fi fi fi fi en en fi fi fi fr fr fi fr fi fi en fr fi en fi fi en fi fi fi fi fi fi fi da fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi gl et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi hbs_lat en id fi et id fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi sq tr en fi hbs_lat fi en ceb fi fi fi fi fi en cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi es fi fi fi hbs_lat fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en en fi es en fi en en
Jenni's lullaby: 10 vuotta yhdessä
Perhosia vatsassa, hengitysvaikeuksia toisen ollessa lähellä, tuhat tekstiviestiä kuukaudessa (voikun olisikin ollut Whatsapp silloin), päivittäiset mesekeskustelut heti koulun jälkeen jatkuen yömyöhään, välitunnilla vaihdettuja katseita, kipinää, jännitystä, ujoja hymyjä,  kädestä kiinni pitäminen ensimmäistä kertaa koulussa, ensisuudelma, välitunnilla vaihdetut suukot, kouluvihkojen ja päiväkirjojen koristeleminen sydämillä, rakkauslaulujen kuuntelu, ensimmäisen kerran sanotut "rakastan sua", epävarmuus siitä kestääkö tämä, kelpaanko. Siinä muutama asia, jotka kuvaavat hyvin mun ajatuksia ja tapahtumia 14 ja 15 -vuotiaana, kun Timon kanssa tutustuttiin paremmin ja alettiin seurustelemaan. Kun kirjotan tätä, niin kyyneleet valuu ja pystyn hyvin palaamaan näihin tapahtumiin muistoissani. Liian usein nää vaan unohtuu arjen keskellä. Mä en todellakaan ajatellu sillon teininä, kun alettiin seurustella, että "tässä ois nyt tää mun tuleva aviomies". Elin silloin hetkessä ja laskin viikkoja ja kuukausia, mitä ollaan oltu yhdessä.
Nyt kuitenkin tuosta kaikesta on kulunut kymmenen vuotta, minkä tiedostan, että tässä iässä se on paljon. Ja paljon on myös mahtunut tähän kymmeneen vuoteen. Paljon iloa, naurua ja vaikeitakin hetkiä. Kaikille meidän suhde ei ole ollut mieleinen, meidän eroakin on toivottu ja jonkin verran on myös sabotoitu. Se kuitenkin kertoo enemmän heistä kuin meistä. Vastoinkäymiset tekee ihmisestä vahvempia ja ne ovat vain hitsanneet meidät enemmän yhteen. Ollaan alusta asti oltu Timon kanssa kuin paita ja peppu ja harvemmin meitä on nähnyt erillään.
Se mikä meidät on sitten pitänyt yhdessä tähän päivään asti, on mun mielestä avoimuus, luottamus, toisen kunnioitus ja yhdessä tekeminen. Me ei salata toisiltamme mitään, eikä ole asiaa, mistä ei voisi toiselle sanoa. Avoimuus tuo myös luottamusta toiseen, sillä jos toinen on avoin eikä salaa mitään, niin on helppo luottaa toiseen. Kunnioitus näkyy esimerkiksi siinä, että arvostamme toisiamme, hyväksymme toisen sellaisena kuin hän on, hyväksymme toisen tunteet ja mielipiteet, vaikka ne eroaisivatkin omista. Meidän suhteeseen ei kuulu toisen haukkuminen, mitätöinti, piikittely tai nolaaminen toisten nähden ja riitojen tullessa pyydämme ja annamme anteeksi. Me myös tykätään toistemme seurasta niin, että teemme asioita yhdessä ja me myös kuljetaan paljon yhdessä. Käydään esimerkiksi yhdessä ruokakaupassa ja katsotaan yhdessä Salkkareita ja Uutta päivää.
Vaikka me ollaan aina oltu ku paita ja peppu, niin silti nään meidät erillisinä ihmisinä, joilla on omat mielipiteet, kiinnostuksen kohteet ja ajatukset. Tosin mainittakoon tässä, että ollaan todella harvoin eri mieltä mistään! Jos mennään syömäänkin esimerkiksi Subway:hin, niin tilataan patonki aivan samoilla täytteillä. Haha. Sitten itse näen myös vahvuutena sen, että me ollaan seurusteltu niin nuoresta lähtien ja kasvettu samalla yhteen ja koettu paljon yhdessä. Toki asioilla on myös kaksi puolta ja se on ollut myös huonona asiana, koska on ollut niin lapsi monessa asiassa ja epävarma itsestään, enkä minä ainakaan ole mikään täydellinen tyttöystävä ollut.
Isoin asia kuitenkin on asenne avioliittoa ja parisuhdetta kohtaan. Mulle avioliitto on elinikäinen "kunnes kuolema erottaa". Ja se vaatii töitä. Ja vaatii tahtomista. Näin kymmenen vuoden jälkeen ei ole enää niitä samoja ihastumisentunteita kuin aluksi, eikä ole tarkoituskaan. Jos toista katsoisi koko ajan vaaleanpunaisten silmälasien läpi, niin kumppanuussuhde jäisi muodostumatta. Tarkoitus on sitoutua toiseen ihmiseen myös silloinkin, kun on vaikeaa, eikä välttämättä löydä enää sitä ihmistä, johon joskus on ihastunut. Toista ei tulisi silti monien vuosien jälkeenkään pitää itsestäänselvyytenä vaan sitä rakkautta tulisi näyttää monin eri tavoin. Oon ihan varma, että jokainen haluaa tuntea olevansa haluttu, rakastettu ja kumppanin ykkösvalinta edelleen monien vuosien jälkeenkin.
Itse näen myös, että rakkaus on tietysti tunne, mutta se on myös päätös. Sehän on ihan täys fakta, että maailmasta löytyy aina parempi, hauskempi, kauniimpi, komeampi ja seksikkäämpi ihminen kuin se sun oma kumppanis, koska eihän kukaan ole täydellinen. Olen kuitenkin päättänyt naimisiin mentäessä, että Timo on se mun "oikea" ja olen päättänyt pitää hänet parhaimpana, komeimpana ja seksikkäämpänä kuin kukaan muu.
Oon iloinen siitä, että mun vierellä on ihminen, jonka seurassa pystyn olemaan täysin oma itseni. Timo tietää mun menneisyyden, mun virheet, mun heikkoudet ja silti on mun vierellä. Ja on ollu jo kymmenen vuotta. Tästä on hyvä jatkaa.
Matkaan jos lähtee, niin matkalla haavoittuu
ja tulisena hehkuvat vasket himmeiksi kolhiintuu.
Olkoon niin, olkoon niin, mä tahdon elää sen kaiken
Category: ajatuksia, lifestyle, oma elämä
Essi20. marraskuuta 2016 klo 9.18
Aivan ihanasti kirjoitettu teksti <3
Jenni/Jenni's lullaby21. marraskuuta 2016 klo 10.44
tansski@gmail.com20. marraskuuta 2016 klo 11.29
Oi ihana teksti! Paljon onnea 10-vuotisen yhteisen taipaleen johdosta ja siunausta ja rakkautta tuleviin kymmeniin <3
Jenni/Jenni's lullaby21. marraskuuta 2016 klo 10.45
Selina \ Kun äiti kelaa20. marraskuuta 2016 klo 12.16
Ihana postaus ja voi teitä ihania! Lämpimät onnittelut ja paljon yhteisiä vuosia lisää! <3 <3 <3 <3 <3 <3 <3 <3 <3 <3
Jenni/Jenni's lullaby21. marraskuuta 2016 klo 10.45
Kiitos, ajattelin et vois kirjottaa vähän syvällisemmän tekstin välillä. :')♥
Anonyymi20. marraskuuta 2016 klo 22.36
Tää oli huippu postaus ♥ Onnea teille!
Jenni/Jenni's lullaby21. marraskuuta 2016 klo 10.46
Kiva, että tykkäsit! Kiitos♥
Anni21. marraskuuta 2016 klo 7.43
Onnea pitkästä yhteisestä taipaleesta! Todella kauniita sanoja, kunpa itsekin saisi kokea vielä vuosien päästä tuollaista rakkautta ja onnea :)
Jenni/Jenni's lullaby21. marraskuuta 2016 klo 10.48
Kiitos paljon! Toivottavasti näin tapahtuisi♥ :)
Venla21. marraskuuta 2016 klo 8.23
Olipa kaunis teksti täyttä asiaa! Onnea teille :)
Jenni/Jenni's lullaby21. marraskuuta 2016 klo 10.48
Kiitos sulle Venla! :)
Kevätsammakko22. marraskuuta 2016 klo 14.51
Ai kauhee kun meinas tulla itku tätä lukiessa. :') Todella hyvin kirjotettu teksti!
Jenni/Jenni's lullaby22. marraskuuta 2016 klo 21.42
Voih, ei ollut tarkoitus itkettää. :') Kiitos! :)
Uudempi teksti Vanhempi viesti Etusivu
Tilaa: Lähetä kommentteja (Atom)
Hei! Olen 27-vuotias nuori nainen Seinäjoelta. Olen vaimo yhdelle miehelle ja äiti kolmelle lapselle (poika 12/14, tyttö 12/16 ja poika 10/18).
Blogistani löytyy ripaus muotia, hyviä reseptejä, kirppislöytöjä, sisustusta, arkea kotiäidin näkökulmasta sekä ennen kaikkea hyvää mieltä. Välillä mennään myös pintaa syvemmälle.
Olen lopettanut bloggaamisen, mutta minut löytää edelleen Instagramista @jennislullaby ja saa yhteyden sähköpostilla: jennislullaby(at)hotmail.com
Luukku 3. Jouluinen Rocky road
Joulu ja suklaa on kyllä ihan ehdoton yhdistelmä, Ne sopii yhteen kuin paita ja peppu. Siksi haluan jakaa teille jouluisen Rocky road...
Sisustukseen sopivat treenivälineet + arvonta
Postaus on toteutettu yhteistyössä Suomen voimistelutuotteen ja KidSpotin kanssa.   Mulla on erityisesti lasten saamisen jälkeen liikun...
Blogin 1-vuotissynttärit ja arvonta
Olin pitänyt aikaisemmin reilu kolme vuotta toista lifestyleblogia, mutta lopettanut sen sitten. Aluksi oli tosi kiva olla ilman bl...
My day 9.11 keskiviikko
CopyRight © | Theme Designed By Hello Manhattan