fi fi fi fi de en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi nl fi fi fi ms fi eo cs fi fi fi fi de fi cs fi fi es fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi pt fi fi it fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi en fi fi en fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fi fi fr fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi en en fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi lt fi fi fi
Raha ei tee onnelliseksi, mutta rahattomuus v*tuttaa.: helmikuuta 2014
Olen kolmekymppinen typeristä veloistaan niskalenkin ottanut nainen. Maksoin 14 000€ turhaa velkaa pois 33 kuukaudessa. Lottovoiton haaveilu on loppunut jo aikaa sitten. Blogi kertoo asuntolainan maksusta ja taloudellisesta tasapainoilusta. Toiveena on tasapainoinen talouselämä ja säästäminen.
Tänään tuli VIIMEINEN tuki. Tsadam!
Viikon verran edellä olen 52:ssa.
Osa laskuista on maksettu ja viikkorahat nostettu. Nyt voikin hyvillä mielin odotella ensimmäistä palkkapäivää :)
Lähettänyt Taina klo 10.57 2 kommenttia:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Huomaan sen hiipivän lähelleni. Välillä se on kauempana ja välillä lähempänä. Välillä se hiipii niin hiljaa, etten yhtään edes osaa ajatella sitä, kun sitten yht´äkkiä huomaankin sen olevan aivan seläntakana tai jopa silmien alla.
Normaalistihan tämä olisi oikein hyvä asia. Nyt se on paha!!! Kyse on taloudellisesta huolettomuudesta, joka itseasiassa ei olekkaan huolettomuutta vaan huikentelevaisuutta.
Työt alkaa ensi maanantaina ja ajattelen ensimmäistä palkkaa vaikka se ei ole vielä tilillä.
Olen ajatellut tulevaa palkkaa ja surffaillut Elloksen sivuilla.
Olen ajatellut tulevaa palkkaa ja surffaillut Finnairin sivuilla.
Olen ajatellut tulevaa palkkaa ja surffaillut kesän festareiden verkkosivuja.
Tuhmuuksieni sovittamiseksi päätin palauttaa itseni maanpinnalle tekemällä syväluotaavan analyysin opintovapaan aikaiseen rahatilanteeseeni ja toisin sanoen paljastaa myös, että millainen kokonaistilanne on nyt.
Ja tietenkin se tärkein, mitä olisin voinut tehdä toisin?
Lähettänyt Taina klo 12.45 Ei kommentteja:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Terveisiä ulkomailta! Loma on ollut antoisa ja halpakin. Olen vieraillut ystäväperheeni luona ja rahaa kului lentolippuihin 200€ (kyseessä oli tarjous, normaalisti ne maksaa n. 500€). Ostelin heille toivottuja tuliaisia kuten xylitol hammastahnaa ja suomeksi puhuttuja lasten elokuvia, ruisleipää ja niin edelleen. Tuliaisiin humpsahti n. 150€, mutta täällä ollessani en ole maksanut mistään. Minut haettiin kentältä ja majoitun heidän vierashuoneessaan ja kaikkialla missä olemme käyneet on tuttavani maksanut kaikki kustannukset. Rahaa olen tarjonnut, mutta ei ole kelvannut. Kuitenkaan minusta ei ole ollut kuluja tuon 150€ edestä, joten kai tämä on sitten ihan ok.
Havahduin vain tänään jälleen "lomapäivän" viettämisen yhteydessä siihen, millaisia asioita itse matkustamisessa todella arvostan.
Tänään käytiin rantakadulla alppien juurella, kylpylässä, linnassa ja lounaalla. Missä minä todella viihdyin? Rantakadulla. Niinpä. No, pienet sankarit jotka matkaseurueessamme viipottivat, nauttivat varmasti huvituksista. Nukkumaan mennessä kysyin kummityttäreltäni; Mikä oli päivässä parasta? Vastaus oli luonnollisesti se leikkipuisto siinä rantakadulla. Aivan.
Matkustelu ja asioiden kokeminen, ei aina tarvitse olla joidenkin kuuluisten asioiden näkemistä.
Yksi ystäväni joskus sanoi, että matkailu kulttuurikohteisiin, kuten museoihin, on menettänyt hänelle merkityksensä. Vastaava informaatio ja kokemus on hänen mukaansa saatavissa internetistä. Yhtä läheisen kokemuksen hän saa läppäriltä kuin lasin takaa.
Kulttuuri, ilmasto, maisemat ja ihmiset ovat itselleni pääsyitä matkustamiseen. Ja niistä aion jatkossa pitää vielä tiukemmin kiinni. Miksi ravaisin joitain paikkoja jotka on "must see", jos ne eivät itselleni kuitenkaan sitä ole?
Lähettänyt Taina klo 12.04 6 kommenttia:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Tunnisteet: pohdintaa, tunnustuksia, yllätys
sunnuntai 16. helmikuuta 2014
Siinä on kysymys jota olen lähiaikoina pohtinut todella paljon. Kenelle minun tekisi mieli kysymykseni esittää? Muutamalle bloggaajalle! Blogien maailmassa yksi asia on varsin harmillinen. Bloggaaja voi kadota koska vaan. Matkan varrella olen päätynyt lukemaan taloudenhallintaan, velkaantumiseen, säästämiseen, sijoittamiseen ja minimalismiin liittyen lukuisia blogeja. Itseasiassa lukuluettelostani löytyy yhteensä melkein 70 blogia. Valitettavasti kuitenkin niistä vain kymmenkunta on sellaisia joihin tulee säännöllisesti merkintöjä.
Matkan varrella osa bloggaajista on kertonut jäävänsä tauolle. Hups, kahden kuukauden luvattu tauko on muuttunut kahdeksaksi ja pian blogi onkin poistunut ilman selityksiä. Tai sitten blogi vain poistetaan ilman taukoja tai mitään. En tiedä olenko ajatuksineni poikkeuksellinen, mutta itseäni tämä kiukuttaa. Kiukuttaa siis sillä tasolla, että olen jotenkin ehtinyt kiinnostua ja innostua toisen projektista ja koska fiilis on vahvasti se, että ollaa samassa veneessä on olo vähän puulla päähän lyöty. Mutta tätä toisaalta bloggaaminen juuri onkin. Et ole vastuussa kenellekään.
Ennen kaikkea kuitenkin mieleni valtaa kysymys. Mitä kuuluu? Kuinka sitten kävi? Pääsitkö tavoitteisiin blogin lopettamisesta huolimatta?
Lähettänyt Taina klo 5.14 7 kommenttia:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
lauantai 15. helmikuuta 2014
Tervetuloa lukemaan triptyykkini ensimmäistä osaa. Tämä otsikko sai äänestyksessä eniten ääniä ja on nyt siis kolmiosaisen julkaisusarjani ensimmäinen osa. Tämä teksti voisi käsitellä sitä, mitä tavaroita ihminen tarvitsee, mutta ei käsittele. Tässä tekstissä pohditaan sitä, mitä ihminen ihan oikeasti tarvitsee.
Ulkoasiainministeriö toteutti vuonna 2008 Mitä ihminen tarvitsee? -kampanjan, jonka tavoite oli herättää ihmiset ajattelemaan omia arkisia valintojaan ja niiden vaikutuksia muualla maailmassa elävien ihmisten elämään. Kampanja otti vahvasti kantaa ihmisten kulutustottumuksiin ja siihen kuinka oikeastaan ihmisen perustarpeet ovat vesi, ruoka ja suoja. Tämän jälkeen meidät täyttää halu. Jos kaikki kuusi miljardia ihmistä, eläisivät maailmassa samalla tavalla kuin suomalaiset tarvitsisimme muutaman maapallon lisää kattamaan kulutuksemme kustannukset.
Tavara ja omaisuus on vain yksi näkökulma pohtia sitä, mikä on ihmiselle tarpeellista. Ulkoasianministeriö selvittikin meille jo muutaman perustarpeen (vesi, ruoka ja suoja). Jos menemme yhtään syvemmälle asiaan, voimme havaita, että ihminen tarvitsee vielä paljon muutakin.
Jos asiaa pohtii filosofiselta näkökulmalta, ei Platonia, Spinozaa ja kumppaneita tarvitse kauaa kahlata kun voi todeta, että ihminen tarvitsee arvostusta, itsenäisyyttä, turvallisuutta, kokemuksia ja ymmärrystä.
YK:n ihmisoikeuksien julistus on loistava asiakirja jota lukemalla voi aina hetkellisesti pohtia omaa yhteiskuntaa ja sen toimintaa ja suhdetta maailmaan. YK:n ihmisoikeuksien julistuksen jälkeen lista kasvaa. Moni ihmisoikeuksien julistuksen kohdista menee myös filosofien termien alle, mutta tarpeita on lisää; tarve tehdä työtä, saada päättää omasta kehostaan, avioitumisestaan, omaisuudestaan. Suosittelen. Kannattaa lukea. Helpoiten teet sen tässä osoitteessa.
Maslow´n tarvehierarkian mukaan tarvitsemme ensin perustarpeet, jotka tulee tyydyttää, jonka jälkeen ihminen alkaa etsiä tyydytystä ”korkeammille” tarpeille. Korkeammat tarpeet ovat kuitenkin niitä jotka mielestäni ovat paljon perustarpeita inhimillisempiä.
Maslow kuitenkin itsekin totesi myöhemmin, että tarpeiden tyydytys ei välttämättä etene hierarkkisesti, vaan mikä tahansa tarvetyyppi voi korostua riippumatta ”alempien” tarpeiden tilasta. Maslow’n tarvehierarkian mukaan fysiologiset tarpeet ovat kuitenkin ensisijaisia.
Kun omat perustarpeeni ovat kunnossa huomaan haluavani ylempien tasojen asioita aktiivisesti, mutta silloin kun jollakin tasolla puutteita esiintyy, katoaa kiinnostus ylempiä asioita kohtaan, vaikka ne voisivatkin ehkä itse asiassa toimia lääkkeenä puutteeseen ja sen käsittelyyn. Olenko hakenut taloudellisesti haastavissa tilanteissa vahvistusta ylemmistä kerroksista, vai hakannut päätäni seinään rahattomuuteni kanssa ja alistunut osaani? Niinpä.
Maailma on viisaita ihmisiä täynnä ja kaiken edellä mainitun allekirjoitan, vaan uskon myös siihen, että jokainen meistä kulkee omaa matkaansa tässä yhteiskunnassa ja erilaiset elämäntilanteet ja vaiheet pitävät sisällään erilaisia tarpeita.
Mitä ihminen tarvitsee? Mitä minä tarvitsen?
Matkan varrella olen paljon pohtinut, että millaista tavaraa tai omaisuutta tarvitsen. Kuitenkin huomaan, että suurin omaisuuteni löytyy sisältäni. Tunteet, kokemukset, oppi, äly, inspiraatio, intohimo, huumori, arvot ja etiikka. Siinä on tärkein omaisuuteni. Olenhan ihminen.
Lähettänyt Taina klo 6.07 2 kommenttia:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
perjantai 14. helmikuuta 2014
Eilen juhlin kaikessa hiljaisuudessa..
...ystävänpäivän lisäksi montaa muuta asiaa. Yksi niistä asioista oli blogin 2v syntymäpäivä. Tein viime lokakuussa sellaista läpileikkausta, että mitä kaikkea blogissa on kirjoiteltu ja kuinka matkan varrella asiat on muuttuneet. Tuon jälkeen tilanne on pysynyt aikalailla staattisena. Opintovapaan aikana tuloja (ja toki menojakin) on ollut vähemmän ja velkoja ei ole pystytty lyhentämään kovinkaan paljoa. Silti olen ihan ylpeä siitäkin lyhentämisestä, jota olen saanut aikaan.
Töihin meno on nurkan takana. :)
Lähettänyt Taina klo 21.20 2 kommenttia:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
sunnuntai 9. helmikuuta 2014
Eilen vietin hetken vaatehuoneessa. Aiempaan äänestykseen liittyen lupailin tehdä huhtikuussa sukelluksen torieukkona toimimiseen. Suunnitelmana on keväällä laittaa kirppispöytä pistyyn ja miettiä mitä kaikkea myytävää/ kiertoon laitettavaa itselläni voisi olla josta jollekin muulle iloa voisi olla. Ajatuksena tietenkin on, että saisin hankkeestani muutamia miljoonia velkojeni kuittaamiseksi.
Eilen aloittelin varovaisesti kamppeiden kasaamista kirppispöytää varten. Nyt vaatehuoneen nurkassa on yksi ikea -kassillinen vaatetta odottelemassa kirpputoripöytää. Harmikseni ajattelin edellistä raivaushetkeäni viime elokuussa jolloin ahdistuksissani ... tuskissani  .... puhdistautumisvimmassani kaivelin vaatehuoneesta muovikassikaupalla vaatteita kiertoon. Silloin vaatteet menivät kiertoon pelkän lähetyskirpputorin kautta, enkä tienannut niistä penniäkään. Toki ajatus oli silloinkin ihan hyvä, mutta silloin en arvannut jääväni opintovapaalle. Jos tämän olisin tiennyt, olisin toki ne myynyt ja olisin hyvinkin voinut tienata niillä jopa muutamia satasia.
Vaatehuoneeseen jäi mylläämisen jälkeen aika vähän vaatetta. Itseasiassa ehkä 1/4 siitä mitä siellä oli vielä viime kesänä. Vaatehuoneessa on myös kaksi pahvilaatikkoa jossa on lisää vaatteita, mutta niiden käyttöön ottaminen vaatisi hoikistumista. Joku saattaa miettiä miksi ihmeessä säilön liian pieniä vaatteita, mutta tähän on ihan taloudellisiakin syitä. Olen ollut monen kokoinen viimeisen viiden vuoden aikana ja pienimmilläni olen ollut 15kg hoikempi kuin nyt. Laihduin aikanaan rytinällä (45kg) eikä minulla ollut varaa olla ostelemassa koko ajan uusia vaatteita sillä olin korviani myöten veloissa. Kaikkien talvivaatteiden yms. lisäksi ostin vain yhdet farkut/kk. ja lisäksi sitten otin vastaan vaatteita kavereilta. Sitten painoa tuli taas lisää ja nyt sitä taas lähtee. Nyt kun tuntuu, että alan taas olemaan pikkuhiljaa oma itseni pääkoppani sisältä tuntuu, että alkaa olla voimavaroja tuohon kehonhallintaankin. Kevättä kohden on aina helpompaa muutenkin innostua uudelleen monista asioista.
Pikkuhiljaa minulle alkaa hahmottumaan, että vaikka täällä olen pääsääntöisesti lätissyt taloudellisesta kriisistäni ja kaikki rahattomuustuskastelut ovat konkretisoituneet opintovapaan aikana, olen ollut kriisissä.
Kriisi on varmaan osittain ihan kehityksellinen kolmenkympinkriisi, ---ah miten vihaankaan tuota sanaa. Mutta toisaalta siihen on liittynyt monen monta asiaa. Inhottava ilmapiiri työpaikalla. Kokemus siitä kuinka mielekäs työ jota olet motivoituneena ja sitoutuneena luonut pitkän aikaan, valuu merkityksettömänä sormien läpi. Ajatus työpaikan vaihtamisesta. Raha-asioiden kuntoon laittaminen. Tuntematonta kohti loikkaaminen. Haaveet omasta kodista. Opinnot. Kaikki yhteensä ovat olleet loppujen lopuksi aika iso paukku. Kaiken tämän kohtaamiseen olisi edellytykset viisi vuotta sitten olleet huomattavasti paremmat. Pohjalla tässä on varmaan nyt vaikuttanut sellainen perusteellinen turvattomuuden tunne. Perheessäni ja lähipiirissäni on ollut eroa, surua ja sairautta joka on kasvattanut huolen määrää, eikä omista murheista puhuminen ole ollut helppoa.
Nyt taas voin viisaampana katsoa taaksepäin ja miettiä kuinka olisin voinut tämän ehkäistä.
.....mutta siis: Siksi vaatehuoneessa on avaamattomia laatikoita joissa on liian pieniä vaatteita. Nyt käytössä olevista vaatteista löytyi aika paljon tulevaan työhön sopimatonta vaatetta ja sitten toisaalta kulunutta, parintonta ja/tai käyttämätöntä. Muutamia todella kuluneita/rikkinäisiä kenkiä, paitoja ja laukkuja lähti ihan roskiinkin, mutta myös suutarille menevään pinoon päätyi jotakin.
Käyttövaatteita tuntuu nyt olevan todella vähän, mutta oikeasti niitä on ihan tarpeiksi. Hyllyt tuntuvat ehkä tyhjiltä myös siksi, että laitoin isomman osan paidoista henkareihin. Täytettä hyllyille tulee jokatapauksessa vasta pahvilaatikoista. Aiemmin sanoin sitä, että aion satsata uusiin työvaatteisiin satasen. Ostin kolme paitaa (yhden T-paidan ja kaksi pitkähihaista). Kaikki oli alennuksessa ja rahaa meni 43,30€ (silti siis kuitenkin aika kalliita!) ja farkut on vielä metsästyksessä.
Lähettänyt Taina klo 21.36 Ei kommentteja:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Tunnisteet: hups, pohdintaa, suunnitelmia, tavoitteita, tunnustuksia
perjantai 7. helmikuuta 2014
Tänään vierailin Veli velkaisen blogissa tekstilläni "kisaväsymys". Vierailijapostaus oli kiva ja uudenlainen kokemus. Velillä on menossa tehokuukausi jonka aikana hän julkaisee tekstin päivässä. Luvassa on perjantaisten vierailijapostausten lisäksi kaikenlaista muutakin mielenkiintoista. :) Kannattaa käydä lueskelemassa!
Lähettänyt Taina klo 10.26 Ei kommentteja:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
tiistai 4. helmikuuta 2014
Bellaa on jäljellä enää 380€
Jos sinulle on vielä epäselvää mistä tässä on kyse, niin ei muuta kun tänne lukemaan!
Noniin. Tammikuu tuli ja meni. Bellalle tapahtui kuin tapahtuikin jotakin :)
Tammikuun lyhennyksiin olen ihan kohtalaisen tyytyväinen.
Anselmin kukistamiseen meni 76 päivää.
Bellaan on nyt käytetty 39 päivää.
Matkaa on vielä jäljellä hyvin paljon. Odotan kuin odotankin töitä ja palkkaa. Ihan oikeaa palkkaa.. :)
Lähettänyt Taina klo 8.57 4 kommenttia:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
sunnuntai 2. helmikuuta 2014
Tähän alkuun on pakko todeta, että vaikka luulin edellisen olleen se tämän blogin sadas teksti, niin tajusin, että kun tämä lojui luonnoksissa näytti luku satasta. Eli TÄMÄ on se sadas. ;)
Tammikuun piirakka on lopultakin leivottu ja uunista nostettu. Käytin nyt siis uutta laskentapohjaani jonka loin alkuvuodesta exceliin. Kohtia on hyvin monta... Tästä piirakasta on nyt kuitenkin jätetty kokonaan kaikki sellaiset kohdat pois jotka tässä kuussa jäivät nollille.
Koska piirakka suorastaan on suttuisen oloinen, eikä siitä edes saa mitään selvää, on aina järkevää tehdä asiat moneen kertaan, vai mitä? No seuraavaksi siis tammikuun kulutukset vedettynä yhteen väliotsikoihin.
Laskuihin kuului tammikuussa liiton maksu, vuokra, puhelin, iTunes lasku, joulukuun bensat ja kuntosalimaksu.
Ravintolassa kävin luvattoman paljon. Nyt huomaan, että alan laiskottelemaan kun tiedän pian palaavani töihin. Tässä on kahvila ja ruokaravintolalaskuja samassa. Kolme kertaa kävin ulkona syömässä tammikuun aikana omaan piikkiin. Edellinen kerta olikin sitten syyskuussa, eli en nyt mahdottomasti rankkua haluaisi itselleni laittaa.
Ruokaan meni hieman enemmän kuin normaalisti olen ostellut salaattia ja hedelmiä ja siksi kauppakuitit on hiponeet välillä pilviä.
Päivittäistuotteisiin kuuluu ihan vessapaperia ja terveyssiteitä.
Velkaa on lyhennetty hyvin, 50€ ylimääräistä
Tupakkaan meni rahaa vähän yli kolmannes siitä mitä normaalisti
Turhakkeisiin kuuluu limppari, alkoholi jne. Do I need to say more?
Säästöön meni kanssa enempi kuin nyt opintovapaan aikana muuten.
Muut kulut on paketin lähettämisestä ja allergialääkkeistä
Ostinpa käsilaukun. Olin paha. paha. paha. paha. Mutta se on mun uuden työn uusi laukku. Nih!
Yhteensä kustannuksia tammikuussa oli 1406,06€ ja hirveä matemaatikko ei varmaankaan tarvitse olla huomatakseen, että mun 1189€ tuloilla takkiin tuli tammikuussa 217,06€. Eihän tuo nyt fiksua ole, että säästää/maksaa joustoa reilusti alkuun ja sitten päätyy elämään visalla. No mutta nyt meni näin. Tänään siis maksoin 217,06€ visalaskua. Toisin sanoen ongelmaa siirretty (ei vaan. Menen nostamaan säästöstä sen puuttuvan summan tilille.
Käsilaukun puolustuspuheenvuoroksi on pakko sanoa, että sain sen tuntuvalla alennuksella. Kaverini osti sen henkilökunta-alennuksellaan joten 56,00€ käsilaukku maksoi minulle 30€. No ei kai tämä puolustus itsessään riitä, mutta sanottakoon vielä, että minähän en ole ostanut itselleni mitään elokuun jälkeen. Joten tämä ehkä nyt hyväksytään? Vai hyväksytäänkö?
Helmikuusta on pakko sanoa sen verran, että luvassa on matkustelua. :) Onneksi säästössä on pikkuisen rahaa. Nyt opinnot rullaa ihan tappavaa tahtia joten en ole lisätöitäkään tehnyt mistä tiliä olisi odotettavissa. Muutama opetuskeikka on ollut, mutta niidenkään rahat tuskin tulee ennen matkaa. Matkalla kulut on juuri sellaiset kuin millaisiksi ne teen. Menen kylään ystävän luo joten hotelleista tai muista en joudu maksamaan. Taksit ja muut vastaavat voivat kuitenkin tuottaa yllättäen pitkänkin pennin.
Uuteen työhön valmistautuminen vaatii myös muutamia taloudellisia hankintoja. Nimittäin vaatteita. Vanha työni on ollut sellainen, että pukeutumiseni on ollut hyvin vapaata. Kaikkea kauluspaidoista rennompaankin vaatetukseen, mutta työssä käyttämäni vaatteet ovat vähän turhan "siistejä" uuteen työhöni. Uudessa duunissa tarvitaan hajuttomuutta, mauttomuutta ja järkevyyttä. Ostoslistalla on siis ainakin yhdet farkut ja muutama T-paita mallinen pitkähihainen. Näihin ajattelin sijoittaa yhteensä 100€ ja sitten kun työstä alkaa palkkaa kertymään, voin alkaa karsimaan vaatekaapistani vanhoja "erikoisempia" vaatteita ja ostaa tilalle tavallista. Realiteetti esimerkiksi on etten uuteen työhön mene suorat housut jalassa kuin kerran vuodessa.
Lähettänyt Taina klo 11.09 Ei kommentteja:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Äänestys on vihdoin ja viimein päättynyt! Kaikenkaikkiaan ääniä annettiin hurjat 103! Kolme eniten ääntä saanutta kirjoitusta toteutetaan kevään aikana. Julkaisen aina kuun puolivälissä yhden kirjoituksen tästä listasta. Nyt nimittäin huomasin, että minulla on sen verran monta kisaa ja vetoa menossa, että alkukuu täyttyy ihan normaaleista raportoinneista oikein helposti. Huomenna on luvassa tammikuun yhteenveto ja pian voisin myös vilauttaa mitä kuuluu 52 viikon säästöhaasteelle.
Tämän juttusarjan nimi on yksinkertaisesti asiaa, sillä tuntuu, että blogi täyttyy höpinöistä noin niinkuin muuten. Asiallisiksi kirjoitukset muuttuvat, kun kirjoitan niitä pidemmän aikaa, enkä julkaisekkaan niitä heti sormien irrottua näppäimistöltä. Pohdintaa on siis luvassa.
"Mitä ihminen tarvitsee" (51 ääntä) julkaisupäivä 15.2.2014
"Hullut säästövinkit" (42 ääntä) julkaisupäivä 15.3.2014
"Taina torieukkona" (27 ääntä) julkaisupäivä 15.4.2014
Edit: Huomasin muuten juuri, että tämä oli blogini sadas kirjoitus. :)
Lähettänyt Taina klo 6.09 Ei kommentteja:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Uudemmat tekstit Vanhemmat tekstit Etusivu
#piirroshaaste 52 asiaa asuntolaina bloggaamisesta budjetti elämäntavat HAASTE historia huolestuttaa hups hyväntekeväisyys kekseliäisyys kotiprojekti kuluseuranta loma lukijan toive löpinää muiden blogeista opintovapaa ostos palkkapäivä pohdintaa rahavapaat remonttibudjetti seuranta sijoitus suunnitelmia säästäminen tavoitteita tositelkkaria triptyykki tunnustuksia tupakoinnin lopettaminen unelmia valaistus velkakatsaus verkkopankki vinkkejä yllätys
Sivun näyttöjä viimeisen 30 päivän aikana
Eilen juhlin kaikessa hiljaisuudessa..
27.09.2022 PÄÄTÖS TYÖKYVYTTÖMYYSELÄKKEESTÄ "HYLKY"
Osakkeet tuottavat huonommin kuin riskitön korko
New book, Cycles for Investor published in Amazon
VelatOn - Kohti velatonta elämää ??
Sijoitusvuosi 2021 ja kohti vuotta 2022
P.Ohatta - Kolmevitosena eläkkeelle
Decorating a Cottage: Safety, Style and Selected Material
LG G2 (D802) – Design Stylish
Minä en shoppaa enää - Vuodatus.net
33-vuotias äippä kahden tenavan kansa
La Belle et la bete (2014)
Lauta kerrallaan... Säästämistä pikkuhiljaa kohti omia asetettuja tavoitteita
Kesähelteet ja pienet pintaremontit
My blog of not buying it
Juhlin ostolakkoani ostamalla pitsan ja siiderin
Näytä 5 Näytä kaikki
Teema: Vesileima. Teeman kuvien tekijä: friztin. Sisällön tarjoaa Blogger.