en fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi sv fi fi fi de eu fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi eo en fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi et fi fi fi fi fi fi pt fi et fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it lv fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id id fi fi fi es en fi fi fi fi ja fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi en fi
Olin kolmetoistavuotias, kun kuukautiseni alkoivat. Olimme perheen kanssa matkalla mökille, kun aloin yllättäen voida pahoin. Vatsaani koski ja minua huimasi. Pyysin vanhempiani pysäyttämään auton ja kävin oksentamassa tien varressa. Tuntui siltä, että pyörtyisin, ja taisinkin menettää hetkeksi tajuntani automatkan jatkuessa. Mökille päästyämme menin aittaan nukkumaan, sillä tunsin oloni äärimmäisen väsyneeksi ja voimattomaksi. Kipu vatsassa oli kova, mutta sain nukuttua. Kun heräsin ja menin huussiin, huomasin menkkojen alkaneen. En siis ollutkaan kipeä. Vaikka minuun koski ja olin yhä huonovointinen, tunsin samalla iloa. Olin odottanut menkkojen alkamista pitkään, sillä lähes kaikilla kavereillani ne olivat jo alkaneet. Olin varhaisteini-iässä hyvin laiha ja kehitykseni oli hidasta, ja siksi menkat edustivat minulle sitä, että olin vihdoin samalla viivalla muiden ikäisteni tyttöjen kanssa. Kerroin äidilleni, joka suhtautui uutiseen ihanasti. Hän teki meille alkoholittomat drinkit ja kippistimme menkkojen kunniaksi.
Vaikka omassa perheessäni ja ystäväpiirissäni menkoista voitiin aina puhua luontevasti, tiedostin jo nuorena, että niissä on myös jotakin salaista ja että niistä ei tule pitää meteliä. Menkkojeni alkamisesta on yli kaksi vuosikymmentä, mutta sama vaikenemisen kulttuuri vallitsee yhä: on okei puhua menkoista ystäville, mutta työpaikalla niistä ei ole soveliasta puhua, etenkään miesten kuulle. Sama koskee muuta kohdullisten kehon toimintaa, mikä on ongelmallista, sillä monilla endometrioosipotilailla myös ovulaatio saa kuukautiskierron keskivaiheilla aikaan järkyttävät, toimintakyvyn vievät kivut. Tämä on tuottanut minulle haasteita, sillä kuukautisten ja ovulaation aikaan olen ollut koko aikuisuuteni ajan käytännössä työkyvytön. Kivun lisäksi vointiani on heikentänyt huono olo, heikotus, vatsan toiminta, hikoilu ja alakuloisuus. Kipulääkitys on lisäksi aiheuttanut väsyneen olon. Olenkin pyrkinyt järjestämään työelämäni niin, että pystyn työskentelemään kotoa käsin menkkapäivinä. Muistan yhä häpeän, jota tunsin, kun kerran työmatkalla kuukautiseni alkoivat ja olin niin kovissa kivuissa, että jouduin kertomaan asiasta miespuoliselle kollegalle, joka suhtautui tietoon hyvin vaivaantuneesti. Helpompaa olisi vedota vaikkapa migreeniin tai mahatautiin.
Menkat ovat suurimmalle osalle kohdullisista melko kivuton ja siedettävä, jopa täysin mukava ilmiö. Suurin epämukavuus saattaa liittyä hygienia-asioihin. Minulle ja kaltaisilleni kuukautiset (tai ovulaatio) eivät kuitenkaan ole mikään helppo juttu, vaan työkyvyn ainakin osittain vievä, joskus jopa traumaattinen tapahtuma, joka täytyy elää aina uudestaan ja uudestaan. Kierukan ansiosta olen ollut kaksi ja puoli vuotta vapaa menkoista, mutta endometrioosin moninaisista oireista en ole silti päässyt eroon. Tuntuu epäreilulta, että järkyttävästä kivusta on vaiettava vain siksi, koska syy on gynekologinen. Kokemukseni mukaan vaikkapa migreeni- tai reumapotilas ei joudu kärsimään samanlaisesta häpeästä.
Haastan nyt jokaisen lukijan, jolla on kiertoon liittyviä kovia kipuja ja muita hankalia oireita, puhumaan rohkeasti vaivoistaan. Kerro asiasta ystävälle, opettajalle, lääkärille (niin monelle kuin tarvitaan, että tulet kuulluksi!), terveydenhoitajalle, pomolle tai kollegalle. Älä vähättele omaa kokemustasi, vaan uskalla avata avoimesti kiputarinaasi. Saatat yllättyä siitä tuesta, jonka saat.
Lopuksi haastan jokaisen lääkärin (huh, erityisesti lääkärit!), hoitajan, opettajan, kollegan, esimiehen ja ystävän: jos joku kertoo sinulle omaa kiputarinaansa, ole avoin ja ymmärtäväinen. Älä vähättele toisen kokemusta vaan ota se vakavasti. Saatat parhaimmassa tapauksessa olla juuri se ihminen, joka tuo kärsimyksen keskelle toivoa ja lohtua, jota ilman sairastava ei jaksaisi enää jatkaa taistelua.
Vieraskynä: Yksi ominaisuuksistani - PCOS (PCOS-viikko 2022)
Kohti aikuisen minun elämää, kohti lapsuuden haaveita
En ole nuori perusterve nainen
“Jokaisen tarina ansaitsee tulla kuulluksi” - Näistä syistä kirjoitamme blogia
Unettomuuden syy ja hyvästini bloggaajana
Pääsin eroon turvotuksesta - ruokavalion muutos
Vieraskynä: Endometrioosin monet vaiheet - kokemustarina avanteesta (Endometrioosiviikko 2022)
Mitä on elämä leikkauksen jälkeen?
Vieraskynä: Neuropaattinen vulvodynia – tarinani kivusta ja hoidosta (Vulvodyniaviikko 2021)
Vieraskynä: ”Hyi, sulla kasvaa viikset” (PCOS-viikko 2021)
Siinä on vuori, nyt kiivetään
Pari sanaa jatkuvan kivun lääkehoidosta
Positiivinen raskaustesti 3 päivää ennen leikkausta
"Ei tartte auttaa" otsassa pienestä asti
Gynekologinen tutkimus – mitä ja miksi?
Milloin on vertaistuen aika?
Kuinka sain PCOS diagnoosin?
Enemmän haittaa kuin hyötyä, mutten irti päästä
Jokainen tsäänssi on mahdollisuus
Minä valmistun kandiksi, kaikesta huolimatta
Mä en ole laiska
Sisäinen ja ulkoisesti epämääräinen sairaus
Matka sinne ja takaisin
Olen juuri oikeassa paikassa juuri nyt
Vieraskynä: Minun PCOS-tarinani (PCOS-viikko 2020)
Se riittäköön minulle nyt
Puhelu, joka muutti kaiken
Miksi mä pelkään lääkäreitä
"Taatana mä pärjään kyllä"
Kipuunkin pitäisi kiinnittää huomiota
Kun suurimmasta haaveesta tuleekin suurin pelko
Puhu minulle kuin ihmiselle
Vieraskynä: En natt på akuten
Vieraskynä: endometrioosia sairastavan äiti
Menkää ja pankaa ...seksielämänne arvot tärkeysjärjestykseen!
Alokas Mäkelä, ei astu palvelukseen
Enemmän kuin olisin halunnut antaa
Mikä on vapaa-ajan hinta?
Sivuoireiden ja opiskelun sekamelska
Jos nyt ensin tämä kandi
Sinä olet minun ihmeeni
Vulvodyniaviikon vieraskynä: Emilian tarina
Seksin ei kuulu sattua
Turvotusvatsojen vertailua ja tärkeää vaikuttamista
Sairauden ja ystävyyden yhteenlasku
Kun arki on taistelua
Se antaa enemmän kuin ottaa
Äidiksi PCOS:sta huolimatta: Sarin tarina
Miten varautuu potilas, joka pelkää tai jännittää?
Olen pahoillani, tänään en jaksa
On olemassa hyvääkin hoitoa
"Unohdatko sä mun pimpin?!" ja muita kommelluksia
Miksi kivun lääkitseminen on tärkeää?
Moona-blogin uusien kirjoittajien haku on auki!
Pelko kivusta vai kivuttomuudesta?
Ei endometrioosin ja kivun voittajaksi, vaan onnelliseksi
Kaikki, mitä olet halunnut tietää lapsettomuushoidoista
Olenko minä pelkkä endometrioosi?
Vieraskynä: Onneksi uskaltauduin nuorten vertaistukileirille
Vieraskynä: Endometrioosi ystävän näkökulmasta
Vieraskynä: ”Voi v***u, mitä mä nyt teen?” – elämää endometrioosia sairastavan kanssa
Endometrioosiviikon 2019 teemana on yhteenkuuluvuus
Voiko kivun kanssa ystävystyä?
Kipuun tottuminen voi olla tuhoisaa
Psyykkinen tuki osana kroonisen sairauden hoitoa
Lapsettomuuden kipuilut vaihtuivat synnytyspelkoon
Sipsikaljavegaani ilman sipsiä tai kaljaa
Ensimmäinen ja tuskaisin kesäviikko
Endometrioosini oireilee myös raskausaikana
Elämää utuisten lasien takaa
Kellä kulta, sillä onni
Keinot, joilla yhdyntäkipujani on yritetty hoitaa
Opinnot etenee kivuista huolimatta
Vieraskynä: Äiti, tytär, endometrioosi
Vieraskynä: Tämä on minun sairaus, hanki oma
Vieraskynä: Seksittömyys rasittaa suhdettamme
Raskaus parantaa endon ja muita legendoja
Vuodessa yli 1400 euroa sairastamiseen
Uusi vuosi mutta vanha ystävämme – endometrioosi
Vinkkejä, miten saada endometrioosidiagnoosi
Niin kauan kaivattu, pelottava raskaus
Kun väsymys ei väisty
En ole lapsivihaaja, en vain halua lapsia
Parisuhteen ja endometrioosin yhtälö
Ne pienet suuret asiat
Kipu tekee säröjä sisimpään
Leikkaus takana – elämä edessä?
Tärkein on läheisten tuki
19-vuotias vai sittenkin 70?
Miten suhtautua uteluihin lapsista?
Odottavan aika on ikuisuus
Yhdyntä sattuu niin, että itkettää
Haaveena opiskelupaikka ja diagnoosi
Konehuoneen kipukimara – elämää endometrioosin kanssa
Kivuttomuudella kirottu ja siunattu
Joskus oma diagnoosi osuu oikeaan
Opinnäytetyö yhteistyössä Nuori nainen ja endometrioosi –projektin kanssa
Anonyymi chat tarjoaa mahdollisuuden kysymyksille ja keskustelulle
Moona on meidän tästä päivästä lähtien!
adenomyoosi Aiempaa enemmän Aino Alina Anna Anna Pajari Aurora Charlotta diagnoosi Elisa Elisa endometrioosi endometrioosi endometrioosi gynekologi Hemppu hermokipu hoito huumori hyvinvointi identiteetti J Janika Juliaana Katinka keskenmeno kipu kipukohtaus Kiputar krooninen kipu kuukautiskivut lapsettomuus lapsettomuushoidot leikkaus limakalvot lääkkeet lääkkeiden haittavaikutukset Maria Ninni nuoruus opiskelu orgasmi parisuhde PCOS pelko raskaus Rohkelikko runsaat kuukautiset ruokavalio seksi Sivustakatsoja suolen toiminta Susanna synnytys toinen sairaus tuki turvotus Tuutikki työelämä tärinäkipu ulostaminen vaginakivut vatsakivut vauvakuume vertaistuki vieraskynä vinkkejä virtsaaminen vulvodynia väsymys yhdyntäkivut ystävyys
Menkat ei saa estää elämästä
Facebook Instagram Twitter SnapChat @korentory #moona
Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry
Korento ry toimii endometrioosin, adenomyoosin, PCOS:n ja vulvodynian kanssa elävien edunvalvojana.
Tutustu Korentoon tarkemmin tästä linkistä.
Kipuja? Menkat? Outo tunne?
Tänään toista, huomenna muuta.
Copyright Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry