fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi hi fi fi fi fi fi fi fi fi fi es es fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi es es fi fi da fi fi fi fi fi en ja fi fi fi fi es es fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi es es fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi es es fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi hu en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi es es fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi lt hi fi fi fi fi es es fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi sl fi fi sk fi fi fi fi fi fi fi fi fi es es fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi et fi fi fi fi fi fi fi fi fi es es fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi lt fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi en fi fi fi tr fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi pt fi fi it fi fi fi fi en fi fi fy en en ca en en fi et id it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi pt fi fi fi fi en fi en fi et it fi fi es fi it fi fi it es fi fi et fi fi fi en fi fi fi fi it en nb fi fi fi fi fi en fi fi fi en hbs_lat fi fi sq sv de et fi cs fi fi fi pl fi fi fi fi sv fi fi fi it fi ceb fi fi fi en en fi fi en fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi hbs_lat fi et fi fi sv fi fi fi fr fi fi de en et lt fr fi es fi fi fi fi fi fi en sv es en fi fi fi fi fi fi fi fi et fi fi fi fi fi it fi fi fi fi et en fi fi fi fi fi fi pt fi cs fi en fi fi it fi fi et fi es fi fi fi fi pt fi it it it it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi pt fi fi fi fi fi fi fi fi fi nl fi it fi hu fi fi fi fi fi it fi fi fi fi fi fi de fi et fi fi en eo fi fi fi fi fi fi fi en fi en sv fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi gl fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi en vo fi fi fi en fi fi fi fi pt nb da fi fi en en fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi en fi fi fi fi fi
epäusko | Omat polut © - etnisten vanhoillislestadiolaisten kertomuksia ja kokemuksia
Tervetuloa Verkoston Poluille – etniset vanhoillislestadiolaiset!
18 huhtikuun, 2017 · 06:33
SRK:n rippikoulussa vahvistui oma tie
” –  Se on elämän paras viikko, ota kaikki irti siitä! Niin monet rippikoulun käyneet olivat sanoneet minulle.
Ajattelin, että jos tämän pitäisi olla elämäni parasta aikaa, niin millaistahan se elämän kaikista huonoin aika sitten olisi. En kuitenkaan  vetänyt uskovaisuusviittaa ylleni ja jälkeen päin ajateltuna hyvä niin.
Vanhemmat toivoivat, että palaisin kotiin taas uskovaisena. Sain kuitenkin rippikoulusta entistä varmemman olon siitä, että tein oikean ratkaisun jättäessäni uskon. Ja että elämä kantaa.
Olin onnellinen siitä, että myös minun ripille pääsyni nähtiin juhlimisen arvoisena asiana, vaikken uskovainen ollutkaan.”
Tunsin itseni hyvin isoksi, kun Tervetuloa rippikouluun -esite eräänä päivänä pilkisti muun postin seasta.
Olin ilmoittautunut yhdelle [SRK:n] kristillisten kansanopistojen järjestämistä rippileireistä.
Päivät kuluivat ja viimeisenä koti-iltana alkoi vimmattu pakkaaminen: Mitä tulen tarvimaan viikon aikana, minkä voi jättää kotiin?
Mihin laukkuun pakkaan tavarani? Missä on Raamattu ja muistiinpanovälineet?
Olin kieltänyt uskoni jo hyvissä ajoin ennen rippikoulua ja ”epäuskoisena” meno leirille jännitti kovin. Leiriporukassa (leiriläiset,isoset, isännät..) oli lisäkseni vain yksi toinen uskonsa kieltänyt. Tunsin siis oloni Lue koko artikkeli…
Kategoria(t): eroaminen uskosta, hengellisyys, identiteetti, identity, irrottautuminen yhteisöstä, kristinoppi, laestadianism, nuoret, rippikoulu, tuomitseminen, uskon jättäminen, yksilöllisyys
Avainsanat: aikuistuminen, epäusko, henkilökohtainen usko, irrottautuminen yhteisöstä, irtaantuminen, lestadiolaisuus, nuoret, perhejuhlat, ryhmäpaine, sosiaalinen paine, SRK:n rippikoulu, suhde vanhempiin, sukulaiset, uskon kieltäminen, vanhoillislestadiolaisuus
21 heinäkuun, 2016 · 19:29
Suviseurat ovat nyt taas takana, ne ainoat seurat joissa voit minut tavata.
Täällä minä joka kuljen tässä matkasaatossa hiljaa ja huomiota herättämättä kuin varjo suviseuroissa telttaa kiertävässä ihmisjoukossa. Kuin yksi monista valtameren kalaparvessa. Yhdessä ja yksin, hiljaisena ja huomaamatta.
Oli tosi mahtavaa käydä suviseuroissa taas. Ei minulla ole valittamista. Tavata kaikki ne sukulaiset ja ystävät joita ei muuten näe. Iloita ystävistä, joihin yhä on läheisyys ja yhteys säilynyt vaikka opiskelut ja työt ovat kuljettaneet pois lapsuuden maisemista. Nauttia kesäisestä rennosta tunnelmasta, irtaantua arjen rytmistä. Sitä on suviseurat.
Hengellisessä mielessä seurat ovat minulle pyöreä nolla. Minä siis en usko. Mutta se ei suviseuroissa haittaa.
En ole uskaltanut … Lue koko artikkeli…
Kategoria(t): arvot, ehkäisykielto, elämäntapa, eroaminen uskosta, hengellisyys, iankaikkinen elämä, identiteetti, identity, irrottautuminen yhteisöstä, kadotus, lapset, normit, norms, nuoret, omatunto, perhe, rauhanyhdistys, seurat, spiritualiteetti, uskon jättäminen, vapaus, yhteisö, yhteisöllisyys, yksilöllisyys, yksinäisyys
Avainsanat: ahdistava yhteisö, autenttinen hengellisyys, epäusko, hengelliset kokemukset, henkilökohtainen vapaus, ihmissuhteet, irtaantuminen, kyseenalaistaminen, lestadiolaisuus, omakohtainen usko, rauhanyhdistys, salailu, sielun tila, sukulaiset, uskon jättäminen, uskon kadottaminen, uskonkäsitys, vanhoillislestadiolaisuus, vieraus, vl-yhteisö, yhteisöllisyys, yksinäisyys, yksityisyys, ystävät
23 marraskuun, 2013 · 22:29
Maailmassa (2004) – Pia Andellin käsikirjoittama ja ohjaama dokumenttielokuva kahdesta erilaisesta lapsuudesta, kahdesta lestadiolaisperheissä kasvaneesta miehestä ja heidän elämänratkaisuistaan.
… Katso kaikki kuusi osaa …
Kategoria(t): 2000-luku, ahdistus, arvot, bans, Conservative Laestadianism, elämäntapa, eroaminen uskosta, identiteetti, identity, irrottautuminen yhteisöstä, kasvatus, kontrollointi, lapset, lapsuus, miehen asema, mielenterveys, normit, norms, omatunto, painostaminen, pelastus, pelko, pelot, perhe, retoriikka, seurat, suurperhe, syntien anteeksiantamus, syrjintä, syyllistäminen, televisiokielto, ulossulkeminen, uskon jättäminen, uskon perusteet, vallankäyttö, vapaus, väkivalta, yhteisöllisyys, yksilöllisyys, yksinäisyys
Avainsanat: dokumenttielokuva, elämänkatsomus, elokuva, epäusko, identiteetti, ihmissuhteet, irrottautuminen yhteisöstä, irtautuminen, kokemukset, lapsiperhe, lapsuus, läheisyys, lestadiolaisuus, minuus, muistot, omakohtainen usko, Pia Andell, seurat, suurperhe, suurperheen äiti, suurperheen isä, suviseurat, usko, uskominen, uskon kieltäminen, vakaumus, vanhoillislestadiolaisuus, yksinäisyys
3 tammikuun, 2012 · 09:33
Joku aika sitten uskovainen mies kirjoitti täällä, miten vaikeaa on jättää usko, kun omat lapsetkin ovat uskomassa. Meillä tämä meni niin päin, että jätimme uskon juuri lasten takia. Lastemme lapsuutta ja koulutietä ajatellen kypsyi lopullinen päätöksemme irrottautua rauhanyhdistykseltä.
Minä tein tämän vaikean, mutta äärettömän vapauttavan päätöksen ensin, seitsemän vuotta sitten, perheellisenä ihmisenä, äitinä. Mieheni sitten myöhemmin päätti tehdä samoin. Eli me kielsimme uskomme, kuten sanonta kuuluu. Ja, kuten sanonta kuuluu, olimme olleet siihen saakka lapsuususkossa. Lue koko artikkeli…
Kategoria(t): arvot, bans, eettisyys, elämäntapa, eroaminen uskosta, hengellisyys, ihmisarvo, ilo, irrottautuminen yhteisöstä, kaksinaismoralismi, kasvatus, kiellot, kontrollointi, koulu, lapset, leimaaminen, manipulointi, miehen asema, naisen asema, normit, norms, nuoret, omatunto, painostaminen, pelko, pelot, perhe, spiritualiteetti, syyllistäminen, totteleminen, uhkailu, uskon jättäminen, uskon perusteet, vallankäyttö, vapaus, väkivalta, yksilöllisyys, yksinäisyys
Avainsanat: epäusko, eroaminen uskosta, hengellinen väkivalta, irrottautuminen yhteisöstä, kasvatus, koululaiset, lapset, lestadiolaisuus, painostaminen, painostus, perhe, uskon kadottaminen, uskon kieltäminen, uskonnonvapaus, uskosta luopuminen, vanhoillislestadiolaisuus
16 lokakuun, 2011 · 09:47
Rauhanyhdistyksillä opetetaan avioliiton olevan kuolemaan saakka kestävä side, jota ihminen ei saa missään olosuhteissa purkaa.  Raamattu ja Paavalin opetukset avioliitosta poikkeavat SRK:n hengen mukaisesta opetuksesta oleellisesti.
