fi fi fi es en en et es nl de fi en en fi fi de fi es fi en fi nl eu pl nl en en de nl hbs_lat en fr en pt sv en nb nn fi en de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en es ca es es fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en de en en en en en en en fi fi fi en fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi en fi fi en fi en fi fi et fi fi
Galápagossaarten risteily, päivä 1 – Bachas Beach
8 syyskuun, 20187 tammikuun, 2019 julkaissut Vesa - Ihan kartalla., kategoriassa Uncategorized
Aamiaisen jälkeen kirjaudumme ulos hotellistamme Puerto Ayorassa ja nappaamme kadulta lava-auton taksin alle 10 sekunnissa. 40 kilometrin matka Santa Cruzin saaren toiselle puolella sijaitsevaan lauttarantaan maksaa 25 dollaria.
Seuraavaksi täytyy pulittaa vielä dollari lautasta Baltran saarelle ja vitonen bussista, ennen kuin olemme perillä Seymourin lentokentällä, jossa meidän on tarkoitus tavata risteilyoppaamme ja muut matkalaiset. Lentokenttäbussissa ehdimme vaihtaa vielä muutaman sanan saman suomalaispariskunnan kanssa, jonka eilen Tortuga Bayn retkellä tapasimme. He tosin ovat jo lähdössä kotimatkalle.
Cormorant odottaa risteilijöitä Baltran sataman edustalla.
Hieman ilmoitetun ajan jälkeen paikalle ilmestyy Cormorant-aluksen opas James, joka kokoaa 15 matkalaisen ryhmän kasaan. Siirrymme bussilla Baltran satamaan ja odottelemme hetken ennen kuin voimme siirtyä alukseen ”pangoilla” eli moottoroiduilla kumiveneillä.
Oleskelutilassa käydään aina läpi seuraavan päivän ohjelma.
Cormorant Catamaran osoittautuu juuri niin ylelliseksi alukseksi kuin olimme uskaltaneet toivoakin. Matkaa suunnitellessani tein nimittäin sellaisen virheen, että en ottanut lentoja varatessani ja päivämääriä valitessani huomioon sitä faktaa, että risteilyalusten lähtöpäivät todellakin ovat kiveen hakatut.
Cormorantilla on vain 8 hyttiä, neljä alhaalla ja neljä ylhäällä.
Niinpä olimme yhtäkkiä siinä mielessä ikävässä tilanteessa, että meidän oli vain löydettävä jokin risteily niille päiville, kun me saarilla olemme ja tämähän ei todellakaan ole ihanteellinen tilanne, kuten hyvin nopeasti kävi ilmi. Oltuani sähköpostitse yhteydessä lukuisiin matkanjärjestäjiin, saimme kuitenkin tarkasteltavaksemme kaksi risteilyä, joille meidän olisi aikataulujemme puolesta mahdollista osallistua.
Jokaisessa hytissä on oma parveke.
Näistä kahdesta päädyimme valitsemaan Detour -matkatoimiston 5 päivän risteilyn juuri Cormorant -aluksella. Normaalisti noin 4000 dollarin hintaisen risteilyn sai syyskuulle off-season alennuksella 2400 dollarilla, joten ainakin tästä näkökulmasta ajankohta oli nappivalinta. Vaihtoehtoinen risteily ei olisi ollut montaa satasta halvempi, mutta laiva näytti kerrosssänkyineen lähinnä joltain 80-luvun ahtaan ankealta kalastuspaatilta.
Merinäköalaa voi ihailla jopa kylpyhuoneesta.
Cormorantin hytit ovatkin sitten kuin hotellihuoneita omine parvekkeineen, kuten käy ilmi päästessämme tutustumaan niihin Jamesin laivan oleskelutilassa pitämän perusteellisen infotilaisuuden jälkeen.
Jopa kylpyhuoneessa on iso ikkuna, josta ihastella merimaisemaa. Ja mikä parasta, hyttejä koko aluksella on ainostaan 8 kappaletta, joten matkustajiakin mahtuu vain 16. Suurimmilla Galápagossaaria kiertävillä risteilijöillä kun voi olla jopa 100 matkustajaa, mikä luonnollisesti aiheuttaa päiväohjelmaan ja saariin tutustumiselle melkoisia haasteita ja ruuhkia.
Fregattilinnut kisailevat laivan yllä.
Hetken aikaa hyttiä ihasteltuamme, pyydetään meitä siirtymään ruokailutilaan kaiuttimista kajahtavan kuulutuksen välityksellä. Laivan oma kokki onkin loihtinut varsin maittavan lounaan, jonka jälkeen kiipeän porealtaalla varustetulle yläkannelle katselemaan taivaalla kaartelevia fregattilintuja.
Bachas Beachille pääsee ainoastaan meriteitse.
Seuraavaksi meille jaetaan märkäpuvut ja snorklausvälineet. Puvut otamme ilomielin vastaan, sillä meri on syyskuussa päiväntasaajallakin jo yllättävän viileä, mutta omat snorkkelit ja maskit meiltä löytyy matkatavaroistamme.
Wet landing Bachas Beachille suoritettu.
Kun varusteet ovat kunnossa, on aika tehdä ensimmäinen retki. Risteily kun koostuu aamu- ja iltapäivällä eri saarille tehtävistä retkistä ja koska monet saarista ovat osa kansallispuistoa, ei niille ole mahdollista päästä ilman opasta.
Koko ryhmä koossa ensimmäisellä retkellä.
Laivalta saariin siirrytään aina pangakyydillä ja perillä odottaa kohteesta riippuen joko ”wet landing” tai ”dry landing”. Varusteet on siis hyvä valita sen mukaan, pääseekö kumiveneestä maihin kuivin jaloin vai ei. Ensimmäinen kohteemme on Bachas Beach, jossa suoritamme wet landingin kapuamalla pangasta rantaveteen.
Bachas Beach sijaitsee Santa Cruzin pohjoisosassa, joten yhtäkkiä olemmekin takaisin samalla saarella, jolta aamulla heräsimme. Kohde tosin on sellainen, jonne pääsee ainoastaan vesiteitse ja oppaan seurassa.
Toisen maailmansodan aikaisia jäänteitä rannalla.
Valkealla hiekkarannalla meitä vastassa on päivää paistatteleva merileguaani, kaktusten oksilla hypähtelee darwininsirkkuja ja rantakivikossa vilistää melkoinen määrä rapuja. Hieman etäämmällä hiekasta törröttää ruosteisia metallinpaloja, joihin seurueemme australialaismies ehtii jo kolauttaa varpaansa ennen kuin oppaamme kertoo kyseessä olevan vanhan laiturinrakennelman jäännökset.
Bachas Beach ei ole pelkkää hiekkaa.
Laituri on peruja toisen maailmansodan ajoilta, jolloin Yhdysvalloilla oli sotilastukikohta läheisellä Baltran saarella, jossa nykyään siis sijaitsee lentokenttä. Bachas Beachin nimikin juontaa juurensa noilta ajoilta paikallisten väännettyä englannin proomua tarkoittavan ”barge”-sanan omiin suihinsa paremmin sopivaksi.
Flamingo kahlailee laguunin vastarannalla.
Rannan hiekkadyynien takaa paljastuu myös pieni laguuni, jonka vastakkaisella rannalla vedessä kahlailee yksinäinen flamingo. Onneksi olen nimenomaan tätä matkaa varten hankkinut uuden kameran ja zoom-objektiivin, joiden avulla eläinten kuvaaminen onkin huomattavasti antoisampaa.
Oppaamme James (eli paikallisittain ”Hames”) kertoo flamingojen saavan punaisen värin höyheniinsä katkarapuja syömällä. Ja mitä punaisempi, sen houkuttelevampi vastakkaisen sukupuolen silmissä.
Muutenkin James tuntuu olevan erittäin hyvin perillä Galápagossaarten luonnosta ja innokas jakamaan tietouttaan. Tämä on toki yksi hintavamman risteilyn hyvistä puolista, sillä halvemmilla paateilla oppaiden taso voi vaihdella paljonkin.
Ainakin Lonely Planetin mukaan hieman epävirallisimmilla risteilyillä saattaa kierroksia olla vetämässä oppaita, jotka puhuvat ainoastaan espanjaa tai eivät usko evoluutioteoriaan. Tämä on tietysti melko huvittavaa, kun ottaa huomioon Charles Darwinin saaneen ajatuksilleen alkusysäyksen nimenomaan näitä saaria tutkiessaan.
Sally lightfoot ravut viihtyvät rannan kivikossa.
Rannalla suoritetun kävelyretken jälkeen palaamme paikkaan, johon jätimme varustekassimme pangoista rantauduttuamme. Seuraavaksi on nimittäin vuorossa snorklailua rannalta ja niinpä kiskomme märkäpuvut yllemme.
Itsehän olen snorklannut ainoastaan kerran aikaisemmin ja Jennille kyseessä on aivan ensimmäinen kerta. Niinpä jäämmekin suosiolla rannan mataliin vesiin, joihin hiekka luo tiettyä sameutta.
Snorklailua Bachas Beachin edustalla.
Galápagossaaret eivät suoranaisesti ole tunnettuja värikkäistä koralliriutoista, vaan pikemminkin muusta vedenalaisesta elämästä, johon kuuluu rauskoja, kilpikonnia, meritähtiä, haita ja luonnollisesti monenlaisia muita kaloja.
Sameassa rantavedessäkin on elämää.
Jopa aivan rannan tuntumassa vilahteleekin muutamia kaloja ja kylmä merivesikään ei tunnu märkäpuvun kanssa enää lainkaan kylmältä, vaan pikemminkin täysin siedettävältä. Parran ja etenkin viiksien kanssa tuota vettä vain pääsee liiankin kanssa myös maskinin sisäpuolelle.
Märkäpuvun kanssa tarkenee katsella pinnan alle.
Snorklailun jälkeen 15 hengen ryhmämme kapuaa takaisin kahteen pangaan, jotka kuljettavat meidät takaisin Cormorant-alukselle. Henkilökunta on vastassa tarjoillen jääteetä ja juustoisia sämpylöitä, jotka retken jälkeen luonnollisesti katoavat nopeasti parempiin suihin.
Jos jokin on luksusta, niin oma parveke hytissä.
Ihailemme auringonlaskua oman hyttimme parvekkeelta ja siirrymme sitten kuulemaan huomisen ohjelmasta. Tervetuliaismaljan jälkeen vuorossa on vielä illallinen, jonka aikana selviää, että joukossomme on ainakin australialaisia, saksalaisia, yhdysvaltalaisia ja yksi ecuadorilainenkin.
Risteilyn ensimmäinen päivä alkaa kääntyä iltaan.
Matkalaisten ikähaitarikin on suhteellisen laaja ja Jennin sankariksi nousee varmasti kohta kahdeksankymppinen Sue, joka tänäänkin kävelykeppinsä kanssa urheasti pangan kyytin kapusi. Myös muutama meitä nuorempi vieras näyttäisi joukosta löytyvän.
Alus keinuu Baltran satamassa, kun käyn katsomassa onko parvekkeelle märkään pyyhkeeseen kietomani olut yhtään viilentynyt. Seuraavaan kohteeseen siirrytään aamulla ja herätys pärähtää kuulemma kaiuttimista 6.30, joten turhan myöhään tässä on turha edes yrittää valvoa.
Edellinen artikkeliJättiläiskilpikonnia ja Tortuga Bay Santa Cruzin saarella
Seuraava artikkeliGalápagossaarten risteily, päivä 2 – Pinnacle Rock, Bartolomé
Täytä tietosi alle tai klikkaa kuvaketta kirjautuaksesi sisään:
Sähköpostiosoite (pakollinen) (Osoitetta ei koskaan julkaista)
Olet kommentoimassa WordPress.com -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Olet kommentoimassa Twitter -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Olet kommentoimassa Facebook -tilin nimissä. ( Log Out /  Muuta )
Muodostetaan yhteyttä palveluun %s
Ilmoita uusista kommenteista sähköpostilla.
Ilmoita uusista artikkeleista sähköpostilla.
🌎: 🇪🇨 / 📅: September 2018
🌎: 🇪🇨 / 📅: September 2018
🌎: 🇰🇿 / 📅: July 2017
🌎: 🇰🇿 / 📅: July 2017
🌎: 🇰🇿 / 📅: July 2017
🌎: 🇰🇿 / 📅: July 2017
© 2018 IHAN KARTALLA. ALL RIGHTS RESERVED.
Risteilyn jälkeinen päivä Puerto Baquerizo Morenossa
Create a website or blog at WordPress.com Teeman Karuna on tehnyt Automattic.
Already have a WordPress.com account? Log in now.
View post in Reader
%d bloggaajaa tykkää tästä: