fi fi fi fi sv en fi fi fi fi vo fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi jbo fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi en en fi en fi fi fi fr fr en en en en de fi fi fr fr fr fr fr fr de fi oc de fr en hy de fr fi fi fi en fi en fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fr fr en en en en de de en fi oc fr en fr fr zh fr fr en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fr en fr fr fr fr en en en en de de fi es en oc en ca uk ca oc en oc da az fi fi fi fi fi fi fi en fr en fr fr fr fr en en en en de de fi fr en uk en de ca fa oc zh en en ca fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fr fr en en en en de de de it fr fr nl fr nl fr fr fi de fr fr pt fr fr fr fr fi fr fr fr oc fr fr sv en fi fr oc fr fr fr fr oc fr es fr zh oc es fr ca oc ru fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi ms fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fr fr fr fr en en en en de de fi fr de nb fr fr fr da zh de fr fi en fr de fr fr de de fr ja en fi en en en fr fr fr fr fr fr oc fi fi en en fr fr fr en en en en de de fi az az es fr it fr fr fr fr fr fi az fr fr fr fr fr fr de fr fr fi fr fr fr fr oc fr oc fr oc oc fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fr en fr fr fr fr en en en en de en zh en fi de nl fr da oc zh fr fr fr fr fr en da en fi fr fr fr fr fr fr fr es sv en de en ja en fi oc fr fr la fr oc fr fr fr oc ca en fr en fi en fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi et fi fi fi en fi fi fi en fi en en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi
Sisäisen turvallisuuden tila Avaa alavalikko Sisäisen turvallisuuden tila
Miten tämä työ on tehty?
Sisäisen turvallisuuden yhteistoimintamalli Avaa alavalikko Sisäisen turvallisuuden yhteistoimintamalli
Turvallisuuden tunne ja strateginen viestintä
Paikallisen ja alueellisen turvallisuustyön uudistamistarpeet
Harvaan asuttujen alueiden turvallisuusosaaminen ja valmius
Ikääntyneiden asumisturvallisuus ja avunsaanti hätätilanteessa
Ammattimaisen ja järjestäytyneen rikollisuuden kasvualustojen vähentäminen ja torjunta
Hyvät käytännöt Avaa alavalikko Hyvät käytännöt
Turvallisuus 2.0 - valtakunnallinen turvallisuusseminaari 23.-24.1.2019 Kuopio
Sisäisen turvallisuuden pelit Avaa alavalikko Sisäisen turvallisuuden pelit
Miten tämä työ on tehty?
Suuri osa lainvastaisista teoista ei tule viranomaisten tietoon, vaan jää ns. piilorikollisuudeksi. Poliisin tietoon tulleiden rikosten kokonaismäärä on ollut laskussa 1990-luvun alusta lähtien, mutta se koskettaa yhä voimakkaammin tiettyjä, haavoittuvia ryhmiä, joille on kertynyt monenlaista muutakin ongelmaa.
Tilastokeskuksen ennakkotietojen mukaan poliisin, tullin ja rajavartiolaitoksen tietoon tuli vuonna 2021 kaikkiaan 478 600 rikoslakirikosta, mikä on 64 900 tapausta (11,9 prosenttia) vähemmän kuin vuonna 2020.
Rikollisuuden rakenne on ajallisesti varsin vakaa. Omaisuusrikokset muodostavat rikosten kokonaismäärästä hieman alle puolet. Henkeen ja terveyteen kohdistuneita rikoksia sekä seksuaalirikoksia on noin kahdeksan prosenttia kaikista rikoksista. Valtaosan näistä muodostavat pahoinpitelyrikokset.
Rikollisuuden taso vaihtelee Suomessa jossain määrin myös alueittain ja on kytköksissä alueiden sosioekonomisiin piirteisiin. Yleisesti ottaen Suomessa melko pieni joukko aktiivisia rikoksentekijöitä tekee suurimman osan rikoksista. Ulkomaalaistaustaiset henkilöt ovat kantaväestöä useammin sekä rikoksesta epäiltynä että joutuvat useammin rikosten uhriksi.
Väkivallan määrä on pysynyt pitkään suunnilleen samalla tasolla tai vähentynyt hieman, kun otetaan huomioon sekä viranomaisten tietoon tullut että piiloon jäänyt rikollisuus.
Fyysistä väkivaltaa kokeneiden määrä Suomen aikuisväestöstä
1 Vuoden aikana läimäisyn tai sitä vakavamman väkivallanteon kohteeksi joutunut (prosenttia 15–74-vuotiaasta väestöstä)
2 Viranomaisten tietoon tulleet törkeät pahoinpitelyt (lukumäärä)
Lähde: Kansallinen rikosuhritutkimus 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 ja 2020. Rikollisuustilanne 2017,2018, 2019, 2020.
Vuoden 2020 rikosuhritutkimuksessa sukupuolten väliset erot uhkailun ja väkivallan kokemisessa olivat aikaisempiin vuosiin verrattuna kasvaneet. Uhkailun ja fyysisen väkivallan kokemisessa oli miesten ja naisten välillä tilastollisesti merkitsevät erot kaikkien tekomuotojen osalta, aiempina vuosina erot olivat olleet tilastollisesti merkitsevät ainoastaan seksuaalisen väkivallan osalta. Fyysistä väkivaltaa kokeneiden naisten ja miesten osuudet olivat aiempia vuosia alhaisemmalla tasolla, mutta lasku oli hieman suurempaa miesten kohdalla. Seksuaalisen väkivallan osalta sen sijaan ei havaittu juurikaan muutosta edellisvuoteen verrattuna.
Vuoden 2020 keväällä käynnistynyt koronapandemia aiheutti merkittävät yhteiskunnalliset poikkeusolot. Tilastojen valossa näyttää siltä, että pandemiavuosi näkyy erityisesti väkivaltakokemusten selkeänä laskuna.
Vuonna 2020 poliisin tietoon tuli 33 285 pahoinpitelyrikosta. Pahoinpitelyjä on kirjattu 2010–luvulla vuosittain keskimäärin 35 000 kpl.
Vuonna 2020 esiintulleissa pahoinpitelyrikoksissa 80 prosenttia syyllisiksi epäillyistä oli miehiä. Myös väkivaltarikosten uhreista suurin osa on miehiä; vuonna 2020 62 prosenttia. Miesten osuus korostuu erityisesti vakavammissa väkivaltarikoksissa.
Väkivallan riski vaihtelee voimakkaasti eri ihmisten välillä. Väkivallan tekeminen ja kokeminen on yleisintä nuorissa ikäryhmissä.
Väkivaltarikollisuus ja erityisesti törkeä väkivaltarikollisuus keskittyy suhteellisen pieneen sosiaalisesti syrjäytyneiden päihteiden väärinkäyttäjien ryhmään, jossa myös riski joutua väkivallan uhriksi on moninkertainen valtaväestöön nähden.
Naiset kohtaavat Suomessa lähisuhdeväkivaltaa EU-maista toiseksi eniten. Parisuhteessa olleista naisista lähes kolmannes (30 %) on kokenut nykyisen tai entisen kumppanin tekemää väkivaltaa. Suurin osa naisiin kohdistuvista henkirikoksista tapahtuu parisuhteessa. 61 % tapauksista tekijänä oli puoliso, seurustelukumppani tai entinen kumppani. (Onko Suomi maailman turvallisin maa kaikille? Turvallisuuden toteutuminen eri sukupuolten ja väestöryhmien kannalta. KPMG 2018)
Mitä vakavammasta väkivallasta on kyse, sitä todennäköisemmin uhri ja tekijä tuntevat toisensa.
Kuolemaan johtaneita henkirikoksia (murha, tappo, surma)
Pitkällä aikavälillä henkirikosten määrä on ollut pääosin laskusuunnassa. Vuosien 2011–2020 aikana niitä on kirjattu keskimäärin 89 vuodessa, kun vuosina 2001–2010 keskiarvo oli 124. Vuonna 2020 henkirikosten määrä kuitenkin nousi.
Vuosina 2010–2018 henkirikosten uhreista 31 prosenttia oli naisia ja 69 prosenttia miehiä.
Vuosina 2015-19 sekä miesten että naisten riski kuolla henkirikoksen uhrina oli yli 60 prosenttia matalampi kuin 1990-luvun alussa.
Korkeimmillaan riski joutua henkirikoksen uhriksi on aikuisilla miehillä ja naisilla 40 ja 50 ikävuoden välillä.
Henkirikoksiin syyllistyvät ovat keskimäärin uhrejaan nuorempia. Rikollisuustaso on miehillä korkeimmillaan 20 ja 40 ikävuoden välillä ja naisilla 30 ja 50 ikävuoden välillä.
Pääosa henkirikoksista on tuttavien, seurustelukumppanien tai perheenjäsenten välisiä.
Henkirikosten pääosa liittyy Suomessa keski-ikäisten, työelämän ulkopuolella olevien, miesten keskinäisiin alkoholinkäyttötilanteisiin.
Pääosa henkirikoksiin syyllistyvistä tekee tekonsa alkoholin vaikutuksen alaisena ja rikokset  tehdään usein alkoholin nauttimistilanteissa. Henkirikollisuuden tason ja alkoholin kulutuksen välillä on tällä hetkellä selvä tilastollinen yhteys myös alueellisesti. Keskimäärin henkirikollisuuden taso on maakunnassa sitä korkeampi, mitä korkeampi on alkoholin kulutus, vaikkakin erot maakuntien välillä ovat tasoittuneet
Asukaslukuun suhteutetun henkirikollisuuden taso on Suomessa matalampi kuin Venäjän ja Baltian maiden mutta korkeampi kuin läntisten naapurimaiden. Ero muihin Pohjoismaihin selittyy pääosin syrjäytyneiden ja alkoholisoituneiden miesten alkoholisidonnaisilla rikoksilla.
Poliisin tietoon tulleet raiskausrikokset vuosina 2010-2019
Poliisin tietoon tulleiden raiskausten määrä on kasvanut tarkastelujaksolla 2010-2021 yli kaksinkertaiseksi, mutta kokonaisrikollisuutta mittaavien uhritutkimusten perusteella raiskausrikosten määrä on pysynyt melko vakaana. Tilastoidun rikollisuuden kasvu heijastaakin pitkälti muita tekijöitä kuin väestön kokemaa seksuaalista väkivaltaa. Tärkeitä tekijöitä lienevät ainakin ilmoitusalttius sekä poliisin tutkintatoiminnan tehostuminen.
Lähes kaikki (96 %) poliisin tietoon tulleiden raiskausten uhrit ovat naisia, yleensä nuoria.
Raiskausten tekijöistä 99,2 % on miehiä
Vuosina 2018–2020 kirjattuihin rikoksiin syylliseksi epäillyistä 29 prosenttia oli alkoholin tai muun päihteen vaikutuksen alaisena. Tuomioistuinaineiston perusteella uhreista 44 prosenttia oli päihtyneitä.
Ulkomaan kansalaisten osuus rikoksista epäillyistä on vaihdellut viime vuosina 23-38 prosentin välillä.
Poliisin tietoon tulleet lasten seksuaaliset hyväksikäytöt
Vuosittainen vaihtelu poliisin tietoon tulleiden lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö –rikosten määrissä on ollut suurta. Vuosittain ilmoitettujen tapausten määrä on moninkertaistunut vuodesta 1980. Tilastoitujen rikosten määrän kasvu ei kuitenkaan yksiselitteisesti viittaa pelkästään siihen, että lasten seksuaalinen hyväksikäyttö olisi ilmiönä lisääntynyt, vaan taustalla ovat ainakin osittain vuosia sitten tapahtuneista perheensisäisistä tai muista hyväksikäyttösarjoista tehdyt ilmoitukset, ilmoitusalttiuden kasvu sekä viranomaisseurannan tehostuminen. Tähän viittaavat tutkimustulokset, joissa lasten seksuaalista hyväksikäyttöä on tutkittu kyselytutkimuksin.
Hyväksikäytön uhreista selvä enemmistö on tyttöjä (92 %). Hyväksikäyttörikoksista tuomitut ovat pääsääntöisesti miehiä (99 %).
Uhritutkimusten mukaan valtaosa hyväksikäytöstä koetaan 13–16-vuotiaana, ja tekijä on joku muu kuin perheenjäsen.
Seksuaalisen häirinnän ja väkivallan kokemukset ovat yleisempiä nuorilla, joilla on toimintarajoitteita, jotka ovat ulkomaista syntyperää tai asuvat sijoitettuna.
Lähde: Kouluterveyskysely 2019, THL.
Omaisuusrikoksia tuli vuoden 2021 aikana tietoon yhteensä 221 500, mikä on 35 000 tapausta (13,6 prosenttia) vähemmän kuin edellisvuonna. Näyttää siltä, että koronapandemian alkuaikoina nähty kasvu varkausrikoksissa, erityisesti murroissa moottoriajoneuvoihin ja vapaa-ajan asuntoihin sekä myymälävarkauksissa, olisi taittunut ja omaisuusrikoksissa palataan koronapandemiaa edeltäneeseen aikaan.
Omaisuusrikokset ovat olleet selvästi laskusuunnassa 90-luvun alusta lähtien. Ei kuitenkaan ole selvää, onko syynä pelkästään rikosten todellinen väheneminen vai myös ilmoitusherkkyyden väheneminen.
Petosrikokset jatkoivat nousuaan parin laskuvuoden jälkeen. Petosrikosten nousun eräänä syynä on verkkoasioinnin voimakkaasti laajentunut käyttö niin eri tuotteiden ostamisessa kuin pankkiasioiden hoitamisessa. Koronapandemia on voimistanut tätä kehitystä entisestään.
Vuonna 2020 kirjatuissa varkausrikoksissa valtaosa epäillyistä oli miehiä, naisten osuuden ollessa 26 % epäillyistä.
Kansallisen rikosuhritutkimuksen mukaan varkausrikosten kohteeksi joutumisessa ei ole olennaisia ikäryhmittäisiä tai sukupuolittaisia eroja. Hieman yli prosentti 15-84 -vuotiaista naisista ja miehistä ilmoitti joutuneensa kodin ulkopuolella tapahtuneen varkauden kohteeksi. Petosten osalta luvut ovat noin viisi prosenttia naisista ja kuusi prosenttia miehistä.
Euroopan mittakaavassa Suomi kuuluu vähäisen omaisuusrikollisuuden maihin.
Omaisuusrikokset voivat tulevaisuudessa muuttaa muotoaan omistamisen ja omistuksen käsitteiden muuuttuessa.
Taloudellista hyötyä tavoittelevat rikokset tulevat lisääntymään räjähdysmäisesti
verkossa; olipa kyse esimerkiksi omaisuusrikoksista, huumausainerikoksista,
ihmiskaupasta tai vaikkapa laittoman maahantulon järjestämisestä.
Verkossa on mahdollista tavoittaa laaja uhrijoukko, rikoksia voidaan skaalata nopeasti ja
kohdentaa tarkasti räätälöiden rikoksen kannattavuutta maksimoiden.
Talousrikoksella tarkoitetaan kirjanpitovelvollisen yrityksen, julkishallinnon tai muun yhteisön toiminnassa tapahtuvaa oikeudettomaan, välittömään tai välilliseen taloudelliseen hyötyyn tähtäävää rangaistavaa tekoa. Talousrikos voi olla myös henkilökohtaiseen hyötyyn tähtäävä rangaistava teko, jolla on kytkentä liiketoimintaan.
Poliisille tulee vuosittain noin 1800–2000 rikosilmoitusta epäillyistä talousrikoksista. Näistä noin 700–800 on verorikoksia ja noin 400–500 velallisen rikoksia. Suurin osa poliisin tietoon tulleista verorikoksista tapahtuu yritystoiminnassa tai siihen rinnastettavassa toiminnassa.
Torjuntatyötä vaikeuttaa se, että talousrikollisuus on yhä ammattimaisempaa ja kansainvälisempää. Järjestäytyneet rikollisryhmät tekevät tavanomaisten rikosten ohella yhä enemmän talousrikoksia ja käyttävät yritystoiminnan rakenteita muun rikollisen toiminnan peittämiseen ja rikoksella saadun hyödyn alkuperän hävittämiseen.
Harmaa talous on toimintaa, josta aiheutuvia lakisääteisiä velvoitteita laiminlyödään verojen, lakisääteisten eläke-, tapaturma- tai työttömyysvakuutusmaksujen taikka tullin perimien maksujen suorittamisen välttämiseksi tai perusteettoman palautuksen saamiseksi. Harmaalla taloudella tarkoitetaan usein myös toimintaa, jossa muita lakisääteisiä velvoitteita laiminlyödään taloudellisen hyödyn saamiseksi.
Arviot harmaan talouden osuudesta Suomen bruttokansantuotteesta vaihtelevat vajaasta miljardista eurosta jopa 14 miljardiin euroon. Rikollisuus aiheuttaa taloudellisia menetyksiä yhteiskunnalle, kun veroja ja veroluonteisia maksuja jää saamatta. Arviot näistä menetyksistä vaihtelevat muutamasta sadasta miljoonasta eurosta viiteen miljardiin euroon vuodessa. Harmaa talous on niin sanottua piilorikollisuutta, josta vain osa tulee viranomaisten tietoon.
Harmaa talous ja talousrikollisuus muuttavat muotoaan jatkuvasti. Perinteisesti harmaata taloutta on esiintynyt työvoimavaltaisilla toimialoilla, joille on yhteistä pimeän
työvoiman käyttö. Pimeän työvoiman käyttöön liittyy usein ammattimaisia piirteitä, kuten työntekijöiden värväys ulkomailta. Mukana voi olla myös järjestäytynyttä rikollisuutta tai korruptiota.
Lisätietoja: Harmaan talouden tilannekuva
Pimeän työn kasvuun vaikuttavat useat syyt, muun muassa ulkomaisen työvoiman vapaa liikkuvuus EU:n alueella, turvapaikanhakijoiden määrän lisääntyminen ja siitä seurannut laittomasti maassa olevien "paperittomien" henkilöiden määrän kasvu.
Uusia haasteita kaikille viranomaisille tuovat kansainvälinen harmaa talous, sähköinen
kauppa (ml. alustatalous) ja digitalisaatio.
Ympäristörikokset ja niihin liittyvien talousrikosten määrä on kasvanut jo usean vuoden ajan. Nämä tapaukset ovat usein vaikeasti selvitettävissä ja rikosten vaikutukset ulottuvat pitkälle tulevaisuuteen. Kasvava ongelma ovat myös erilaiset elintarvikepetokset, kuten elintarvikkeiden alkuperämaan väärentäminen. Suomessa uutena haasteena on myös työperäinen ihmiskauppa.
Rikokset ja häiriöt tietoverkkoja kohtaan
Rikokset ja häiriöt tietoverkkoja kohtaan
Lähde: Poliisin tulostietojärjestelmä 4.12.2019
Tietoverkkorikoksesta ei ole vakiintunutta määritelmää. Poliisissa tietoverkkorikokset (nykyisin käytetään myös termiä kyberrikos) on perinteisesti jaettu tietoverkkoympäristöön kohdistuviin rikoksiin eli ns. puhtaisiin tietoverkkorikoksiin ja tietoverkkoympäristöä hyväksi käyttäen tehtyihin rikoksiin.
Kyberrikollisuus on vahvasti piilorikollisuutta, jossa uhrit ovat usein pitkään epätietoisia meneillään olevasta rikoksesta ja saadessaan tiedon tekevät asiasta harvoin rikosilmoituksia poliisille. Tästä syystä poliisin käsitys rikostilanteesta on erittäin puutteellinen.
Tietotekniikkaan kohdistuvista rikoksista on hyvin niukasti kokonaisrikollisuuslähteisiin perustuvaa tietoa. Teot kohdistuvat infrastruktuuriin sekä sähköisiin järjestelmiin tai ohjelmiin. Näin ollen ne kohdistuvat yleisesti ottaen joko yksityisiin yrityksiin ja/tai valtiohallintoon. Toisaalta erilaisten haittaohjelmien lähettäminen, useimmiten roskapostin kautta, kohdistuu monesti myös yksityisiin henkilöihin.
Tietoverkkorikollisuus on voimakkaasti kansainvälistä rikollisuutta, mutta myös suomalaiset ovat edustettuina tietoverkkorikoksista epäiltyjen joukossa.
Tietoverkkorikollisuudesta tulee koko ajan yhä ammattimaisempaa ja järjestäytyneempää.
Europolin uhka-arvioiden mukaan tietoverkkohyökkäysten painopiste siirtynee mobiililaitteisiin, sillä ne sopivat hyvin haittakoodien levittämiseen ja toimivat väylänä kiinteisiin laitteisiin.
Rikollisten haluamaksi kauppatavaraksi tulee kasvava määrä arkaluontoista
dataa tekoälyn ja esineiden internetin (IoT) integroiduttua ihmisiin ja heidän
Erilaiset tietomurrot tulevat lisääntymään radikaalisti huolimatta useiden toimijoiden pyrkimyksistä rajoittaa niitä.
Huumeiden kokeilu, käyttö ja ongelmakäyttö ovat pääsääntöisesti lisääntyneet koko
Vuonna 2021 poliisin tietoon tuli 26 545 huumausainerikosta, mikä on n. 25 % vähemmän kuin edellisvuonna. Törkeiden huumausainerikosten määrä kasvoi n. 8 prosentilla. Niitä tuli ilmi n. 1200 kpl. Noin kaksi kolmesta huumausainerikoksesta on käyttörikoksia.
Koska huumausainerikoksissa ei ole varsinaista uhria, rikokset tulevat ilmi lähinnä viranomaisten aktiivisen toiminnan seurauksena. Piilorikollisuuden osuus on siten merkittävä.
Suomessa käytetään eniten kannabista ja amfetamiinia sekä sen johdannaisia. Viime vuosina myös kokaiinin käyttö on lisääntynyt. Huumeiden käyttö on jonkin verran yleisempää miehillä kuin naisilla.
Huumausaineita välitetään entistä enemmän internetin anonyymipalveluissa. Usein verkossa tapahtuvan huumekaupan ideana on, etteivät myyjä ja ostaja tapaa. Maksu saatetaan hoitaa virtuaalivaluutalla.
Syrjäytymisen lisääntyminen voi ennakoida kysynnän kasvua päihdemarkkinoilla ja väkivaltaista käyttäytymistä. Taantuvien alueiden ja huono-osaisiksi eriytyvien lähiöiden monille asukkaille laiton toiminta voi näyttäytyä helpolta mahdollisuudelta parantaa omaa elintasoa. Huono-osaisten yksinäisyys ja työttömyys tekee heidät halukkaiksi sekä laittomaan toimintaan liittyviin "työtarjouksiin" että altistaa heitä nopeita voittoja lupaaville huijauksille. Vaikka kaupunkikeskuksissa poliisitoimenpiteiden lukumäärät ovat suuria, rikollisuuden kasvualustaa muodostuu väestömäärään suhteutettuna ennen kaikkea kaupunkien laita-alueilla ja ulkopuolella.
Tulevaisuudessa huumausainerikollisuus on entistäkin enemmän verkossa. Verkkoympäristön mahdollisuudet tarjoavat rikollisuudelle lisää mahdollisuuksia.
Huumausainemarkkinat ja huumausaineiden käyttömallit muuttuvat aina vain dynaamisemmiksi, monitahoisemmiksi ja maailmanlaajuisemmiksi
Poliisin tietoon tulleet ihmiskaupparikokset 2009–2018
Ihmiskaupan uhrien auttamisjärjestelmän uusien asiakkaiden määrä ja uhriksi joutumisen paikka 2009–2018
Lähde: Ihmiskaupan uhrien auttamisjärjestelmä
- työnteko ilman kunnollista palkkaa, tähän usein liittyy asuminen asumiseen     kelpaamattomissa olosuhteissa
- prostituutio, johon henkilö on painostettu tai huijattu
- pakottaminen varastamaan tai myymään varastettua tavaraa tai huumeita
- pakottaminen ottamaan lainoja tai tekemään petoksia
- pakottaminen avioliittoon epäinhimillisiin olosuhteisiin
- orjuus tai orjuudenkaltaiset olosuhteet
Ihmiskauppa on tyypillisesti piilorikollisuutta, josta vain osan arvioidaan tulevan viranomaisten tietoon. Ihmiskaupan heikolle ilmitulolle on useita syitä. Monesti uhrit pelkäävät hyväksikäyttäjiään.
Ihmiskaupan uhrien auttamisjärjestelmään ohjautuneiden uhrien määrä on viime
vuosien aikana moninkertaistunut. Ihmiskaupparikosten ilmituloa edesauttaa se, että ihmiskauppaa tunnistetaan aiempaa paremmin samoin kuin uhrien tukijärjestelmän kehittäminen.
Uhrien ja tekijöiden joukossa on turvapaikanhakijoiden ja maahanmuuttajien lisäksi myös valtaväestöön kuuluvia Suomen kansalaisia. Vaikka valtaosa tunnistetuista uhreista on aikuisia, joukossa on myös lapsia ja nuoria.
Ihmiskauppa ja sen kaltaiset rikokset todennäköisesti yleistyvät tulevaisuudessa sillä mm. pakotetun muuttoliikkeen arvioidaankasvavan globaalisti muuttuvien elin- ja ilmasto-olosuhteiden sekä konfliktien takia. Pakolaisvirtojen ja ihmiskaupan välillä on havaittu selkeä yhteys. Pakolaiset ovat elämäntilanteensa vuoksi erityisen haavoittuvassa asemassa ja näin ollen he ovat myös hyvin alttiita ihmiskaupan kaltaiselle hyväksikäytölle pakomatkansa aikana.
Laittoman maahantulon järjestäminen (kpl)
Törkeä laittoman maahantulon järjestäminen
Laiton maahantulo tarkoittaa sellaista maahantuloa, joka ei vastaa kohdemaan laissa säädettyjä edellytyksiä. Käytännössä kyse on usein siitä, että henkilöllä ei ole laissa vaadittuja lupia tai asiakirjoja. Tällöin myös kohdemaassa oleskelu on useimmiten laitonta oleskelua, jos henkilö ei laillista oleskeluaan esimerkiksi hakemalla turvapaikkaa. Yleiskielessä laittomasta oleskelusta käytetään usein termiä paperittomuus.
Laiton maahantulo ja maassa oleskelu on Suomessa edelleen vähäistä, kun määrää verrataan kaikkeen Suomeen suuntautuvaan muuttoliikkeeseen. Suomeen muutetaan pääasiassa laillisesti työn, perhesiteiden ja opiskelun perusteella.
Laittomasti maassa olevien ihmisten määrän kasvu tuottaa käyttövoimaa muulle laittomalle toiminnalle ja siinä tapahtuvalle hyväksikäytölle. Siksi etenkin viranomaisilta piilotteleviin, maasta toiseen kierteleviin, pimeästi työskenteleviin ja rikoksia tekeviin ihmisiin on syytä kiinnittää huomiota. Turvapaikkainstrumentin väärinkäyttö rikollisuuden harjoittamiseksi on tyypillinen toimintatapa monille järjestäytyneille rikollisryhmille.
Suomessa toimii poliisin arvion mukaan kaikkiaan noin 90 järjestäytynyttä rikollisryhmää, joissa on vähintään noin 900–1000 jäsentä. Valtaosa ryhmistä on tunnuksellisten rikollisjengien osastoja. Tunnuksellisista jengeistä suurin osa on moottoripyöräjengejä.
2010-luvulla jengiosastojen määrä on kasvanut lähes kaksinkertaiseksi.
Monet ulkomaalaiset rikollisryhmät ovat merkittäviä järjestäytyneesti toimivia tekijätahoja Suomessa toteutuvassa rikollisuudessa. Tällaiset muodostelmat vaikuttavat etenkin Suomeen suuntautuvassa omaisuusrikollisuudessa ja huumausaineiden salakuljetuksessa. Sarjamaisesti toteutettavaan omaisuusrikollisuuteen kuuluu sekä varkausrikollisuutta, kuten asunto- ja liikemurtoja, että petosrikollisuutta.
Monissa EU-maissa vaikuttavien, etenkin Itä-Euroopan maista peräisin olevien rikollisryhmien toiminta on vakiintunut olennaiseksi osaksi Suomessakin toteutuvaa järjestäytynyttä rikollisuutta.
Ammattimaisen rikollisuuden verkostoihin kuuluu myös yhä enemmän asiantuntijoita, jotka toimivat neuvonantajina ja hoitavat erityisosaamista vaativia tehtäviä.
Rikoksenteon tavoitteena on jatkossakin ennen kaikkea taloudellinen hyöty ja se varmistetaan toiminnan väkivaltaisella kontrollilla.
Järjestäytynyt rikollisuus tekee kansainvälistä yhteistyötä moneen suuntaan, mukaan lukien Viro ja Venäjä, mutta niillä ei suinkaan enää ole sellaista johtavaa asemaa suomalaisessa järjestäytyneessä rikollisuudessa kuin 15 vuotta sitten oletettiin. Suomalaisen järjestäytyneen rikollisuuden johtaminen ulkomailta ei toteutunut, vaan se on vahvasti suomalaisten rikollisten omissa käsissä, joskin osa merkittävimmistä rikollisryhmistä on osa kansainvälistä järjestäytynyttä rikollisuutta ja suomalaisrikolliset toimivat yhteistyössä kansainvälisesti toimivien muiden rikollisten kanssa.
Suomeen on kotimaisten, mutta paljolti kansainvälisten tunnusten alle ryhmittyneiden rikollisten yhteistyökumppaneiksi ja yhä enemmän myös kilpailijoiksi, tullut uusia ulkomaalaistaustaisia toimijoita. Tämä näkyy kansainvälisesti toimivien ulkomaalaisten rikollisryhmien toiminnan kohdistumisena yhä enemmän Suomeen sekä huumausainerikollisuudessa että omaisuusrikollisuudessa, uusien jengiorganisaatioiden rantautumisena maahan ja maahanmuuttajien rekrytoimisella täkäläisten jengien jäsenkuntaan. Rikollispiireissä kilpailu kiristyy.
Kokonaisrikollisuus vähenee, kun nuoret ikäluokat pienenevät edelleen.
Riskinä on kuitenkin, että kaupungistumiseen liittyvä eriarvoistumiskehitys kasvattaa syrjäytyneiden nuorten määrää ja altistaa heidät sekä rikosten uhreiksi että tekijöiksi.
Polarisoituneessa ja sosiaalisesti kuplautuneessa yhteiskunnassa rikokset,
joiden motiivina on omien näkemysten ja oikeuksien puolustaminen, lisääntyvät.
Alkoholi ja muut päihteet selittävät jatkossakin suurta osaa Suomen väkivallasta. Erilaisiin jännitteisiin perustuvien väkivallantekojen osuus kuitenkin kasvaa.
Rikollisuudesta toteutetaan yhä suurempi osa tietoverkkoa hyödyntäen: joidenkin arvioiden mukaan tietoverkoissa toteutetaan rikoksia jo enemmän kuin fyysisessä maailmassa.
Kiihtyvä teknologinen kehitys (mm. robotiikka, oppiva tekoäly) mahdollistaa
uudenlaisia rikoksia, joissa rikoksen suorittajana tai uhrina ei ole ihminen, ja
niitä tehdään myös virtuaalitodellisuudessa.
Rikollisten uusia liiketoimintaideoita kiihdyttävät muun muassa kilpailu
hupenevista luonnonvaroista (esim. vesi, ympäristö) ja globaali paine ihmisten
kansainväliselle liikkuvuudelle (esim. ihmiset vaihdannan kohteena,
Viranomaistoiminnan haasteena on ennakoiden tunnistaa ja torjua uusia ilmiöitä sekä samalla huolehtia perustehtävistä.
Vuonna 2030 kokonaisrikollisuuden määrä on laskenut vuoteen 2022 verrattuna. Nuoret ikäluokat ovat pienentyneet jo vuosia, joten tyypillisesti nuorten tekemien rikosten määrä on pienentynyt. Samanaikaisesti rikollisuus koskettaa korostuneemmin tiettyjä väestöryhmiä eli sosioekonomisesti heikko asema lisää riskiä olla rikoksen tekijänä sekä uhrina selvemmin kuin vuonna 2022. Vaikka kokonaisrikollisuuden määrä on vähentynyt, sen vaikutukset ovat polarisoituneet koskettamaan tiettyjä väestöryhmiä.
Polarisoitumiskehitys johtuu Suomessa 2020-luvulla jatkuneesta kaupungistumisesta ja eriarvoistumiskehityksestä kaupunkien sisällä. Työn murros, epävarmuus tulevasta ja kaupunginosien eriytyminen ovat nostaneet erityisesti nuorten syrjäytymisen isoksi ongelmaksi. Syrjäytyneet tai syrjäytymisvaarassa olevat ihmiset ovat muita useammin rikosten tekijöitä ja uhreja.
Väkivallan kokonaismäärä ja syyt
Vuonna 2030 väkivallan kokonaismäärä verrattuna vuoteen 2022 on laskenut. Kuten vuonna 2022, merkittävin selittäjä viranomaisten tietoon tulleista ja muista väkivallanteoista on alkoholi tai muut päihteet.
Tulevaisuudessa jännitteet eri väestöryhmien välillä selittävät yhä suurempaa osaa väkivallasta. Viranomaisten tietoon tulee yhä enemmän rasistisia väkivallantekoja ja viharikoksia, joita oikeuslaitos on jo tottunut 2020-luvun puoliväliin tultaessa käsittelemään. Viranomaiset ovat heränneet väestöryhmien välisiin yhteiskunnallisiin jännitteisiin liian myöhään, ja niiden aiheuttamat väkivaltaiset yhteenotot ovat keskeinen yhteiskunnallisen vakauden ja järjestyksen uhka.
Parisuhdeväkivalta on Suomessa edelleen merkittävä ongelma, josta puhutaan entistä enemmän. Ongelman sitkeys edellyttää viranomaisilta uudenlaisia, matalan kynnyksen palveluja ja enemmän osaamista väkivalta-, sukupuoli- ja seksuaalirikoksiin liittyen.
Tietoverkkorikollisuuden määrä ja merkitys on kasvanut nopeasti. Tarkkaa tietoa tietoverkkorikollisuuden määristä on vaikea saada.
Kuten aina ennenkin, edelleen rikolliset pyrkimykset tulevat kohdistumaan sinne, mistä ihmiset tavoittaa - olipa kyse tietoverkoista, virtuaalitodellisuudesta tai älykodeista. Teknologinen kehitys yhdistettynä maailman verkottuneisuuteen ja keskinäisriippuvuuteen johtaa myös
rikosvahinkojen nousuun ja rikosten suuriin kerrannaisvaikutuksiin; volyymit kasvavat,
kuten olemme jo nyt saaneet huomata. Se voi kohdistua myös yhteiskunnan
(kriittiseen) infrastruktuuriin vaikutusten volymisoituessa ennen kuulumattomalla
tavalla teknologisen kehityksen ja infran rakentamisen myötä
Viranomaistoiminnan ongelmana on rikosten hankala jäljitettävyys ja lainsäädännön puutteet rikollisten tuomitsemisessa. Tietoverkkoja ei koskaan saada täysin turvallisiksi, ja rikolliset ovat koko ajan muutaman askeleen viranomaisia edellä. Uusien ilmiöiden ennakointi ja torjunta haastaa viranomaisten käytössä olevia resursseja samanaikaisesti, kun perustehtävistä huolehtiminen pitää turvata. Verkossa tapahtuva fuusio taloudellisen ja poliittisen rikollisuuden välillä leviää laajemmalle kuin aikaisemmin.
Tässä raportissa liikennerikoksia ei käsitellä osana rikollisuuden osa-aluetta. Väestölähtöisessä tarkastelussa on tehty se valinta, että liikennerikosten ja -rikkomusten sijaan tarkastellaan liikenneonnettomuuksia.
Tarkasteltaessa rikollisuutta, tässä työssä on hyödynnetty kolmea keskeistä lähdekategoriaa
Viranomaisten tietoon tullut rikollisuus, tilastot sekä kuvaileva tieto. Sisältää myös rikostorjunnan näkökulman osa-alueen ilmiöihin.
Uhritutkimukset eli aikuisväestön rikoskokemuksia mittaavat valtakunnalliset uhritutkimukset kuvaavat sitä, kuinka suureen osaan väestöstä on kohdistunut väkivaltaa, omaisuusrikoksia ja muita rikoslajeja.
Rikollisuustilannekuva, eli kokonaisrikollisuutta mittaavat kyselytutkimukset.
Rikostilastot ja muut viranomaislähteet kuvaavat väkivallan ja muiden rikosten yleisyyttä puutteellisesti, koska vain osa rikoksista tulee poliisin tai muiden viranomaisten tietoon. Rikoksista ilmoittaminen voi riippua muun muassa siitä, määrittävätkö ihmiset heihin kohdistuneet teot rikoksiksi ja haluavatko he, että tekijä joutuu teostaan vastuuseen.
Viranomaistilastot kuvaavat varsin luotettavasti esimerkiksi vakavaa väkivaltaa, mutta lievän väkivallan ilmitulo on sattumanvaraisempaa. Myös viranomaiskontrollin teho ja suuntautuminen sekä lainmuutokset vaikuttavat tekojen ilmituloon ja tilastoitumiseen.
Viranomaislähteisiin liittyvien rajoitteiden vuoksi on tärkeää saada poliisi- ja tuomioistuintilastoista riippumatonta ja niitä täydentävää tietoa rikollisuudesta ja kansalaisten turvallisuudesta. Eräs keino tällaisen tiedon tuottamiseen ovat kyselymenetelmiin perustuvat tutkimukset. Niiden avulla voidaan tuottaa kontrollijärjestelmästä riippumatonta tietoa väkivallantekojen ja uhkailun yleisyydestä väestötasolla sekä saada tietoja sellaisista tekojen piirteistä, joita ei kirjata virallistilastoihin. Lisäksi kyselyissä voidaan selvittää koettua turvallisuutta, kuten sitä, miten suureksi huolenaiheeksi ihmiset kokevat väkivallan ja muun rikollisuuden elinympäristössään.
Rikollisuustilannetta käsittelevä osuus antaa kokonaiskuvan Suomen rikollisuuden tasosta, rakenteesta ja kehityslinjoista. Tarkastelut nojaavat kahteen päälähteeseen: rekisterilähteisiin ja kyselylähteisiin. Rekisterilähteet syntyvät viranomaistoiminnan yhteydessä. Tästä syystä niihin sisältyy vain viranomaisten tietoon tullut rikollisuus, jota kutsutaan ilmirikollisuudeksi. Kyselymenetelmät kuvaavat kokonaisrikollisuutta ja sisältävät myös viranomaisilta piiloon jääneen rikollisuuden.
Rikollisuuden määrää ja piirteitä kuvattaessa kriminologiassa sovelletaan yleisesti niin kutsuttua Sellinin periaatetta, jonka mukaan aikaisemmat viranomaiskontrollin ja rikosprosessin vaiheet tuottavat luotettavampaa tietoa rikollisuudesta kuin myöhemmät. Siten poliisitilasto kuvaa pääsääntöisesti syyttäjä- ja tuomioistuintilastoa luotettavammin rikoskäyttäytymisen määrää ja piirteitä. Vastaavasti väestölle suunnatut kyselytutkimukset kuvaavat luotettavammin kokonaisrikollisuutta kuin rekisterilähteet, koska ne sisältävät myös tapahtumat, jotka eivät ole tulleet kontrolliviranomaisten tietoon.
Eri rikoslajien kehitys riippuu rikollisuuden todellisesta lisääntymisestä tai vähenemisestä sekä siitä, miten aktiivisesti rikosten uhriksi joutuneet ilmoittavat niistä poliisille. Poliisilta piiloon jäävien rikosten osuus on usein suurempi niin sanotuissa massarikoksissa, kun taas vakavammat rikokset tulevat herkemmin poliisin tietoon. Ilmitulleiden rikosten määrään vaikuttaa myös viranomaisten valvonnan tehokkuus ja se miten valvontaa suunnataan.
Tilastoituun rikollisuuteen vaikuttavat lisäksi lainsäädännön muutokset ja rikosten kirjaamisessa tapahtuneet muutokset. Poliisin tietoon tulleiden rikosten määrä nousi tasaisesti 1960-luvun puolivälistä 1990-luvun alkuun. Sen jälkeen rikosten kokonaismäärä on vakiintunut. Taloudellisen vaurastumisen myötä lisääntyneitä rikoksentekomahdollisuuksia ja kaupungistumista on pidetty etenkin omaisuusrikollisuuden lisääntymisen selittäjänä.
Pahoinpitelyrikollisuuden kasvun katsotaan johtuneen ainakin osittain alkoholin kulutuksen samanaikaisesta kasvusta. Osa kasvusta selittyy myös rikosten tilastointiin liittyvillä seikoilla. Rikosten kokonaismäärän jyrkkä nousu 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa johtui suurelta osin maksukorttipetosten lisääntymisestä ja niiden tilastointitavasta, jota sittemmin muutettiin.
Viime vuosikymmenien merkittävin piirre on ollut varkausrikosten miltei yhtäjaksoisen, 1960-luvulta alkaneen kasvun pysähtyminen ja rikollisuuden kääntyminen laskuun. Petosrikollisuus on sen sijaan kasvanut merkittävästi 2000-luvulla. Vahingontekorikosten määrä on viime vuodet vaihdellut vailla selvää suuntaa. Ryöstörikokset ovat vähentyneet 1980-luvun lopulta lähtien, mutta viimeisen vuosikymmenen aikana taso on vakiintunut.
Katsauksia 3/2015. Suomalaiset väkivallan ja omaisuusrikosten kohteena 2014 - Kansallisen rikosuhritutkimuksen tuloksia. Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutti. Petri Danielsson & Venla Salmi.
Katsauksia 13/2016. Suomalaiset väkivallan ja omaisuusrikosten kohteena 2015 - Kansallisen rikosuhritutkimuksen tuloksia. Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutti. Petri Danielsson & Juha Kääriäinen.
Katsauksia 23/2017. Suomalaiset väkivallan ja omaisuusrikosten kohteena 2016 - Kansallisen rikosuhritutkimuksen tuloksia. Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutti. Petri Danielsson & Juha Kääriäinen.
Katsauksia 31/2018. Suomalaiset väkivallan ja omaisuusrikosten kohteina 2017 - Kansallisen rikosuhritutkimuksen tuloksia. Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutti. Petri Danielsson & Matti Näsi.
Rikostorjunnan tila 2018. Selvityshankkeen loppuraportti 1/2018. Poliisihalituksen julkaisusarja.
Rikollisuustilanne 2017. Rikollisuuskehitys tilastojen ja tutkimusten valossa. Helsingin yliopisto, Valtiotieteellinen tiedekunta, Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutti. Katsauksia 29/2018. Toim. Hannu Niemi.
Rikollisuustilanne 2018. Rikollisuuskehitys tilastojen ja tutkimusten valossa. Helsingin yliopisto, Valtiotieteellinen tiedekunta, Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutti. Katsauksia 36/2019. Toim. Petri Danielsson.
Suomalaiset väkivallan ja omaisuusrikosten kohteena 2017 - Kansallisen uhritutkimuksen tuloksia, Helsingin yliopisto, valtiotieteellinen tiedekunta, kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutti, Katsauksia 31/2018, Petri Danielsson ja Matti Näsi.
Suomalaiset väkivallan ja omaisuusrikosten kohteena 2018 - Kansallisen uhritutkimuksen tuloksia, Helsingin yliopisto, valtiotieteellinen tiedekunta, kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutti, Katsauksia 35/2019, Petri Danielsson ja Matti Näsi.
Onko Suomi maailman turvallisin maa kaikille? Turvallisuuden toteutuminen eri sukupuolten ja väestöryhmien kannalta. KPMG 25.5.2018.
Lasten ja nuorten hyvinvointi. Kouluterveyskyselyn tuloksia 2017. Työpaperi 15/2018. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos. Nina Halme, Lilli Hedman, Riikka Ikonen ja Rika Rajala.
Lasten ja nuorten väkivaltakokemukset 2013, Lapsiuhritutkimuksen tuloksia, Monica Fagerlund, Marja Peltola, Juha Kääriäinen, Noora Ellonen ja Heikki Sariola
Suomen kansainvälistyvä harmaa talous. Eduskunnan tarkastusvaliokunnan julkaisu 1/2010.
Tietoverkkorikollisuuden torjuntaa koskeva selvitys. Sisäministeriön selvitys 14/2017.
Harmaa talous & talousrikollisuus.
Tuovi Sisäisen turvallisuuden portaali
PL 26, 00023 Valtioneuvosto
Vaihde 0295 480 171
Kysy tai anna palautetta
Maksimimerkkimäärä 4000. Jäljellä oleva merkkimäärä: 4000
Jos täytät yhteystiedot, voimme olla sinuun tarvittaessa yhteydessä.