Paavalin mukaan avioliitto voidaan purkaa
Yhdeksi syyksi riittää Lue koko artikkeli…
Kategoria(t): 1970-luku, avioliitto, bans, evankelis-luterilainen kirkko, forbidden things, harhaoppi, hengellinen väkivalta, ihmisoikeudet, insesti, isyys, johtajat, johtokunta, kannanotot, kiellot, kirkko, kontrollointi, kristinoppi, lakihengellisyys, lähihistoria, luterilaisuus, maallikkosaarnaajat, manipulointi, miehen asema, mielenterveys, naisen asema, normit, norms, opilliset kysymykset, perhe, puhujat, Raamatun tulkinta, retoriikka, SRK ry., SRK:n johtokunta, sukupuolijärjestelmä, tuomitseminen, vallankäyttö, väkivalta
Avainsanat: 1970-luku, alistaminen, avioero, avioitumiskielto, avioitumisnormit, avioliitto, epäusko, Heikki Saari, hyväksikäyttö, ihmissuhteet, insesti, itsemääräämisoikeus, kannanotot, kiellot, kontrollointi, kriisi, lasten seksuaalinen hyväksikäyttö, lestadiolaisuus, maallikkosaarnaajat, miehen asema, muuttuvat synnit, naisen asema, normit, Paavali, pakottaminen, parisuhde, parisuhdeväkivalta, patriarkaatti, pedofilia, perhekäsitys, perheväkivalta, Raamatun tulkinta, seksuaalinen väkivalta, SRK:n johtokunta, sukupuolijärjestelmä, vanhemmuus, vanhoillislestadiolaisuus, vapaus, väkivalta
9 maaliskuun, 2010 · 10:06
Usko ja tieto: keskusteluilta piispa Huovisen kanssa
Jatkoa Oulun ry:n talvipäivien teemaan raamatullinen luomisusko.
Keskusteluilta piispa Eero Huovisen kanssa.
Mikä on uskon ja tiedon suhde toisiinsa?
Piispa Huovista haastattelee toimittaja Tuomas von Martens. Alustuksen jälkeen seuraa avoin yleisökeskustelu.
Aika: tiistaina 9.3.2010 klo 19.00 – 20.30
Paikka: Kulosaaren seurakuntatalo, Kulosaarentie 42. Vapaa pääsy.
”Liha on uskon istuin” – uskomuksetkin ovat osa ihmisen fysiologis-kemiallista aivoprosessia
Helsingin yliopiston kosmologian professori, teoreettisen fysiikan tutkija Kari Enqvist julkaisi viime syksynä puhuttelevan kirjan Kuoleman ja unohtamisen aikakirjat. Hän käsittelee tällä kertaa ihmisen haurautta, ikääntymistä ja kuolemaa omien vanhempiensa elämänvaiheiden näkökulmasta. Hän käsittelee tässä valossa myös lempiaihettaa uskontoja ja uskonnollisia uskomuksia. Moni kriitikko on pitänyt teosta Enqvistin tähänastisista kirjoista parhaimpana.
”Uskonto ei ole filosofinen näkemys. Se ei ole rationaalinen oppijärjestelmä. Mutta se on jokin, joka eittämättä pesii aivoissamme. Vaikka emme tarkasti osaa sanoa, mitä se on, voimme kuitenkin yrittää kuvailla sen toiminnallista ulottuvuutta analogioiden avulla. Ja paras analogia uskonnolle on tämä: usko on viruksen aiheuttama oireyhtymä. Se on eräänlainen mielen tauti. Ja vakava sellainen: uskonto on miljardit ihmiset tartuttanut pandemia.
Enqvist  viittaa Pascal Boyerin teokseen Ja ihminen loi jumalat: kuinka uskonto selitetään, ja jatkaa:
”…usko ei ole yliluonnollista. Se asustaa ihmismielessä aivan fyysisesti. Uskon kohde voi olla yliluonnollinen, mutta liha on uskon istuin.
Vaikka väitettäisiin (mielestäni virheellisesti), että ajatukset ovat enemmän kuin aivosähköisen perustansa summa, silti usko on ankkuroitunut reaalimaailmaan ja fysiikan lakeihin. Se piileskelee aivojen neuroneissa ja synapseissa. Se rätisee korteksissa ja ylittää lintuna aivokurkiaisen. Se on sähkökemiaa ja molekyylibiologiaa. Tajunnassa se on fyysisesti läsnä samassa mielessä kuin muistikuvat, mieltymykset tai seuraavaa viikonloppua koskevat shoppailusuunnitelmat.”
Tieteen ja uskonnon välinen suhde (Wikipedia)
Pascal Boyer: Ja ihminen loi jumalat: kuinka uskonto selitetään. WSOY 2007.
– kirjan arvioita: Jussi K. Niemelä , Jaska W., Usko itseesi-blogissa, Saija Sillanpää
Kari Enqvist: Kuoleman ja unohtamisen aikakirjat. 2009. Suomen Kuvalehden ja  Tiina Ikkeläjärven arvio.
Juha Pihkala & Esko Valtaoja: Nurkkaan ajettu Jumala? Keskustelukirjeitä uskosta ja tiedosta. Kirjapaja 2004.
Esko Valtaoja: Seitsemän prosenttia, eli miksi tutkija ei usko? Vartija 2002: 4.
Johtaako tiede ateismiin? Kosmologian prof.  Kari Enqvistin ja kasvatustieteen professori Tapio Puolimatkan keskustelu Helsingin yliopistossa 7.10.2009.
