en nl fi fi fi fi fi sv en ro fi fi fi fi fi ro fi fr pt fi la hbs_lat fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fi fi fi fi fi fi war fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fr pt fi fi fi fi la fi hbs_lat fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi war fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs hu fi fi fi fi fi sv de fi fi fi de fi hu fi hu de sv de fi fi en sv fi fi ru sv en fi fi hu fi fi fi sv fi fi ru sv en fi fi ru sv fi fi de sv de fi sv ru sv en fi fi fi ru sv fi fi ru sv fi fi fi sv cs hu fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi sv fi fi en sv fi fi en sv en fi fi hu de sv fi fi fi sv fi fi en sv fi fi en sv fi sv cs hu fi fi ru sv en fi hu fi ru sv fi fi fi fi fi fi fi en sv cs hu fi fi fi de sv fi sv cs hu fi fi fi en fi fi fi hu fi sv cs hu fi fi fi de fi hu fi fi fi fi fi fi fi sv fi fi fi sk fi fi fi fi eo fi fi fi fi fi fi fi fi fi nl fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi pt
Tuomioistuinten ulkopuolisen rikosasioiden käsittelyjärjestelmän uudistaminen
1. Laki sakon ja rikesakon määräämisestä
3 §. Toimivaltaiset virkamiehet ja sakkomää­räyksen soveltamisala.
25 §. Selvitys päiväsakon rahamäärästä.
30 §. Toimenpiteistä luopuminen ja syytteen nostaminen.
3 a §. Sakko ja rikesakko.
7 §. Nopeusrajoituksen rikkominen moottorikäyttöisellä ajoneuvolla.
13 §. Kalastuksenhoitomaksua tai viehekalastusmaksua koskeva rikkomus.
11. Laki rajavartiolain 47 §:n muuttamisesta
47 §. Sakkovaatimus, sakkomääräys, rikesakkomääräys ja rangaistusvaatimus.
14 §. Rikesakko, sakkovaatimus ja rangaistusvaatimus.
15. Laki ajoneuvolain 96 §:n muuttamisesta
Hallituksen esitys laiksi sakon ja rikesakon määräämisestä sekä eräiksi siihen liittyviksi ­laeiksi
Valiokunta on käsitellyt esityksen yhteydessä
lainsäädäntöneuvos Jaakko Rautio , oikeus­ministeriö
ylikomisario Heikki Ihalainen , sisäasiain­ministeriö
budjettisihteeri Niko Ijäs , neuvotteleva virkamies Arja Terho , valtiovarainministeriö
ylitarkastaja Jussi Laanikari , maa- ja metsä­talousministeriö
käräjätuomari Wilhelm Norrman , Helsingin käräjäoikeus
neuvotteleva virkamies Virpi Jalkanen , Valtakunnansyyttäjänvirasto
kihlakunnansyyttäjä Ulla Oinonen , Itä-Suomen syyttäjänvirasto
toimialajohtaja Marjatta Syväterä , Oikeus­rekisterikeskus
tulliylitarkastaja Juha Vilkko , Tullihallitus
ylikomisario Heikki Porola , Helsingin poliisilaitos
ylikonstaapeli Risto Maksimainen , Liikkuva poliisi
rikostarkastaja Jari Nyström , Rajavartio­laitoksen esikunta
lakimies Katja Syrjänen , Autoliitto ry
asianajaja Antti Riihelä , Suomen Asianajajaliitto
oikeuspoliittinen asiamies Mikko Salo , Suomen Lakimiesliitto ry
lakimies Rita Ridanpää , Suomen Poliisijärjestöjen Liitto ry
professori (emeritus) Pekka Koskinen
Lisäksi kirjallisen lausunnon ovat antaneet
HALLITUKSEN ESITYS JA LAKIALOITE
Esityksessä ehdotetaan uudistettavaksi tuomioistuinten ulkopuolella tapahtuvaa rikosasioiden summaarista käsittelyä koskeva lainsäädäntö. Rangaistusmääräysmenettelystä ja rikesak­komenettelystä annetut lait ehdotetaan korvattaviksi lailla sakon ja rikesakon määräämisestä.
Esityksen mukaan rangaistusmääräys korvautuisi enintään 20 päiväsakon rangaistukseen johtavissa tapauksissa poliisimiehen, tullimiehen tai rajavartiomiehen antamalla sakkomääräyksellä, jos kysymyksessä on liikenteeseen liittyvä rikkomus tai näpistys. Muissa rikkomuksissa ja yli 20 päiväsakolla rangaistava rikkomus määrättäisiin syyttäjän antamalla rangaistusmää­räyksellä, jota edeltäisi valvontaa suorittavan virkamiehen antama vaatimus. Sakkomääräyksellä muutoin ratkaistava asia menisi virallisen syyttäjän ratkaistavaksi, jos rikkomuksesta epäilty on pyytänyt päiväsakon rahamäärän määräytymisperusteen tarkistamista.
Rikesakkomääräyksen voisi nykyisin toimivaltaisten valvontaa suorittavien virkamiesten lisäksi antaa virallinen syyttäjä. Myös tuomioistuin voisi tuomita rikesakon rikkomuksesta, joka on saatettu sen käsiteltäväksi tavallisessa rikos­asioiden käsittelyjärjestyksessä. Rikesakkoonkin voitaisiin esityksen mukaan liittää enintään 1 000 euron suuruinen menettämisseuraamus.
Asian käsitteleminen ja ratkaiseminen ehdotetun lain mukaisessa menettelyssä edellyttäisivät asianomistajan ja rikkomuksesta epäillyn suostumuksen. Jos epäilty ei antaisi suostumusta, hänelle kuitenkin annettaisiin tiedoksi sakkoa tai rikesakkoa koskeva rangaistusvaatimus. Suostumus voitaisiin siinä tapauksessa antaa vielä erikseen maksamalla sakko tai rikesakko 30 päivän määräajassa. Jos suostumusta ei anneta niinkään, asian käsittelyä jatkettaisiin taval­lisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä.
Suostumukseen perustuvan järjestelmän ulkopuolelle jäisivät automaattisessa liikennevalvonnassa havaituista liikennerikkomuksista määrätyt rikesakot, joita voitaisiin edelleenkin vastustaa.
Sakkomääräykseen, rikesakkomääräykseen ja rangaistusmääräykseen voisi hakea muutosta varsinaisin ja ylimääräisin muutoksenhakukeinoin.
Lainsäädännöstä poistettaisiin kielto määrätä rikesakosta yhteinen rangaistus sakkorangaistuksen tai määräaikaisen vankeusrangaistuksen kanssa. Sakkoa ja rikesakkoa koskevia vanhentumissäännöksiä yhdenmukaistettaisiin yleiseen vanhentumissääntelyyn sijoitettavissa säännöksissä.
Rikesakkorikkomuksista säädettäisiin lailla eikä nykyiseen tapaan asetuksella. Näistä rikkomuksista voitaisiin jatkossa määrätä rangaistukseksi ainoastaan rikesakko. Rikesakkorikkomusten piiriä ei asiallisesti muutettaisi nykyisestä.
Lisäksi ehdotetaan tehtäväksi pääasiassa teknisluonteisia muutoksia ehdotettuun menettelylakiin liittyvään muuhun lainsäädäntöön.
Ehdotuksilla pyritään erityisesti rikkomuksesta epäillyn oikeusturvaa parantamalla poistamaan nykyiseen sääntelyyn sisältyviä perustuslaillisia ongelmia ja saamaan aikaan menet­telyitä mahdollisimman pitkälle yhtenäistämällä selkeä ja tarkoituksenmukaisesti toimiva erityisesti syyttäjien voimavaroja säästävä rikos­asioiden käsittelyjärjestelmä.
Ehdotettujen lakien voimaantulosta säädettäisiin erikseen lailla.
Lakialoitteessa LA 66/2008 vp ehdotetaan rikoslain 2 a luvun 9 §:n muuttamista siten, että rikesakko voitaisiin antaa suurimman sallitun nopeuden ylittämisestä moottorikäyttöisellä ajoneuvolla, jos teko ei ole törkeä.
Tuomioistuinten ulkopuolisen rikosasioiden käsittelyjärjestelmän uudistaminen
Esityksellä uudistetaan tuomioistuinten ulkopuolella tapahtuvaa rikosasioiden summaarista käsittelyä koskeva lainsäädäntö. Lakivaliokunta pitää uudistusta periaatteellisesti merkittävänä.
