fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi es fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi es fi
Otan kantaa – Aulikki Pentikäinen
Kotitalouksien arjen tuntija, lähipalveluiden uudistaja
Onko maallikkojäljittäjiä koulutettu turhaan ja ovatko rahat valuneet hiekkaan?
Pyöräily monimuotoistuu ja lisääntyy – hyvä niin! Meidän kaikkien on mahduttava kevyen liikenteen väylille jatkossakin. Nykyiset reitit ovat käyneet ahtaiksi ja jopa pelottaviksikin meille kaikille kulkijoille. Mielipiteemme Länsiväylässä.
Täydennysrakentamisella ei saa pilata retrolähiötä
Täydennysrakentaminen on uhka vanhoille lähiöille, jollei täydennysrakentamista aidosti suunnitella.
Haastattelu koronan vaikutuksista kotitalouksiin
Koronan vaikutukset näkyvät Läntisen Uudenmaan velkaneuvonnassa yllättävän vähän. Lainojen lyhennysvapaat ovat auttaneet monet taloudet työttömyysjakson yli, mutta onko tämä vain tyyntä myrskyn edellä. Linkistä voit lukea artikkelin, jossa minua on haastateltu aiheesta.
Kasvomaskien saanti turvattava koko Espoossa
Valitettavasti Espoon päätöksenteossa unohtuu monesti Pohjois-Espoo ja lähiöt. Pitkät hakumatkat ovat jo itsessään terveysriski.
Länsiväylä PÄÄKIRJOITUS & MIELIPIDE 22.8.2020
Kotihoidon pysäköintiä on helpotettava myös Espoossa
Kesällä 2020 tulleen lakimuutoksen myötä kotihoitajat voivat pysäköidä ilman aikarajaa ja maksua kunnan katuverkon pysäköintipaikoilla. Valitettavasti Espoo on edennyt asiassa harmillisen hitaasti.
Länsiväylä PÄÄKIRJOITUS & MIELIPIDE 6.6.2020
Vanhat lähiöt tarvitsevat lähipalveluita
Viherlaakson kirjasto on ollut uhan alla.  Valtuusto päätti vuoden 2021 talousarviokäsittelyn yhteydessä, ettei kirjastoja lakkauteta, vaan kirjastoverkosta tehdään selvitys. Olen huojentunut siitä, että Viherlaakson kirjastolle etsitään nyt uutta tilaa.
Ohessa mielipidekirjoitukseni Länsiväylässä 21.12.2019.
Puhe valtuustossa 2018 vajaakuntoisten työllisyydestä
Arvoisa puheenjohtaja, hyvät valtuutetut
On hienoa, että useimmat ryhmät ovat budjettisovun takana. Voimme onnitella itseämme siitä, että esimerkiksi vanhus- ja vammaispalveluihin saatiin lisää resursseja sovun tuloksena. Mutta hyvät ystävät, vielä riittää tehtävää.
Espoo haluaa olla edellä kävijä saralla kuin saralla, mutta niin ei vielä ole. Meillä on omat häpeäpilkkumme ja niistä yksi on osatyökykyisten ja kehitysvammaisten työllisyys. Tässä asiassa olemme maalaispitäjä emmekä innovaatioiden ihmemaa. Saamieni tietojen mukaan maakunnissa tästä ryhmästä on palkkatyössä 2-4 % kun taas Helsingissä ja Vantaalla työllisyysaste on yli 10 %.
Espoolaisista vammaisista lienee työttöminä 96 %. Siis toistan 96 % on työttömiä. Luku on epätarkka, koska meillä ei ole seurantaa eikä tilastoa tästä asiasta. Jo tämä itsessään asettaa meille haasteen ja ilmentää asenteita kohdata vammaiset yhteiskuntamme täysivaltaisina jäseninä.
Vuonna 2016 voimaan tulleen YK:n vammaisten henkilöiden oikeuksia koskeva yleissopimus kiinnittää huomiota ennakkoluuloihin ja määrittelee vammaisuuden uudella tavalla. Määritelmän mukaan vammaisuus on kehittyvä käsite. Se konkretisoituu, kun vammainen henkilö kohtaa ympäristössä tai asenteissa tilanteen, joka estää häneltä yhteiskunnan osallisuuden.
Monet kehitysvammaiset nuoret valmistuvat ammattiin. Heillä on unelma työstä, tavallisesta työelämän arjesta. Nuori kehitysvammainen tyttö haaveilee omasta rahasta ja hänen unelma-ammattinsa voisi olla esimerkiksi työ päiväkodissa. Nuori poika saattaa puolestaan haaveilla vaikkapa kalustekunnostajan tehtävistä. Mutta kuinka työelämä tai edes Espoon kaupunki ottaa heidän osaamisensa vastaan? Valitettava totuus on, että kehitysvammaiset nuoret valmistuvat yleensä eläkkeelle ja yhteiskunnan panos koulutukseen on mennyt hukkaan.
Espoolla ei ole mallia kehitysvammaisten ja osatyökykyisten työllisyysasteen parantamiseksi eikä Espoon kaupunki ole heitä juuri työllistänyt. Espoossa on sen sijaan olemassa maahanmuuttajien ja nuorten rekrytointimalli ja se onkin hyvä asia. Jokaiselle on merkityksellistä, että voi olla täysipainoisesti yhteiskunnan jäsen ja saada tekemästään työstä palkkaa. On kestämätöntä, että koulutuksen saaneet kehitysvammaiset nuoret tekevät palkatonta työtä erilaisilla työpajoilla voimatta tuntea tekevänsä arvokasta työtä myös palkan muodossa.
Helsingin kaupungin sosiaalivirasto on tehnyt vuonna 2004 selvityksen Vajaakuntoisten tuetusta työllistymisestä. Selvityksen mukaan jokaiseen toimintaan sijoitettu euroa tuotti 1,34 euron säästöt.
Edellä olevan perusteella olen tehnyt toivomusesityksen, joka on jaettu teille numerolla kuusi ja kuuluu seuraavasti: Valtuusto toivoo, että Espoon kaupunki selvittäisi mahdollisuutta korvamerkitä budjetista rahaa kattamaan osatyökykyisten tai kehitysvammaisten työntekijöiden palkkakuluja niin, että palkkakustannukset eivät kohdistuisi palkkaavaan yksikköön.
Minulle voi rohkeasti soitella tai laittaa sähköpostia. Alla linkit myös some-kanaviini.
Puhelin: 046 886 0653
Copyright © 2022 Aulikki Pentikäinen