en fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi sv fi fi fi de eu fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi eo en fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi et fi fi fi fi fi fi pt fi et fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it lv fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id id fi fi fi es en fi fi fi fi ja fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi en fi
Kun suurimmasta haaveesta tuleekin suurin pelko
En halua vauvaa, on ensimmäinen möläytykseni, kun kuulen vihjailua spermapankista vauvojen tekoon. Jos siis käy niin, etten löydä enää puolisoa vierelleni.
Palatakseni ajassa hieman taaksepäin, pitkä parisuhteeni päättyi edeltävänä syksynä, jonka mukana väistämättä mureni suuria haaveita tulevaisuudesta. Suuria haaveita perheen perustamisesta ja siitä, että joskus olisin äiti. Mikäli ette vielä huomaa tätä epäkohtaa tässä, voin muistuttaa teitä sen verran, etten koskaan 22 ikävuoteni aikana ole muuta toivonutkaan niin paljon, kuin omaa lasta.
Yleistähän on, että erotessa oma ajatusmaailma sekä tunteet menevät semmoiseen 1000 litraa puolessa minuutissa vettä pyörittävään myllyyn. Se on täysin ok, ehkä jopa väistämätöntä. Kävin tämän läpi myös, mutta kuukausien kuluessa huomasin itsekin sen mitä ystäväni olivat ympärillä sanoneet: tämä oli ainoa oikea ratkaisu. Joskus ainoa oikea ratkaisu on se, ettei enää laitakaan muita itsensä edelle. Tämän jälkeen olen siis kasaillut elämääni uuteen muotoon ja koittanut ennen kaikkea kasata itseäni. Yksi isoimmista asioista mitä on tapahtunut, on varmasti oman ajatusmaailmani muuttuminen.
Pari kuukautta erosta huomasin suuria muutoksia omassa ajatusmaailmassani. Semmoisia, joita aluksi säikähdin ja pelkäsin. Itkin tuhottoman monta kertaa, sillä aluksi syyllistin itseäni ajatuksistani sekä siitä, että jotenkin pettäisin itseni ja samalla kaikki muut. Mitä siis tapahtuu, kun ehdottomasta lapsihaaveesta tuleekin suurin pelko?
Minusta tuntui, että kuolen. Pelkäsin oikeasti kuolevani siihen kipuun ja tuskaan, kun aloin sisäistää ajatuksiani. En haluakaan lapsia enää. Ensimmäisen kerran kun kerroin sen ystävilleni ääneen, sain kahta erilaista vastausta. ”Kyllä se siitä, olet vielä nuori ja ajatuksesi kerkeää muuttua.” ”Tuo on täysin ok, eikä sinun tarvitse tuntea siitä syyllisyyttä.” Vaikka tiedän ystävieni sanoneen juuri ne sanat, jotka ovat heidän mielestään tilanteeseen parhaat, se tyhjyyden tunne, pelko tai tuska ei kuitenkaan helpottanut. Myöhemmin kuulin vielä sanottavan: ”Älä viitsi höpöttää, onhan sulla aikaa vielä.” Niinpä, kunpa vain tietäisin kuinka kauan.
Itkin viikkoja, kunnes keskustelin asiasta äitini kanssa. Heitin kesken rennon keskustelun, että: ”Äiti, entä jos en haluakaan enää itse lapsia vaan oisin kaikille se superhauska täti.” Eikä äitini olisi voinut reagoida siihen paremmin, kuin halaamalla ja sanomalla sen olevan aivan ok, kunhan minulla on itseni kanssa hyvä olla.
Nämä keskustelut, sanat, lauseet ja tilanteet saivat minut tarkastelemaan lapsettomuutta uudesta näkökulmasta. Nämä sanat aiheuttivat minulle myös sen, että reagoin nykyään entistä vahvemmin tilanteisiin, joissa joltakin udellaan raskaudesta eikä se ole todellakaan sopivaa. Tai tilanteet, jossa udellaan mahdollisesta perheenlisäyksestä vihjeellä: ”Eikö teidänkin olisi jo aika tehdä lapsia?” Ei, ei välttämättä ole.
Olen työstänyt tätä tekstiä monta kuukautta enkä edelleenkään saa kirjoitettua ajatuksiani niin selviksi kuin ne päässäni tuntuvat. Joinain hetkinä kaipaan sitä vauvakuumetta ja joinain hetkinä edelleen lapsen saaminen tuntuu suurimmalta pelolta. Tiedostan täysin, etteivät nämä ajatukset välttämättä ole muuttumattomia. Tiedostan myös sen, ettei se lapsikaipuu tule välttämättä koskaan takaisin. Tällä hetkellä minulla on kuitenkin hyvä olla itseni kanssa, enimmäkseen hyvä olla sen ajatuksen kanssa etten halua lapsia ja ennen kaikkea hyvä olla sen kanssa, että kaikki tulee varmasti järjestymään ajallaan. Tällä hetkellä kaikki on hyvin.
Vieraskynä: Yksi ominaisuuksistani - PCOS (PCOS-viikko 2022)
Kohti aikuisen minun elämää, kohti lapsuuden haaveita
En ole nuori perusterve nainen
“Jokaisen tarina ansaitsee tulla kuulluksi” - Näistä syistä kirjoitamme blogia
Unettomuuden syy ja hyvästini bloggaajana
Pääsin eroon turvotuksesta - ruokavalion muutos
Vieraskynä: Endometrioosin monet vaiheet - kokemustarina avanteesta (Endometrioosiviikko 2022)
Mitä on elämä leikkauksen jälkeen?
Vieraskynä: Neuropaattinen vulvodynia – tarinani kivusta ja hoidosta (Vulvodyniaviikko 2021)
Vieraskynä: ”Hyi, sulla kasvaa viikset” (PCOS-viikko 2021)
Siinä on vuori, nyt kiivetään
On kohtu ja varakohtu
Pari sanaa jatkuvan kivun lääkehoidosta
Positiivinen raskaustesti 3 päivää ennen leikkausta
"Ei tartte auttaa" otsassa pienestä asti
Gynekologinen tutkimus – mitä ja miksi?
Milloin on vertaistuen aika?
Kuinka sain PCOS diagnoosin?
Enemmän haittaa kuin hyötyä, mutten irti päästä
Jokainen tsäänssi on mahdollisuus
Minä valmistun kandiksi, kaikesta huolimatta
Mä en ole laiska
Sisäinen ja ulkoisesti epämääräinen sairaus
Matka sinne ja takaisin
Olen juuri oikeassa paikassa juuri nyt
Vieraskynä: Minun PCOS-tarinani (PCOS-viikko 2020)
Se riittäköön minulle nyt
Puhelu, joka muutti kaiken
Miksi mä pelkään lääkäreitä
"Taatana mä pärjään kyllä"
Kipuunkin pitäisi kiinnittää huomiota
Kun suurimmasta haaveesta tuleekin suurin pelko
Puhu minulle kuin ihmiselle
Vieraskynä: En natt på akuten
Vieraskynä: endometrioosia sairastavan äiti
Menkää ja pankaa ...seksielämänne arvot tärkeysjärjestykseen!
Alokas Mäkelä, ei astu palvelukseen
Enemmän kuin olisin halunnut antaa
Mikä on vapaa-ajan hinta?
Sivuoireiden ja opiskelun sekamelska
Jos nyt ensin tämä kandi
Sinä olet minun ihmeeni
Vulvodyniaviikon vieraskynä: Emilian tarina
Seksin ei kuulu sattua
Turvotusvatsojen vertailua ja tärkeää vaikuttamista
Sairauden ja ystävyyden yhteenlasku
Kun arki on taistelua
Se antaa enemmän kuin ottaa
Äidiksi PCOS:sta huolimatta: Sarin tarina
Miten varautuu potilas, joka pelkää tai jännittää?
Olen pahoillani, tänään en jaksa
On olemassa hyvääkin hoitoa
"Unohdatko sä mun pimpin?!" ja muita kommelluksia
Miksi kivun lääkitseminen on tärkeää?
Moona-blogin uusien kirjoittajien haku on auki!
Pelko kivusta vai kivuttomuudesta?
Ei endometrioosin ja kivun voittajaksi, vaan onnelliseksi
Kaikki, mitä olet halunnut tietää lapsettomuushoidoista
Olenko minä pelkkä endometrioosi?
Vieraskynä: Onneksi uskaltauduin nuorten vertaistukileirille
Vieraskynä: Endometrioosi ystävän näkökulmasta
Vieraskynä: ”Voi v***u, mitä mä nyt teen?” – elämää endometrioosia sairastavan kanssa
Endometrioosiviikon 2019 teemana on yhteenkuuluvuus
Voiko kivun kanssa ystävystyä?
Kipuun tottuminen voi olla tuhoisaa
Psyykkinen tuki osana kroonisen sairauden hoitoa
Lapsettomuuden kipuilut vaihtuivat synnytyspelkoon
Sipsikaljavegaani ilman sipsiä tai kaljaa
Ensimmäinen ja tuskaisin kesäviikko
Endometrioosini oireilee myös raskausaikana
Elämää utuisten lasien takaa
Kellä kulta, sillä onni
Keinot, joilla yhdyntäkipujani on yritetty hoitaa
Opinnot etenee kivuista huolimatta
Vieraskynä: Äiti, tytär, endometrioosi
Vieraskynä: Tämä on minun sairaus, hanki oma
Vieraskynä: Seksittömyys rasittaa suhdettamme
Raskaus parantaa endon ja muita legendoja
Vuodessa yli 1400 euroa sairastamiseen
Uusi vuosi mutta vanha ystävämme – endometrioosi
Vinkkejä, miten saada endometrioosidiagnoosi
Niin kauan kaivattu, pelottava raskaus
Kun väsymys ei väisty
En ole lapsivihaaja, en vain halua lapsia
Parisuhteen ja endometrioosin yhtälö
Ne pienet suuret asiat
Kipu tekee säröjä sisimpään
Leikkaus takana – elämä edessä?
Tärkein on läheisten tuki
19-vuotias vai sittenkin 70?
Miten suhtautua uteluihin lapsista?
Odottavan aika on ikuisuus
Yhdyntä sattuu niin, että itkettää
Haaveena opiskelupaikka ja diagnoosi
Konehuoneen kipukimara – elämää endometrioosin kanssa
Kivuttomuudella kirottu ja siunattu
Joskus oma diagnoosi osuu oikeaan
Opinnäytetyö yhteistyössä Nuori nainen ja endometrioosi –projektin kanssa
Anonyymi chat tarjoaa mahdollisuuden kysymyksille ja keskustelulle
Moona on meidän tästä päivästä lähtien!
adenomyoosi Aiempaa enemmän Aino Alina Anna Anna Pajari Aurora Charlotta diagnoosi Elisa Elisa endometrioosi endometrioosi endometrioosi gynekologi Hemppu hermokipu hoito huumori hyvinvointi identiteetti J Janika Juliaana Katinka keskenmeno kipu kipukohtaus Kiputar krooninen kipu kuukautiskivut lapsettomuus lapsettomuushoidot leikkaus limakalvot lääkkeet lääkkeiden haittavaikutukset Maria Ninni nuoruus opiskelu orgasmi parisuhde PCOS pelko raskaus Rohkelikko runsaat kuukautiset ruokavalio seksi Sivustakatsoja suolen toiminta Susanna synnytys toinen sairaus tuki turvotus Tuutikki työelämä tärinäkipu ulostaminen vaginakivut vatsakivut vauvakuume vertaistuki vieraskynä vinkkejä virtsaaminen vulvodynia väsymys yhdyntäkivut ystävyys
Menkat ei saa estää elämästä
Facebook Instagram Twitter SnapChat @korentory #moona
Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry
Korento ry toimii endometrioosin, adenomyoosin, PCOS:n ja vulvodynian kanssa elävien edunvalvojana.
Tutustu Korentoon tarkemmin tästä linkistä.
Kipuja? Menkat? Outo tunne?
Tänään toista, huomenna muuta.
Copyright Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry