de en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi ru fi fi fi en en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi ru fi fi fi en en de en fi fi en es fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi en
Lohikunta Oy, Juhana Herttuan puistokatu 18, 20100 Turku
Kirjolohelle on saatava lisää kasvatuslupia
Kirjolohta on kasvatettu Suomessa ammattimaisesti 1970 -luvulta lähtien. Nykyisin tuotannon määrä on vakiintunut noin 12 – 14 miljoonaan kiloon vuodessa. Silti suomessa syötävästä kalasta vain noin kuudesosa on kotimaista.
Norjasta tuodaan Suomeen lohta vuosittain noin 25 miljoonaa kiloa. Myös Ruotsista tuodaan kirjolohta vuosittain noin 10 miljoonaa kiloa.
Lohen tuonti on siis kolminkertainen kotimaiseen tuotantoon verrattuna. Kalan vuotuinen kauppatase onkin lähes 350 miljoonaa euroa negatiivinen.
Valtioneuvoston joulukuussa 2014 hyväksymän vesiviljelystrategian tavoitteena on kaksinkertaistaa kotimaisen kalanviljelyn tuotanto vuoteen 2022 mennessä. Tähän mennessä konkreettiset toimenpiteet ovat kuitenkin olleet vähäisiä.
Norjasta viedään lohta viikossa enemmän kuin Suomessa tuotetaan kirjolohta koko vuoden aikana. Myös Islanti on tänä vuonna nousemassa Suomen kasvatusmäärien ohi ja lähivuosina siellä on tavoitteena nostaa lohen vuotuinen tuotanto 100 miljoonaan kiloon.
Suomessa myös kasvatusyksiköt ovat varsin pieniä. Esimerkiksi Norjassa kasvatusyksiköt ovat keskimäärin reilusti yli kymmenkertaisia. Meillä myös lupien uudistaminen on kallista ja sallitut kasvatusmäärät ovat uusilla lupakierroksilla vielä yleensä pienentyneet.
Osa kotimaisista kasvattajista on joutunut hakemaan lisäkapasiteettia Ruotsista, sillä siellä lupakäytäntö on huomattavasti joustavampaa. Tämä on täysin nurinkurista pyrkimyksiin kasvattaa kotimaista tuotantoa.
Kalanviljelyn kuormitusta on Suomessa onnistuttu leikkaamaan 1990 -luvulta jo noin 70 %. Vesiviljelyn kuormitus onkin meillä enää vain noin yhden prosentin luokkaa kokonaisrasituksesta.
Uudella itämerirehulla voidaan poistaa Itämerestä jopa enemmän ravinteita kuin kalankasvatus tuottaa. Kuormituksen vähentäminen ei kuitenkaan ole näkynyt kasvatuslupien lisäämisenä.
Kehittyneet ruokintatekniikat ja parantunut rehun laatu merkitsevät vähentyneen kuormituksen lisäksi myös parempaa kalan laatua.
WWF on vuonna 2014 hyväksynyt kotimaisen kirjolohen suositeltavien kalojen listalle. Valinta perustui kotimaisen kasvatuksen vastuullisuuteen ja ekologisuuteen. Viime vuoden lopulla myös kotimainen kasvatettu siika pääsi samalle listalle.
Muut suomalaisten ruokapöydissä tarjoiltavat lohikalat eivät ole vastaavaa suositusta saaneet. Niiden hiilijalanjälki ja matka ruokapöytiin on myös huomattavasti pidempi kuin kotimaisella kirjolohella.
Kotimaisen kalan kasvatusta ja kulutusta lisäämällä voidaan kalan tuontia vähentää. Suomalainen kirjolohi on myös maailmalla haluttu tuote eli kasvatusta lisäämällä vientiäkin voitaisiin nostaa merkittävästi nykyisestä tasosta.
Kotimaista kasvatusta lisäämällä kalan kauppatasettakin saadaan parannettua. Samalla saadaan lisää työtä suomalaisille. Luonnonvarakeskuksen arvion mukaan kotimaisen tuotannon lisäys kymmenellä miljoonalla kilolla vuodessa loisi kerrannaisvaikutuksineen noin 1 400 työpaikkaa.
Vesiviljely ja sininen biotalous ovat myötätuulessa monissa strategioissa ja visioissa. Niistä on nyt edettävä kohti konkreettisia toimenpiteitä ja lisättävä nopeasti kotimaisen kirjolohen kasvatuslupia.
Kotimaisen tuotannon kaksinkertaistaminen on sinänsä hyvä lähtökohta. Pidemmällä tähtäimellä pitää kuitenkin pyrkiä kotimaisessa kulutuksessa omavaraisuuteen ja sen lisäksi on vielä otettava huomioon kirjolohen hyvät vientimahdollisuudet.
Lyhennelmä julkaistu Helsingin Sanomissa 11.6.2017
Previous: Previous post: Kala & Kauppa 2/2017
Next: Next post: Tiedote 14.6.2017