fi en fr fi fi fi fi fi fi fi fi fi ru th da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi ro fi fi fi fi ru fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi ms fi eo cs fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi en en en
Avoin blogiskelija: Voi hyvää päivää!
skip to main (ir a principal) | skip to sidebar (ir al sidebar)
Sain torstaina haettua kirjastosta geropsykologian kirjan. Laitoin kirjan sivuun sitä edes avaamatta, ja tuumasin että viikonloppuna on aikaa. Tänään sen sitten avasin - ja suljin saman tien.
Oikeasti, onko niihin kirjaston kirjoihin pakko tehdä alleviivauksia, pahimmassa tapauksessa vielä kuulakärkikynällä? Jos ne alleviivaukset on pakko tehdä niin tekee edes lyijykynällä. Lisäksi olisi tavattoman kohteliasta pyyhkiä ne pois ennen kuin palauttaa opuksen. Kiitos! Ei paljoa naamaa naurata, kun kumittaa montasataa sivua alleviivauksia ennen kuin pääsee lukemaan (nihilisti minussa ei voi lukea ennen kuin on poistettu ne ylimääräiset merkinnät mitä vain pois saa). Miltei jokainen lainaamani kirja on ollut alleviivattu, ja osan olenkin sitten ostanut ihan uutena koska kirjaston kappaleessa on enemmän alleviivattua kuin puhdasta tekstiä - usein erivärisillä kynillä, osa vapaalla kädellä ja osa viivottimella vedettynä, reunahuomautuksia...
Kas kun ne asiat, joita siitä kirjasta haetaan ovat hieman erilaisia eri aineen opiskelijoilla. Minä en luultavasti hae sieltä samoja asioita kuin perusterveydenhuollon opiskelija tai tai aikuiskasvatustieteen opiskelija. Jos kirjaa on valmiiksi alleviivattu, niin sitä väkisinkin huomio kääntyy niihin korostuksiin ja sitä kautta mahdollisesti epäoleelliseen tietoon.
Itse en harrasta alleviivaamista edes omiin kirjoihini, koska on keksitty niinkin kätevä merkintätapa kuin teippimerkit. Eivät maksa maltaita, niitä voi käyttää aina uudelleen eikä niistä jää kirjoihin minkäänlaisia jälkiä kun ne irrottaa. Lisäksi kannatettava tapa on vaikka merkitä vihkoon muutama avainsana ja sivunumero, jolla asiaa on käsitelty.
Murr. Olen puhunut. Seuraavaksi etsin pyyhekumin tai kaksi. Kenelle voin lähettää laskun?
6. syyskuuta 2010 klo 15.33
Tuli aika tuttu tunne lukiessani ajatuksiasi alleviivatuista ja muutoin merkityistä kirjaston tenttikirjoista. :)
Minä olen jotenkin onnistunut turruttamaan itseni niin, etten enää juuri kiinnita huomiota toisten tekemiin merkintöihin, vaan vain teoksen omaan tekstiin, kuviin ja muuhun sisältöön. Miten se on mahdollista? Hmm... vaikea selittää.
Annoit Sanna hyvän vinkin tarralappujen käyttämisestä merkitsemisen apukeinona. Yksi toivottava asia on myös se, että yhteisessä käytössä olevaa omaisuutta kohdeltaisiin sitenkin kunnioittavasti, ettei täysi kahvimuki olisi välttämättä ensimmäinen asia, joka on kirjan oikealla tai vasemmalla puolella. :) Itselleni muistuu mieleen tilanne, jossa olen yrittänyt avata erilleen toisiinsa juuttuneita sivuja edellisen lainaajan jäljiltä aika huonolla menestyksellä... Kyseessä ei sillä kerralla ollut purukumi, jonka erinäisistä säilytyspaikoista voisimme jalkakäytävien varmasti vaihtaa mielenkiintoisia havaintokokemuksia. :)
Hyvä keino kirjaston kirjojen osalta on tehdä muistiinpanot itselleen erillisille papereille ja ottaa tärkeimmistä teoksen sivuista kopiot. Näin oppimateriaalia kertyy itselle talteen vielä senkin jälkeiseksi ajaksi, kun tentti on jo ohi ja oppikirja palautettu ilman merkintöjä takaisin kirjastoon.
"Kertaus on opintojen äiti..."
7. syyskuuta 2010 klo 18.25
Ehkä se kuvastaa jotenkin tätä aikakautta, että kirjaston kirjoja ei enää käsitetä samalla lailla yhteisenä omaisuutena kuin silloin joskus vuonna kivi ja kirves kun itse olin lapsi/nuori. Osansa noiden alleviivausten suhteen voi olla silläkin, että edellisen laman ja juustohöyläkuurien jälkeen nykyopiskelijat ovat peruskoulusta saakka tottuneita käyttämään opinnoissaan moneen kertaan alleviivattuja ja muitakin merkintöjä sisältäviä kirjoja. Kirjaston kirjojen suhteen raja siitä kuinka niitä tulisi käsitellä on siitä syystä ehkä hieman hämärtynyt?
Kai sitä on vain itse niin kaavoihinsa kangistunut, ettei pääse yli siitä että alleviivaukset ja merkinnät ärsyttävät, tai sitten kyseessä on harjoituksen puute.
Mukavaa alkanutta opintosyksyä sinulle!
Uudempi teksti Vanhempi viesti Etusivu
Tilaa: Lähetä kommentteja (Atom)
Aikuisopiskelun arkea ja juhlaa
Kokkolan yliopistokeskuksen avoimen yliopiston opiskelijoiden blogi.
Tervetuloa seuraamaan ja osallistumaan keskusteluun!
Oletko nähnyt yliopistokeskuksen aulan uuden taideteoksen?
Ajankohtaista ja muuta aiheeseen liittyvää
Väitöskirja: "`Kyllä minä tästä selviän´. Aikuisopiskelijat koulutustarinansa kertojina ja koulutuksellisen minäpystyvyytensä rakentajina."
Väitöskirja: "Yhteisöllisyys voimavarana yliopisto-opetuksen ja -opiskelun kehittämisessä"
Lue etäopiskelun vastuusta ja vapaudesta tästä Taloussanomien artikkelista.
Väitöskirja: "Avointa väylää maisteriksi - tutkimus avoimessa yliopistossa opiskelleista ja väylän kautta korkeakouluun tulleista opiskelijoista"
Väitöskirja: "Pitkä opintie. Aikuisiällä suoritettu yliopistotutkinto ja koulutuksellisen elämänkulun muutos."
Helsingin yliopiston Avoimen yliopiston opiskelijablogi.
Kävijälaskuri (maaliskuusta 2010 lähtien)
Aurinko paistaa aina, joskus vaan pilvet on hiukan...
Copyright © 2010 Avoin blogiskelija | Designed by Get a Custom Design
Blogger Templates by Blog and Web