Kategoria(t): eettisyys, elämäntapa, epäily, epäilykset, evankelis-luterilainen kirkko, hengellisyys, keskustelu, kirkko, kristinoppi, luomiskertomus, luonto, luterilaisuus, opilliset kysymykset, sielu, tieto, tutkimus, uskontokritiikki, vapaus
Avainsanat: epäusko, evankelis-luterilainen kirkko, evankelis-luterilainen oppi, jumalakäsitys, kirkko, kristinoppi, kristinusko, luomiskertomus, luterilaisuus, Luther, piispa, Raamattu, tiede, tieto, uskon kadottaminen, uskon perusteet, uskonto
4 helmikuun, 2010 · 20:12
Pidän kirkoista – konserttipaikkoina
Olen jo keski-ikäinen mies ja taustani on vanhoillislestadiolainen. Siitä on seurannut monet elämän taistelut itsen ja läheisten kanssa. Yksi on ollut soittamisen ja yleensä musiikin harrastukseni. Niitä ei hyväksytty eikä sallittu. Se satutti. Tietysti tuli sitten paljon muutakin. Niistä ei sen enempää.
Ihminen ei voi valita ”taustaansa”. Hän syntyy aina ”johonkin”, joka sitten alkaa määritellä ja muokata ihmislasta. Sillä lailla ihminen on mielestäni enemmän tai vähemmän ennalta määrätty. Jos sattuu syntymään tiukkaan hengellisyyteen, jossa pidetään välttämättömänä kieltää normaaleja asioita ja rajoittaa yksilöllisten lahjojen kehittämistä, ei voi tietää mistään muusta mitään. Ei osaa aavistaa millainen olisi vapaa ja suvaitsevainen kasvuympäristö. Mutta uskon, että sen kyllä tunnistaa, jos pääsee sitä kokemaan ja tekemään vertailuja.
Lahja vai oma valinta?
Olen jättänyt vl-uskon taakse. Se kuitenkin on varhainen kaikupohja, jolta aikoinaan ponnistin näitä asioita ihmettelemään. Olen usein pohtinut vl-uskon ristiriitaista opetusta siitä, miksi toiset ihmiset uskovat ja pelastuvat ja toiset taas eivät.
He opettavat ensin, että usko on Jumalan lahja, jonka saa ilman ihmisen omaa tekemistä. Mutta sitten kuitenkin he opettavat samaan aikaan, että ihminen voi itse valita, uskooko vai ei, pelastuuko vai ei. Seuroissa aina sanottiin, että Jumala on jättänyt valinnan ihmiselle. Tästä on suosittu vl-sanontatapa, että ”usko ei ole joka miehen”. En tiedä onko tuo fraasi otettu Raamatusta. Enkä sitäkään, mitä se oikeastaan tarkoittaa. He myös uhkailevat, että jo ihminen sivuuttaa uskon silloin kun se on tarjolla, hänen etsikkoaikansa menee ohi ja Jumala hylkää  hänet lopullisesti.
Mihin tämä opetus mahtaa perustua. Usko ja armo ei siis ole alun alkaenkaan kaikille tarkoitettu lahja? Tässä vaiheessa huomaa tulleensa petetyksi.
Olen allerginen uskoon liittyvälle liturgialle, puhetavalle jossa ei ole mitään sisältöä. Luulen, että en ole pohjimmiltaan ollenkaan uskonnollinen ihminen. Ehkä minulta puuttuu ”uskon geeni”. En alkuunkaan käsitä, miksi pitäisi ”uskoa jumalaan”.  Mitä se edes tarkoittaa? Jumalan olemassaoloon uskomistako, ja jos sitä, niin mitä se Jumalan olemassaolo sitten on? Mitä toisaalta on ”jumalan olemattomuus”. Kumpikin käsite on minusta täysin tyhjä. Mitä siis pitäisi uskoa, tai uskotella itselleen?
Minusta on alkanut tuntua siltä että jumala ei ole ollenkaan tarpeellinen käsite voidakseni ymmärtää sitä mitä on olemassa ja mikä itse on.
En siis tietenkään osaa sanoa, millainen minusta olisi tullut ilman lestadiolaista kasvatusta. Nykyään en ajattele jumalaa, en vaan tunne ”tarpeelliseksi”.  Olen vieraantunut koko ajatusmaailmasta. Erosin lopulta viime vuonna kirkostakin ilman ihmeempää dramatiikkaa. Kirkoista rakennuksina pidän. Mutta muutoin ei kirkko eikä usko tunnu koskettavan elämääni mitenkään.
Tuntuisi vieraalta ja suoraan sanoen epärehelliseltä miettiä Raamatun tarinoita vakavissaan otettavina juttuina. Tai ylipäätään hengellisiä olentoja ja käsitteitä, kuten enkeleitä, saatanaa, kadotusta ja taivasta. Näen ne tarinoina samalla lailla kuin esim. antiikin jumalatarut.
Minulle on tullut sellainen käsitys, että uskonto perustuu suurelta osin pelkoon. Pelko taas johtuu tietämättömyydestä.
Jos tietäisimme enemmän, ja jos hyväksyisimme sen, että emme edes voi kaikkea tietää, silloin ei tarvita uskontoa eikä jumalia minkään selitykseksi.  Oman rajallisuutemme  hyväksymisessä olisi enemmän nöyryyttä kuin jumalauskossa.
Helmihytti: Mun elämään ei mahdu jumalaa.
Kategoria(t): epäily, eroaminen uskosta, etniset vanhoillislestadiolaiset, helvetti, hengellisyys, iankaikkinen elämä, identiteetti, irrottautuminen yhteisöstä, Jumala, kadotus, kasvatus, kiellot, kirkko, konsertit, kontrollointi, kulttuurikiellot, lakihengellisyys, lapsuus, musiikki, normit, pelastus, pelko, pelot, retoriikka, spiritualiteetti, suvaitsevaisuus, synnit, taivas, uskon jättäminen, uskon perusteet, vapaus, yksilöllisyys
Avainsanat: aikuisuus, elämäntapanormit, epäusko, eroaminen uskosta, harrastukset, irrottautuminen yhteisöstä, Jumala, jumalakäsitys, kasvatus, kiellot, kirkko, kirkostaeroaminen, kulttuurikiellot, kyseenalaistaminen, lapsuus, lestadiolaisuus, musiikki, ristiriidat, synnit, uskon jättäminen, uskon kadottaminen, uskon kieltäminen, uskonkäsitys, uskonnot, vanhoillislestadiolaisuus
10 lokakuun, 2009 · 18:21
Vanhoillislestadiolainen ateisti: Jumalan terve!
Oletteko tulleet ajatelleeksi, ettei itse vanhoillislestadiolaisuus tarkoita mitään uskovaisuutta.
Vanhoillislestadiolaisuus on pikemminkin elämäntapa.
Useimmat vanhoillislestadiolaiset ovat yleensä Jumalaan uskovia, mutteivät aina. On olemassa myös vanhoillislestadiolaista ateismia. Vanhoillislestadiolaisuus ja jumalusko eivät ole sidoksissa toisiinsa.
Itse kuulun Jumalaan uskomattomiin ja kaveripiirissäni on myös muita ateisteja.
Mikä meistä kuitenkin tekee vanhoillislestadiolaisia? Ne tavat. Kaveripiirissäni on tosi paljon vanhoillislestadiolaisia ja pystymme paremmin olemaan heidän kanssaan olemalla myös vanhoillislestadiolaisia. Emme tuo omia näkemyksiämme esiin heidän läsnäollessaan, joten eivät edes tiedä, mitä oikeasti Jumalasta ajattelemme.
Emme näe vääräksi tervehtiä toisia vanhoillislestadiolaisia Jumalan terveellä, koska harvat uskovaisetkaan tulee miettineeksi, mitä se oikein tarkoittaakaan.
Käymme myös seuroissa, mutta meillä seurojen tarkoitus on vähän eri, mitä voisi luulla. Menemme sinne, koska siellä näkee paljon kavereita ja seurojen jälkeen yleensä jäämme suunnittelemaan illan viettoa. Saatamme käydä esimerkiksi nuotioimassa, tai vain mennä jonkun luo iltakylään.
Miksi vanhoillislestadiolainen ateismi sopii minulle?
Olen omaksunut vanhoillislestadiolaisten tavat eivätkä ne ole minulle minkäänlainen rasite. En tarvitse ilonpitoon mitään alkoholijuomia ja televisiottomuuskin on mulle itsestäänselvyys. Musiikkimakunikin on hyvin samankaltainen, mitä vanhoillislestadiolaisilla yleensä. Pidän oikeasti siionin lauluistakin, vaikken Jumalaan uskokkaan. Tämä vanhoillislestadiolainen ateismi on minulle luontainen valinta.
Vanhoillislestadiolainen kulttuuri eroaa hyvin paljon valtakulttuurista, joten monille, kuten minulle tuo valtakulttuuri tuntuu vieraalle. En edes koe tarvitsevani mitään päihteitä tai muita rientoja, vaan tunnen olevani onnellinen ilman niitäkin. Minulla on paljon kivoja vl-kavereita, joiden kans voi pitää hauskaa ihan ilman juominkejakin. Toisekseen vl-kulttuurissa on paljon muitakin eroavuuksia ns. valtakulttuuriin nähden.
Tiedän, etteivät kaikki ei-vl:t juo, mutta sieltä yleensä puuttuu sellainen tietynlainen yhteisöllisyys. Samassa porukassa voi olla esimerkiksi juopiskelijoita, kuin raittiitakin. Harvat ei-vl:t elävät samankaltaista elämää, mihin vl:inä olemme tottuneet.
Minulle riittää tämä vanhoillislestadiolainen yhteisö. Jos perustettaisiin joku erillinen yhteisö, menis tältäkin pohja kokonaan pois. Tällöin tulisi perustaneeksi kokonaan uuden irtaallisen yhteisön. Ei oikein onnistu, enkä koe oikein tarvettakaan sellaiselle.
Tulen hyvin toimeen tässä vl-yhteisössä, eikä omia sisimpiä ajatuksia tarvi jokaiselle kasvotusten kertoakkaan. Tunnen vanhoillislestadiolaisuuden kodikseni siitäkin huolimatta, vaikka itse Jumalaan en kykenekkään uskomaan.
Vain parhaimmat ystäväni tietävät
Pidänkö ääntä ateismistani? En. En näe mitään syytä toitottaa sitä, että en usko Jumalaan. Se on vain minun henkilökohtainen valinta, eihän Jumalaan voi väkisinkään uskoa.
Minulla on muutamia hyviä kavereita, joiden kanssa voidaan puhua vapaammin ateismistamme. Olemme kaikki vanhoillislestadiolaisia ateisteja. Sen sijaan ns. pakana-ateistien kanssa en tule toimeen, koska ne ovat usein turhan radikaaleja erilaisia elämäntapoja kohtaan.
Itse asiassa aika harvat lopulta edes tietävät, että olen ateisti. Tosielämässä en tee siitä mitään numeroa. Vain luottoystäväni tietävät tästä.
Synti on pohjimmiltaan ahdistusta
Sen sijaan uskon anteeksiantamukseen psyykkisessä mielessä. Kun asioita saa sopia, ne auttavat oikeasti, vaikkei Jumalaa olisikaan. Useimmiten ihmiset unohtavat asioiden sopimisen. Tämä asia vanhoillislestadiolaisuudessa on mielestäni hyvää. Ei jää kaunoja eikä mitään, kun asioiden sopimisen jälkeen ne saa heittää pohjattomaan mereen. Voi taas aloittaa alusta kevein mielin.
Onko se sitten juuri synti, joka mieltä painaa ja matkan tekee hitaaksi? Ei, mielestäni se on enemmänkin ahdistusta. Saattaa ahdistua, että miksi minäkin loukkasin sitä ja sitä. Miksi tein sellaisia valintoja, jotka eivät ole järkeviä.
Kun asiat saa hoidettua kuntoon, ahdistus lähtee. Synnin tunne on itseasiassa just ahdistusta, ei muuta!
Suvi Ahola: Myös ateisti voi kuulua kirkkoon. Helsingin Sanomat 22.12.2012.
Helmihytti: Mun elämään ei mahdu jumalaa.
Emma Luumunkukka: Minusta tuli ateisti
Ateisti-vl:n uhri: Ateismin henki (17.5.2010)
Eväitä hahmottaa vl-keskustelua (Admatan jäsennys vl-uskosta luopuneista)
En jaksa uskoa Jumalaan
Uskonto ei anna minulle mitään
Pamela M. Peltonen: Kumpi on tärkeämpi, uskonto vai ihmiselämä?
Omaksi kuvakseen hän hänet loi
Kategoria(t): ahdistus, alakulttuuri, anteeksianto, ateismi, elämäntapa, epäily, etniset vanhoillislestadiolaiset, identiteetti, Jumala, kaksinaismoralismi, keskusteluilmapiiri, kuuliaisuus, lestadiolaisuuden suunnat, normit, opilliset kysymykset, uskon jättäminen, yhteisö, yhteisöllisyys
Avainsanat: ahdistus, anteeksianto, ateismi, elämäntapa, elämäntapanormit, epäily, epäusko, etniset lestadiolaiset, etniset vanhoillislestadiolaiset, identiteetti, Jumala, jumalakäsitys, kaksinaismoralismi, normit, perinneliike, synnit, yhteisö, yhteisöllisyys
8 syyskuun, 2009 · 10:58
VL-uskosta irrottautuminen on ollut elämäni parhaimpia ja tärkeimpiä päätöksiä. Se on pitänyt minut hengissä ja mahdollistanut sen että minusta on voinut tulla minä, se joka todella olen.
Mikään helppo asia se ei ollut silloin. Eikä vl-kasvatus ole ollut jättämättä jälkiään elämääni ja persoonallisuuteeni. Mutta vaikeina hetkinä kaivan taskusta sen riemullisen tunteen, jonka koin kun oli saanut kerrotuksi kaikille ratkaisuni ja muuttanut toiselle paikkakunnalle. Muistelen sitä riemullista kokemusta ja onnea ja sanon itselleni: minä selvisin hienosti. Se kokemus kantaa minua tarvittaessa muidenkin vaikeuksien yli.
Se mitä suren aika ajoin, on että vl-oppiin kasvaminen ja siinä eläminen tuhosi minun sisältäni kyvyn kokea aitoa syvää hengellisyyttä. Kokea Jumala turvallisena ja rohkaisevana. Meni luottamus kaikkeen uskontoon ja ihmisten yhteisöihin. VL-uskossa käytetään hyväksi ihmismielen herkimpiä alueita ja otetaan ne vallankäytön kohteeksi. Haavat ovat peruuttamattomia. Oliko se vain julma sattuma että synnyin vl-kotiin jossa ei ollut turvallisuutta. Jossa rakkaus oli ehdollista. Jossa uskominen oli suorittamista ja pakkoa, vallankäyttöä ja alistamista.
Kadotin paljon, kalliin osan syvintä ihmisyyttä. Tiedän kuitenkin että minussakin on hengellinen ulottuvuus. Tätä surua lääkitsen kuuntelemalla levyltä wanhoja wirsiä. Niissä soi ennen eläneiden kokemus elämänkovuudesta ja ihmisen julmuudesta, ja Jumalan rakkaudesta.
Tätä sieluni kaipaa. Olisin onnellinen jos en olisi syntynyt koskaan vl-kotiin. Mutta sitä asiaa en voi muuttaa.
Usko antaa toivon näköalan
Kategoria(t): ateismi, epäily, eroaminen uskosta, etniset vanhoillislestadiolaiset, hengellinen väkivalta, hengellisyys, identiteetti, ilo, irrottautuminen yhteisöstä, Jumala, kasvatus, kontrollointi, lapset, lapsuus, manipulointi, normit, omatunto, painostaminen, retoriikka, spiritualiteetti, uskon jättäminen, uskon perusteet, vallankäyttö, vapaus
Avainsanat: ateismi, epäusko, eroaminen uskosta, etniset vanhoillislestadiolaiset, identiteetti, ihmisyys, irrottautuminen yhteisöstä, kasvatus, spiritualiteetti, uskon jättäminen, uskon kadottaminen, uskon kieltäminen, uskosta luopuminen, vallankäyttö, vanhoillislestadiolaisuus
Kävijätilasto: Polulla 29.3.2009 alkaen
3 544 037 lukukertaa
Tilaa blogi - saat sähköpostiisi ilmoituksen uusista postauksista. Kirjoita sähköpostiosoitteesi laatikkoon ja paina nappia:
Liity 217 muun seuraajan joukkoon
Voit tarjota tekstisi julkaistavaksi ja lähettää palautetta
verkostovl(miuku)luukku.com. Voit kommentoida myös artikkelin jälkeen kommenttitilassa.
Kysymys kuuliaisuudesta ja omastatunnosta
I was brainwashed into raging Laestadian beliefs
Hanna Pylväinen, etninen lestadiolainen New Yorkissa
Nuoret jättävät vanhoillislestadiolaisuuden - suuri syntyvyys ei kasvata jäsenmäärää
Vanhemmilleni olen kuin kuollut - vanhoillislestadiolainen homo toivoo keskustelua liikkeen sisälle
Eetu: "Sinä olet luonut minut sisintäni myöten"
Minä irtosin, mutta se ei irtoa minusta
Martti Nissinen: On väärin käyttää Raamattua samasukupuolisten parisuhteiden ja heidän perheidensä tuomitsemisessa
Hanna-Leena Nissilä: vanhoillislestadiolainen feministi, pian kahden lapsen äiti
Verkosto: SRK:n pääsihteeri Tuomas Hänni…
Jarno: SRK:n pääsihteeri Tuomas Hänni…
Still: Entä jos vanhoillislestadiolai…
Historian opetuksia: Anteeksipyyntö 2010 – historia…
Tosi on: Jorma Hentilä: Tässä uskossa p…
Henri68: Kun on turva laumassa, turvass…
Nimetön_376: Kun on turva laumassa, turvass…
Nimetön 375: Meikkaamiskielto on vl-naisen…
Lapinpöllö: Wanted: Paavali rauhanyhdistyk…
bombauna: Mikko Salmi: Vanhoillislestadi…
bombauna: Meikkaamiskielto on vl-naisen…
SiioninEeva: Muslimit ja lestadiolaiset, ku…
bombauna: Minusta tuli ateisti
Entä jos vanhoillislestadiolaisuuden opit eivät olekaan totta?
Arvet minussa – Outin tarina
Aina särkymiseen saakka, vihjasi arkkipiispa sanojaan varoen
Arman ja nerokkaasti koodattu saippuapala
SRK:n rippikoulussa vahvistui oma tie
ban of birth control (90)
ban of television (23)
concept of sin (34)
get rid of (13)
Kirkko ja kaupunki (9)
Lars Levi Laestadius (4)
O. H. Jussila (1)
puhujien ja seurakuntavanhinten kokous (40)
Löydä Polulta Valitse kuukausi heinäkuu 2019  (1) toukokuu 2018  (1) heinäkuu 2017  (1) toukokuu 2017  (1) huhtikuu 2017  (1) tammikuu 2017  (1) lokakuu 2016  (2) syyskuu 2016  (2) elokuu 2016  (6) heinäkuu 2016  (2) kesäkuu 2016  (1) toukokuu 2016  (3) huhtikuu 2016  (4) tammikuu 2016  (1) joulukuu 2015  (3) marraskuu 2015  (3) lokakuu 2015  (5) syyskuu 2015  (3) elokuu 2015  (2) heinäkuu 2015  (3) kesäkuu 2015  (3) toukokuu 2015  (2) huhtikuu 2015  (3) maaliskuu 2015  (3) helmikuu 2015  (2) tammikuu 2015  (2) joulukuu 2014  (2) marraskuu 2014  (3) lokakuu 2014  (8) syyskuu 2014  (6) elokuu 2014  (7) heinäkuu 2014  (4) kesäkuu 2014  (5) toukokuu 2014  (5) huhtikuu 2014  (8) maaliskuu 2014  (9) helmikuu 2014  (7) tammikuu 2014  (6) joulukuu 2013  (10) marraskuu 2013  (10) lokakuu 2013  (10) syyskuu 2013  (2) elokuu 2013  (7) heinäkuu 2013  (8) toukokuu 2013  (7) huhtikuu 2013  (7) maaliskuu 2013  (6) helmikuu 2013  (4) tammikuu 2013  (9) joulukuu 2012  (5) marraskuu 2012  (4) lokakuu 2012  (7) syyskuu 2012  (5) elokuu 2012  (8) heinäkuu 2012  (7) kesäkuu 2012  (9) toukokuu 2012  (13) huhtikuu 2012  (11) maaliskuu 2012  (9) helmikuu 2012  (6) tammikuu 2012  (9) joulukuu 2011  (6) marraskuu 2011  (5) lokakuu 2011  (16) syyskuu 2011  (15) elokuu 2011  (9) heinäkuu 2011  (11) kesäkuu 2011  (2) toukokuu 2011  (9) huhtikuu 2011  (11) maaliskuu 2011  (8) helmikuu 2011  (4) tammikuu 2011  (8) joulukuu 2010  (3) marraskuu 2010  (4) lokakuu 2010  (13) syyskuu 2010  (6) elokuu 2010  (10) heinäkuu 2010  (6) kesäkuu 2010  (9) toukokuu 2010  (12) huhtikuu 2010  (13) maaliskuu 2010  (16) helmikuu 2010  (13) tammikuu 2010  (24) joulukuu 2009  (9) marraskuu 2009  (12) lokakuu 2009  (23) syyskuu 2009  (21) elokuu 2009  (5) heinäkuu 2009  (13) kesäkuu 2009  (2) toukokuu 2009  (13) huhtikuu 2009  (18) maaliskuu 2009  (8)
Areiopagi: artikkeleita luonnontieteen, filosofian ja teologian leikkauspisteistä
Elämää vl-yhteisön kahleissa: tytöt Pohjanmaalta kirjoittavat
Free in Truth – ex-LCCer's blog
Kaksi maailmaa: 16-vuotiaan Miss H:n blogi
Kun vääryys (valheet) saa vallan
Lähdin. Saanko elää omaa elämääni?
Learning to live free – Life as a former laestadian
Miljoona ja yksi ajatusta
Nyt vapaa olen: ex-vanhoillislestadiolaisen kertomuksia ja kokemuksia liikkeestä irtaantumisesta sekä uuden elämän rakentamisesta
OHO! Siioni: huumorilla vanhoillislestadiolaisesta elämäntapaliikkeestä
Postilloja: ääniä vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen keskeltä
Teuvo Moisa, Uusi Suomi
Vuokko Ilola: Blogisti, Kotimaa24
Mistä puhumme kun puhumme…
ahdistava yhteisö alistaminen avioliitto ehkäisykiellon perustelut ehkäisykielto elämäntapanormit erehtymättömyys erehtymätön yhteisö eristäminen eroaminen uskosta evankelis-luterilainen kirkko hengellinen väkivalta hoitokokoukset hyväksikäyttö identiteetti ihmisoikeudet ihmissuhteet insesti irrottautuminen yhteisöstä kasvatus kiellot kirkko kiusaaminen kontrollointi kristinoppi kyseenalaistaminen lapsen asema lapset lasten seksuaalinen hyväksikäyttö lastensuojelu lestadiolaisuus lisääntyminen luterilaisuus manipulointi mielenterveys naisen asema naispappeus normit nuoret Olavi Voittonen omakohtainen usko omatunto opilliset kysymykset painostaminen painostus parisuhde pedofilia perhe puhujat rauhanyhdistys salailu sananjulistajat seksuaalinen väkivalta seurakuntaoppi sosiaalinen eristäminen SRK:n johtokunta SRK ry. suurperhe synnit syrjintä tasa-arvo tutkimus uhkailu ulossulkeminen uskon jättäminen vallankäyttö valta vanhemmuus vanhoillislestadiolaiset papit vanhoillislestadiolaisuus vastuullisuus vl-yhteisö väkivalta yhteisöllisyys yksilön vastuu
Copyright Omat Polut Network© / Lainattaessa lähde mainittava.
Tämä blogi on lisensoitu.
Omat Polut jonka tekijä on "Omat Polut Network" on lisensoitu Creative Commons 1.0 Suomi lisenssillä.
Tekstit ovat vapaasti lainattavissa, kun lähde mainitaan. Kaupallinen käyttö kielletty.
Omat polut © – etnisten vanhoillislestadiolaisten kertomuksia ja kokemuksia · Vanhoillislestadiolaisuudesta sisältä ja ulkoa – yhteisöblogi
Pidä blogia WordPress.comissa. tekijä WordPress.com.
Privacy & Cookies: This site uses cookies. By continuing to use this website, you agree to their use.
To find out more, including how to control cookies, see here: Cookie Policy
Omat polut © - etnisten vanhoillislestadiolaisten kertomuksia ja kokemuksia
Liity 217 muun seuraajan joukkoon
Already have a WordPress.com account? Log in now.
Omat polut © - etnisten vanhoillislestadiolaisten kertomuksia ja kokemuksia
%d bloggaajaa tykkää tästä: