fi fi fi id fi it fi en en en fi en en en pl en en en en en en sv fr de de fr fr fr sv en fr en ja fr de fr es nb fr de en en sv de de fr en fr it fr de en fr az fi fi fi fi et fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi et fi fi en fr en ml en fi fi en en fr de en fi en
Mitä Maija mietti Marianmaalla, mitä Mansessa
Kukan-päivänä kukkia äidille ja pilvenreunalle isoilleäideille ja leijonafamulle ja varaäidille ja kauniille-äidille ja melkein äidille ja joskus vielä äidille! Ennen kaikkea kuitenkii mun äidille: sinivuokkojaaaaa!
Sinivuokkoja Sinivuoren rinteiltä, Sinipilkan takamailta Orivedeltä (poimittu 30.4.2012)
Lisääkin kukkia poimin. Toukokuun 12. päivänä vuosi sitten, keskellä kevään ensimmäistä ukkosmyrskyä ja hiukan ennen sateenkaaren piirtymistä taivaanlakeen, poimin sinivuokkoja, ruusuja, valkovuokkoja, muitakin vuokkoja ja vielä villiruusuja, vaikka kukkaloiston keskellä tuli mieleen kukan kohtalo… Jyrki Lähteenmäki oli mukana poimimassa.
Jean Sibelius (1865-1957): Blomstersånger – Kukkalauluja – Des chants de fleurs (Op. 88)
Blåsippan – Sinivuokko – L’anémone hépatique
Mistä leivo kertoo taivaalla, todistat sinä maan päällä,
Ja silti sinussakin, kuten kaikessa kauniissa, on palanen taivasta:
De bägge rosorna – Kaksi ruusua – Les deux roses
Ruusu on seppeleen kaunein kukka, jolle itse taivas lainaa värinsä.
On valkoinenkin sievä, mutta viehkeimmillään ne ovat yhdessä,
Vitsippan – Valkovuokko – L’anémone sylvie
Katso, valkovuokko! Suloinen, mutta niin hauras:
tuskin olet sen taittanut, kun se jo kuolee käteesi.
Yhtä suloinen ja hauras olet sinäkin, tyttö.
Varo, ettet samoin kuihtuisi viettelijän suudelmaan.
Sippan – Vuokko – L’anémone
Vuokko, kevään ensi kukka,
jospa sinut poimisin, kylmälle rakkaalleni antaisin, sanoisin:
“Kuin kevätkukka lumen keskellä, kukkii rakkauteni jääsydämesi vierellä:
talven kylmässä värisee, vaan ei siitä tukahdu, ei lakastu.”
Törnet – Orjantappura – L’épine
Sisareni orjantappura, olet talven halveksittu ja piikeistäsi vihattu.
Vaan kunhan kevät saapuu, peityt lehtiin ja ruusunkukkiin,
eikä maan päällä ole sinua suloisempaa.
Niin moni paljas piikkivarsi
kaipaisi vain rakkautta, vain sydämen aurinkoa,
kun se jo puhkeaisi kukkaan ja olisi iloksi kaikille.
Blommans öde – Kukan kohtalo – Le destin d’une fleur
Kevään lapsi, syystuulen saalis, miksi poskellasi viipyy kyynel?
“Aurinko laskee, myrsky saapuu”, vastaa hento kukka, taittuu ja kuolee.
Posted: May 13th, 2012 under Yleinen.
Time May 13, 2012 at 12:57
Kaikki olivat kauniita, joku kuulosti tutultakin:)
© 2022 Maisteri Maailmalla - Entries (RSS) - Comments (RSS) - Log in
Powered by WordPress - Theme design by Andreas Viklund