Esityksellä kumotaan rikesakkomenettelystä ja rangaistusmääräysmenettelystä annetut lait ( ja ), jotka on säädetty poik­keuslakeina perustuslain säätämisjärjestyksessä. Perustuslakivaliokunta on pitänyt ongelmallisena sitä, että sääntely rikesakko- ja rangaistusmääräysmenettelyn kaltaisissa päivittäisissä sekä rikosoikeudellisen tuomiovallan ja yksilön oikeusturvan kannalta keskeisissä menettelyissä on perustunut pysyväisluonteiseen poikkeuslainsäädäntöön. Perustuslakivaliokunta on katsonut, että valtioneuvoston piirissä on tarpeen arvioida rikesakko- ja rangaistusmääräysmenettelyä koskevan lainsäädännön perustuslainmukaisuutta ja ryhtyä tarvittaessa toimenpiteisiin sääntelyn saattamiseksi vastaamaan perustuslain vaatimuksia (PeVL 46/2005 vp, s. 4/II).
Summaarisiin rikosprosessimenettelyihin on liittynyt ongelmia myös rikosoikeudellisen laillisuusperiaatteen kannalta, koska rikesakon liittäminen tiettyjen rikkomusten rangaistukseksi perustuu asetukseen (mm. PeVL 31/2002 vp). Kansalaisten yhdenvertaisuuteen ja rikosoikeudelliselta järjestelmältä edellytettävään seuraamusten määräämisen ennustettavuuteen liittyy se, että voimassa olevan lain mukaan samasta rikkomuksesta voidaan antaa rangaistusmääräys tai määrätä rikesakko, mikä voi johtaa epäyhtenäiseen rangaistuskäytäntöön.
Uudistuksessa rikesakkolaki ja rangaistusmääräyslaki korvataan sakon ja rikesakon määräämisestä annettavalla lailla. Summaarisessa menettelyssä ratkaistavien rikosten piiriä ei muuteta. Rikesakolla rangaistavista rikkomuksista säädetään tyhjentävästi niitä koskevassa laissa, ja rikesakko on siinä säädettävien rik­komusten ainoa rangaistus. Lisäksi esityksellä siirretään nykyistä rangaistusmääräysmenet­telyä vastaavassa menettelyssä syyttäjien ratkaisutoimivaltaa sakkorangaistuksen ja menet­tämisseuraamuksen määräämisen osalta valvontaa suorittaville virkamiehille eli poliisimiehille, tullimiehille ja rajavartiomiehille. Hallituksen esityksen perusteluista ilmenee, että yli kolme neljäsosaa rikosasioista käsitellään rangaistusmääräys- ja rikesakkomenettelyssä.
Lakivaliokunta katsoo, että uudistus tuo merkittävää parannusta nykytilaan. Esitys selkeyttää ja ajanmukaistaa lainsäädäntöä ja parantaa oikeusturvaa. Ehdotuksilla on myös käytäntöjä yhtenäistävää vaikutusta, mikä parantaa kansalaisten yhdenvertaisuutta. Uudistus on tärkeä myös siksi, että sen myötä voidaan vapauttaa syyttäjävoimavaroja merkittävässä määrin vaativampien ja vakavampien rikosasioiden käsit­telyyn. Myös perustuslakivaliokunta toteaa lakiehdotusten merkitsevän parannusta nykyiseen, monelta osin epätyydyttävään tilaan. Perustuslakivaliokunnan mukaan ehdotukset vastaavat pitkälti perustuslakivaliokunnan rikesakkolaista antamassaan lausunnossa esittämiä käsityksiä eivätkä ehdotukset ole valtiosääntö­oikeudellisesti ongelmallisia (PeVL 7/2010 vp).
Hallituksen esityksen perusteluista ilmenevistä syistä ja saamansa selvityksen perusteella lakivaliokunta pitää esitystä tarpeellisena ja tarkoituksenmukaisena. Lakivaliokunta puoltaa hallituksen esitykseen sisältyvien lakiehdotusten hyväksymistä seuraavin huomautuksin ja muutosehdotuksin.
Uudistuksen voimaantulo ja toimeenpano
Lakiehdotusten voimaantulosta on tarkoitus säätää erikseen lailla. Käytännössä lakien voimaantulo on riippuvainen oikeushallinnon ja poliisin tietojärjestelmiin vaadittavien muutosten toteutusaikataulusta. On tärkeää, että järjestelmämuutoksista ja lomakkeiston uusimisesta aiheutuviin kustannuksiin varaudutaan asianmukaisin voimavaroin. Pitemmällä aikajänteellä uudistuksesta voidaan arvioida syntyvän merkittäviä säästöjä, kun toiminta tehostuu ja ratkaisutietoja voidaan välittää sähköisesti Oikeusrekisterikeskukselle ja muille asianomaisille viranomaisille.
Esityksen perusteluista ilmenee, että uudistuksen voimaantulo kytkeytyy vireillä olevaan poliisin tietojärjestelmien uudistamiseen. Tämän lainsäädäntöuudistuksen aiheuttamat tietojärjestelmämuutokset on tarkoitus tehdä suoraan uuteen poliisin tietojärjestelmään (VITJA), jonka on arvioitu olevan käytettävissä vuonna 2013 tai 2014. Lakivaliokunta pitää kaavailuja esityksessä mainituista syistä tarkoituksen­mukaisena. Valiokunta tähdentää, että VITJA-uudistus on välttämätön paitsi tämän lainsäädäntöuudistuksen toteutuksen kannalta, myös laajemmin poliisin ja syyttäjän toiminnan sekä ­täytäntöönpanon tehostamiseksi. Valiokunta pitää myös tärkeänä, että tuomioistuinten rikos­asioiden käsittelyjärjestelmän ja VITJAn yhteensopivuudesta huolehditaan. Tällä voidaan tehostaa koko oikeusketjun toimintaa. Lakivaliokunta kiirehtii poliisin tietojärjestelmäuudistuksen toteutusta ja pitää tärkeänä, että sen rahoitus turvataan.
Uusi sakon ja rikesakon määräämistä koskeva menettely on valvontaa suorittavien viranomaisten kannalta merkittävä uudistus, jonka aiheuttamiin henkilöstöresurssi- ja koulutustarpeisiin tulee varautua huolella. Uudistus aiheuttaa esimerkiksi koko poliisihallinnon koulutustarpeen. Koulutuksen suunnitteluun ja toimeenpanoon tulee varata riittävästi aikaa ja taloudel­lisia voimavaroja. Koulutuksen ajoittamisen kannalta olisi tärkeää, mitä varhaisemmassa vaiheessa voidaan täsmentää uudistuksen arvioitua voimaantuloajankohtaa.
1. Laki sakon ja rikesakon määräämisestä
1 §. Lain soveltamisala.
Esityksen mukaan sakon ja rikesakon määräämisestä annettavan lain mukaisessa järjestyksessä voidaan käsitellä rikkomuksia, joista säädetty rangaistus on sakko tai enintään kuusi kuukautta vankeutta. Soveltamisala vastaa voimassa olevan rangaistusmääräysmenettelylain 1 §:ää.
Esityksen lähtökohtana on uudistaa nimenomaan menettelyjä koskeva sääntely ja säilyttää soveltamisala asiallisesti nykyisellään. Perustuslakivaliokunnan lausunnosta ilmenee, että tuomioistuinten ulkopuolisessa summaarisessa rikosasioiden käsittelyjärjestyksessä voidaan käsitellä vain suhteellisen vähäisiä rikkomuksia. Erityistä huomiota on kiinnitettävä epäillyn oikeusturvaan. Perustuslakivaliokunta on muutoinkin lausuntokäytännössään suhtautunut varauksellisesti tuomiovallan siirtämiseen riippumattoman tuomioistuimen ulkopuolelle. Jo nykyisin tuomioistuinten ulkopuolella tuomiovaltaa käytetään rangaistusmääräys- ja rikesak­komenettelyssä merkittävässä määrin. Laki­valiokunta pitää esityksessä omaksuttua lähtökohtaa perusteltuna ja lakivaliokunta puoltaa soveltamisalan määrittelyä esitetyn mukaisena.
Tässä yhteydessä lakivaliokunta lisäksi to­teaa, että sellaisten rikosten käsittelyyn, joissa rangaistusuhka on sakkoa tai enintään kaksi vuotta vankeutta, menettelyllistä joustoa on mahdollista saada jo voimassa olevan oikeuden mukaan siitä, että tällaiset tunnustetut asiat voidaan pääsääntöisesti käsitellä käräjäoikeudessa oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain () 5 a luvun mukaisessa kirjallisessa menettelyssä.
Esitetty sääntely rangaistuksen ohella tuomittavasta menettämisseuraamuksesta vastaa voimassa olevaa rangaistusmääräysmenettelyä. Muutos nykytilaan nähden on, että myös rike­sakon ohella voidaan määrätä enintään 1 000 euron menettämisseuraamus.
Perustuslakivaliokunnan mukaan rikosoikeudellisen tuomiovallan käytöstä tuomioistuinten ulkopuolella on säädettävä lailla, jossa riittävän tarkasti määritellään tuomiovallan käyttäjien valtuudet. Oikeusturvan kannalta on tärkeää, että tällaisessa menettelyssä määrättävän varal­lisuusoikeudellisen seuraamuksen rahallisen arvon suorittamisen tulee olla kohtuullista kaikille maksukyvystä riippumatta. Lisäksi perustuslakivaliokunnan lausunnosta ilmenee, että rikesakkorikkomuksissa on kysymys vähäisiksi luonnehdittavista rikkomuksista, joista voidaan määrätä vähäisiä menettämisseuraamuksia.
Edellä todetun perusteella lakivaliokunta pitää aiheellisena, että laissa säädetään menettämisseuraamuksen enimmäismäärästä. Valiokunta pitää myös esitettyä menettämisseuraamuksen enimmäismäärää asianmukaisena.
Selvyyden vuoksi valiokunta toteaa, että ­pykälän 2 momentissa mainitulla muulla kuin 1 momentissa tarkoitetulla seuraamuksella tarkoitetaan muun lajista seuraamusta, kuten ajokieltoa.
3 §. Toimivaltaiset virkamiehet ja sakkomää­räyksen soveltamisala.
Sakkomääräyksen soveltamisalasta säädetään pykälän 2 momen­tissa. Sen mukaan sakkomääräyksessä voidaan määrätä seuraamukseksi enintään 20 päiväsakon suuruinen sakkorangaistus sekä menet­tämisseuraamus sille, joka syyllistyy säännöksessä lueteltuihin liikennerikkomuksiin tai näpistykseen.
Lakivaliokunta pitää perusteltuna, että sak­komääräyksen soveltamisalaan on otettu liikenteeseen laajassa mielessä liittyvät rikkomukset, koska nämä kattavat käytännössä erittäin merkittävän osan kaikista yksinkertaistetun menettelyn soveltamisalaan kuuluvista asioista. Ne on tarkoituksenmukaista käsitellä tuomioistuimen ulkopuolella. Tällaiset liikenneasiat, esimerkiksi ylinopeus, ovat käytännössä varsin yksiselitteisiä asioita, joihin ei sisälly sellaista harkintavallan käyttöä, joka olisi jätettävä syyttäjälle tai tuomioistuimelle. Vastaavasti myös näpistys on tällainen teko. Selvityksen mukaan rangaistusmääräysmenettelyssä käsitellään näpistyksiä vuosittain noin 25 000. Valvontaa suorittavat virkamiehet ovat käytännössä toistuvasti mainittujen tekojen kanssa tekemisissä, ja heillä on ­siten kokemusta niiden arviointiin.
Voimassaolevaan lainsäädäntöön sisältyy useita muitakin sakolla rangaistavia rikkomuksia, kuten lievä vahingonteko, lievä petos, lievä kavallus, lievä moottorikulkuneuvon käyttövarkaus ja lievä pahoinpitely. Selvityksen mukaan niitä esiintyy käytännössä kuitenkin selvästi liikennerikkomuksia ja näpistyksiä vähemmän. ­Lisäksi näiden rikostyyppien sisällä ilmenee tapauksia, joissa on selvästi tulkinnanvaraisempia elementtejä kuin liikennerikkomuksissa ja näpistyksissä. Kyseisten rikkomusten rajaamista sakkomääräyksen soveltamisalan ulkopuolelle voidaan valiokunnan mielestä siten pitää perusteltuna.
Oikeusturvasyyt edellyttävät sitä, että mitä ankarampi rangaistus, sitä painavammat perusteet on sille, että asia ei jää yksin poliisimiehen harkintaan, vaan syyttäjä viime kädessä ratkaisee asian. Se, että menettelyssä käsitellään suhteellisen vähäisiä rikkomuksia, on perustuslakivaliokunnan lausunnon mukaan merkityksellistä myös säätämisjärjestyksen kannalta.
Menettelyn nopeuden ja tehokkuuden kan­nalta voidaan puoltaa sitä, että asiaa käsittelee vain yksi virkamies. Hallituksen esityksestä ­ilmenee, että vuonna 2005 rangaistusmääräysmenettelyssä käsiteltiin noin 243 000 asiaa. Rangaistusmääräyksiä, joissa päiväsakkojen lukumäärä oli enintään 20, oli noin 208 400. Rangaistusmääräyksiä, joissa päiväsakkojen lukumäärä vaihteli 21:n ja 25:n välillä, annettiin noin 12 000. Vastaavasti 26—35 päiväsakon suuruisia rangaistusmääräyksiä annettiin noin 9 700. Selvityksen mukaan osa rangaistusmääräyksistä koski asioita, jotka menisivät käsillä olevan esityksen mukaan edelleen syyttäjälle, ja arviolta noin 2/3 asioista koskisi liikennejuttuja tai näpistyksiä, jotka jäisivät poliisin ratkaisun varaan.
Lakivaliokunta katsoo, että sakkomääräyksen soveltamisala asettuu edellä todetut seikat huomioon ottaen varsin kohdalleen myös päiväsakkojen lukumäärän osalta, ja valiokunta puoltaa säännöksen hyväksymistä hallituksen esityksen mukaisessa muodossa.
Lakivaliokunta ehdottaa jäljempänä 12. lakiehdotusta muutettavaksi siten, että erätarkastajille annettaisiin toimivaltuus antaa myös sakkomääräys. Tämän huomioon ottamiseksi pykälän 3 momenttia on tarpeen vastaavasti tarkistaa.
4 §. Epäillyn suostumus.
Lakiehdotuksen ­mukaan sakkorangaistus, rikesakko ja menet­tämisseuraamus voidaan määrätä esitetyssä summaarisessa menettelyssä vain rikkomuksesta epäillyn ja asianomistajan suostumuksella. Esitetyn 4 §:n 1 momentin mukaan asia voidaan käsitellä tämän lain mukaisessa menettelyssä, jos rikkomuksesta epäilty tunnustaa teon ja hyväksyy siitä määrättävän seuraamuksen sekä luopuu oikeudestaan suulliseen käsittelyyn ja suostuu asian ratkaisemiseen tämän lain mukaisessa menettelyssä. Suostumuksen tiedustelemisen yhteydessä epäillylle on selostettava suostumuksen merkitys. Säännöksessä ei aseteta suostumukselle muotovaatimuksia. Suostumus voidaan siten antaa myös suullisesti. Pykälän perusteluissa todetun mukaisesti suostumuksesta tehdään merkintä sakkomääräykseen tai vastaavaan muuhun rikkomuksesta laadittavaan asiakirjaan. Asianomistajan suostumuksesta säädetään lain 5 §:ssä.
Perustuslakivaliokunta on lausunnossaan esittänyt harkittavaksi säännösehdotusten muuttamista siten, että virkamiehen on pyrittävä varmistamaan, että epäilty ja asianomistaja ymmärtävät suostumuksensa merkityksen ennen sen antamista. Perustuslakivaliokunnan mielestä suostumuksen aitouteen ja vapaaehtoisuuteen sekä nimenomaisuuteen on kiinnitettävä erityistä huomiota, kun kysymys on oikeusturvasta rangaistusta määrättäessä ja rikosoikeudenkäynnistä luopumisesta. Lisäksi on varmistuttava siitä, että suostumuksen antaja tietää ja ymmärtää suostumuksen merkityksen.
Lakivaliokunta toteaa, että suostumuksen merkityksen selostamisella tarkoitetaan tässä laissa sitä, että epäillylle kerrotaan, mihin hänen antamansa suostumus johtaa ( HE 94/2009 vp , s. 31/II). Asia ratkaistaan sakkomääräyksellä, ­rikesakkomääräyksellä tai rangaistusmääräyksellä. Epäillyn tulisi selostuksen perusteella ymmärtää, että hänen ja asianomistajan suostumuksella asia tullaan ratkaisemaan menettelylain mukaisessa menettelyssä. Tällä selostuksella saattaa olla tärkeä merkitys, jos joudutaan muutoksenhaussa arvioimaan sitä, onko epäilty an­tanut pätevästi suostumuksensa.
Lisäksi lakiehdotuksen 35 §:n yhteydessä ( HE 94/2009 vp , s. 47) todetaan muutoksenhakuperusteena olevasta pätevän suostumuksen puuttumisesta, että rikkomuksesta epäilty on saattanut suostumuksen antamishetkellä myös olla sellaisessa tilassa, että häneltä on puuttunut tilapäisesti tai pysyväisluonteisemminkin kyky ymmärtää antamansa suostumuksen merkitys. Esimerkkinä tilapäisestä esteestä voidaan mainita asianosaisen voimakas päihtymystila. Asianosaisen sieluntoiminnalliset tai muut niihin rinnastettavat ymmärryskykyyn vaikuttavat terveydelliset häiriöt voivat olla myös pitkäaikaisia. Turhien muutoksenhakujen välttämiseksi suostumusta tiedustelevan virkamiehen tulee kiinnittää huomiota tällaisiin suostumuksenantajan ymmärrykseen vaikuttaviin seikkoihin. Selvästi tilapäisissä tapauksissa suostumuksen pyytämistä tulee lykätä.
Lakivaliokunta toteaa, että esityksen perus­teluissa on asianmukaisesti selostettu suostumusta tiedusteltaessa huomioon otettavia seikkoja. Lakivaliokunta pitää kuitenkin aiheellisena pykälän täydentämistä perustuslakivaliokunnan tarkoittamalla tavalla ja ehdottaa mainitun säännöksen lisäämistä pykälän 2 momenttiin.
5 §. Asianomistajan suostumus.
Pykälän 2 momentin mukaan asianomistajan suostumuksesta on voimassa, mitä 4 §:n 2 ja 5 momentissa säädetään epäillyn suostumuksesta. Lakivaliokunnan edellä 4 §:n 2 momenttiin ehdottama lisäys merkitsee, että suostumuksen vastaanottavan virkamiehen on pyrittävä varmistamaan, että myös asianomistaja ymmärtää suostumuksensa merkityksen ennen sen antamista.
6 §. Toimenpiteistä luopuminen.
Edellä 3 §:n yhteydessä mainitusta syystä myös 6 §:n kumpaankin virkkeeseen on tarpeen lisätä maininta erätarkastajasta.
Pykälän 1 momentin mukaan sakkovaatimus, sakkomääräys, rikesakkomääräys ja rangaistusvaatimus liitteineen tulee antaa tiedoksi rikkomuksesta epäillylle siten kuin oikeudenkäymiskaaren 11 luvussa säädetään tiedoksiannosta rikosasioissa. Pykälän yksityiskohtaisissa perusteluissa todetun mukaisesti nämä tiedoksiantotavat ovat voimassa olevan lain mukaan haastemiestiedoksianto, tiedoksianto postitse saantitodistusta vastaan ja tiedoksianto kirjeellä vastaanottotodistusta vastaan.
Eduskunta on 27.4.2010 hyväksynyt oikeudenkäymiskaaren muutoksen (EV 52/2010 vp — HE 123/2009 vp , LaVM 5/2010 vp ), jolla otetaan puhelintiedoksianto käyttöön yleisenä tiedoksiantotapana yleisissä tuomioistuimissa. Haastetta rikosasiassa ei kuitenkaan voi antaa tiedoksi puhelimitse. Haasteen tiedoksianto vastaanottotodistusta vastaan voidaan toimittaa sähköisenä viestinä vastaanottajan ilmoittamalla tavalla.
Edellä tarkoitettu haasteen tiedoksianto sähköisenä viestinä soveltuu myös 1. lakiehdotuksessa tarkoitettuun menettelyyn. Sitä vastoin ei ole perusteita sille, että haaste voitaisiin 1. lakiehdotuksessa tarkoitetussa menettelyssä antaa tiedoksi puhelimitse.
Edellä esitettyjen seikkojen perusteella ja yleisesti menettelyn toimivuuden ja oikeusturvanäkökohtien kannalta on tärkeää, että tiedoksiantoa koskeva säännös on yksiselitteinen. Sen vuoksi valiokunta ehdottaa, että 11 §:n 1 momentin ensimmäistä virkettä täsmennetään maininnalla haasteen tiedoksiannosta rikosasioissa.
Oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain () 5 luvun 8 ja 19 §:n mukaan tuomioistuimessa käsiteltävässä rikosasiassa haasteen antaa ja tiedoksiannosta huolehtii tuomioistuin tai syyttäjä. Käsiteltävänä olevan lakiehdotuksen 3 §:ssä säädetään muun muassa toimivaltaisista virkamiehistä. Tarkoitus on, että näillä viranomaisilla on pykälässä mainituissa asioissa myös tiedoksiantotoimivalta. Selvyyden vuoksi ja oikeusturvanäkökohtien kannalta on tarpeen, että tämä toimivalta ilmenee laista. Valiokunta ehdottaa tätä koskevan säännöksen ottamista 11 §:n 3 momenttiin, jolloin hallituksen esityksen mukainen 3 momentti siirtyy 4 momentiksi.
17 §. Rikesakon lähettäminen.
Pykälän mukaan automaattisessa kameravalvonnassa ha­vaitusta rikkomuksesta on lähetettävä rikesakkomääräys viipymättä ja viimeistään kahden ­viikon kuluessa rikkomuksen tekopäivästä. Säännös vastaa voimassa olevan rikesakkolain 13 d §:ää.
Valiokunta katsoo, että lyhyellä määräajalla vahvistetaan rikkomuksesta epäillyn oikeusturvaa. Koska tietty ajoneuvo saattaa olla jatkuvassa käytössä ja kuljettajina saattavat toimia eri henkilöt, nopealla tiedoksiannolla edistetään sitä, että rikkomuksesta epäilty voi tekoajankohdan ja muut merkitykselliset seikat vielä muis­taen harkita, onko rikesakko perusteltu. Asian selvittäminen muutenkin helpottuu, kun asia käsitellään joutuisasti. Yleisestikin viranomaisten tulisi käsitellä tällaiset asiat nopeasti. Automaattisen kameravalvonnan yhteydessä havaittujen rikkomusten määrän ollessa suuri kahden viikon määräaika voi kuitenkin käytännössä osoittautua liian lyhyeksi. Tämän vuoksi valiokunta ehdottaa enimmäismääräaikaa pidennettäväksi kolmeen viikkoon. Tämän ei voida katsoa vaarantavan kansalaisten oikeusturvaa.
25 §. Selvitys päiväsakon rahamäärästä.
Valiokunta on muuttanut pykälän otsikon vastaamaan paremmin pykälän sisältöä.
30 §. Toimenpiteistä luopuminen ja syytteen nostaminen.
Valiokunta ehdottaa sanamuodon täsmennystä pykälän 3 momenttiin, jotta siitä ilmenee selvästi, että sakkovaatimuksen tai rangaistusvaatimuksen poistaa momentissa tar­koitetuissa tilanteissa syyttäjä.
Pykälän 2 momentin mukaan muutoksenhaun tutkii rikkomuksen tekopaikan käräjäoikeus. Säännös vastaa rikesakkomenettelystä annetun lain 14 §:ää. Rangaistusmääräysmenettelystä annetun lain 18 §:n mukaan ylimääräisen muutoksenhaun käsittelee asianomainen käräjäoikeus. Säännös on avoin, mutta sen on yleensä katsottu tarkoittavan sitä käräjäoikeutta, joka käsittelisi rikkomuksesta nostetun syytteen. Tämä on ensisijaisesti tekopaikan käräjäoikeus. Koska tekopaikan tuo­mioistuin yleensä käsittelee myös syyteasiat, valiokunta ei pidä mainittua eroa merkittävänä.
Koska muutoksenhakijoina olisivat yleensä sakon tai rikesakon saaneet, joilla todennäköisesti olisi vain harvoin avustaja, yksiselitteinen oikeuspaikkasäännös on valiokunnan mielestä aiheellinen, jotta epäilty tietää, mihin käräjä­oikeuteen asia kuuluu. Tämä ehkäisee oikeudenmenetyksiä ja vähentää haittoja, jotka seuraisivat siitä, että tuomioistuin jättäisi asian tutkimatta puuttuvan toimivaltansa vuoksi. Vaihtoehtoisen oikeuspaikkasäännöksen säätäminen ei lakivaliokunnan mielestä tästä syystä ole kannatettavaa.
Mainitun 2 momentin mukaan muutoksen­hakemuksen käsittelyssä noudatetaan soveltuvin osin mitä oikeudenkäymiskaaren 8 luvussa säädetään hakemusasian käsittelystä. Oikeudenkäymiskaaren 31 luvun 14 a §:n mukaan eräät käräjäoikeuden käsiteltäväksi kuuluvat ylimääräiset muutoksenhaut käsitellään noudattaen ­oikeudenkäymiskaaren 8 luvun säännöksiä. Tämän on katsottu koskevan myös ylimääräistä muutoksenhakua rangaistusmääräykseen. Lakivaliokunta pitää johdonmukaisena, että samaa käsittelyjärjestystä noudatetaan myös tässä laissa tarkoitetuissa muutoksenhakuasioissa.
Hakemusasiaa koskevat säännökset ovat joustavia, jolloin voidaan valita tarkoituksenmukaisin käsittelytapa. Tuomioistuin järjestää suul­lisen istunnon, jos asiassa on tarpeen kuulla muutoksenhakijaa tai jotakuta muuta henkilökohtaisesti tai jos tuomioistuin sen muuten katsoo tarpeelliseksi. Lisäksi, jos muutoksenhakemusta on vastustettu, muutoksenhakijalla on ­oikeus suulliseen käsittelyyn. Suullisia käsittelyjä voidaan kuitenkin olettaa järjestettävän ilmeisen harvoin. Tämä seikka osaltaan puoltaa myös esitettyä oikeuspaikkasäännöstä. Myöskään perustuslakivaliokunnalla ei ole ollut esitettyyn sääntelyyn huomautettavaa.
Pykälän 1 momentin mukaan valitusperusteita ovat oikeudenkäymiskaaren 31 luvun 1 §:ssä säädettyjen perusteiden lisäksi lain väärä soveltaminen sekä rikkomuksesta epäillyn tai asianomistajan pätevän suostumuksen puuttuminen. Ero tavalliseen muutoksenhakuun koskee näyttökysymystä.
Vakiintuneesti on katsottu, että lievissä ri­kosasioissa teon tunnustaminen riittää näytöksi langettavaan tuomioon. Sakon ja rikesakon määräämistä koskevan menettelyn käyttäminen edellyttää lakiehdotuksen 4 §:n mukaan tunnustusta. Suostumuksen vastaanottavan virkamiehen tulee varmistautua suostumuksen ja siihen kuuluvan tunnustuksen pätevyydestä. Jos tunnustuksen pätevyyttä on aihetta epäillä tai asia on näytön osalta epäselvä, tunnustuksen vastaanottamista tulee lykätä tai käsitellä asia tavanomaisessa rikosprosessissa. Jos suostumus ei ole ollut pätevä, määräyksen antamisen perusteissa on ollut puute, jonka perusteella voidaan hakea muutosta. Perustuslakivaliokunnalla ei ole ollut pykälästä huomautettavaa. Lakivaliokunta puoltaa säännöstä hallituksen esityksessä ehdotetun mukaisena.
2. Laki rikoslain muuttamisesta
7 luku. Yhteisestä rangaistuksesta
3 a §. Sakko ja rikesakko.
Pykälässä säädetään yhteisen rangaistuksen määräämisestä rikesakkorikkomuksesta ja sakolla rangaistavasta teosta. Sitä tilannetta silmällä pitäen, että yhteinen rangaistus seuraisi yhdestä sakkorikoksesta ja yhdestä rikesakkorikkomuksesta, pykälän 1 momentin ensimmäistä virkettä on tarpeen täydentää sakkorangaistusta koskevalla maininnalla.
Rikoslain 2 a luvun 9 §:ää on muutettu lailla . Johtolauseeseen on tarpeen tehdä tätä koskeva tarkistus.
7 §. Nopeusrajoituksen rikkominen moottorikäyttöisellä ajoneuvolla.
Pykälän 1 ja 2 momentin perusteella rikesakko voidaan määrätä, jos moottorikäyttöisen ajoneuvon kuljettaja ylittää suurimman sallitun nopeuden enintään 20 kilometrillä tunnissa. Esitetty sääntely vastaa nykytilaa.
Lakialoitteessa LA 66/2008 vp ehdotetaan, että rikesakko voitaisiin antaa suurimman sal­litun nopeuden ylittämisestä moottorikäyttöi­sellä ajoneuvolla, jos teko ei ole törkeä. Lisäksi asiantuntijakuulemisessa on tuotu esiin, että ri­kesakko tulisi voida määrätä, jos ylinopeutta on enintään 30 kilometriä tunnissa.
Lakivaliokunta viittaa siihen, mitä edellä 1. lakiehdotuksen 1 §:n yhteydessä on todettu tuomioistuinten ulkopuolisen summaarisen ri­kosasioiden käsittelyjärjestyksen soveltamisalasta. Lisäksi valiokunta korostaa, että rikesakkorikkomusten tulee muodostaa johdonmukainen kokonaisuus, jossa eri rikkomusten moitit­tavuus arvioidaan toisiinsa nähden ja määritellään seuraamusten ankaruus.
Rikesakko on tarkoitettu kaikkein lievimpien rikosten rangaistukseksi. Perustuslakivaliokunnan mukaan rikesakkorikkomuksissa on kysymys vähäisiksi luonnehdittavista rikoksista, joista voidaan määrätä vähäisiä rangaistuksia. Lakivaliokunta katsoo, ettei edellä ehdotettua kummallakaan tavalla määriteltyä ylinopeutta voida pitää tässä tarkoitettuna vähäisenä rikoksena. Esimerkiksi taajama-alueella suurimman sallitun nopeuden ylittäminen 30 kilometrillä tunnissa on omiaan vaarantamaan tuntuvasti etenkin jalankulkijan liikenneturvallisuutta. Lakivaliokunnan käsityksen mukaan yleinen suuntaus on pikemminkin entistä tiukempi suhtautuminen liikenneturvallisuutta vaarantavaan käyttäytymiseen, kuten poliisin ylijohdon syksyllä 2009 antamasta nopeusvalvontaa koskevasta suosituksesta ilmenee.
Lakivaliokunnalle esitetyn arvion mukaan ylinopeusrajan nostaminen 30 kilometriin tunnissa siirtäisi todennäköisesti hyvin suuren määrän ylinopeuksia rikesakolla rangaistavaksi. ­Saman arvion voi lakivaliokunnan näkemyksen mukaan tehdä myös lakialoitteessa ehdotetusta ylinopeusmäärittelystä. Rikesakon käyttämisen seuraamuksena päiväsakkojen asemesta on ­todettu käytännössä johtavan siihen, että ­rangaistus samasta teosta muodostuu olennaisesti tuntuvammaksi pienituloiselle tai tulot­tomalle kuin suurituloiselle (PeVL 30/1998 vp, LaVM 25/1998 vp ). Tätä voidaan pitää ongelmallisena sen perustuslakivaliokunnan tähdentämän seikan kanssa, että oikeusturvan kannalta on tärkeää, että tuomioistuimen ulkopuolella määrättävien varallisuusarvoisten seuraamusten rahallinen arvo määrätään niin, että niiden suorittaminen on kohtuullista kaikille maksukyvystä riippumatta. Ehdotetuilla muutoksilla voi myös olla haitallisia vaikutuksia liikennekuriin. Rikesakon ja päiväsakkorangaistuksen ankaruutta ja käyttöä seuraamuksena eri tilanteissa on mahdollista tarvittaessa arvioida myöhemmin.
Lakialoitteessa ei ehdoteta enimmäisyli­nopeuden säätämistä, vaan rikesakon käyttöala on määritelty viittaamalla teon törkeyteen. ­Lakialoitteesta ei kuitenkaan ilmene niitä seikkoja, joiden perusteella ylinopeutta olisi pidettävä törkeänä. Tämä on ongelmallista rikosoikeudellisen legaliteettiperiaatteen kannalta, joka edellyttää, että kvalifiointiperusteet, toisin sanoen seikat, joiden perusteella tekoa on pidet­tävä törkeänä, tulee ilmetä laista. Lisäksi laki­valiokunta tähdentää, että rikesakon käyttöalan kiinnittäminen laissa määriteltyyn enimmäisylinopeuteen on omiaan edistämään johdonmukaista ja yhdenvertaista soveltamiskäytäntöä.
Lakivaliokunta toteaa, että vaikka ylinopeuden perusteella voitaisiin määrätä seuraamukseksi rikesakko, voivat yksittäisen teon olosuhteet olla laadultaan sellaiset, että teko tulee rangaistavaksi liikenneturvallisuuden vaarantamisena (RL 23:1). Törkeästä liikenneturvallisuuden vaarantamisesta säädetään rikoslain 23 luvun 2 §:ssä. Teon arvioinnilla on merkitystä ­asian käsittelyjärjestyksen kannalta. Liikenneturvallisuuden vaarantaminen voidaan käsitellä summaarisessa menettelyssä tuomioistuimen ulkopuolella, kun taas törkeä tekomuoto on käsiteltävä sen enimmäisrangaistuksen (kaksi vuotta vankeutta) vuoksi aina tuomioistuimessa.
Edellä todetun perusteella lakivaliokunta puoltaa pykälän 1 ja 2 momentin hyväksymistä hallituksen esityksessä ehdotetun mukaisina.
Pykälän 4 momentissa viitataan tieliiken­nelain 33 §:n 2 momenttiin, jossa säädetään suurimmasta sallitusta nopeudesta pihakadulla. ­Hallitus on 23.4.2010 antanut esityksen HE 48/2010 vp , jossa mainittu 2 momentti muuttuisi pykälän 1 momentiksi. Jotta vältetään mahdollinen virhe lakiviittauksessa, valiokunta ehdottaa, että puheena olevan pykälän 4 momentissa viitataan tieliikennelain 33 §:ään. Koska 4 momentissa on maininta suurimman sallitun nopeuden ylittämisestä, viittausta voidaan pitää riittävän täsmällisenä. Johdonmukaisuussyistä ehdotetaan myös viittaus kävelykatua kos­kevaan tieliikennelain 33 a §:n 2 momenttiin muutettavaksi vastaavasti viittaukseksi lain 33 a §:ään.
13 §. Kalastuksenhoitomaksua tai viehekalastusmaksua koskeva rikkomus.
Pykälän 1 momentin mukaan rangaistuksena kalastuksesta tai ravustuksesta ilman asianmukaista maksua on 50 euron rikesakko. Säännös vastaa asiallisesti voimassa olevaa sääntelyä. Valiokunta viittaa 7 §:n 1 ja 2 momentin yhteydessä rikesakko­rikkomuksista toteamaansa ja katsoo, että seuraamus on oikeasuhtainen teon moitittavuuteen ja muihin rikesakolla rangaistaviin rikkomuksiin nähden.
Lisäksi valiokunta toteaa, että 2. lakiehdotuksessa rikoslain 7 lukuun esitetyn 3 b §:n mukaan, jos kahdesta tai useammasta rikoksesta olisi tuomittava samalla kertaa rikesakko, rangaistukseksi tuomitaan yksi rikesakko. Tuolloin rikesakko määrätään 20 eurolla korotettuna siitä rikkomuksesta, josta on säädetty ankarin rikesakko. Esimerkiksi, jos käsiteltävänä olisi samalla kertaa yksi kalastuksenhoitomaksua ja yksi viehekalastusmaksua koskeva rikkomus, määrättäisiin niistä yksi 70 euron suuruinen rikesakko. Voimassa olevassa laissa korotuksen mahdollisuutta ei ole, ja mainitussa tilanteessa nykyisin määrätään yksi 50 euron suuruinen rikesakko.
17 §. Alkoholirikkomukset. (Uusi)
Alkoholirikoksia koskevasta lainsäädäntöuudistuksesta johtuen asetukseen rikesakkorikkomuksista () on valtioneuvoston asetuksella lisätty uusi 13 e §, joka on tullut voimaan 1.11.2009. Hallituksen esityksessä mainituista syistä myös tämä asetuksentasoinen sääntely on tarpeen nostaa lain tasolle. Valiokunta ehdottaa, että alkoholirikkomuksia koskevat säännökset otetaan lain 17 §:ään.
Valiokunta on ehdottamassaan pykälässä ­ottanut huomioon lakiehdotuksen kirjoittamisessa noudatetut linjaukset. Siten rikesakko olisi pykälässä tarkoitetuista rikkomuksista ainoa rangaistus, minkä vuoksi asetustekstin sanamuoto "voidaan määrätä" ehdotetaan lakiehdotuksessa muotoon "määrätään". Pykälään on myös kirjoitettu näkyviin syyksiluettavuus. Lisäksi pykälän otsikkoa on lyhennetty asetustekstin mukaisesta muodosta.
Valiokunnan ehdotuksesta seuraa, että hal­lituksen esitykseen sisältyvä 17 § siirtyy uudeksi 18 §:ksi.
11. Laki rajavartiolain 47 §:n muuttamisesta
47 §. Sakkovaatimus, sakkomääräys, rikesakkomääräys ja rangaistusvaatimus.
Pykälässä on tarkoitus säätää rajavartiomiehen toimivallasta antaa sakkovaatimus, sakkomääräys, rikesak­komääräys ja rangaistusvaatimus. Pykälästä esitetään poistettavaksi viimeinen virke, jonka mukaan raja- ja merivartioalueen päällikön teh­tävistä on voimassa, mitä rikesakkolaissa säädetään poliisipiirin päällikön tehtävistä. Edus­kunta on 23.3.2010 hyväksynyt pykälään muutoksen rajavartiointia koskevan lainsäädännön uudistamisen yhteydessä ( HE 219/2008 vp —HaVM 2/2010 vp). Sen mukaan mainittuun virkkeeseen on lisätty maininnat Suomenlahden merivartioston Helsingin rajatarkastusosaston päälliköstä sekä eräistä muista päälliköistä. Laki­valiokunta toteaa, että nyt käsiteltävänä olevan lakiehdotuksen perusteluissa mainituista syistä viittausta rikesakkoasioissa poliisipiirin pääl­likön tehtäviin ei ole tarpeen säilyttää laissa myöskään näiltä osin.
Edellä mainitun lainmuutoksen vuoksi lain johtolausetta on tarkistettava.
12. Laki Metsähallituksen erävalvonnasta
14 §. Rikesakko, sakkovaatimus ja rangaistusvaatimus.
Esityksen mukaan erätarkastaja voisi jatkossakin antaa rikesakon. Lisäksi erätarkastajalle esitetään säädettäväksi oikeus antaa sak­kovaatimus ja rangaistusvaatimus.
Edellä 1. lakiehdotuksen 3 §:n 2 momentin mukaan poliisimies saa antaa enintään 20 päiväsakon suuruisen sakkomääräyksen liikenteeseen liittyvistä rikkomuksista ja näpistyksistä. Mainitun 3 §:n 3 momentin mukaan vastaava oikeus on tulli- ja rajavartiomiehellä heidän toimialallaan. Kyse on uudesta toimivallasta.
Valiokuntakäsittelyn yhteydessä on noussut esiin kysymys siitä, voitaisiinko myös erätarkastajalle säätää vastaava oikeus antaa sakkomää­räys omalla toimialallaan. Erävalvonnan alasta säädetään Metsähallituksen erävalvonnasta annetun lain () 2 §:ssä.
Laki Metsähallituksen erävalvonnasta on tullut voimaan vuoden 2006 alusta. Erävalvonnan erityispiirteitä ja sääntelyn tarvetta on arvioitu siten äskettäin. Hallituksen esityksestä antamassaan lausunnossa (PeVL 46/2005 vp — HE 147/2005 vp ) perustuslakivaliokunta kiinnitti perusoikeuksien yleisten rajoitusedellytysten johdosta huomiota siihen, että poliisilla olevien perusoikeuksiin puuttumisvaltuuksien kanssa samanlaisten valtuuksien säätäminen muille viranomaisille ei ilman muuta ole sopusoinnussa kyseisiin edellytyksiin kuuluvan välttämättömyysvaatimuksen näkökulmasta. Samasta näkökulmasta perustuslakivaliokunta arvioi Metsähallituksen erävalvojien toimivaltuuksia Metsähallituksesta annetun lakiesityksen ( HE 154/2004 vp ) yhteydessä. Tuolloin valiokunta kiinnitti huomiota sääntelyn täsmällisyyteen ja tarkkarajaisuuteen sekä totesi, että erävalvojille annettavien toimivaltuuksien tuli myös olla oikeasuhtaisia suoritettaviin tehtäviin nähden (PeVL 38/2004 vp, s. 3).
Perustuslakivaliokunta katsoi sääntelylle olevan sinänsä erävalvonnan erityisluonteeseen liittyviä perusteita. Merkityksellistä on, että sekä rikesakon määräämisen että rangaistusvaatimuksen antamisen edellytyksenä on yleislaeissa säädettyjen yleisten edellytysten lisäksi sakon kohteena olevan henkilön kirjallinen suostumus ­asian käsittelemiseen. Rangaistusvaatimuksen enimmäismäärä on rajoitettu 20 päiväsakkoon eikä sakkorangaistusta saa muuntaa vankeudeksi. Nämä seikat ovat omiaan rajaamaan menet­telyjen käyttöalaa siten, ettei sääntely perustuslakivaliokunnan mielestä vaikuta lakiehdotuksen käsittelyjärjestykseen (PeVL 46/2005 vp).
Lakivaliokunta toteaa, että 1. lakiehdotuksen 3 §:n 2 momentin mukainen toimivalta antaa sakkomääräys on rajattu enintään 20 päiväsakon suuruiseen sakkorangaistukseen ja enintään 1 000 euron suuruiseen menettämisseuraamukseen. Edellytys menettelyn käyttämiselle on epäillyn suostumus asian ratkaisemiseen mainitun lain mukaisessa menettelyssä.
Lisäksi lakivaliokunta toteaa, että Metsähal­lituksen erävalvonnasta annetun lain 3 §:n mukaan erätarkastajan kelpoisuusvaatimuksena on muun ohessa poliisin perustutkinto ja perehtyneisyys erävalvontaan sekä nuhteettomuus. Erätarkastaja on virkasuhteessa Metsähallitukseen. Yleisesti erätarkastajien valvontatointa koskeva sääntely on lähellä muita valvontaa toimittavia virkamiehiä koskevia säännöksiä. Lakivaliokunnan pyytämän selvityksen mukaan erätarkastajat saavat tämän lainuudistuksen vaatiman koulutuksen Poliisiammattikorkeakoulusta yhdessä poliisimiesten kanssa. Erätarkastajia on lukumääräisesti vähän. Saadun tiedon mukaan vir­koja on tällä hetkellä kymmenen.
Lakivaliokunta pitää erätarkastajien käytännön työn kannalta perusteltuna, että erätarkastajille myönnetään oikeus antaa sakkomääräys. Valiokunnan mielestä ei myöskään olisi tarkoituksenmukaista, että vähälukuiseksi arvioitua asiajoukkoa varten säädettäisiin tavanomaisesta poikkeava menettely. Perustuslakivaliokunnan lausuntoon PeVL 46/2005 vp viitaten sakon kohteen antaman suostumuksen tulee kuitenkin olla kirjallinen.
Lakivaliokunta ehdottaa 14 §:n 2 momenttia muutettavaksi edellä tarkoitetulla tavalla. Hal­lituksen esityksessä erätarkastajien toimivaltuus antaa sakkovaatimus ja rangaistusvaatimus esitetään rajattavaksi 20 päiväsakkoon. Sakkomääräyksen vastaava rajaus seuraa jo sakon ja rikesakon määräämisestä annettavasta laista. Sääntelykokonaisuuden selkeyden vuoksi on kuitenkin aiheellista, että sakkomääräys mainitaan myös tässä yhteydessä. Lisäksi pykälän otsikkoa on täydennettävä.
Samalla valiokunta ehdottaa, että 1 momentin sanamuotoa yksinkertaistetaan ja sen kirjoitusasu muutetaan vastaamaan muutetun 2 momentin muotoilua.
Lakivaliokunnan 2 momenttiin ehdottamasta muutoksesta seuraa, että 1. lakiehdotuksen 3 §:n 3 momenttia on muutettava vastaavasti. Lisäksi 1. lakiehdotuksen 6 §:ään on tarpeen lisätä maininnat erätarkastajasta.
15. Laki ajoneuvolain 96 §:n muuttamisesta
Pykälän 2 momenttia on muutettu lailla . Samassa yhteydessä pykälään on lisätty uusi 3 momentti. Mainittu laki on tullut voimaan 10.5.2010. Esitetyn 96 §:n yhteensovittamiseksi voimassa olevan lain kanssa pykälään tulee tehdä tätä koskevat kor­jaukset. Hallituksen esityksessä pykälään ehdotettu 3 momentti siirtyy siten uudeksi 4 momentiksi. Lisäksi lain johtolausetta on tarkistettava.
Lakialoitteessa LA 66/2008 vp ehdotetaan rikoslain 2 a luvun 9 §:n muuttamista siten, että rikesakko voitaisiin antaa suurimman sallitun nopeuden ylittämisestä moottorikäyttöisellä ajoneuvolla, jos teko ei ole törkeä.
Hallituksen esityksessä rikoslain 2 a luvun 9 § ehdotetaan kumottavaksi ja rikesakkorik­komuksista esitetään säädettäväksi rikesak­korikkomuksista annettavassa laissa (3. lakiehdotus). Mainitun lakiehdotuksen 7 §:ssä esitetään säädettäväksi nopeusrajoituksen rikkomisesta moottorikäyttöisellä ajoneuvolla.
Koska lakivaliokunta ehdottaa 3. lakiehdotuksen 7 §:n hyväksymistä hallituksen esityksen mukaisena, valiokunta ehdottaa, että lakialoite hylätään.
Edellä esitetyn perusteella lakivaliokunta ehdottaa,
että 4.—10., 13., 14. ja 16.—24. lakiehdotus hyväksytään muuttamattomina,
että 1.—3., 11., 12. ja 15. lakiehdotus hyväksytään muutettuina (Valiokunnan muutosehdotukset) ja
että lakialoite LA 66/2008 vp hylätään.
sakon ja rikesakon määräämisestä
Eduskunnan päätöksen mukaisesti säädetään:
1 ja 2 §
Toimivaltaiset virkamiehet ja sakkomääräyksen soveltamisala
(1 ja 2 mom. kuten HE)
Tullimiehen, rajavartiomiehen ja erätarkas­tajan toimivallasta antaa sakkovaatimus, sak­komääräys, rikesakkomääräys ja rangaistusvaatimus (poist.) säädetään erikseen.
(1 mom. kuten HE)
Suostumus annetaan sakkovaatimuksen, sakkomääräyksen, rikesakkomääräyksen tai rangaistusvaatimuksen antavalle tai muulle esitutkintaa suorittavalle virkamiehelle taikka viral­liselle syyttäjälle. Suostumuksen vastaanot­tavan virkamiehen on pyrittävä varmistamaan, että epäilty ymmärtää suostumuksensa merkityksen ennen sen antamista.
(3—5 mom. kuten HE)
Poliisimiehen, tullimiehen, rajavartiomiehen ja erätarkastajan oikeudesta antaa huomautus tai jättää tekemättä ilmoitus rikkomuksesta ja virallisen syyttäjän oikeudesta jättää syyte nostamatta on voimassa, mitä niistä erikseen säädetään. Poliisimiehen, tullimiehen, rajavartiomiehen ja erätarkastajan oikeudesta jättää menet­tämisvaatimus esittämättä noudatetaan soveltuvin osin, mitä oikeudenkäynnistä rikosasioissa annetun lain () 1 luvun 8 b §:ssä säädetään.
Valvontaa suorittavan virkamiehen antamat vaatimukset ja määräykset
Sakkovaatimus, sakkomääräys, rikesak­komääräys ja rangaistusvaatimus liitteineen on annettava tiedoksi rikkomuksesta epäillylle heti 7 §:n 2 momentissa tarkoitetun esitutkinnan päätyttyä tai, jollei se ole mahdollista, mahdollisimman pian sen jälkeen siten kuin oikeudenkäymiskaaren 11 luvussa säädetään haasteen tiedoksiannosta rikosasioissa. Jos rikkomuksesta epäilty on mainitun lain 12 luvun 2 §:n ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettu syyntakeinen vajaavaltainen, tiedoksianto toimitetaan vain hänelle.
(2 mom. kuten HE)
Sen lisäksi, mitä muualla laissa säädetään, tässä pykälässä tarkoitetuista tiedoksiannoista huolehtivat 3 §:ssä tarkoitetut viranomaiset. (Uusi 3 mom.)
(4 mom. kuten HE:n 3 mom.)
12 ja 13 §
Rikesakon määrääminen ajoneuvoa pysäyttämättä havaituista liikennerikkomuksista
Rikesakkomääräys liitteineen lähetetään rikesakkomääräyksen saaneelle postitse ajoneuvoliikennerekisteristä ilmenevään osoitteeseen. ­Rikesakkomääräys on lähetettävä viipymättä ja viimeistään kolmen viikon kuluessa rikkomuksen tekopäivästä. Käyttövastaavan esittäessä 15 §:n 2 momentissa tarkoitetun selvityksen rikkomukseen syyllistyneen henkilöllisyydestä rikesakkomääräys saadaan kuitenkin lähettää kahden viikon kuluessa tällaisen tiedon saamisesta. Asianomaisen henkilön katsotaan saaneen määräyksestä tiedon seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun määräys on annettu postin kuljetet­tavaksi. Määräykseen on merkittävä päivä, jona se on annettu postin kuljetettavaksi.
Toimenpiteistä luopuminen ja syytteen nostaminen
(1 ja 2 mom. kuten HE)
Jos virallinen syyttäjä nostaa syytteen, hänen on poistettava sakkovaatimus tai rangaistus­vaatimus (poist.).
41 ja 42 §
kumotaan 19 päivänä joulukuuta 1889 annetun rikoslain (39/1889) 2 a luvun 9—11 §,
sellaisina kuin ne ovat, 2 a luvun 9 § laeissa 475/2008 ja 641/2009 sekä 10 ja 11 § laissa ,
muutetaan 2 a luvun 2 §:n 4 momentti, 6 §:n 3 momentti ja 8 §, 7 luvun 1 §, 8 luvun 1 §:n 2 momentin 4 kohta, 6 §:n 2 momentti ja 18 §, 10 luvun 9 §:n 1 momentti sekä 41 luvun 8 §,
sellaisina kuin ne ovat, 2 a luvun 2 §:n 4 momentti laissa , 6 §:n 3 momentti mainitussa laissa , 8 § mainitussa laissa 550/1999 ja laissa , 7 luvun 1 § laeissa ja , 8 luvun 1 §:n 2 momentin 4 kohta ja 6 §:n 2 momentti laissa ja 18 § mainitussa laissa ja laissa , 10 luvun 9 §:n 1 momentti laissa sekä 41 luvun 8 § laissa , sekä
lisätään 2 a luvun 3 §:ään, sellaisena kuin se on mainitussa laissa , uusi 3 momentti, 6 luvun 13 §:ään, sellaisena kuin se on osaksi laeissa ja 1, uusi 5 momentti, 7 lukuun, sellaisena kuin se on siihen myöhemmin tehtyine muutoksineen, uusi 3 a ja 3 b § sekä 8 luvun 3 §:ään, sellaisena kuin se on mainitussa laissa , uusi 3 momentti ja 13 §:ään, sellaisena kuin se on viimeksi mainitussa laissa, uusi 3 momentti, seuraavasti:
Sakosta, muuntorangaistuksesta ja rikesakosta
2, 3, 6 ja 8 §
Jos kahdesta tai useammasta rikoksesta olisi tuomittava samalla kertaa sakkorangaistus ja ­rikesakko, rangaistukseksi tuomitaan sakkorangaistus tai yhteinen sakkorangaistus 20 eurolla korotettuna. Sakkorangaistusta ei kuitenkaan koroteta, jos rikesakko määrättäisiin jalankulkijalle tai moottorittoman ajoneuvon kuljettajalle.
(2 mom. kuten HE)
1, 3, 6, 13 ja 18 §
Eduskunnan päätöksen mukaisesti säädetään:
Nopeusrajoituksen rikkominen moottorikäyttöisellä ajoneuvolla
(1—3 mom. kuten HE)
Rikesakkoa ei kuitenkaan määrätä, jos suurin sallittu nopeus on ylitetty pihakadulla tai kävelykadulla tieliikennelain 33 §:ssä tai 33 a §:ssä säädetyn velvollisuuden vastaisesti.
Alkoholilain (1143/1994) tahallisesta rik­komisesta määrätään rikesakko seuraavasti:
1) 58 §:n 1 momentissa säädetyn kiellon vastaisesta alkoholijuoman nauttimisesta 20 euroa;
2) poliisin 58 §:n 2 momentin nojalla antaman, alkoholijuoman nauttimista julkisella paikalla koskevan kiellon noudattamatta jättämisestä 20 euroa;
3) 34 §:n 2 momentin vastaisesta laillisesti valmistetun tai maahantuodun alkoholijuoman hallussa pitämisestä alle kahdeksantoistavuo­tiaana 20 euroa; tai
4) 34 §:n 2 momentin vastaisesta laillisesti valmistetun tai maahantuodun väkevän alko­holijuoman hallussa pitämisestä kahdeksantoista, mutta ei kahtakymmentä vuotta täyttäneenä 20 euroa.
rajavartiolain 47 §:n muuttamisesta
muutetaan 15 päivänä heinäkuuta 2005 annetun rajavartiolain () 47 §, sellaisena kuin se on laissa ( / ), seuraavasti:
Metsähallituksen erävalvonnasta annetun lain 14 §:n muuttamisesta
muutetaan Metsähallituksen erävalvonnasta 22 päivänä joulukuuta 2005 annetun lain () 14 § seuraavasti:
Rikesakko, sakkovaatimus, sakkomääräys ja rangaistusvaatimus
Jos erävalvonnassa ilmi tulleesta tässä laissa tarkoitetusta rikkomuksesta voidaan määrätä ­rikesakko ja sen ohella menettämisseuraamus, erätarkastajalla on oikeus määrätä mainitut seuraamukset tai antaa rangaistusvaatimus siten kuin sakon ja rikesakon määräämisestä annetussa laissa ( / ) säädetään. Suostumus otetaan kuitenkin kirjallisena.
Jos erävalvonnassa ilmi tulleesta tässä laissa tarkoitetusta rikkomuksesta voidaan määrätä sakkorangaistus ja sen ohella menettämisseuraamus, erätarkastajalla on oikeus antaa sak­kovaatimus, sakkomääräys tai rangaistusvaatimus siten kuin sakon ja rikesakon määräämisestä annetussa laissa säädetään. Sakkovaatimus, sakkomääräys tai rangaistusvaatimus saa kuitenkin olla enintään 20 päiväsakkoa. Suostumus otetaan kirjallisena.
(3 mom. kuten HE)
ajoneuvolain 96 §:n muuttamisesta
muutetaan 11 päivänä joulukuuta 2002 annetun ajoneuvolain () 96 §, sellaisena kuin se on laeissa ja 276/2010, seuraavasti:
(1 mom. kuten HE)
Ajoneuvorikkomuksesta tuomitaan myös se, joka tahallaan antaa oikeudelliselta merkitykseltään väärän tiedon nimetylle tutkimuslaitokselle, hyväksytylle asiantuntijalle tai yksittäishyväksynnän myöntäjälle ajoneuvon, osan, eril­lisen teknisen yksikön tai varusteen hyväksyntämenettelyä tai markkinoilta pois vetämiseen johtavaa menettelyä varten suoritettavissa tarkastuksissa, mittauksissa tai testeissä taikka tuotannon vaatimustenmukaisuuden valvontaa varten suoritettavissa testeissä tai arvioinneissa.
Ajoneuvorikkomuksesta tuomitaan myös se, joka tahallaan tai huolimattomuudesta
1) laiminlyö 30 §:n 1 momentissa mainittuja säädöksiä täydentävässä, teknisiä vaatimuksia sisältävässä Euroopan yhteisön asetuksessa säädetyn korjaamiseen ja huoltamiseen tarvit­taviin tietoihin pääsyvelvoitteen,
2) laiminlyö 30 §:n 1 momentissa mainittuja säädöksiä täydentävässä, teknisiä vaatimuksia sisältävässä Euroopan yhteisön asetuksessa säädetyn ajoneuvon päästönrajoitusjärjestelmän lisäaineen käyttövelvoitteen ajoneuvoa liikenteessä käytettäessä taikka
3) rikkoo 30 §:n 1 momentissa mainittuja säädöksiä täydentävässä, teknisiä vaatimuksia sisältävässä Euroopan yhteisön asetuksessa säädetyn päästönrajoitusjärjestelmän toimintaa ­rajoittavan laitteen käytön kieltoa tai kieltoa muuttaa päästönrajoitusjärjestelmä tyyppi­hyväksynnän vaatimusten vastaiseksi. (Uusi 3 mom.)
(4 mom. kuten HE:n 3 mom.)
Helsingissä 19 päivänä toukokuuta 2010
Asian ratkaisevaan käsittelyyn valiokunnassa ovat ottaneet osaa
pj. Janina Andersson /vihr
vpj. Anna-Maja Henriksson /r
jäs. Esko Ahonen /kesk
Valiokunnan sihteerinä on toiminut