavaksi alamme epäillä Google Mapsin luotettavuutta, kun se ajattaa meidät yhä pienempiä teitä läpi mäkisen asuinalueen. Vaan ajaapa tuolla bussikin ja toden totta reitti päätyy lopulta kohti Kuolluttamerta johtavalla tielle.
Pieni tauko matkalla kohti Kuolluttamerta.
Muutaman pienen kylän ohitettuamme olemme Wadi Shueibin jokilaaksossa ja tällä kertaa apukuskin paikalla istuvaa Jenniä alkavat hirvittää korkeuserot. Vaan kun tässä ollaan kohti maapallon alhaisinta paikkaa menossa, niin nuo kuuluvat toisaalta asiaan. Tie laskeutuu lopulta aivan joen tuntumaan, joka näyttää olevan paikallisten perheiden keskuudessa suosittu retkipaikka.
Holiday Inn Resort -hotellin löytäminen ei loputa olekaan aivan niin yksinkertaista kuin saattaisi olettaa. Lisäksi Israelin rajan läheisyyden vuoksi rantatiellä on useita poliisin tarkastuspisteitä, joista suurimmasta osasta selviämme kuitenkin ongelmitta.
Holiday Inn Resortin allasbaari, auringonlasku ja ansaitut juomat.
Edestakaisin ajelu ja tatuoidut käsivarteni saavat silti erään konstaapelin tiuskimaan usemman kerran ”what is this?” ja ”what are you doing?” vastauksia sen kummemmin kuuntelematta. Saamme joka tapauksessa myös paikkansa pitävät ajo-ohjeet ja lopulta alueen lukuisista hotelleista se oikea kohoaa edessämme.
Vastaanotto perillä onkin sitten mitä lämpimin ja sujautettuamme laukkumme turvatarkastuksen läpi hotellin aulaan, lähtee henkilökunta jo kärräämään niitä kohti huonettamme. Ehdimme vielä sopivasti allasbaarin puolelle nauttimaan kylmästä oluesta ja upeasta auringonlaskusta.
Allasosasto on hiljentynyt illan myötä.
Jennin lähtiessä huoneeseen suihkuun, tilaan vielä toisen tuopin ja huomaan vasta tässä vaiheessa, että nuohan maksavat rapsakat 10 euroa laaki. Vaan eipä sitä liian usein tule tällaisissa puitteissa huurteista nautittua, joten menkööt.
Jordanialaisen pienpanimon olutta ja paikallista punaviiniä.
Kuolleenmeren rantakaistaleella on käytännössä ainoastaan hotelleja, joten illallisen suhteen on tyydyttävä oman hotellin tarjontaan. Ruoka ja palvelu eivät päätä huimaa, mutta saammepahan sentään paikallista juomaa, sillä Jenni tilaa jordanialaista viiniä ja minä jordanialaisen pienpanimon vaalean ale-oluen. Ja toki myös pöydän alle hiipinyt kissa saa osansa ateriasta.
Seuraava artikkeliKahlailua Wadi Mujibin kanjonissa ja kelluntaa Kuolleessameressä
Täytä tietosi alle tai klikkaa kuvaketta kirjautuaksesi sisään:
Sähköpostiosoite (pakollinen) (Osoitetta ei koskaan julkaista)
Olet kommentoimassa WordPress.com -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Olet kommentoimassa Twitter -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Olet kommentoimassa Facebook -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Muodostetaan yhteyttä palveluun %s
Ilmoita uusista kommenteista sähköpostilla.
Ilmoita uusista artikkeleista sähköpostilla.
🌎: 🇪🇨 / 📅: September 2018
🌎: 🇪🇨 / 📅: September 2018
🌎: 🇰🇿 / 📅: July 2017
🌎: 🇰🇿 / 📅: July 2017
🌎: 🇰🇿 / 📅: July 2017
🌎: 🇰🇿 / 📅: July 2017
© 2018 IHAN KARTALLA. ALL RIGHTS RESERVED.
Risteilyn jälkeinen päivä Puerto Baquerizo Morenossa
Create a website or blog at WordPress.com Teeman Karuna on tehnyt Automattic.
Already have a WordPress.com account? Log in now.
View post in Reader
%d bloggaajaa tykkää tästä: