fi fr fi fi en hu fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en ru fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fr fi fi fi fi en fi en fi fi fi fi fi en fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fr fi fi en hu
Sarjakuvakeskuksen huhtikuun 2012 gallerianäyttely esitteli Moskovasta lähtöisin olevan RESPECT-sarjakuvaprojektin tiimoilta syntyneitä, venäläisten tekijöiden suvaitsevaisuudesta ja rasismista kertovia sarjakuvia. Avajaisisten yhteydessä tiistaina 3.4.2012 pidetyssä puhetilaisuudessa oli vieraina KomMissia-sarjakuvafestivaalin tuottaja Hihus, Respect-projektin tuottaja Anna Voronkova sekä Moskovan nuorisokirjaston Sarjakuvakeskuksen työpajanvetäjä Alim Velitov.
Hihus kertoi venäläisen sarjakuvan historiasta alkaen ortodoksisen kirkon sarjallisista, ikonimaisista kuvakertomuksista. Neuvostoliitossa sarjakuvaa pidettiin pitkän aikaa amerikkalaisena, lapsia tyhmentävänä lajina – jopa CIA:n salajuonena. Vaikka pilapiirroksia oli, sarjakuva taiteenlajina pääsi kehittymään vapaammin vasta 1990-luvulla.
Respect-projektiin on kuulunut osallistavia sarjakuvapajoja rasismin ja suvaitsevaisuuden aihealueiden ympäriltä. Vaikka Venäjällä on pakollisena koulussa ns. suvaitsevaisuustunteja, aihealueet ovat usein tulenarkoja. Yksi projektin ydinsanomista on "naapuria ei ole pakko rakastaa, mutta on opittava kunnioittamaan". EU-rahoitteiseen projektiin kuuluu mm. sarjakuvataiteilijoiden tekemiä pienlehtiä, joita jaetaan eri yhteistyökumppaneiden tilaisuuksissa.
Sarjakuvat ovat kohdanneet sensuuria – mm. presidentteihin, papistoon ja väkivaltaan liittyviä kohtia on jouduttu muuttamaan. Sarjakuva-aktiivit kertovat tällaisten huomioiden olevan toisinaan melko absurdeja. Taiteentekijöiden sananvapaudella on Venäjällä edelleen selkeitä rajoituksia.
Alim Velitov päätti puhetilaisuuden kertomalla, kuinka Moskovassa on alettu järjestää sarjakuvantekijöiden tapaamisia ja työpajoja, vuosittaisen KomMissia-festivaalin lisäksi. Kaupungin nuorisokirjastolla sijaitseva Sarjakuvakeskus järjestää myös työpajoja ja julkaisutoimintaa. Kenttä on pieni mutta aktiivinen ja innokas.
Teksti ja valokuva: Aino Sutinen
Kolme aihetta, jota sarjakuvissa ei voi käsitellä
Vuoden 2011 alussa sain kutsun Venäjälle osallistumaan Respect-sarjakuvaprojektiin. Tarkoituksena oli tehdä kansainvälisellä kokoonpanolla sarjakuvaa ja kiertävä näyttely erilaisuudesta, erilaisten kulttuurien, uskontojen ja ihmisten hyväksymisestä ja kunnioittamisesta. Matkalla törmäsin ihmisoikeusrikkomuksiin ja sensuuriin.
Lokakuussa 2011 aloitin reissuni kohti Jekaterinburgia, joka on Uralilla sijaitseva puolentoista miljoonan asukkaan kaivos- ja sotateollisuuskaupunki. Samaan suuntaan matkasivat tahoiltaan myös Karrie Fransman, Rob Davis ja Warren Pleece Englannista, Ptiluc Ranskasta, Thierry Bouüaert Belgiasta ja Elke R. Steiner ja Mawil Saksasta. Paikallista ja moskovalaista sarjakuvakenttää edustivat Anna Voronkova, Konstantin Dubkov, Hihus, Konstantin Komardin, Vika Lomasko ja Askold Akishin.
Tapasimme paikallisia ihmisoikeus- ja sanavapausaktivisteja ja pidimme yleisöluentoja. Kaupungin taidemuseossa avattiin projektia, tekijöitä ja sarjakuvia esittelevä näyttely. Etukäteen olimme saaneet esittää toiveita, mikäli haluaisimme tavata matkallamme jonkun erityisryhmän edustajia. Jälkeenpäin, kotiin päästyämme, taiteilisimme kukin tahoillamme oman A6-kokoisen sarjakuvalehden, jota jaettaisiin ilmaiseksi esimerkiksi kouluihin.
En tiennyt, millaisia etnisiä ryhmiä Uralilta löytyisi. Kävikin ilmi, että ulkomaalaiset Jekaterinburgissa eivät tulleet sen kauempaa kuin entisen Neuvostoliiton alueilta Kaukasiasta. Näihin maahanmuuttajiin kohdistui erittäin voimakasta rasismia, syrjintää ja väkivallan uhkaa. Afrikkalaisia Jekaterinburgissa ei ollut lainkaan. Heitä ei kuulemma saada enää edes vaihto-opiskelijoiksi lisääntyneen rasismin takia. Kaikenlainen erilaisuus – alakulttuurien edustajat, epänaiselliset naiset, naiselliset miehet, hipit, punkkarit ja skeittarit – puuttui muutenkin katukuvasta.
Olin kuullut, että seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen elämä on Venäjällä hankalaa. Tavattuani paikallisen HLBTI-aktivistin ja yhdessä elävän lesbopariskunnan opin sen olevan helvetillistä. Olin olettanut, että väkivaltaisuudet ja virkavallan välinpitämättömyys liittyvät vain suuriin massatapahtumiin, kuten Moskovan Pride-kulkueeseen, mutta alkoi näyttää siltä, että homot ja lesbot elävät jatkuvassa pelossa ja väkivallan uhan alla. Ihmisiä pahoinpidellään, ravintoloihin ja tapahtumiin tehdään väkivaltaisia iskuja. Ihmiset elävät maan alla. – Turvallisuus on tärkeämpää kuin julkisuus, totesi aktivisti. Julkkishomoja ei Venäjällä ole.
Yksi syy homovihaan fasististen ääriliikkeiden nousun lisäksi on Venäjän ortodoksisen kirkon vallan lisääntyminen. Toisin kuin Suomen ortodoksinen kirkko Venäjän kirkko tuomitsee homoseksuaalisuuden ja liberaalin suhtautumisen homoseksuaalisuuteen erittäin jyrkästi. Kouluissa opetetaan homovihamielisten ortodoksisten oppien mukaan. Fasististen ääriliikkeiden edustajat hyökkäävät väkivallalla homoja vastaan. Poliisi ei tutki rikoksia eikä syyttäjä nosta syytteitä.
Rikosten tutkimatta ja tuomitsematta jättäminen on ihmisoikeuksien vastaista, joten kyseessä on paitsi väkivalta- myös ihmisoikeusrikos. Homous ei kuitenkaan ole Venäjällä virallisesti laitonta.
Alkoi olla selvää, mitä sarjakuvani käsittelisi. Aiheesta puhuttaessa Hihus, Respect-projektin kuraattori ja yksi Moskovan sarjakuvafestivaalien perustajista, sanoi minulle, että taiteilijana ja vapaamielisenä ihmisenä hän kannattaa aihevalintaani, mutta projektin kuraattorina hän ehdottomasti ei suosittele sitä.
Emme kuulemma saisi töitämme näyttelyyn suunniteltuihin julkisiin tiloihin, eivätkä koulut suostuisi ottamaan lehtiämme. Siis kenenkään lehtiä. Todennäköisesti Hihus projektin kuraattorina joutuisi oikeuteen, pahimmillaan vankilaan. En ollut uskoa korviani, vaikka olin kyllä kuullut, että aiemmin ilmestyneestä Respect-lehdestä oli sensuroitu ahdasmieliseltä sarjakuvahahmolta pois uskonnolliset symbolit, risti ja papin päähine.
Kyselin lisää sensuurista Venäjällä. Toiset venäläiset taiteilijat olivat sitä mieltä, että sarjakuvassa voi käsitellä mitä tahansa. Eräs projektin kuraattoreista kuitenkin totesi lyhyesti, että tietysti on asioita, mitä sarjakuvassa ei voi käsitellä: uskonto, politiikka ja seksi.
Hämmästyin. Aivan kuten Suomessa pidämme sanavapautta itsestäänselvyytenä, venäläisille sen rajoittaminen on itsestään selvää. Me projektiin osallistuneet ulkomaalaiset emme ehkä tulleet ajatelleeksi tätä. Kuinka paljon suomalaisestakin sarjakuvasta jäisi julkaisematta, jos jätettäisiin pois nämä kolme kiellettyä asiaa?
Aiemmin venäläinen Vika Lomasko oli kertonut meille dokumentaarisesta Forbidden art (Kielletty taide) -sarjakuvastaan. Se käsitteli oikeudenkäyntiä, jossa ryhmää nykytaiteilijoita ja näyttelyn kuraattoreita syytettiin kirkon vastaisen taiteen tekemisestä ja esittämisestä.
Viktoria (Vika) Lomasko, projektista "ЗaпpeTHoe иckyccTBo'' "Kielletty taide". V. Lomasko, A. Nikolaev – Kuvia oikeudenkäynnistä ja sen ympäriltä. Lomaskon taidesensuurista kertova dokumentaarinen teos joutui itsessään näyttelykieltoon. Kuvassa oikeudessa kuuluisa nykytaiteilija Dmitri Vladimirovich Vrubel.
Virallisesti Venäjällä ei ole taiteen sensuuria, mutta todellisuudessa taiteilijoita passitetaan vankilaan, näyttelyitä suljetaan eivätkä museot uskalla esitellä hallitusta tai kirkkoa kritisoivia teoksia. Moskovan kansainvälisen nykytaidebiennaalin työt hyväksytetään kirkon erityiskomissiolla. Eräs nykytaidetta valvova organisaatio kylläkin kiellettiin fasistisena, mutta se jatkaa silti toimintaansa eri nimellä.
Myös Vika Lomasko oli itse kohdannut sensuuria, kun hänen Forbidden art -piirustustensa näyttely kiellettiin.
Kysyin Hihusilta ihmetellen, eikö taiteilijoilla ole todellakaan sananvapautta? Vastaukseksi hän vain naurahti lakonisesti. – Venäjälläkö? Hah hah!
Myöhemmin minulle selvisi, ettei kenelläkään ole. Riippumatonta lehdistöä ei käytännössä ole, tai se on muutamien aktivistien varassa. He taas tuntuvat olevan alinomaa oikeudessa, vankilassa tai hengenvaarassa. Julkaisukanavana he voivat käyttää vain Internetiä.
Kaiken kaikkiaan matka oli herättävä kokemus. En aikaisemmin ole tullut ajatelleeksi, mitä sanan- ja julkaisuvapaus tarkoittaa sarjakuvalle. Itä-Saksassa vuonna 1976 syntynyt Mawil kuvasi, miten muurin murruttua pienlehtien teko tuntui lähes ihmeeltä, kun kaikki painotuotteet eivät enää olleet virallisen valvonnan alaisia. Sarjakuvapiirtäjä Aleksei Iorsh kertoi neuvostoajoista, jolloin sarjakuvaa ei ollut saatavilla oikeastaan lainkaan, koska sitä pidettiin kapitalistisena. Iorsh luki sarjakuvia luvallisesti maahan tuoduista ranskalaisista kommunistisista lehdistä, joita joskus sai käsiinsä. Neuvostoaikaan käytännössä kaikki kulttuuri oli puolueen valvonnan alaisena ja puolueen propagandakäyttöön valjastettua, ja kaikki muu kuin sosialistinen realismi oli kiellettyä puolueen vastaisena toimintana.
Ote Tiitu Takalon sarjakuvasta Haastattelu.
Nykyään Suomen ja Venäjän ero tuntuu olevan se, että jos meillä sarjakuvapiirtäjän sanan- ja kuvanvapautta rajoitetaan, reagoivat ihmiset siihen tuomitsemalla sensuurin. Radio ja lehdet tekevät juttuja ja joku toinen lehti julkaisee sensuroidun sarjakuvan.
Venäjällä sanavapauden rajoittaminen on arkipäivää, eikä se voi ylittää uutiskynnystä missään muualla kuin netin vaihtoehtolehdistössä. Vika Lomaskon sarjakuvakirjan perusteella vaikuttaisi, että osa kansasta jopa hurraa oikeustalon edustalla, kun sarjakuvapiirtäjä tuomitaan vankilaan. Silti ihmiset tekevät Venäjällä sarjakuvia, ottavat riskejä, ovat rohkeita ja käsittelevät yhteiskunnallisia aiheita.
Matkalla ymmärsin että on aivan eri asia tehdä poliittista sarjakuvaa itärajan toisella puolella, ja kuinka tärkeitä Respect-projektin kaltaiset hankkeet ovat.
Sarjakuvastani tuli lopulta heterosarjakuva. Ei uskontoa eikä homoseksuaalisutta. Mutta roolit olivat toisin päin. Aivan kuten haastattelemani ihmiset, sarjakuvan päähenkilö vastaa haastattelijan kysymyksiin, kertoo milloin huomasi olevansa hetero ja toteaa, että yhteiskunta ei kannusta heteroksi kasvamiseen. Koulussa heterot saavat turpaansa ja työelämässä pitää puolison sukupuolesta vaieta.
Lue Tiitu Takalon sarjakuva englanniksi täältä.
Myrkkykasveja ja ihmissuhteita Terhi Adlerin Plant Kingdom -taidenäyttelyssä – haastattelu
Terhi Ekebomin ja Bo Haglundin näyttely Metsätutkielmia hahmottelee luonnon olemusta – haastattelu
Pöhköjä pöllöjä fantasiamaailmassa – Realm of Owls on hauska nettisarjakuva ja esillä Galleria Sarjakuvakeskuksen näyttelyssä
Uutta omaelämäkerrallista sarjakuvaa Emmi Valveelta – Dream House Art Letter ylistää pienlehtikulttuuria
“Olen löytänyt oman tekemisen uudestaan” – Sarjakuvakeskuksen kurssitoiminnan kuulumisia korona-aikaan
Terhi Adler tutkii sarjakuvan tilallisia mahdollisuuksia Whatever-näyttelyssään – taiteilija haastattelussa
Sarjakuvakeskuksessa pääsee nyt Belgian kiertomatkalle
Suomen paras sarjakuvatatuointi -kilpailun voittajat ja kuvagalleria – voittaja fanittaa Don Rosaa
Livekuvituksia Helsingin sarjakuvafestivaaleilta 1/2: Sophie Labelle, Riika Ruottinen, Sami Nyyssölä, J.A. Mäki, Anssi Rauhala
Livekuvituksia Helsingin sarjakuvafestivaaleilta 2/2: Kutikuti, Sami Yaffa, Viivi Rintanen, Pauli Kallio
Janne Parviainen inspiroituu Charles Bukowskista ja vanhoista kuvataiteen mestareista – Post Man -sarjakuvan näyttely esillä ja tekijä haastattelussa
Sarjakuvakeskuksen kevään kurssit jatkuvat etänä – opettajien kokemuksia. "Rutiinit, harrastukset ja ihmissuhteet ovat tärkeitä"
Hannele Richertin Suuntavaisto kertoo nuoruudesta, eriarvoisuudesta, rahasta ja rakkaudesta
Emmi Valve kertoo Girl Gang Bang Bang -sarjakuvastaan
Neighbours – uutta venäläistä ja suomalaista sarjakuvaa yhteyksistä ja historiasta
Perjantaipajan Kauhu-antologia Tampere kupliin Pienlehtimarssiin
Mari Ahokoivu Oksi-sarjakuvaromaaninsa näyttelyssä: ”urani vaativin työ”
Sira Moksi: "Piirroksiini on suhtauduttu rakkaudellisesti ja tappouhkauksin"
Making Money from Webcomics – free guide to working in comics now online!
Tarmo Koiviston 70-vuotisnäyttely esillä – ”Mämmilää pitäisi olla aina saatavilla kuten Asterixia ja Tinttiä”
Sisaret 1918 kertoo arkistoista löytyneitä naisten tositarinoita sisällissodan ajoilta
Comics 101 – learning comics in English in Helsinki
Juliana Hyrrin kauniissa sarjakuvissa on elämän pieniä julmuuksia
Apila Pepitan näyttely esittelee queer-aiheita ja muunsukupuolisuutta
Sarjakuvakirjeenvaihto lasten, nuorten ja seniorien välillä synnytti yllättäviä kohtaamisia
Picture Politics – sarjakuvaa ääriajattelua vastaan kouluissa
Helsingin Kirjamessuilla piirrettiin sarjakuvaa non-stop
Lakes International Comic Art Festival – pieni pala Suomea keskellä Englantia
Festivaalitaiteilija Hanneriina Moisseinen: "Flirtti toisten taiteenmuotojen suuntaan vain vahvistaa sarjakuvan identiteettiä ja voimaa"
Sarjakuvakeskuksen perjantaipajan uusi Magia-pienlehti ilmestyy sarjakuvafestivaaleille
Seniorien sarjakuvaryhmän teoksista syntyi Kuti-lehti – osin jopa ompelemalla
Discovering your Superpowers - Comics Workshop
Marko Turusen ADHD-Sheikki-tarinat perustuvat totuuteen – vaikka joskus epäilyttää
Reclaimataan sana näkyvyys, sanoo Näkyvyys-gallerian suojelija Kasper Strömman
Läänintaiteilija Ville Pirinen suunnittelee Tampereelle sarjakuvakeskusta
"Mitä sä täällä teet?" Sarjakuvakirja kuvittaa Suomeen muuttaneiden rankkojakin tarinoita
Kirjaverstaalla kukoistaa taiteilijoiden ja kirjakauppojen yhteistyö
Petri Hiltunen: "Päädyin sarjakuvataiteilijaksi jääräpäisestä intohimosta"
Oliver East käveli Helsingistä Tampereelle ja piirsi 820 kuvaa matkastaan
Hahmotyöpajalla sarjakuva ja teatteri yhdistyivät
Eeva Meltion Harvest-julistesarja kertoo modernin naisen ongelmasta
Perjantaipajan Monsteri-antologia oli menestys sarjakuvafestivaaleilla
Rui Tenreiro afrikkalaisesta nykysarjakuvasta Afri-Kuti-lehdessä: "Valitsemani sarjakuvataiteilijat pakenevat tavanomaista jollain tavalla"
Jonathan Edwards ja Louise Evans loivat sarjakuvafestivaaleille taidetta Helsingin tunnelmasta
Kahvia ja sarjakuvia Turun sarjakuvakaupan pop-upissa Kalliossa
Taidetta, kukkia ja koiria Berliinin residenssissä
Ane V. tutkii elämäänsä sarjakuvilla
Sarjakuva tarvitsee seiniä – mihin Sarjakuvakeskus ja festivaalit?
50-luvun jännittävä Helsinki – Seniorien sarjakuvakurssin satoa
"Hahmot kuin puhdasta energiaa" –  Sarjakuvaa syntyy Espoossa
Marja Siiran Kirjoitukset on fantasiaa ja viihdettä synkällä vivahteella
Sutu, Arilyn ja sarjakuvan kokeileva digitaalinen tulevaisuus
Kokoelma muuttaa, mutta minne...
Pullopostia aloittaa näyttelykiertueen pääsiäisen jälkeen
Dystopioita ja tarinoiden voimaa Karstein Vollen Vinossa-näyttelyssä
Ville Pirisen värikäs näyttely on "satunnainen retrospektiivi" ja sisältää harvinaisuuksia
Paula Bulling ystävystyi turvapaikanhakijoiden kanssa ja piirsi vahvan sarjakuvan
Sarjakuvakeskuksen Hannele Linnan juhlissa!
We Do BD – Arnaud at a Paris webcomic festival
Discovering Finnish comics – internship experience
Hilda-sarjaan löytyy inspiraatiota Muumeista ja vanhoista kansantaruista
Valokuvat vievät sarjakuvaa uudelle tasolle
Kulttuurien kohtauspaikka: työpajoja venäläisen sarjakuvan hengessä Vuotalolla
Voiko sarjakuvalla vaikuttaa? Kuvia ja video Helsingin Kirjamessuilta
"I don't want to believe it" — Paris notes from Arnaud
Sarjakuvafestareilta: pienlehtikilpailu, valokuvia, dokkarivideo ja äänitteitä
Kunnianhimoinen visio uhan alla
Justin Wong käsittelee sarjakuvassaan lapsen näkökulmaa aikuisten asioihin
Ujo matkaaja tutustuu Helsinkiin Triin Valvasin piirroksissa + videotervehdys
"Piirtäminen kuin tanssia" – ajatuksia sarjakuvaopetuksesta
Milla Paloniemi: "vihaan tylsiä sarjakuvanäyttelyitä!"
Minisarjiksia ja ystävyyttä Nordicomics Youth! -leirillä
Taidetta, tiedettä ja avaruus – Random Walk Comics
Supersankareita ja livemusiikkia Arabian katufestareilla
Jana Vasiljević: Suspended Disbelief – sotaa, sukuhistoriaa ja tietokonepelejä
Minä olen Charlie herätti keskustelua
Maaseudun mies ja toivon pilkahdus – Tommi Musturi: Toivon kirja
Kari Korhonen Puupäinen Ankka -näyttelyn päättäjäisissä – Aku on aina mukana
Pekka Puupää, suomalaisen jokamiehen (anti)sankari ja humoristit Toto Fogelberg-Kaila ja Ola ”Fogeli” Fogelberg
Kinaporin seniorikurssilla piirretään sarjakuvaa lapsuuden muistoista
Lasten animaatiokurssilla tutustutaan animoinnin saloihin perusteista alkaen
Uuden tulokkaan vaikutelmia suomalaisesta sarjakuvayhteisöstä
Viivan voima – Croquis-pajan näyttely
Kauhajoen sarjissäpinät toi sarjakuvatoimintaa Pohjanmaalle
Lapsuuden (ja aikuisuuden) nostalgiaa – Batman 75 vuotta -juhlanäyttely Sarjakuvakeskuksella
Auf Wiedersehen – Sarjakuvan Saksa-vuosi lopuillaan
Geneva Rosett-Hafter: Coming to Finland
Moving Again – nomadinen taidenäyttely
Muumien jäljillä – Kerttu ja muita uusia muumihahmoja
Julie Delporte ja antennit joka paikassa
Vapaa ja lämmin – Julia Thorell CUNE-residenssissä Helsingissä
Marijpol ja erakko meissä
Helsingin sarjakuvafestivaaleilla 25 000 kävijää – katso kuvat!
Mikko Väyrysen White Disaster -näyttely Sarjakuvakeskuksella
CUNE CiR -residenssi Malmössä – Jaana Suorsa, Jouko Ruokosenmäki ja suklaatehdas
Feministinen sarjakuvatoiminta innostaa ideoimaan yhdessä
Parrakasta menoa Lasten lauantaissa
Sarjakuvakeskus tarjoaa sarjakuvaopetusta monenlaisen toiminnan tueksi
Työtä ja juhlaa Tallinnan CUNE-taiteilijaresidenssissä
Aurinkoa ja hauskanpitoa Robottipajassa
Tanskalaiset residenssitaiteilijat innostuvat Helsingistä
Kaupunki ja Karhu -näyttelyn avajaistunnelmia 22.5.
Vuosaaressa oltiin Ihan pihalla
Sanni ja Joonas vievät lukijan talven taikamaailmaan
Pop-up Sarjakuvakeskus @ Fumetto
Keskiajan maalaukset ovatkin sarjakuvia
Trespasses: nuorten fantasiatarina puolituisten ja ihmisten kohtaamisesta
Sana on vapaa! Blogi Vuosaaresta vuosaarelaisille
Robotteja, keksintöjä ja animaatiota hiihtoloman keksijäkurssilla
Hevisarjakuva Perkeros raottaa kulissejaan
Seksismiä ja syrjintää sarjakuvamaailmassa? Anne Elizabeth Mooren työpajan satoa
Saksalainen sarjakuvatoimittaja Lars von Törne: ”Suomalaisissa sarjakuvissa on vahvoja tarinoita”
Sarjakuvien voima yllätti seniorit
"Tuntuu kuin olisin tullut takaisin kotiin"
Pop-up Sarjakuvakeskus Moskovassa, sarjakuvaa narkomaaneille ja videoreportaasi
Saksa kiinnostaa ja kiinnostuu
HIAA – Eläviä taloja Katutaidegalleriassa
Lapset piirtävät lautasellisen sarjakuvaa
Nahkatakkeja ja graffiteja – Amigos Connectedin ensimmäinen näyttely
Loikkivia lampaita lasten lauantailta
Muistumia feministien sarjakuvaseminaarista 4.–5.10.13
Heimdall – Myyttinen esikoisalbumi
Videoterveisiä Oulun pop-up Sarjakuvakeskukselta!
Sarjissäpinät vei sarjakuvan Pohjanmaalle
Riika ja ruoka – Emmi Valve taiteilijaresidenssissä
Festivaaliraportti - sisäpiiriläisen kertomuksia
Sh*t, I need more coffee! Työharjoittelukokemuksia – The Internship Experience
Lisää työharjoittelufiiliksiä – Another Internship Experience
Matt Boyce – viittomakieltä ja monstereita
Työharjoittelijan päiväkirja – Helsingissä selviämistä
Art Farming -näyttely esillä 31.7. asti
Dreambuddies esittelee ajankohtaista pohjoismaista lastensarjakuvaa
Kuvia Arabian Katufestivaalilta & Sarjakuvakeskuksen 5-vuotissyntymäpäiviltä
Jakomäessä tehdään rumasta kaunista
Puupää ja eksentrikko Heikki Paakkanen, katso videot!
Tanssivia piirustusmalleja ja korusuunnittelua
Nordicomics Islands – Sarjakuvan ilosanomaa Grönlantiin ja Färsaarille asti
Planeetta Z - elämää ilman ihmistä
La bande dessinée finlandaise 2013 esittelee suomalaista naissarjakuvaa
Hyi, homoa! Team Pärvelö mangan ja suomalaisuuden jäljillä
Ruutu lopettaa – viimeisenä Jupun Superäiti
Mikä ihmeen Kiroileva siili? Milla Paloniemi kertoo
Tuomas Tiainen: FUN•LAND – videohaastattelu
Kooste Helsingin 27. sarjakuvafestivaaleilta
Perinteisellä tyylillä Suomen ilmatilassa
Sarjakuvaa Helsingin Kirjamessuilla 25.–28.10.
Sarjakuva goes koulutus – Helsingin Kirjamessuilla 48 tunnissa syntynyt lehti
Festivaalitoimisto galleria Art Kaarisillassa
Norjalaista lastensarjakuvaa - Martin Ernstsenin Erakko
Adios! – Myöhempien aikojen psykedeliaa
Nature Morte with Ghosts – kuolleen metsän haamut
Työharjoittelijan tunnustuksia: Harjoittelu loppuu
Ruoka- ja ilmastovalistusta sarjakuvan keinoin
Sarjakuva - yhdeksäs taide?
Perhe jolla on kissa sai kissanpennut – Sarjakuva toimintaterapiana
Työharjoittelijan tunnustuksia: Corto Maltese seinässä
Työharjoittelijan tunnustuksia: Sisäisiä soraääniä
Työharjoittelijan tunnustuksia: Sisäisiä soraääniä / Osa II
Työharjoittelijan tunnustuksia: SPAM! SPAM! SPAM!
Nordicomics Baltic -näyttely Budapestin sarjakuvafestivaaleilla
Liisteröintiä ja liituilua Arabian katufestivaalilla
Sarjakuvan asemasta keskusteltiin Kiasmalla
Finnish Comics Annual 2012 julkaistu
Sarjakuvaseura Leipzigin kirjamessuilla 15.–18.3.2012
Koomiksikeskus ilahdutti sarjakuvafaneja Tallinnassa
Tilattavat kurssit ja työpajat