fi fr fi fi en hu fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fr fi fi fi fi en fi en fi fi fi fi fi en fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fr fi fi en hu
Terhi Adler tutkii sarjakuvan tilallisia mahdollisuuksia Whatever-näyttelyssään – taiteilija haastattelussa
Teksti ja valokuvat: Aino Sutinen
Terhi Adlerin hieno kolmiulotteinen sarjakuvanäyttely Whatever on esillä Galleria Sarjakuvakeskuksessa vielä 28.11.2020 asti. Tilassa on sekä suuria hahmoja että installaatiota, videota ja jopa pelillisiä elementtejä, kaikki osa suurta sarjakuvallista kokonaisuutta. Kannattaa tulla katsomaan! Lisää näyttelystä täällä.
Hei Terhi! Onnittelut upeasta näyttelystä. Millainen luomisprosessi sen takana on?
Kiitos oikein paljon! Olen ollut todella innoissani päästessäni toteuttamaan ideoitani siitä, millaisiin eri muotoihin kolmiulotteinen sarjakuva voisi taipua. Aloin kehitellä ideaa opinnäytetyöhöni jo ehkä noin vuosi sitten, mutta se tarvitsi aikaa konkretisoituakseen siksi minä se on tänään nähtävissä.
Alun perin mietin tekeväni graduni maailman luomisesta (world building) sarjakuvassa, kun olin ymmärtänyt että sarjakuvanovellin, saati -romaanin, tekeminen aikarajoitteen sisällä olisi minulle liikaa. Toinen toiveeni graduni produktiolle oli kuitenkin päästä tekemään näyttely ja harjoittelemaan sellaisen suunnittelua. Vihdoin ymmärsin, että mielestäni mielenkiintoisempaa kuin vain hahmomallien esittely ja originaalipiirrosten seinälle laittaminen olisi tehdä itse sarjakuva kolmiulotteisesti tilaan. Olinkin jo edellisenä keväänä suunnitellut hahmoja, ympäristöä ja taustatarinoita, joten oli kiva päästä kehittämään maailmaa edelleen kolmiulotteiseksi kokemukseksi, johon sukeltaa.
Halusin tutkia, millaisia erilaisia kokeellisia välineitä, joita voisi vielä löyhästi kutsua sarjakuvaksi, voisin kehittää. Sarjakuvan määritelmähän on toisiinsa jollain tavalla liittyviä kuvia aseteltuna sarjallisesti. Mikseivät nämä "kuvat" voisi olla myös kolmiulotteisia esineitä.
Esimerkiksi The House of Wonder -nukkekotityössä olen miettinyt kuvakokoja sekä hahmojen muodonmuutoksia ruudusta toiseen. Nukkekoti toimii myös polyptyykkina, eli yksittäisten huoneiden toimiessa ruutuina koko talo muodostaa jatkuvan kokonaisuuden ylikasvaneelle kissalle. Trippailu ja ikkunasta ulos kurkottavat liian isot raajat ovat tietysti viittaus Liisa Ihmemaassa -kirjaan.
Kuuntelin myös paljon 70-luvun musiikkia, 60-luvun Jefferson Airplanea unohtamatta. Aloitin ostamalla käytetyn nukkekodin, ja tein siitä paperille mittasuhteissa olevan pohjan sarjakuvalleni. Työskennellessäni nukkekodin ja hahmojen kanssa tajusin monta asiaa, esimerkiksi miten minun tulisi nyt ottaa kaikki irti kolmiulotteisuudesta: nukketaloa voisi katsoa monesta eri kulmasta, sinne voisi piilottaa asioita, joita suoraan edestä ei voisi havaita.
Käytännön tekeminen on myös tutkimusta, sitä kutsutaan taiteelliseksi tutkimukseksi. Aion kirjoittaa graduni selittämällä havaintojani näyttelytöiden tekemisestä, sekä käydä läpi alan teoriaa ja muita tehtyjä kolmiulotteisia sarjakuvia. Gradu on toivottavasti luettavissa ensi kesänä Aalto-yliopiston online-arkistossa.
Muissa näyttelyn töissä olen muun muassa kokeillut, miten näyttelykävijä voisi päättää hahmojen liikkeet noppia heittämällä sarjakuvageneraattorin avulla; miten hahmoista voisi saada lisätietoa pelkästään heidän makuuhuoneidensa tavaroista päättelemällä (ja miten ruutuja voisi selata pyöritettävällä alustalla); miltä tuntuisi itse astua osaksi sarjakuvaa, jonka ruutu on todellisen huoneen mitoissa; miten toimisivat yhden ruudun monologit, vai voisiko kolmen ruudun strippi olla sijoiteltuna eri puolille huonetta, aikajana pirstottuna; löytääkö näyttelykävijä eri teoksiin sirotellut vinkit, viitteet ja "easter eggit" – voisiko sarjakuvassa olla myös samoja elementtejä kuin point-and-click-tietokonepeleissä tai pakohuonepeleissä?
Teoksien taustalla on siis paljon niin ajattelu- kuin konkreettistakin työtä, mutta en valita. Minulla oli tosi hauskaa näitä tehdessä. Päätin ensin sarjakuvien muodon ja funktion, ja olin itse asiassa hieman huolissani, että tulisiko itse sarjakuvan sisällöstä hyvää, sillä se on minulle tosi tärkeää. Ilman hyvää ideaa ei ole tarinaa, ja koko näyttelystä tulisi pannukakku.
Kuitenkin töitä pidemmälle käsin tehdessä aivot askartelivat paitsi käytännön ratkaisujen, myös tekstin ja tarinoiden parissa. Tämä tapa on sopivan orgaaninen ja taipuisa, ja näin narratiivi myös sopii paremmin tilaan, sekä tarinat toisiinsa, kun en ole tehnyt lopullisia päätöksiä liian varhain. Pelkoni oli turha: mielestäni myös teosten sisältö yltää niiden formaattien ideoiden nokkeluuden tasolle.
Olet rakentanut kolmiuloitteisen sarjainstallaation suoraan tilaan, muun muassa suuria patsasmaisia hahmoja. Kuinka nämä on tehty?
Isot hahmot ovat paperimassaa, jota olen käyttänyt melkeinpä kaikissa näyttelyn töissä. Sain hyvää harjoitusta rakentaessani ensin pieniä paperimassahahmoja nukkekotiteokseen – ihmisenkokoiset veistokset syntyivät samoja periaatteita noudattamalla. Pyrin tekemään installaatiot ja veistokset pääosin kierrätysmateriaaleista ja minulla jo olemassa olevasta esineistöstä.
Aloin rakentaa isoja hahmoja remonttijätteestä: vanhoista sähkölistoista ja maalipurkeista tehtiin luurangot veistoksille. Pyysin myös kavereita tuomaan pahvi- ja lehtiroskansa minulle, joten niitäkään ei tarvinnut ostaa. Sain myös monta apukättä; ilman kavereitani olisi aika loppunut varmasti kesken, sillä suurikokoisissa hahmoissa on paljon työtä.
Paperimassa on aivan loistava materiaali, koska se on hyvin anteeksiantavainen ja sitä voi työstää loputtomiin. Se ei ole liian painavaa, mutta kovettuessaan se on varsin kestävää. Jos jokin kohta oli liian iso, sitä oli helppo leikata mattoveitsellä pois, ja lisätä taas. Paperimassaa on myös helppo tehdä isossa skaalassa jättämällä paljon höttöä ja ilmaa väliin, tai sitten todella hienovaraisesti aina vain pienemmillä ja pienemmillä paperin palasilla.
Hieromista olisi voinut jatkaa loputtomiin, mutta päätettyäni että hahmo on tarpeeksi valmis, pohjamaalasin sen gessolla. Senkin jälkeen oli mahdollista vielä esim. siloitella reiät piiloon paperisuikaleilla. Lopullinen maalikerros on akryylia, jonka päälle tein paksulla tussilla yksityiskohdat.
Näyttelyyn rakentamassasi tarinassa on hauskoja tasoja, muun muassa someinfluensseriparodiaa ja ajankohtaista pandemia-ajan henkeä. Kuinka tarina syntyi?
Tarinat elivät takaraivossa pitkään. Tarkoituksena oli esitellä hahmot monologien avulla, mutta tehdä se kiinnostavasti ja samalla kuljettaa jonkinlaista teemaa. Päädyin pandemia-aiheeseen, koska se on meille kaikille yhteinen ja tuttu, samastuttava.
Olen kuullut monia eri lähestymistapoja kriisiin, joten kukin hahmoista kertoi omasta suhtautumisestaan. Hahmot ovat kaksi viikkoa lukittuna näyttelytilaan, joten ajattelin sen olevan hyvä vertaus karanteenille. Haluan, että hahmot elävät tässä ajassa ja puhuvat ajankohtaisista asioista, oli se sitten some, self-help tai korona. Haluan myös olla työssäni hieman piikikäs, kriittinen ja ennen kaikkea hauska. Sarjakuvani hahmoja ei voi pitää kovinkaan miellyttävinä, heillä on kaikilla omat ongelmakohtansa, mutta kiinnostavia ja samastuttavia he ovat.
Kirjoittajana pidän korvat ja silmät koko ajan auki, ja tarinat syntyvät kohtaamistani asioista. Muistikirjaa on hyvä kantaa mukana, ihmisten kanssa käydyistä keskusteluista on hyvä ammentaa ja niissä vitsejä voi testata käytännössä. Kaikenlaista taidetta ja viihdettä on myös hyvä ahmia, samoin kuin ajatuksia ja outouksia, luonnossa käyskentelyä ja niin edelleen.
Some-influensointi Kissan repliikeissä sopi hänen raivostuttavan itsekeskeiseen ja pinnalliseen karakteeriinsä. Pontta tähän sain sattumalta IG:stä näkemästäni Vicen videosta "Content Houseista", eli ökykämpistä joihin nuoret Tik-Tokkerit majoitetaan tekemään kalliilla tuotettua höttöä massoille.
Kissa uskoo myös uskoo salaliittoihin, mutta ikkunaa naputtavat liskomiehet taas olivat todellisia henkilöitä, jotka halusivat illasta toiseen huomiotani, kun työskentelin myöhään veistosten parissa. Kirjoitin tarinat monta kertaa uusiksi, ja täysin lopulliset versiot syntyivät vasta pahville tussatessa.
Mitä aiot tehdä sarjakuvan saralla seuraavaksi?
Seuraavaksi toivoisin tietysti löytyvän aikaa päästä tekemään Whateveristä perinteisempää 2D-versiota. Olen suunnitellut novellikokoelmaa, jonka tarinat olisivat jokseenkin pidempiä ja synkempiä, tosin huumoria unohtamatta. Näyttelyssä nähdyt työthän ovat strippejä tai yhden ruudun sarjakuvia, samoin tekeillä oleva animaatio on lyhyttä sitcom-muotoa, ja tarvitsee punchlinen toisensa jälkeen.
Hitaammalla tahdilla saisin kerrottua hieman erilaisempia tarinoita. Novellit aion koostaa yksien kansien väliin, jokseenkin jatkuvaluonteiseksi sarjakuvaromaaniksi. Haluaisin edelleen jatkaa kokeellisella linjalla, ja minulla on ajatuksia testata mielenkiintoisia tarinankerronnallisia välineitä myös paperilla.
Toisekseen olemme valmistelemassa sarjakuva-antologiaprojektia (sarjakuva-)taiteilijaystävieni Shambhavi Singhin ja Punit Hiremathin kanssa. Antologian aiheena on yksinäisyys. Se on aina ajankohtainen aihe, ja somen aikakaudella voi olla yksinäisyydentunne iskeä pahemmin kuin koskaan. Haluaisimme nostaa pintaan myös yksinäisyyttä eri demografioden keskuudessa, miettiä hahmojen representaatiota vähemmistöjen näkyväksi tekemiseksi, sekä innostaa uudenlaisiin ihmissuhteisiin yksinäisyyden vähentämiseksi. Kirja tulee koostumaan erilaisista tyyleistä, tekniikoista ja ideoista. Odotan innolla, että pääsemme töihin käsiksi!
Vaikea valinta tietysti, mutta nostaisin ensimmäiselle sijalle Brecht Evensin. Oikeastaan mitä vain häneltä, koska rakastan hänen tyyliään. Ensimmäisen sijan saavat jakaa hänen Making of ja Panther-sarjakuvansa.
Toiselle sijalle yltää Chris Waren Building Stories, joka on mielestäni mitä nerokkainta tarinankerrontaa. Kolmantena haluan mainita Sandman-sarjakuvat, koska niillä ja Neil Gaimanilla on ollut suuri vaikutus sarjakuvainnostuksessani teininä, vaikka pienestä pitäen tosin olen sarjiksia aina lukenutkin.
Terhi Adler (1989) on poikkitaiteellinen graafikko, kuvittaja ja luova generalisti, joka tekee myös sarjakuvaa sekä animaatiota. Kiinnostuksenkohteita ovat myös esim. keramiikka, videotaide sekä komiikka. Adler on aiemmin valmistunut Aalto-yliopistosta taiteen kandidaatiksi, ja tämä näyttely on osa hänen maisterin opinnäytetyötään samaan laitokseen.
Terhi Adler: Whatever – Tilallista sarjakuvaa 16.-28.11.2020, Galleria Sarjakuvakeskus, Porthaninkatu 9, 00530 Helsinki.
Myrkkykasveja ja ihmissuhteita Terhi Adlerin Plant Kingdom -taidenäyttelyssä – haastattelu
Terhi Ekebomin ja Bo Haglundin näyttely Metsätutkielmia hahmottelee luonnon olemusta – haastattelu
Pöhköjä pöllöjä fantasiamaailmassa – Realm of Owls on hauska nettisarjakuva ja esillä Galleria Sarjakuvakeskuksen näyttelyssä
Uutta omaelämäkerrallista sarjakuvaa Emmi Valveelta – Dream House Art Letter ylistää pienlehtikulttuuria
“Olen löytänyt oman tekemisen uudestaan” – Sarjakuvakeskuksen kurssitoiminnan kuulumisia korona-aikaan
Terhi Adler tutkii sarjakuvan tilallisia mahdollisuuksia Whatever-näyttelyssään – taiteilija haastattelussa
Sarjakuvakeskuksessa pääsee nyt Belgian kiertomatkalle
Suomen paras sarjakuvatatuointi -kilpailun voittajat ja kuvagalleria – voittaja fanittaa Don Rosaa
Livekuvituksia Helsingin sarjakuvafestivaaleilta 1/2: Sophie Labelle, Riika Ruottinen, Sami Nyyssölä, J.A. Mäki, Anssi Rauhala
Livekuvituksia Helsingin sarjakuvafestivaaleilta 2/2: Kutikuti, Sami Yaffa, Viivi Rintanen, Pauli Kallio
Janne Parviainen inspiroituu Charles Bukowskista ja vanhoista kuvataiteen mestareista – Post Man -sarjakuvan näyttely esillä ja tekijä haastattelussa
Sarjakuvakeskuksen kevään kurssit jatkuvat etänä – opettajien kokemuksia. "Rutiinit, harrastukset ja ihmissuhteet ovat tärkeitä"
Hannele Richertin Suuntavaisto kertoo nuoruudesta, eriarvoisuudesta, rahasta ja rakkaudesta
Emmi Valve kertoo Girl Gang Bang Bang -sarjakuvastaan
Neighbours – uutta venäläistä ja suomalaista sarjakuvaa yhteyksistä ja historiasta
Perjantaipajan Kauhu-antologia Tampere kupliin Pienlehtimarssiin
Mari Ahokoivu Oksi-sarjakuvaromaaninsa näyttelyssä: ”urani vaativin työ”
Sira Moksi: "Piirroksiini on suhtauduttu rakkaudellisesti ja tappouhkauksin"
Making Money from Webcomics – free guide to working in comics now online!
Tarmo Koiviston 70-vuotisnäyttely esillä – ”Mämmilää pitäisi olla aina saatavilla kuten Asterixia ja Tinttiä”
Sisaret 1918 kertoo arkistoista löytyneitä naisten tositarinoita sisällissodan ajoilta
Comics 101 – learning comics in English in Helsinki
Juliana Hyrrin kauniissa sarjakuvissa on elämän pieniä julmuuksia
Apila Pepitan näyttely esittelee queer-aiheita ja muunsukupuolisuutta
Sarjakuvakirjeenvaihto lasten, nuorten ja seniorien välillä synnytti yllättäviä kohtaamisia
Picture Politics – sarjakuvaa ääriajattelua vastaan kouluissa
Helsingin Kirjamessuilla piirrettiin sarjakuvaa non-stop
Lakes International Comic Art Festival – pieni pala Suomea keskellä Englantia
Festivaalitaiteilija Hanneriina Moisseinen: "Flirtti toisten taiteenmuotojen suuntaan vain vahvistaa sarjakuvan identiteettiä ja voimaa"
Sarjakuvakeskuksen perjantaipajan uusi Magia-pienlehti ilmestyy sarjakuvafestivaaleille
Seniorien sarjakuvaryhmän teoksista syntyi Kuti-lehti – osin jopa ompelemalla
Discovering your Superpowers - Comics Workshop
Marko Turusen ADHD-Sheikki-tarinat perustuvat totuuteen – vaikka joskus epäilyttää
Reclaimataan sana näkyvyys, sanoo Näkyvyys-gallerian suojelija Kasper Strömman
Läänintaiteilija Ville Pirinen suunnittelee Tampereelle sarjakuvakeskusta
"Mitä sä täällä teet?" Sarjakuvakirja kuvittaa Suomeen muuttaneiden rankkojakin tarinoita
Kirjaverstaalla kukoistaa taiteilijoiden ja kirjakauppojen yhteistyö
Petri Hiltunen: "Päädyin sarjakuvataiteilijaksi jääräpäisestä intohimosta"
Oliver East käveli Helsingistä Tampereelle ja piirsi 820 kuvaa matkastaan
Hahmotyöpajalla sarjakuva ja teatteri yhdistyivät
Eeva Meltion Harvest-julistesarja kertoo modernin naisen ongelmasta
Perjantaipajan Monsteri-antologia oli menestys sarjakuvafestivaaleilla
Rui Tenreiro afrikkalaisesta nykysarjakuvasta Afri-Kuti-lehdessä: "Valitsemani sarjakuvataiteilijat pakenevat tavanomaista jollain tavalla"
Jonathan Edwards ja Louise Evans loivat sarjakuvafestivaaleille taidetta Helsingin tunnelmasta
Kahvia ja sarjakuvia Turun sarjakuvakaupan pop-upissa Kalliossa
Taidetta, kukkia ja koiria Berliinin residenssissä
Ane V. tutkii elämäänsä sarjakuvilla
Sarjakuva tarvitsee seiniä – mihin Sarjakuvakeskus ja festivaalit?
50-luvun jännittävä Helsinki – Seniorien sarjakuvakurssin satoa
"Hahmot kuin puhdasta energiaa" –  Sarjakuvaa syntyy Espoossa
Marja Siiran Kirjoitukset on fantasiaa ja viihdettä synkällä vivahteella
Sutu, Arilyn ja sarjakuvan kokeileva digitaalinen tulevaisuus
Kokoelma muuttaa, mutta minne...
Pullopostia aloittaa näyttelykiertueen pääsiäisen jälkeen
Dystopioita ja tarinoiden voimaa Karstein Vollen Vinossa-näyttelyssä
Ville Pirisen värikäs näyttely on "satunnainen retrospektiivi" ja sisältää harvinaisuuksia
Paula Bulling ystävystyi turvapaikanhakijoiden kanssa ja piirsi vahvan sarjakuvan
Sarjakuvakeskuksen Hannele Linnan juhlissa!
We Do BD – Arnaud at a Paris webcomic festival
Discovering Finnish comics – internship experience
Hilda-sarjaan löytyy inspiraatiota Muumeista ja vanhoista kansantaruista
Valokuvat vievät sarjakuvaa uudelle tasolle
Kulttuurien kohtauspaikka: työpajoja venäläisen sarjakuvan hengessä Vuotalolla
Voiko sarjakuvalla vaikuttaa? Kuvia ja video Helsingin Kirjamessuilta
"I don't want to believe it" — Paris notes from Arnaud
Sarjakuvafestareilta: pienlehtikilpailu, valokuvia, dokkarivideo ja äänitteitä
Kunnianhimoinen visio uhan alla
Justin Wong käsittelee sarjakuvassaan lapsen näkökulmaa aikuisten asioihin
Ujo matkaaja tutustuu Helsinkiin Triin Valvasin piirroksissa + videotervehdys
"Piirtäminen kuin tanssia" – ajatuksia sarjakuvaopetuksesta
Milla Paloniemi: "vihaan tylsiä sarjakuvanäyttelyitä!"
Minisarjiksia ja ystävyyttä Nordicomics Youth! -leirillä
Taidetta, tiedettä ja avaruus – Random Walk Comics
Supersankareita ja livemusiikkia Arabian katufestareilla
Jana Vasiljević: Suspended Disbelief – sotaa, sukuhistoriaa ja tietokonepelejä
Minä olen Charlie herätti keskustelua
Maaseudun mies ja toivon pilkahdus – Tommi Musturi: Toivon kirja
Kari Korhonen Puupäinen Ankka -näyttelyn päättäjäisissä – Aku on aina mukana
Pekka Puupää, suomalaisen jokamiehen (anti)sankari ja humoristit Toto Fogelberg-Kaila ja Ola ”Fogeli” Fogelberg
Kinaporin seniorikurssilla piirretään sarjakuvaa lapsuuden muistoista
Lasten animaatiokurssilla tutustutaan animoinnin saloihin perusteista alkaen
Uuden tulokkaan vaikutelmia suomalaisesta sarjakuvayhteisöstä
Viivan voima – Croquis-pajan näyttely
Kauhajoen sarjissäpinät toi sarjakuvatoimintaa Pohjanmaalle
Lapsuuden (ja aikuisuuden) nostalgiaa – Batman 75 vuotta -juhlanäyttely Sarjakuvakeskuksella
Auf Wiedersehen – Sarjakuvan Saksa-vuosi lopuillaan
Geneva Rosett-Hafter: Coming to Finland
Moving Again – nomadinen taidenäyttely
Muumien jäljillä – Kerttu ja muita uusia muumihahmoja
Julie Delporte ja antennit joka paikassa
Vapaa ja lämmin – Julia Thorell CUNE-residenssissä Helsingissä
Marijpol ja erakko meissä
Helsingin sarjakuvafestivaaleilla 25 000 kävijää – katso kuvat!
Mikko Väyrysen White Disaster -näyttely Sarjakuvakeskuksella
CUNE CiR -residenssi Malmössä – Jaana Suorsa, Jouko Ruokosenmäki ja suklaatehdas
Feministinen sarjakuvatoiminta innostaa ideoimaan yhdessä
Parrakasta menoa Lasten lauantaissa
Sarjakuvakeskus tarjoaa sarjakuvaopetusta monenlaisen toiminnan tueksi
Työtä ja juhlaa Tallinnan CUNE-taiteilijaresidenssissä
Aurinkoa ja hauskanpitoa Robottipajassa
Tanskalaiset residenssitaiteilijat innostuvat Helsingistä
Kaupunki ja Karhu -näyttelyn avajaistunnelmia 22.5.
Vuosaaressa oltiin Ihan pihalla
Sanni ja Joonas vievät lukijan talven taikamaailmaan
Pop-up Sarjakuvakeskus @ Fumetto
Keskiajan maalaukset ovatkin sarjakuvia
Trespasses: nuorten fantasiatarina puolituisten ja ihmisten kohtaamisesta
Sana on vapaa! Blogi Vuosaaresta vuosaarelaisille
Robotteja, keksintöjä ja animaatiota hiihtoloman keksijäkurssilla
Hevisarjakuva Perkeros raottaa kulissejaan
Seksismiä ja syrjintää sarjakuvamaailmassa? Anne Elizabeth Mooren työpajan satoa
Saksalainen sarjakuvatoimittaja Lars von Törne: ”Suomalaisissa sarjakuvissa on vahvoja tarinoita”
Sarjakuvien voima yllätti seniorit
"Tuntuu kuin olisin tullut takaisin kotiin"
Pop-up Sarjakuvakeskus Moskovassa, sarjakuvaa narkomaaneille ja videoreportaasi
Saksa kiinnostaa ja kiinnostuu
HIAA – Eläviä taloja Katutaidegalleriassa
Lapset piirtävät lautasellisen sarjakuvaa
Nahkatakkeja ja graffiteja – Amigos Connectedin ensimmäinen näyttely
Loikkivia lampaita lasten lauantailta
Muistumia feministien sarjakuvaseminaarista 4.–5.10.13
Heimdall – Myyttinen esikoisalbumi
Videoterveisiä Oulun pop-up Sarjakuvakeskukselta!
Sarjissäpinät vei sarjakuvan Pohjanmaalle
Riika ja ruoka – Emmi Valve taiteilijaresidenssissä
Festivaaliraportti - sisäpiiriläisen kertomuksia
Sh*t, I need more coffee! Työharjoittelukokemuksia – The Internship Experience
Lisää työharjoittelufiiliksiä – Another Internship Experience
Matt Boyce – viittomakieltä ja monstereita
Työharjoittelijan päiväkirja – Helsingissä selviämistä
Art Farming -näyttely esillä 31.7. asti
Dreambuddies esittelee ajankohtaista pohjoismaista lastensarjakuvaa
Kuvia Arabian Katufestivaalilta & Sarjakuvakeskuksen 5-vuotissyntymäpäiviltä
Jakomäessä tehdään rumasta kaunista
Puupää ja eksentrikko Heikki Paakkanen, katso videot!
Tanssivia piirustusmalleja ja korusuunnittelua
Nordicomics Islands – Sarjakuvan ilosanomaa Grönlantiin ja Färsaarille asti
Planeetta Z - elämää ilman ihmistä
La bande dessinée finlandaise 2013 esittelee suomalaista naissarjakuvaa
Hyi, homoa! Team Pärvelö mangan ja suomalaisuuden jäljillä
Ruutu lopettaa – viimeisenä Jupun Superäiti
Mikä ihmeen Kiroileva siili? Milla Paloniemi kertoo
Tuomas Tiainen: FUN•LAND – videohaastattelu
Kooste Helsingin 27. sarjakuvafestivaaleilta
Perinteisellä tyylillä Suomen ilmatilassa
Sarjakuvaa Helsingin Kirjamessuilla 25.–28.10.
Sarjakuva goes koulutus – Helsingin Kirjamessuilla 48 tunnissa syntynyt lehti
Festivaalitoimisto galleria Art Kaarisillassa
Norjalaista lastensarjakuvaa - Martin Ernstsenin Erakko
Adios! – Myöhempien aikojen psykedeliaa
Nature Morte with Ghosts – kuolleen metsän haamut
Työharjoittelijan tunnustuksia: Harjoittelu loppuu
Ruoka- ja ilmastovalistusta sarjakuvan keinoin
Sarjakuva - yhdeksäs taide?
Perhe jolla on kissa sai kissanpennut – Sarjakuva toimintaterapiana
Työharjoittelijan tunnustuksia: Corto Maltese seinässä
Työharjoittelijan tunnustuksia: Sisäisiä soraääniä
Työharjoittelijan tunnustuksia: Sisäisiä soraääniä / Osa II
Työharjoittelijan tunnustuksia: SPAM! SPAM! SPAM!
Nordicomics Baltic -näyttely Budapestin sarjakuvafestivaaleilla
Liisteröintiä ja liituilua Arabian katufestivaalilla
Sarjakuvan asemasta keskusteltiin Kiasmalla
Finnish Comics Annual 2012 julkaistu
Sarjakuvaseura Leipzigin kirjamessuilla 15.–18.3.2012
Koomiksikeskus ilahdutti sarjakuvafaneja Tallinnassa
Tilattavat kurssit ja työpajat