fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi ca es es fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en tr fi fi fi fi fi nl fi id en fr vo fi fi fi en fi en en fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi
Medianomin elämänhallinnasta | Oman elämänsä statisti
22 helmikuun, 2014 by Statisti
Lauantai. Lepopäivä liikunnasta. Olen pelännyt tätä jo pari yötä. Viime yönä nukuin ennen näkemättömän huonosti – lauantaina ei saisi mennä jumppaan eikä lenkille. Elämänhallintayritykseni alkaa ilmeisesti riistäytyä käsistä, kun laiskottelu ei maistu.
Elämänhallinnan vaikeus on siinä, että se pitäisi ulottaa kaikille elämän osa-alueille. Freelancerina elää jatkuvassa epävarmuudessa ennenkuin on lunastanut paikkansa ammattilaisten joukossa. Koskaan ei tiedä oliko tämä viimeisin oikeasti viimeinen projekti ja täytyykö ensi syksynä jo vaihtaa alaa.  Ajelehtiminen ei tee hyvää, jos on taipumusta ylenmääräiseen huolehtimiseen.
Tällä hetkellä ainut asia, joka tuo tunteen, että olen jotenkin kontrollissa elämästäni, on liikunta. Omaa ruokavaliota, kaloreita sekä liikunnan laatua ja määrää on helppo säädellä. Harrastus on vieläpä ihan yleisesti hyväksytty. Hyvä huumeiden korvike, pakokeino maailmasta, jota ei uskalla kohdata. Liikunnasta on helppo pitää kiinni, kun töitä ei ole ja päivät täyttyvät liikunnan ulkopuolella lähinnä stressaamisesta. Pitäisi kai löytää joku toinenkin harrastus?
Töiden suhteen ongelmani tuntuu olevan se, että oman alan duuneja en saa, koska ei ole riittävästi suhteita eikä kokemusta. Muiden alojen töitä en saa, koska minulla on vain medianomin koulutus, en puhu (tai edes ymmärrä) viittä kieltä, en ole ”myyntihenkinen” enkä suunnittele jääväni tälle ”muulle” alalle eläkepäiviin asti. Sitähän kaikkialla haetaan, vaikkei työnhakijaa aiotakaan pitää palkkalistoilla viittä vuotta pidempään. Sekin taitaisi olla jo melkoinen saavutus, kun tuoreita ja halpoja maistereita on jatkuvasti tyrkyllä joka ovella ja ikkunalaudalla. Erään haastattelun jälkeen tuntuu, että pystyn haistamaan sen fiiliksen, mikä 30 työvuoden jälkeen irtisanotulla Irmalla on työnhakumarkkinoilla. Onhan narikka kuitenkin sen verran haastava duuni, että siihen tarvitsee yliopistokoulutuksen.
This entry was tagged elämänhallinta, liikunta, työ. Bookmark the permalink.
Kutsumuskartalta uusi ammatti? →
Täytä tietosi alle tai klikkaa kuvaketta kirjautuaksesi sisään:
Sähköpostiosoite (pakollinen) (Osoitetta ei koskaan julkaista)
Olet kommentoimassa WordPress.com -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Olet kommentoimassa Twitter -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Olet kommentoimassa Facebook -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Muodostetaan yhteyttä palveluun %s
Ilmoita uusista kommenteista sähköpostilla.
Ilmoita uusista artikkeleista sähköpostilla.
Pidä blogia WordPress.comissa. tekijä Moargh.de.
Privacy & Cookies: This site uses cookies. By continuing to use this website, you agree to their use.
To find out more, including how to control cookies, see here: Cookie Policy
Already have a WordPress.com account? Log in now.
View post in Reader
%d bloggaajaa tykkää tästä: