fi fr fi fi fi sv fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fr fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi es fi fi fi da fi hbs_lat et fi fi fi pt fi fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi it pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi pt fi fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi jv pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi pt fi fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi it pt fi fi fi fi hbs_lat et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi it et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi eo pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi hu et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi pt fi fi fi fi pt fi fi fi fi fi it et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi en pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi fi pt fi fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi fi pt fi fi fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi jv pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi fi et fi fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi fi et fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi fi et fi fi fi fi et fi fi fi fi et fi fi fi fi fi fi de fi de fi fi fi fi eo cs fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fr fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi ms en en
Kumppaniksi koiranainen? - K U J E M I E L E N
Teksti on saanut jatkoa! Lue "vaimoksi koiranainen" TÄÄLTÄ!
Selailin joutessani heppablogeja, törmäten matkan varrella tähän postaukseen, joka sai huumoripäätteeni heti värisemään villisti. Olen aina vitsaillut, ettei koiranaista ymmärrä kuin toinen samanlainen, ja olen miettinyt miten hulluna kansakuntana tavan tallaaja tällaisia akkoja oikein pitää. Innostuinkin ajatuksesta sen verran, että päätin kirjoittaa huumorimielisen postauksen aiheesta "deittiseurana koiranainen". Pahoittelen jos huumori ei uppoa juuri sinuun, mutta toivon tekstin tuovan hauskuutta joidenkin päivään, sillä tekstiä oli mieltäylentävää kirjoittaa!
Paetako heti vai pitääkö kynsin hampain kii?
Heti ensialkuun on määriteltävä, mitä eroa on "koiranaisella" ja koiranaisella. Koirien lukumäärä ei vielä tee ihmisestä elämäntapakoirailijaa, vaikka sillä voikin olla oma vahva osatekijä tässä monimutkaisessa persoonaprosessissa. Koiranaiseksi voi itseään luonnehtia tavan Liisa, joka aamukahvin jälkeen käy Mustin kanssa aamupissalla, töiden jälkeen pukee lenkkitossut jalkaan hölkätäkseen Mustin kanssa piristävän päivälenkin ja joka iltakävelyn jälkeen nappaa Mustin kainaloon katsomaan yhdessä "Pretty woman":ia telkkarista kolmoselta.
Oikea koiranainen sen sijaan häkeltyisi Liisan käytökselle, kurtistaisi kulmiaan epämukavuuden tunteessa. Oikea koiranainen tietysti lenkittää koirat ennen aamukahvia, koska oman Muffen hyvinvointi menee oman kofeiinipäänsäryn edelle. Oikea koiranainen karkaa töistä mahdollisimman aikaisin, jotta ehtii käydä kaupasta ostamasta lihapullia, sillä hän ehtii vain napata koiran ja tavarat pilistääkseen yhteen tai useampaan treeniin yhdessä koiransa kanssa. Elokuvatuokiosta ei arkena oikea koiranainen edes unelmoi, sillä treenit venähtävät aina yliaikaa, koira pitää venytellä ennen nukkumaanmenoa ja mahdollisesti pestäkin, jos se on juossut kaikki mahdolliset ja mahdottomat mutalammikot etsiessään ukkoja metsästä. Oikea koiranainen on vain kiitollinen päästessään vihdoin sänkyyn, koska aamulla pitää taas herätä aikaisin, jotta Muffe saa kunnon liikutuksen ennen yksin työpäiväksi jäämistään.
Koiranainen on yleensä helppo tunnistaa. Siis mikäli hänet joskus, kerran kuukaudessa, saa jonnekin muualle viettämään iltaa kuin treenikentälle. Turha odottaa, että löytäisit koiranaisen baarista, sillä varsinkaan nuoremmalla koiranaisella ei ole varaa käydä baarittelemassa. Kaikki roposet kuluvat koiran ruokaan ja treenimaksuihin, puhumattakaan koirien leluista, herkuista ja uusista treenivaatteista. Paras tapa tutustua koiranaiseen on mennä sinne, missä hän taatusti on - ja samalla teet vaikutuksen, koska mikä voisi olla hurmaavampaa kuin kumppani, joka on kiinnostunut siitä mitä koiranainen tekee.
Vaikka koiranaisen treenivaatteet ovat viimeisen päälle, ei kannata odottaa, että hän näyttäisi muotilehden kansikuvaikonilta ensitreffeillänne. Koiranainen saapuisi - jos ystävät antaisivat - mielellään paikalle Berran liivissään ja Salomonin speedcrosseissaan, mutta yleisen paineen vuoksi on repinyt päälleen jotain, joka etäisesti näyttää asialliselta, mutta tuntuu mukavalta päällä. Ja joka ikinen vaate, siis aivan joka ikinen, on täynnä koirankarvoja. Se ei ole myytti, vaan kurja tosiasia, että joudut parhaimmillaan kuorimaan koiranaista valkoisten, punaisten, mustien ja ruskeiden karvojen alta nähdäksesi, minkä väriset hänen housunsa oikeasti ovat.
Koiranainen ei välitä urheilusta - paitsi jos se on agilitya - ja hän ei tiedä, kuka julkimo kaatoi kenetkin. Sen sijaan koiranaisella riittää juttua pitkäksi aikaa psykologiasta, käytösmalleista, kasvatuksesta ja - no, koirista. Mikäli haluaa päästä mahdollisimman nopeasti koiranaisen suosioon, kysyy vaan, mitä Muffelle tänään kuuluu. Kannattaa kuitenkin varautua, että juttu leviää käsiin ja saat samalla nähdä kaksitoista eri kuvaa rakkaasta koirasta koiranaisen kännykästä. Koiranainen kuitenkin rakastaa sitä, että kumppani ottaa elämäntavan huomioon ja pisteesi nousevat hänen silmissään samantien valtavan pisteharppauksen, onnittelut siitä!
Jos ei tykkää viettää aikaa yksin, vaan haluaisi mielellään käpertyä kumppanin kainaloon koko ensikuherrusajaksi, kannattaa opetella. Koiranaisella ei ole aikaa turhaan hempeilyyn, koska treenejä ja koulutuksia puskee joka tuutista. Koirakin pitää viedä fyssarille, rokotuksetkin pitää hankkia, puhumattakaan kasvattajista jotka päivystävät odottavia narttukoiriaan tarkemmin kuin äidit vahtivat lapsiaan hiekkalaatikon reunalla. On siis hyvä tiedostaa jo alussa, että vaikka olisit kuinka hurmaava, komea, kaunis tai viisas tahansa, et mene koiraharrastuksen edelle. Jos edes kerran kehtaat väläyttää "valitse koiran ja minun väliltä"-korttia, lennät pihalle ovesta nopeammin kuin huomaatkaan. Koira oli talossa ennen sinua, eikä se ihan hevillä lähde.
Jos kuitenkin haluat viettää kaiken mahdollisen ajan kumppaniehdokkaasi kanssa, hanki kamera. Tai vähintäänkin opettele kuvaamaan toisten välineillä. Lähtemällä mukaan treeni-ja kisamatkoille valloitat koiranaisen sydämen. Kameran käsittelyn täytyy olla hanskassa siksi, että koiranaisen seuralainen on aina vähintään kuvausvastaava, mielellään myös koiranhoitaja-assistentti. Kiamatkasta on ehkä romanttisuus kaukana, sillä mukanasi on hermoileva, kiireinen nainen, jonka kilpailukirja on hukassa, koira on yltiöinnokas, täytyy katsoa sopivaa kuvauspaikkaa jotta koira on mahdollisimman edukseen tai jotta vaikea kohta radalla taatusti näkyy. Ja vaikka edellisenä iltana koiranaisen silmät kostuivat liikutuksesta, kun ehdotit mukaanlähtöä, kisapaikalla olet vain ja ainoastaan tiellä. Kannattaa siis ottaa retkituoli mukaan ja istahtaa siihen termospullon kanssa. Unohdin nimittäin mainita, että kisapäivät ovat pitkiä. Tosi pitkiä.
Toivottavasti sinulla ei ole ongelmia erilaisten eritteiden tai hajujen suhteen. Paitsi ettei koiranaista inhota liata käsiään, häntä ei myöskään hävetä kertoa päivän eritekokemuksista kesken herkullisen päivällisen. Koiran ulosteen väri ja laatu ovat täysin normaai puheenaihe koiranaisten kahvipöydässä, joten älä tukehdu perunaasi, kun koiranainen aloittaa keskustelun kanssasi sanoilla "Muffen maha ei ollut yhtään niin löysänä kuin eilen." Koiranainen luonnollisesti odottaa saavansa vastauksen sinulta, vaikka samalla hän tietää, ettet sinä tiedä kuitenkaan. Saat siitä huolimatta kuunnella erinäisiä retorisia pohdintoja liittyen koiran ruokaan, terveyteen sekä eläinlääkäriin, joka ei koiranaisen silmissä hallitse työtään kunnolla.
Eritteistä yleisimpiä ovat luonnollisesti kusi, koska koira täytyy kusettaa vähintään kolmesti päivässä. Pennun kanssa on normaalia, että aamulla ensimmäisenä astuu pissalätäkköön. Paska kulkee luonnollisesti käsi kädessä aiemmin mainitun kanssa, etkä halua edes kuvitella elämää kasvattajan talossa. Kymmenen pientä kakkakonetta on juuri niin kammottava ajatus kuin kuvittelet, eikä haju hivele nenää. Mikäli oksennus kammottaa, kannattaa varautua tähänkin, koska koirilla on ominaista oksentaa sänkyyn tai matolle, paikkaan jossa läjä on mahdollisimman paljon tiellä. Ja koiranainen tietysti olettaa, että autat siivoamisessa, koska koiranainen kannattaa tasavertaista parisuhdetta eikä voi sietää sitä, että toinen makoilee vieressä samalla kun hän siivoaa. Joten rätti käteen ja toisella kädellä nenästä kiinni.
Verta tulee paitsi narttukoirien alapäästä uskomattomia määriä n. kaksi kertaa vuodessa juoksujen aikaan (ja se tuoksu on kammottava, usko pois), myös koiranaisesta itsestään. Jos arvostat virheetöntä, kuulasta ihoa, täytyy opetella sietämään lukuisia sinertäviä mustelmia, arpia, verta vuotavia haavoja ja ruhjeita. Milloin Muffe tuikkaa treeneissä polvesta innostuksissaan, milloin oksa repäisee jäljen naamaan metsässä rymytessä ja milloin nilkka menee kompuroidessa agilityradalla. Ja vaikka koiranainen arvostaa sitä, että kannat huolta hänen terveydestään, älä ikinä mene ehdottamaan treenien jättämistä väliin - se ei ole edes harkinnan arvoinen ajatus koiranaisen mielestä. Sulaa hulluutta. Oikea koiranainen juoksee agilityradalla vielä viimeisillään raskaana, maha tuettuna tiukasti, jottei se hidastaisi menoa.
Paitsi että voit unohtaa ainaisen kyhnäämisen kultasi kanssa, voit myös unohtaa kiireettömät viikonloppuaamut. Näet sielusi silmin, kuinka voit suukotella rakkaasi hereille, harrastaa kiireetöntä, rakkauden täyteistä seksiä hänen kanssaan ja sitten syödä terveellisen, pitkäkestoisen aamiaisen hänen kanssaan... Unta kaikki. Todellisuudessa koiranainen herää, ponkaisee ylös ja sitten on jo kiire. Kisat alkaa parin tunnin päästä, koira on käyttämättä. Jos kisoja ei ole, on kuitenkin pitkään nukutut yöunet ja koirat pitää ulkoiluttaa ennen minkään muun asian miettimistä. Kaksin oleminen sängyssä on mahdottomuus, sillä paikalla on aina ylimääräinen, nelijalkainen pyörä, joka haluaa mahdollisimman lähelle ihoa ja pahimmillaan mulkoilee sinua happamasti, kun kosket hänen omistajaansa.
On myös turha odottaa, että illalla rakasteltuasi naistasi hän käpertyisi viereesi nukahtaakseen tuoksuusi ja ihosi lämpöön. Koiranainen pomppaa tällöinkin ylös, siistii itsensä ja lähtee käyttämään koirat viimeisen kerran ulkona. Se siitä romanttisuudesta.
Jos on kuitenkin päässyt niin pitkälle, että on perustanut perheen yhdessä koiranaisen kanssa, on turha olla ajattelematta, ettei se lapsi joudu samaa kokemaan. Koiranaisen jälkikasvu roikkuu jo taaperoiässä milloin jälkikokeessa, milloin lastenvaunuissa agilitykentän laidalla. Lapsen ensimmäinen sana on "koira" ihan vaan siksi, kun sitä äiti päivästä toiseen hokee niin kovasti. Ja kunhan taapero kasvaa, alkaa se kinuaminen omasta koirasta, vaikka niitä talossa on jo kolme - ja äiti on lapsensa kanssa aivan samaa mieltä, koska hän ei omia koiriaan voi jakaa edes lapsensa kanssa.
Ei hätää, koiranainen ei määrittele sinua urasi mukaan. Koiranainen itse tekee mahdollisesti vuorotyötä yrittäessään keinotella elämäntapansa ja rahansaannin välillä, ellei ole ollut kätevä ja yhdistänyt näitä kahta asiaa. Tärkeintähän on, että olet kuitenkin vakaavarainen, koska tulevaisuudessa saat tavan sähkö-ja puhelinlaskun lisäksi pullittaa runsaasti bensoja, treenilaskuja ja kisalähtöjä ja sitten vielä lapsesi lähtee mukaan samaan rumbaan. Ja koira saattaa sairastaa, vaatii kehonhuoltoa ja alati uusittavia varusteita.
Ja se tärkein - tykkääthän koirista?
Lienee sanomattakin selvää, että koiralla on väliä. Koirakysymys esitetään ensikohtaamisella, sillä koiranaisella ei ole aikaa tapailla vääriä sulhas-tai morsiusehdokkaita. Allergikot tiputetaan kyydistä samantien yhdessä koiranvihaajien kanssa. Kissaihmiset joutuvat tarkkailun alle ja toiselta koiranaiselta esitetään kirjallinen kysely siitä, mitä lajeja ja rotuja kanssakoiraihminen harrastaa. Rodulla on merkitystä. Ja linjalla. Kahden koiraihmisen välinen suhde onkin esileikiltään pitkä ja juonitteleva, koska koiranainen ei voi jatkaa tapailua sellaisen henkilön kanssa, joka ei jaa hänen periaatteitaan ja ajatuksieen rodun, kasvatuksen ja koulutuksen suhteen. Puhumattakaan koiran ruokinnasta...
Epäkoiraihminen pääsee helpommalla, koska riittää, että rakastat koiria. Muista kuitenkin, että mitä suurimmalla todennäköisyydellä koiria on enemmän kuin yksi. Ja vielä suurempi todennäköisyys on sillä, että saat kirjalliset ohjeet ennen koiran tapaamista. Koiranaisen perheen tapaaminen on lastenleikkiä siihen verrattuna, kun on aika esitellä sinut koirakaverille. Sille ei anneta ruokaa kuin tietyllä tavalla, sitä silitetään vaan tiettyyn aikaan, sitä tervehditään tietyllä tavalla. Rajat on pidettävä. Ja silti samalla koiranaisen on nähtävä, että rakastut koiraan ensisilmäyksellä. Jos osaat esittää tunteen, muista kuitenkin, että koira ei valehtele - mikäli koira suhtautuu sinuun epäilevästi, herää myös koiranaisen epäilykset, joten itsensä vuoraaminen pekonin rasvalla ennen koiran tapaamista ei ole lainkaan hassumpi ajatus taataksesi onnistuneen kohtaamisen.
Koira ei ole sisustuselementti, ei edes harrastus. Se on elämäntapa ja perheenjäsen, eikä sen paikka koskaan teoriassa ole sinua alempana. Koiranaisen elämässä on tarkat säännöt koiran kohtelusta ja mikäli erehdyt ojentamaan ruokaasi pöydästä kerjäämään tulleelle Muffelle, joudut kuuntelemaan tunnin saarnan aiheuttamastasi vääryydestä. Päiväsi kuluvat koirapsykologia kuunnellen, puhumattakaan muiden koiranaisten tyhmyyden vuodattamisesta. Vain hevosihmiset ovat petollisempiä selkäänpuukottajia kuin koiranaiset, joten draamaan on syytä varautua. Joudut toimimaan lohduttavana olkapäänä useaan kertaan - mutta se on myös näppärä tapa päästä koiranaisen pöksyihin, joten tehtävä kannattaa ottaa vakavasti joka kerta.
Ja koira(t) on aina paikalla. Kun nukutte, koira nukkuu kanssanne. Kun syötte, se on läsnä. Ulkoilette yhdessä siksi, että koira tarvitsee liikuntaa. Kun katsotte elokuvaa, koira nukkuu kolmantena sohvana ja kun rakastelette, se joko katsoo tekemisiänne tai pyrkii osallistumaan epäilyttävään toimintaan. Yhteiset ulkona vietetyt illat eivät koskaan voi venyä liian pitkiksi, koska koira. Ainakaan koiranainen ei voi harrastaa yletöntä alkoholilla leikkimistä viikonloppuisin, koska ei jaksa muuten herätä aikaisin alkavaan valmennukseen.
Vinkki: Mikään ei sulata koiranaisen sydäntä niin kuin saada sinut kiinni itse teosta leikkimässä, rapsuttelemassa tai nukkumassa koira kainalossasi, vapaaehtoisesti. Koiranainen kertoo siitä kaikille ystävilleen ja yhdessä he sitten huokailevat, kuinka täydellisen kumppanin koiranainen on löytänyt.
Kuvat c: Essi V., Jenna O
Milli8. lokakuuta 2014 klo 14.00
Maija8. lokakuuta 2014 klo 15.05
Anonyymi10. lokakuuta 2014 klo 15.06
Loistava juttu.Olen toiminut 20.v TOKO-tuomarina ,ja olen huomannut homman olevan juuri näin.Sääliksi käy nuoriamiehiä.Kirjoittaja ei varmaan kehdannut sanoa ,että mopo karkaa pian käsistä.
Hyvä Maija ja kiitos, nauroin jo ekan kappaleen kohdalla! Tosin kaikesta huolimatta en taida olla Oikea koiranainen, koska aamulenkille meillä pääsee vasta mun kahvin jälkeen. Ehkä olen koiranainen yhdellä lainausmerkillä. ;)
Maija8. lokakuuta 2014 klo 15.00
Sä olet se susi lampaiden vaatteissa selvästi. ;)
Mirandaa8. lokakuuta 2014 klo 14.15
En kestä! Ihan huippu!! :D
Mahtsva luku, kummasti piristi päivää 😊
Unknown8. lokakuuta 2014 klo 15.06
Ihan paras! :'D Kyllä nyt käy vähän sääliksi tota toista puoliskoa kuka ei koskaan ole oikein koirista välittänyt.. :D
Ja en taida olla minkäkäön aito koiranainen kun minäkin saan juoda aamukahvini tai vaikka kaksi ennen koiran ammupissaa. Tai sitten olen vain yber koiranainen kun olen kouluttanut miehenikin niin taidokkaasti, koska samalla kun minä ryystän tyytyväisenä ja onnellisena kahviani, niin tuo parempi puoli hytisee pihalla koira hihnanpäässä aivan vapaaehtoisesti. Ja vieläpä sitä ennen se on keittänyt kahvinikin valmiiksi. <3
No nyt on kyllä sellainen superkouluttaja liikkeellä ettei mitään rajaa!
Unknown8. lokakuuta 2014 klo 19.05
Kieltämättä yllätin itsenikin. :D
Anonyymi9. lokakuuta 2014 klo 23.34
Aika yksi yhteen menee meidänkin aamut Lyylin perheen kanssa. Ongelmitta!
Mariel8. lokakuuta 2014 klo 15.27
Tää upposi ainakin muhun ja täysillä, ihan loistava!
Maija8. lokakuuta 2014 klo 15.31
Elsi8. lokakuuta 2014 klo 15.49
Tämä oli kyllä suuri päivän piristys, kiitos tästä ! :D
Maija8. lokakuuta 2014 klo 15.53
emppu8. lokakuuta 2014 klo 15.56
Hahhaha ihan mahtava! :DDDD
Maija8. lokakuuta 2014 klo 15.58
Anonyymi8. lokakuuta 2014 klo 18.27
Tää oli iha huippu! :D täytyy luetuttaa tää teksti miehellä vielä tänää, niin ehkä se sit älyää minuakin paremmin, oma ulosanti asioissa kun on aivan surkea. Kun nämä koirat sattuu meidän välejä kiristämään..
Maija8. lokakuuta 2014 klo 18.39
Toivottavasti teksti tuo myönteisyyttä väleihinne, ellei ukko sitten totea koira-akkoja entistä hullummiksi ja vilistä karkuun. :D
Anonyymi9. lokakuuta 2014 klo 23.37
Minulla luetutettiin, enkä löytänyt huumorin häivääkään. Ylipitkä purkaus, joka olisi mahtunut kymmenelle riville. Ja olen sekä koiraihminen että huumorintajuinen.
Anonyymi10. lokakuuta 2014 klo 10.04
Kommenttisi todistaa että et sitten kuitenkaan ole huumorintajuinen ;)
Coyoterunz8. lokakuuta 2014 klo 20.32
Ihan paras! Osu ja upposi! Tää pääsi jakoon naamakirjaankin :D
Maija9. lokakuuta 2014 klo 0.36
Mikä kunnia! Kiitos. :D
Sari Larmu8. lokakuuta 2014 klo 21.11
Maija9. lokakuuta 2014 klo 0.35
Sabina8. lokakuuta 2014 klo 21.21
Aivan loistava illan piristys! :D
Maija9. lokakuuta 2014 klo 0.35
Mahtavuutta jos se toi iloa! :D
Kirsi Luoma8. lokakuuta 2014 klo 21.56
Ihan loistava kirjoitus, nauroin monta monta kertaa :D
Maija9. lokakuuta 2014 klo 0.35
Koiranaiset on niiiiin ihania! ;D
Marika V8. lokakuuta 2014 klo 22.44
Tää oli niin loistoteksti :D
Maija9. lokakuuta 2014 klo 0.35
Jenny8. lokakuuta 2014 klo 23.20
Maija9. lokakuuta 2014 klo 0.34
Hanna9. lokakuuta 2014 klo 0.56
Hahaha, loistava teksti! :D Tunnistin kyllä itseni ja kun luin pätkiä ääneen miehelle, niin hänkin totesi että osuu kyllä ihan nappiin... :D
Maija9. lokakuuta 2014 klo 13.49
Ai että, kiitos! :D
Unknown9. lokakuuta 2014 klo 6.35
Jakoon meni :)! Mahtava teksti ja päivän parhaat naurut saatu :)! Kiitos! Luulenpa että vain todellinen koiranainen puolisoineen ymmärtää tekstin ja osaa ottaa sen niinkuin se on tarkoitettu :) Muut saattavat ihmetellä että onko se oikeasti tuollaista :)?!? Kyllä se vaan näin menee vaikka karrikoidusti onkin kirjoitettu :D Elämää ilman koiria ei meidän taloudessa ainakaan ole :) Kun koirat ei jostain kumman syystä ole kotona (tätä tapahtuu hyvin harvoin) niin tämä koiranainen makaa apaattisena sohvalla tyhjyyteen tuijottaen koska ei osaa tehdä mitään ilman että koirat seuraa kannoilla KOKO ajan ja vähintäänkin joka toinen sekuntti meinaa kompastua koiriinsa :) Toimintakyky lakkaa samantien :) Rakkaudesta koiriin!!
Maija9. lokakuuta 2014 klo 13.49
Joo, ei se elämä ehkä ihan näin tiukkaa ole... toivottavasti ;)
Topi9. lokakuuta 2014 klo 7.56
Olipas oivasti kerrottu! Olen onnellinen koiranaisen mies, sillä vaimoni Katri kaipaa hellyyttä , huomioo ja rakkautta enemmän kuin koiransa ja mun huonostikoulutettu nössö ja kiltti koirani (kolme Tervua+Tessu). Onneksi Rakkauttani ja huolenpitoani riittää kaikille viidelle. Netissä tavattiin ja ensitreffit oli koirapuistossa tietysti.Koirista luulin tietäväni paljon silloin. Sen illan jälkeen en vieläkään tunnu tietävän yhtään mitään. Siitä on aikaa vajaa pari vuotta. Mutta jos olisin tiennyt tän hetkisen elämän ihanuuden vuosia aiemmin , olisin tajunnut etsiä itselleni koiranaista, eikä moni vuosi elämästäni olisi mennyt hukkaan monien turhastavalittavien pissisten kanssa koitia leikkiessä. Nyt elämä hymyilee kun ikinä ei ole tylsää vaikka perse onkin aina auki molemmilla. Olen kauhean ylpeä vaimostani kun kisoista tulee melkein aina joku pokaali ja olen vaikka ei tulisikaan. Parempaa ja huolehtivampaa äitiä en tuleville lapsillemme en löytäisi mistään tästä universumista. Koiranaisilla on rakkaistaan huolehtiminen niin syvällä veressään. Joten sinkkukoiranaiset älkää menettäkö toivoanne. Kyllä on paljon miehiä jotka tajuaa ja arvostaa koiraelämää ja rakastaa sitä.
Maija9. lokakuuta 2014 klo 13.48
Aivan ihana viesti! Kauniita ajatuksia vaimostasi, kaikkea hyvää sinulle :)
Henna9. lokakuuta 2014 klo 8.00
Kiitos, osui ja uppos! :D
Maija9. lokakuuta 2014 klo 13.47
Keski-ikäisen naisen elämää9. lokakuuta 2014 klo 8.32
Maija9. lokakuuta 2014 klo 13.46
tarja9. lokakuuta 2014 klo 9.03
Osu ja uppos mahtavaa tekstiä :)
Maija9. lokakuuta 2014 klo 13.46
Anne-Mari9. lokakuuta 2014 klo 10.01
Maija9. lokakuuta 2014 klo 13.46
Anne-Mari9. lokakuuta 2014 klo 10.02
Loistava teksti... ja niin totta :-)
Maija9. lokakuuta 2014 klo 13.45
Marzz9. lokakuuta 2014 klo 10.25
Aivan loistavaa settiä! Tunnistin NIIN itseni tuosta. Kiitos tästä. :D
Maija9. lokakuuta 2014 klo 13.45
Hahaa, ole hyvä! :D
Anonyymi9. lokakuuta 2014 klo 10.49
Story of my life!! Itse koiranaisena kiinnittäisin kuitenkin vielä huomiota koiran vaikuttamisesta varusteluun; kodin sisustukseen, auton valintaan ja jopa siivousvälineisiin. Meillä ainakin vaihdettiin farmariin, koska "koira ei mahdu".. :D
Maija9. lokakuuta 2014 klo 13.44
Aiai, hyvin totta! Urheiluautohaaveet saa unohtaa.
Anonyymi9. lokakuuta 2014 klo 11.00
Valitettavasti en ehtinyt lukemaan ihan kaikkea., kun pitää tänään pyöräilyttää kaksi koirista, ennen kuin ruokin ne. Vaimoni on antanut sen tehtäväksi tälle päivälle. Olihamn siinä asialistalla muutakin, kuten terassin katon korjaus ym. vähemmän tärkeätä.
Maija9. lokakuuta 2014 klo 13.44
Nimenomaan vähemmän tärkeää! Koirat etusijalla ;)
Anonyymi9. lokakuuta 2014 klo 12.23
Ihan loistava! Kiitos päivän parhaista nauruista!
Maija9. lokakuuta 2014 klo 13.43
Anonyymi9. lokakuuta 2014 klo 12.37
Osu ja uppos :D Ja myös hevosihmisenä voin vaan sääliä millaiseen seuraan tuo ukko on joutunut!
Maija9. lokakuuta 2014 klo 13.43
Anonyymi9. lokakuuta 2014 klo 13.25
Muhun ei kyl uponnu... aika karrikoidusti kirjotettu eikä edes hauska.
Maija9. lokakuuta 2014 klo 13.42
Kaikki ei voi tykätä! Kiva kuitenkin kun jaksoit lukea. :)
Anonyymi9. lokakuuta 2014 klo 23.40
Löytyi sentään joku ajattelukykyinenkin.
Maija10. lokakuuta 2014 klo 0.08
Nohnoh, kaikilla on oikeus mielipiteeseen eikä kenenkään ole toista enempää oikeassa. :)
Anonyymi9. lokakuuta 2014 klo 14.51
Just nappiin. Hyvä kirjoitus!
Maija9. lokakuuta 2014 klo 18.31
Anonyymi9. lokakuuta 2014 klo 16.31
Me 80-luvun "rikkaat" koiranaisen alut nauretaan vieläkin, miten vaikeaa sulhasehdokkaiden olikaan baaritiskillä valomerkin aikaan soperrettuja rotuja: suurssnautseri, newfoundlandin koira.. :-D
Maija9. lokakuuta 2014 klo 18.31
Ai kauhee :D Baarihuumoria parhaimmillaan
Ananas9. lokakuuta 2014 klo 17.15
Iso kiitos hauskasti kirjoitetusta tekstistä! Osui kyllä niin naulan kantaan ja itse asiassa sai miettimään, että voi huoletta olla koiranainen. Onhan meitä muitakin! :)
Maija9. lokakuuta 2014 klo 18.30
Anonyymi9. lokakuuta 2014 klo 19.48
Hauskaa luettavaa ja suorastaan vaarallisen osuva. ;) En tykkää tulla luokitelluksi miksikään stereotyypiksi, mutta koiranaiseuden kannan kyllä ylpeydellä. ;)
Maija10. lokakuuta 2014 klo 0.06
Hauskaa jos pidit! :D
Unknown9. lokakuuta 2014 klo 20.20
Loistava teksti ja niin paikkaansa pitävä 😄
Maija10. lokakuuta 2014 klo 0.06
Suvi9. lokakuuta 2014 klo 20.25
Tämä oli kyllä parasta, mitä olin lukenut pitkään aikaan! Aatella, että joku muu voi kuvailla omaa elämääni noin sanatarkasti! :D Siis meitä on muitakin... ;)
Maija10. lokakuuta 2014 klo 0.06
Anonyymi9. lokakuuta 2014 klo 23.50
Kommentoin edellä jo muutamaan kohtaan (mikäli julkaistaan?). Oli todellakin ylipitkä purkaus ja ihmetellä täytyy sitä yksimielistä suitsutusta näissä kommenteissa. Eipä silti, samaa maata oli vaimoni. Hän myös kielsi minua kirjoittamasta mitään kritisoivaa kommenttia. Huumori jutussa oli kyllä minulta täysin kadoksissa. Ei edes hymähdystä tullut lukiessa. Suorastaan säälittäväksi koin sänkykohtausten kerronnan, sillä MITÄ SE KOIRA TEKEE SIELLÄ SÄNGYSSÄ? MISSÄ KASVATUS? Ihan oma lukunsa oli myös käytäntö, jolla annetaan koiran ehdoilla orjuuttaa perhe-elämää aina aamiaisesta lähtien. Mitähän hauskaa siinäkin on?
Maija10. lokakuuta 2014 klo 0.07
Joka ikinen kommentti on julkaistu, ei huolta siitä. :)
Kaikenlainen huumori ei pure kaikkiin, harmi jos otit tekstin noin kirjaimellisesti!
Anonyymi10. lokakuuta 2014 klo 13.44
Niin, Maija, itse kirjallinen asu on kiitettävä ja kohderyhmää sille löytyy paljon. Minkä nämäkin kirjoituksen poikimat kommentit osoittavat. Joskus vain koirailuissa mennään innostuksissa vähän liian pitkälle. Ei tietenkään perheen innokkaimman koiraihmisen mielestä, mutta ehkä joidenkin muiden. Meilläkin on pari SM-tason agility -koiraa, mutta kieltämättä rassaa jotkut valmennukseen liittyvät asiat, kun mikään ei tunnu olevan liikaa, mitä siihen uhrataan.
Anonyymi10. lokakuuta 2014 klo 0.45
Aivan loitava teksti, osui ja upposi :) Joskin meilläkin minä juon kahvit ennen lenkkiä aamulla, koiruus osaa laskea kupit ja kun 2 juotu niin sit eteiseen pinkaisee odottamaan :) Koirat ja koiraharrastukset imaisevat kyllä kokonaan mukaansa :D
Maija10. lokakuuta 2014 klo 1.29
Onneksi tekstin tarkoitus ei ollut ihan realistinen olla... ainakaan kokonaan. ;)
Henna10. lokakuuta 2014 klo 8.37
Hauska teksti! :) Luokittelen itseni koiranaiseksi vaikken koirieni (3kpl) kanssa mitään kovin järkevää harrastakaan, mutta yhdessä touhutaan paljon kuitenkin ja aina ensimmäisenä ajattelen koiria kun esim suunnitellaan jotain menoa. Lisäksi olen hevosihminen, että on tässä miehellä kestettävää... :D Kaikenlisäksi kun olen onnistunut valikoimaan itselleni koirille (sekä hevosille, kissoille ja kaikelle sen tapaiselle) allergisen miehen niin ei hänellä helppoa ole, mut hyvin se on siedättänyt eikä ole vielä karkuunkaan lähtenyt.. ;D
Mieheni on tainnut kuulla tuon vinkin jo aiemminkin kun monesti olen yllättänyt hänet makoilemasta koira kainalossa ja yleensä peiton alla sekä mies että koirat, tietenkin! :)
Ainiin ja se poikkeus tähän tekstiin on kohdallani myös se, että arkipäivänä meillä mies hoitaa koirien aamulenkityksen kun itse aamuvuorolaisena lähden töihin ja mies iltavuorolaisena on tarjoutunut pissittämään koirat aamuisin. :)
Maija10. lokakuuta 2014 klo 10.12
Wau, kiva kuulla tarinoita joissa on onnistuttu yhdistämään kaikki allergiasta huolimatta!
Anonyymi10. lokakuuta 2014 klo 14.56
Tää on tosi hyvä, monelle miehelle mietittävää ja tosiaan heidän kannattaa lukea ja sopeutua.
Maija10. lokakuuta 2014 klo 19.59
Eve10. lokakuuta 2014 klo 15.57
Aivan mahtava teksti! :D
Maija10. lokakuuta 2014 klo 19.59
Katana10. lokakuuta 2014 klo 21.43
Neidillähän on pakina aikas näppärästi hallussa! :D Kiva, että teksti on saanut ansaitsemaansa huomiota!
Itsellä on myös vielä kaiken tämän päälle esimerkiksi lattia valittu huolella (että kestää koirien kynnet) sekä auto vaihtunut isompaan (että koirat mahtuu, sillä normi sinkkuhan muuten tarvitsee farkun...) ja esim mustaa mattoa en voisi ikinä harkitakaan pääosin vaaleita karvoja pudottelevien koirieni kanssa. Uutta sohvaa kun menin ostamaan, niin ensimmäinen kysymys kangasta valkatessani oli, etä kerääkö se itseensä kauhean määrän karvoja. Olen myös luopunut unelmastani omistaa joskus tyylikäs villakangastakki, koska koirankarvat. Kaikki tämä, eikä edes kaduta :D
Maija11. lokakuuta 2014 klo 2.09
Onneksi muoti on (sekin) katsojan silmissä. ;D
Eerika11. lokakuuta 2014 klo 8.30
Aivan huippu! Kiitos tästä! :)
Maija12. lokakuuta 2014 klo 23.45
Anonyymi11. lokakuuta 2014 klo 21.53
Moi! Ihana blogi! Kirjotat niin ihania juttuja niin hyvin,että voisitko myös ilmaista mielipiteesi nuorenkoiran (8kk)agilitystä?mitä hänen kanssaan voi tehdä? Ja ylipäätään mielipidettäsi siitä että minkä ikäinen koiran mielestäsi tulee vähintään olla että voi aloittaa keppien harjoittelun? Ja kaikista esteistä sekä kuvia sun ihanista koirista kiitos!;) ps älysitkö mun sekamelskateksistä mitään?:))
Maija12. lokakuuta 2014 klo 23.44
Moikka! Tuolta tekstien seasta löytää kirjoitelmani kuin "agilitya nuoren koiran kanssa", tagilla "näin minä teen", kannattaa vilkaista. Keppejä en lähtisi treenaamaan nuoren koiran kanssa, jolla lihaksisto täysin vaiheessa, paitsi keppien sisäänmenoja jne. voi oikein hyvin naksutella nuorenkin otuksen kanssa.
Kuvia tuloillaan, on vaan niin kamalasti muokattavaa!
allu11. lokakuuta 2014 klo 21.55
Aivan mahtava teksti! Sai nauraa ja aina kun näen linkin hymy nousee korviin :D Osu ja uppos ;)
Maija12. lokakuuta 2014 klo 23.43
Haha, hauskaa jos se toi iloa päivään!
Anonyymi12. lokakuuta 2014 klo 9.38
Tulipa monet hyvät naurut ja totta joka sana :D
Terveisin, Heidi ja lauma
Maija12. lokakuuta 2014 klo 23.42
Minna12. lokakuuta 2014 klo 12.50
Aivan mahtava teksti!! :D Ei voinut kuin nauraa, kun tätä luki :)
Maija12. lokakuuta 2014 klo 23.42
Peppi12. lokakuuta 2014 klo 20.45
Tää oli niin mahtava teksti! Upeeta, oot tosi hyvä kirjottamaan, ja tää kyllä uppos täysin :D
Maija12. lokakuuta 2014 klo 23.42
Anonyymi18. lokakuuta 2014 klo 16.46
Ihan huippu teksi! Wautsi! Piristi päivää:)
Maija19. lokakuuta 2014 klo 21.23
Loistavaa jos piristi! Kiitti!
Anonyymi5. marraskuuta 2014 klo 15.47
On kyllä niin osuva teksti, hyvät naurut sai. Sitten vielä se että iltaisin ajan saa myös kulumaan suunnitellessa treenejä, tutkiessa satakertaa kisakalentereita ja selaillessa muiden koirablogeja ja katsomalla videoita :)
Maija6. marraskuuta 2014 klo 10.59
Paras tapa iltaa vietellä! Heti treenaamisen jälkeen. ;)
Anonyymi18. marraskuuta 2014 klo 23.17
Minäkään en kuulunut tekstin faneihin. Huumori on parasta terävänä ja oivaltavana, ei kliseitä pitkästymiseen asti tankaten. Hyvä huumori arvostaa lukijan älyä, ei pureskele kaikkea valmiiksi. Mukavaa, että fanittajia löytyy, mutta kirjoittamisessa voi kehittyä kuten koirankouluttamisessakin.
Maija20. marraskuuta 2014 klo 14.38
Täysin totta, että kukaan ei koskaan ole valmis kirjoittaja, kuten ei kouluttajakaan! Minäkin olen vielä vallan lapsen kengissä ja kirjoitan hyvin erilaisia tekstiä, fiiliksen mukaan.
Mielestäni hyvää huumoria ei voi kukaan määritellä, sillä kuten sanottu, huumori vaihtelee kuuntelijan mukaan. Pääasia on, että jokainen löytää juuri sen oman juttunsa, jotta pääsee nauraa röhöttämään välillä oikein kunnolla!
Anonyymi1. joulukuuta 2014 klo 2.26
Hauska teksti! Nyt ymmärtää koiranaista paremmin. Vielä, kun saisin hänet valloitettua ittelleni?
Maija1. joulukuuta 2014 klo 16.39
Kiitos! Koiranaisen valloitus on helppoa - tiedät ainakin yhden suuren kiinnostuksen kohteen, josta hän varmasti pitää. ;) Nippelitietoa opiskelemaan etukäteen!
Anonyymi23. tammikuuta 2015 klo 5.31
Aivan huippu kirjoitus, pakko myöntää osu ja uppos, vaikka meilläkin koira pääsee ulos vasta emännän aamukaffeen jälkeen :)
Maija23. tammikuuta 2015 klo 11.26
Kiitos! Samoin myös sinne päin!
Sarpaneva4. helmikuuta 2015 klo 14.26
Aivan mahtava texti :D tunnistin itseni monesta kohtaan vaikka olenkin entinen koiranainen, nykyisin vain hoidan toisten koiria...Mutta kyllä aivan totta joka sana :D parhaat naurut pitkästä aikaa :D tää pitää saadaa isompaan lekikkiin :) Äläkä välitä noista huumorintajuttomista ei tykkääjistä, niillä on vaan sitruuna perseessä ollu jo useemman vuoden :I
Maija4. helmikuuta 2015 klo 17.44
Voi kiitos. :D En pahastu lainkaan poikkeavista mielipiteistä, jokaisella saa olla omansa!
Maija/Taajamafarmari3. syyskuuta 2015 klo 17.10
Tunnistan tästä itseni. Ja alkuperäisen tekstini jota heppablogi on aika reippaasti kopioinut...:D Pitäisi vissiin olla otettu.
Anonyymi25. lokakuuta 2015 klo 16.08
Todella hyvä teksti! :D Meillä tosin minä; "se joka on kuin susi lampaitten asussa, kynänainen, kirjanainen, valokuvausnainen, kissanainen" kesytti koiramiehen, ja onnea on kestänyt jo 25 vuotta!
Unknown4. kesäkuuta 2017 klo 20.52
En oo hetkeen nauranu näin paljo xD
Kiitän kommentistasi jo etukäteen!
2016 aarteet agility agilitykarkelo agilityliikkeet aiheen vierestä angst arki arvonta epikset eräjormat flow flying dog haaste haku hehkutus hoitokoira huumori ilmoitus joulu juhlapäivä juokseminen juoksuhaaste jälki kaupunkikoira kesä kevät kisa koulutus kurssit kuulumisia kuvat kysymyspostaus leiri lomalla luonnetesti m-pentue maalla on mukavaa mahtava fiilis mainos marina match show matka meno MH miten meni noin omasta mielestä murren murkina mätsärit möllitoko nauru näin minä teen näyttely onnellisuus paimennus pentuelämää pentuprojekti piirros pm pohdinta pomeranian Pyöräily rakkau rakkautta rallytoko ratapiirros rauniot road trip ruoka sairastelu shoppailu sienikoira sponsori synttärit talvi tara tavoite tekstiä terveys toko tokokoe tokoliikkeet tulossa tunti turhuus valmennus veto video videopostaus videot viesti vloggaus voitto! vuosikatsaus wirneen ystävä ystävät
Orange really is the new black
#2 Agilityn aloittaminen nuoren koiran kanssa
Koiran kesätukka - puolesta vai vastaan?
Template Created By : ThemeXpose | Distributed By Gooyaabi Templates. All Rights Reserved.