en fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi sv fi fi fi de eu fi fi de fi en fi fi fi fi fi fi fi ca fi fi en en fi fi eo en fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi et fi fi fi fi fi fi pt fi et fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it lv fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id id fi fi fi es en fi fi fi fi ja fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi en fi
“Oho! Mikäköhän toi nyt oikeen oli?” kysyn itseltäni kun alavatsaani vihlaisee kovaa ostoksia pakatessa. Oloni jännittyy heti. “Miksi mun olossa on jotain poikkeevaa?” huolestun. Sysään kuitenkin ajatuksen syrjään ja uskottelen itselleni, että se oli vaan jokin harmiton juttu… mutta tiedän, että jokin siinä vihlaisun tyylissä kertoi sen tulleen jäädäkseen pidemmäksi aikaa.
Seuraavana päivänä tuntuu, että turvottaa. Vai kuvittelenkohan koko asian? Onko nämä jotain suolisto-oireita? Painelen alavatsaa kevyesti ja huomaan sen olevan arka. Ahdistun. En tiedä, mitä tapahtuu. Kuukautiset nämä ei ainakaan ole.
Sitten se pahenee. Käyn pissalla ja tunnen sen ah niin tutuksi tulleen kirvelevän nipistyksen lopussa. “Voi vittu… eihän tää ole mikään VTI?” mietin stressaantuneena. Juon vettä tavallista enemmän, mutta joko kipu on pahentunut tai sitten vain olen fiksautunut siihen.
Aamulla, juuri kun pohdin ottavani yhteyttä terveysasemaan, oireet helpottaakin. En tunne nipistystä, mutta vessassa käynti on yhä epämukavaa. “Soittaa vaiko eikö soita…” pohdin. Olen niin monta kertaa joutunut vääntämään ammattilaisen kanssa puhelimessa siitä, tarvitsevatko oireeni oikeasti hoitoa, etten halua lähteä siihen turhan takia. Tuntuu suorastaan, että pyytäessäni apua, minulle halutaan vain uskotella kaiken olevan hyvin. Mutta tällä kertaa tiedän, että kipu ei ole lähdössä itsekseen, joten tartun puhelimeen ja soitan.
Hoitaja ei tiedä, mikä vulvodynia on, eikä kommentoi huoltani mitä jos kierukkani on lähtenyt paikoiltaan. Hän kuitenkin lähettää minut pissaamaan purkkiin. Teen niin, ja minulta otetaan vähän vertakin. En ole varma miksi, eikä asiaa selitetty. Arvaan jo etukäteen, ettei näissä testeissä kuitenkaan näy mitään poikkeavaa. Tiedostan sen tarkoittavan, että on mahdollista, ettei asia selviä ikinä. Lihakseni jännittyvät ja ruokahaluni on kadonnut. “Mitä jos se kipu ei lähde koskaan?” mietin hiljaa. Niin on käynyt ennenkin.
Erään työpäivän jälkeen testien tulokset tulevat. Kaikki on kuulemma hyvin, mutta minusta ei tunnu siltä. Virtsaoireet ovat helpottaneet, mutta nyt kipupisteeni ovat herkemmät kuin kitaran kielet. Välttelen kaikkea, mikä pahentaa niiden poltetta ja piikittelevää pistelyä. Aivan kuin kulkisin miinakentällä. Ikävintä on, etten tiedä, miksi oloni on tällainen tai kuinka pitkään se jatkuu. Neuropaattinen kipu tuntuu sisälläni ja syö energiaani. En voi uskoa, että jaksoin silti töissä kävellä yli 15 000 askelta. Naurahdan vilkaistessani askelmittaria ja painan lämmintä kaurapussia jalkojeni väliin.
Nukahdan siihen miettiessäni, että ehkä asiat ovat jo huomenna paremmin. Odotan lääkärin soittavan lähipäivinä ja toivon, ettei hän vaan sano “tällaista tää välillä on” kuten se eräs toinen. Kaikki ei ole kohdillaan, tiedän sen. Pelottaa ihan oikeasti, mutta yritän olla antamatta huolen päästä uniini. En halua jäädä sen kanssa taas yksin. En jaksa olla sen kanssa yksin. Valitettavasti tiedän kuitenkin, mikäli yleisissä testeissä ei näy mitään sen kummempaa, on todennäköistä, että kohtaloni on vain hyväksyä uusi huonompi standardiolotilani… “Tai sitten meet taas yksityiselle, missä sut otetaan tosissaan” mietin.
Kirjottelin tän pätkän lähiaikoina, kun huomasin mun oloni muuttuneen. Se aiheuttaa mussa aina kovan stressireaktion ja seuraan oireita tosi huolestuneena. Kynnys ottaa yhteyttä terveydenhuoltoon on korkea paitsi siksi, että vastaanotto on usein tyly myös siksi, että sieltä on kertynyt niin hirveästi huonoja kokemuksia. On helpompi kokeilla läpi ensin kaikki kotikonstit kun pyytää samantien tutkimuksiin pääsyä. Asioita mutkistaa heti se, jos perus VT-infektiota ei löydy ja verenkuva on normaali. Varsinkin sen jälkeen on ilmiselvää, että mut halutaan pois kuormittamasta terveydenhuoltoo.
Oon juurikin nyt sellasessa tilanteessa. Ensin mut laitettiin testeihin hirveellä kiireellä, mut kun ne olikin negat (kuten ennustin), oon saanut ootella jo kolmisen päivää lääkärin puhelinsoittoa. Vituttaa ja ahdistaa, kun tiedän jo etukäteen, miten se puhelu tulee menemään. Kovasti saa vakuutella lääkäreitä siitä, että on huono olo poikkeevalla tavalla ja haluais tietää miksi. Valitettavasti nykynen työympäristö ja -paineet on puristaneet lähes kaikista terveyden ammattilaisista empatiakyvyn ja kärsivällisyyden. Siitä syystä mietin jo nyt, pitäiskö vaan mennä yksityiselle, missä ainakin liksa on sen verran hyvä, että lääkäreillä on korvat paremmin auki. Saa maksaa ittensä kipeeks, mutta ei se voi kovempaa kirpasta kun tän hetkinen fyysinen olo. Noh, katsotaan nyt…
Vieraskynä: Yksi ominaisuuksistani - PCOS (PCOS-viikko 2022)
Kohti aikuisen minun elämää, kohti lapsuuden haaveita
En ole nuori perusterve nainen
“Jokaisen tarina ansaitsee tulla kuulluksi” - Näistä syistä kirjoitamme blogia
Unettomuuden syy ja hyvästini bloggaajana
Pääsin eroon turvotuksesta - ruokavalion muutos
Vieraskynä: Endometrioosin monet vaiheet - kokemustarina avanteesta (Endometrioosiviikko 2022)
Mitä on elämä leikkauksen jälkeen?
Vieraskynä: Neuropaattinen vulvodynia – tarinani kivusta ja hoidosta (Vulvodyniaviikko 2021)
Vieraskynä: ”Hyi, sulla kasvaa viikset” (PCOS-viikko 2021)
Siinä on vuori, nyt kiivetään
On kohtu ja varakohtu
Pari sanaa jatkuvan kivun lääkehoidosta
Positiivinen raskaustesti 3 päivää ennen leikkausta
"Ei tartte auttaa" otsassa pienestä asti
Gynekologinen tutkimus – mitä ja miksi?
Milloin on vertaistuen aika?
Kuinka sain PCOS diagnoosin?
Enemmän haittaa kuin hyötyä, mutten irti päästä
Jokainen tsäänssi on mahdollisuus
Minä valmistun kandiksi, kaikesta huolimatta
Mä en ole laiska
Sisäinen ja ulkoisesti epämääräinen sairaus
Matka sinne ja takaisin
Olen juuri oikeassa paikassa juuri nyt
Vieraskynä: Minun PCOS-tarinani (PCOS-viikko 2020)
Se riittäköön minulle nyt
Puhelu, joka muutti kaiken
Miksi mä pelkään lääkäreitä
"Taatana mä pärjään kyllä"
Kipuunkin pitäisi kiinnittää huomiota
Kun suurimmasta haaveesta tuleekin suurin pelko
Puhu minulle kuin ihmiselle
Vieraskynä: En natt på akuten
Vieraskynä: endometrioosia sairastavan äiti
Menkää ja pankaa ...seksielämänne arvot tärkeysjärjestykseen!
Alokas Mäkelä, ei astu palvelukseen
Enemmän kuin olisin halunnut antaa
Mikä on vapaa-ajan hinta?
Sivuoireiden ja opiskelun sekamelska
Jos nyt ensin tämä kandi
Sinä olet minun ihmeeni
Vulvodyniaviikon vieraskynä: Emilian tarina
Seksin ei kuulu sattua
Turvotusvatsojen vertailua ja tärkeää vaikuttamista
Sairauden ja ystävyyden yhteenlasku
Kun arki on taistelua
Se antaa enemmän kuin ottaa
Äidiksi PCOS:sta huolimatta: Sarin tarina
Miten varautuu potilas, joka pelkää tai jännittää?
Olen pahoillani, tänään en jaksa
On olemassa hyvääkin hoitoa
"Unohdatko sä mun pimpin?!" ja muita kommelluksia
Miksi kivun lääkitseminen on tärkeää?
Moona-blogin uusien kirjoittajien haku on auki!
Pelko kivusta vai kivuttomuudesta?
Ei endometrioosin ja kivun voittajaksi, vaan onnelliseksi
Kaikki, mitä olet halunnut tietää lapsettomuushoidoista
Olenko minä pelkkä endometrioosi?
Vieraskynä: Onneksi uskaltauduin nuorten vertaistukileirille
Vieraskynä: Endometrioosi ystävän näkökulmasta
Vieraskynä: ”Voi v***u, mitä mä nyt teen?” – elämää endometrioosia sairastavan kanssa
Endometrioosiviikon 2019 teemana on yhteenkuuluvuus
Voiko kivun kanssa ystävystyä?
Kipuun tottuminen voi olla tuhoisaa
Psyykkinen tuki osana kroonisen sairauden hoitoa
Lapsettomuuden kipuilut vaihtuivat synnytyspelkoon
Sipsikaljavegaani ilman sipsiä tai kaljaa
Ensimmäinen ja tuskaisin kesäviikko
Endometrioosini oireilee myös raskausaikana
Elämää utuisten lasien takaa
Kellä kulta, sillä onni
Keinot, joilla yhdyntäkipujani on yritetty hoitaa
Opinnot etenee kivuista huolimatta
Vieraskynä: Äiti, tytär, endometrioosi
Vieraskynä: Tämä on minun sairaus, hanki oma
Vieraskynä: Seksittömyys rasittaa suhdettamme
Raskaus parantaa endon ja muita legendoja
Vuodessa yli 1400 euroa sairastamiseen
Uusi vuosi mutta vanha ystävämme – endometrioosi
Vinkkejä, miten saada endometrioosidiagnoosi
Niin kauan kaivattu, pelottava raskaus
Kun väsymys ei väisty
En ole lapsivihaaja, en vain halua lapsia
Parisuhteen ja endometrioosin yhtälö
Ne pienet suuret asiat
Kipu tekee säröjä sisimpään
Leikkaus takana – elämä edessä?
Tärkein on läheisten tuki
19-vuotias vai sittenkin 70?
Miten suhtautua uteluihin lapsista?
Odottavan aika on ikuisuus
Yhdyntä sattuu niin, että itkettää
Haaveena opiskelupaikka ja diagnoosi
Konehuoneen kipukimara – elämää endometrioosin kanssa
Kivuttomuudella kirottu ja siunattu
Joskus oma diagnoosi osuu oikeaan
Opinnäytetyö yhteistyössä Nuori nainen ja endometrioosi –projektin kanssa
Anonyymi chat tarjoaa mahdollisuuden kysymyksille ja keskustelulle
Moona on meidän tästä päivästä lähtien!
adenomyoosi Aiempaa enemmän Aino Alina Anna Anna Pajari Aurora Charlotta diagnoosi Elisa Elisa endometrioosi endometrioosi endometrioosi gynekologi Hemppu hermokipu hoito huumori hyvinvointi identiteetti J Janika Juliaana Katinka keskenmeno kipu kipukohtaus Kiputar krooninen kipu kuukautiskivut lapsettomuus lapsettomuushoidot leikkaus limakalvot lääkkeet lääkkeiden haittavaikutukset Maria Ninni nuoruus opiskelu orgasmi parisuhde PCOS pelko raskaus Rohkelikko runsaat kuukautiset ruokavalio seksi Sivustakatsoja suolen toiminta Susanna synnytys toinen sairaus tuki turvotus Tuutikki työelämä tärinäkipu ulostaminen vaginakivut vatsakivut vauvakuume vertaistuki vieraskynä vinkkejä virtsaaminen vulvodynia väsymys yhdyntäkivut ystävyys
Menkat ei saa estää elämästä
Facebook Instagram Twitter SnapChat @korentory #moona
Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry
Korento ry toimii endometrioosin, adenomyoosin, PCOS:n ja vulvodynian kanssa elävien edunvalvojana.
Tutustu Korentoon tarkemmin tästä linkistä.
Kipuja? Menkat? Outo tunne?
Tänään toista, huomenna muuta.
Copyright Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry