fi fi fi tr fi fi fi fi es es es fi fi hu fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi es es es fi fi da fi fi fi et fi fi fi fi fi et fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi sv fi fi
että leikkasin meidän omenapuun tänään.
mutta kesän aikana tuo ryökäle pökkää pystyvitsaa
aivan älyttömät määrät ollen aivan ryteikköä loppukesästä.
Nyt päätin siis kokeilla syysleikkausta.
Olen leikannut sitä vuosittain,
mutta nyt leikkaisin ja madalsin
Jokin mun leikkaustavassa on selvästi pielessä,
kun puu jaksaa sitä pystyvitsaa työntää.
Keväällä nähdään, onko tuo vielä hengissä.
Ainakin useamman kaverin pupu ja marsu
kun sai tänään herkkupuun oksia naposteltavaksi.
Saila3. marraskuuta 2013 klo 11.44
Vesiversoja tulee ainakin, jos leikkaa liikaa kerralla. Kokeile siis ensi kerralla leikata vähemmän. Siihenkin vaivaan auttaa juuri tämä, että leikkaa pari kertaa vuodessa yhden sijasta, vähän vähemmän kerrallaan.
Mirka4. marraskuuta 2013 klo 9.22
Tuo kaksi kertaa vuodessa leikkaaminen onnistuu, mutta ei maltillinen leikkaus. Ei minulta. Ne pystyvitsat on niin järkkyjä että niistä täytyy päästä eroon. Toivon vaan, että joskus pääsee tasapainoon tämän rakkaan puun kanssa, joka tuottaa niin ihania hedelmiä että.
Mielessä on myös toinen omenapuu. Ehkä hankin sellaisen kääpiäivän mallin. Jospa se pysyisi sitten aisoissa. Tai ehkä mä onnistuisin siitäkin saavan rehopensaan.
#Retkihaaste: Törmän vanha avolouhos Lohjalla
Vietin viikonlopun ystäväperheeni luona maaseudulla Vihdissä. Kyseessä on sama ystävä, joka minulle alkuvuodesta esitteli retkihaasteen. Sanomattakin oli selvää, että retkeilisimme taas yhdessä. Olemme yhdessä käyneet kevätretkellä upoksissa olevalla, hylätyllä Susanna-proomulla Turun Katariinanlaakson edustalla ja Högsåran kansallispuistossa telttaretkellä muksujen kanssa.  Kuin tilauksesta saimme upean aurinkoisen syyspäivän sunnuntaille. Lauantai-illalla tarvoimme tyttöjen kesken märässä ja sateisessa metsässä suppilovahveroita keräten ja tarinoita sotavangeista kertoillen. Huvinsa kullakin.   Ystäväperheeni halusi viedä minut myös louhokselle, joka sijaitsee Lohjalla. Pääkohteeksi olimme valinneet Paavolan tammen. Onneksi ystävämme ehdotti tätä kohdetta, sillä se todellakin oli kokemisen arvoinen.  Miten upea vanha käytöstä poistettu louhos voikaan olla. Kyseessä on Törmän avolouhos, joka otettiin käyttöön 1800-luvun lopulla ja lopetti toiminnan avolouhoksena 1950-luv
Tänään kävin hieman piipahtamassa kirpputoreilla. Koska kukaan ei ollut estämässä minua, karkasi mopo käsistäni. Mitä ihanuuksia löysinkään! Livalin kotimaisen kristallikruunun eteiseen 60 eurolla. (kruunumme on vastaava kuin kuvassa). Sitä ennen kävin antiikkiliikkeessä, mistä yksikään lamppu ei olisi lähtenyt alle 200 euron. Lisäksi löysin aivan ihanat kukka-aiheiset kahvikupit ja niihin sopivat hentoiset lusikat. Ja koristeellisen kakkulapion ja toisenlaisia pikkulusikoita. Nyt odotan innolla kotimme valmistumista ja kesää, jolloin pääsemme nauttimaan pihakahveista suloisista kukkakupeista.
#Retkihaaste: Högsåra ja Sandvik vol 2
Vihdoin pääsin käymään kehutussa Högsårassa ja sen kaunilla Sandvikin lahdella, joka kuuluu Saaristomeren kansallispuistoon. Jo itse matka saarelle on todella kaunis, sillä sinne pääsee ajamalla Kemiön saaren läpi. Tai tietenkin omalla veneellä meriteitse. Matkalla näin upean Lövön sillan, joka tuntui johtavan suoraan taivaaseen. Se oli upea kokemus. Lossi jättää saapujat pieneen, idylliseen kylään. Pelkästään siellä saisi aikansa hyvin kulumaan kiertelemällä ja ihastelemalla kauniita tahoja pihapiireineen. Maisema sopisi hyvin johonkin elokuvaan.  Sandvikin ranta löytyi kulkemalla saaren halki. Saari itsessään ei ole kovinkaan suuri, joten eksymään siellä ei pääse. Siltikin näin ensikertalaisena olisi kaivannut hieman tarkemmat kyltit matkan varrelle.   Leiripaikan pystytyksen jälkeen keittelimme retkieväät eli makaroonia ja päälle kotona tehtyä soijarouhekastiketta. Vettä otimme todella paljon mukaan, useita litroja vuorokaudeksi. Siltikin se tuntui loppuvan kesken.