fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi es es fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi es es fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi es es fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi es es fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi es es fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi es es fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi es es fi fi da fi fi fi fi fi fi fi es es fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi et fi en fi fi fi fi fi fi fi fi hi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fr fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi es es fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi hu fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi hi fi fi fi fi fi fi hi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi es es fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi lt fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi en fi fi fi tr fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi pt fi fi it fi fi fi fi en fi fi fy en en ca en en fi et id it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi pt fi fi fi fi en fi en fi et it fi fi es fi it fi fi it es fi fi et fi fi fi en fi fi fi fi it en nb fi fi fi fi fi en fi fi fi en hbs_lat fi fi sq sv de et fi cs fi fi fi pl fi fi fi fi sv fi fi fi it fi ceb fi fi fi en en fi fi en fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi hbs_lat fi et fi fi sv fi fi fi fr fi fi de en et lt fr fi es fi fi fi fi fi fi en sv es en fi fi fi fi fi fi fi fi et fi fi fi fi fi it fi fi fi fi et en fi fi fi fi fi fi pt fi cs fi en fi fi it fi fi et fi es fi fi fi fi pt fi it it it it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi pt fi fi fi fi fi fi fi fi fi nl fi it fi hu fi fi fi fi fi it fi fi fi fi fi fi de fi et fi fi en eo fi fi fi fi fi fi fi en fi en sv fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi gl fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi en vo fi fi fi en fi fi fi fi pt nb da fi fi fi fi en en fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi en fi fi fi fi fi
sielu | Omat polut © - etnisten vanhoillislestadiolaisten kertomuksia ja kokemuksia
Tervetuloa Verkoston Poluille – etniset vanhoillislestadiolaiset!
22 syyskuun, 2014 · 21:49
Eetu: ”Sinä olet luonut minut sisintäni myöten”
Kiitos, nimimerkille 1 x 18 kysymyksestä. Psalmi 139 oli yhtenä asiana tuossa edellisessä tekstissäni, mutta lopussa päätin toimituksen suosituksesta jättää sen käsittelyn pois kirjoituksen lyhentämiseksi.
Aluksi tahdon vielä muistuttaa  uudestaan tästä. Meillä on vain ihmisen rajallinen kyky nähdä ja ymmärtää. Se on vajavainen, Jumalan täydelliseen tietämiseen rinnastettuna.
Täällä me näemme kuin kuvastimessa, arvoituksen tavoin, kirjoittaa Paavali. Kaikki yrityksemme tajuta Jumalan kaikkitietävyyttä ja kaikkivaltiutta jäävät … Lue koko artikkeli…
Kategoria(t): äitiys, ban of birth control, eettisyys, ehkäisykielto, evoluutio, ihmisarvo, isyys, Jumala, Jumalan sana, lapset, lisääntyminen, luomiskertomus, luonto, luterilaisuus, normit, opilliset kysymykset, perhe, sielu, suurperhe
Avainsanat: ihmisen kehitys, ihmisen luominen, lestadiolaisuus, lisääntyminen, luomiskertomus, luonnonlait, pre-eksistenssi, psalmit, rakkauden kaksoiskäsky, vanhoillislestadiolaisuus, vauvan kehitys, yksilön kehitys
21 syyskuun, 2014 · 15:31
Eetu: Usko ja lasten saaminen Jumalan sanan valossa
”Ehkäisykiellolla” ei ole perustaa Raamatussa. Syntyvyyden säännöstelyn pitäminen syntinä, niin luomiskertomukseen, Jeesukseen kuin uskontunnustukseenkin vedoten on vastoin Jumalan sanaa. Esitetyt hengelliset perustelut eivät valitettavasti nojaa raittiisti Raamattuun, vaan ihmisjärjen logiikan varassa rakenneltuihin päättelyketjuihin.
Siten ehkäisyn syntinä pitäminen on harhaoppia.
Perusteluna syntyvyyden säännöstelyn synnillistämiselle monet puhujat ja SRK:n veljet ovat teoretisoineet, että lisääntymistään rajoittamalla ihminen estäisi Jumalan ennakkoon päättämää luomistyötä.
Väitetään, että säännöstellessään raskaaksi tulemista tavalla tai toisella, eli estämällä hedelmöittymisen ihminen estäisi Jumalaa luomasta.
Toiseksi, väitetään että tästä loogisesti seuraa, että … Lue koko artikkeli…
Kategoria(t): armo, avioliitto, äitiys, ban of birth control, Conservative Laestadianism, eettisyys, ehkäisykielto, harhaoppi, isyys, johtokunta, Jumalan sana, kannanotot, kiellot, kontrollointi, laestadianism, lapset, lisääntyminen, normit, norms, opilliset kysymykset, perhe, Raamatun tulkinta, retoriikka, sielu, suurperhe, uskon perusteet
Avainsanat: ban of birth control, ban on contraception, ehkäisykannanotto, ehkäisykiellon perustelut, hengellistetty äitiys, hengellistetty lisääntyminen, lestadiolaisuus, Logos, opilliset kysymykset, Raamatun tulkinta, Raamatun tuntemus, raskaudenehkäisy, syntyvyyden rajoittaminen, syntyvyyden säännöstely, vanhoillislestadiolaisuus
Uskomisen ydin koskee kaikkia maailman ihmisiä kaikkina aikoina. Se piilee täyden, ehdottoman armon osallisuudessa. Mutta miksi tätä ei ymmärretä?  ”Täällä me näemme kuin kuvastimessa, arvoituksen tavoin…” , sanoo Paavali.
Omakohtainen usko kuuluu irrationaalisuuteen. Mutta uskonnolliset opit ovat rationaalisia ilmiöitä. Opilliset kuviot ovat … Lue koko artikkeli…
Kategoria(t): anteeksianto, armo, bans, elämäntapa, harhaoppi, hartauskirjoitukset, hengellisyys, ihmisoikeudet, Jumalan sana, kiellot, kirkko, kontrollointi, kristinoppi, lakihengellisyys, luonto, naispappeus, naissaarnaajat, normit, norms, omatunto, opilliset kysymykset, Paavali, painostaminen, pelastus, pelko, pelot, puhujat, Raamatun tulkinta, retoriikka, sananjulistajat, seurakunta, seurakuntaoppi, seurat, sielu, spiritualiteetti, tasa-arvo, tuomitseminen, turvapaikka, ulossulkeminen, uskon perusteet, vallankäyttö, vapaus
Avainsanat: armo, dualismi, ehdoton rakkaus, elämäntapasäännöt, elävä usko, harhaoppi, hengellisyys, inhimillisyys, irrationaalisuus, järjettömyys, järki, järkioppi, katoavaisuus, kristillisyys, lestadiolaisuus, omakohtainen usko, organisaatio, rationaalisuus, ruumiillisuus, säännöt, usko, vallankäyttö, vanhoillislestadiolaisuus
7 kesäkuun, 2014 · 10:33
Olen ollut nyt parisen vuotta ulkona liikkeestä. Kun on elänyt ikänsä kiinnikasvaneena yhteisöön, heimoon joka ei sitten enää tunnukaan omalta, ja samalla hyljeksii, mieli joutuu myllerrykseen. Tämäkö on minä? Olen vääränlainen, ja erillään. Häpeä siitä on yllättänyt minut. Häpeä musertaa.
Haluan päästä irti, ja samalla haluan kuulua johonkin. Mutta minne.
Muutos itsessä oli alkanut jo aika varhain. Paljon aiemmin kuin sitten sen itse tajusin. Oivalsin … Lue koko artikkeli…
Kategoria(t): ahdistus, eroaminen uskosta, etniset vanhoillislestadiolaiset, häpeä, hengellinen väkivalta, identiteetti, identity, irrottautuminen yhteisöstä, mielenterveys, nuoret, painostaminen, perhe, sielu, suru, syrjintä, uskon jättäminen, vallankäyttö, yhteisö, yksilöllisyys, yksinäisyys
Avainsanat: eristäminen, häpeä, lestadiolaisuus, psyyke, sosiaalinen eristäminen, suru, vanhoillislestadiolaisuus, yksinäisyys, ystävät
14 joulukuun, 2012 · 09:03
Jumala luo miehen ja naisen. – Giusto de Menabuoi (1320–1391).
Kristinusko opettaa, että ihminen on luomisen tulos. Jumala, tuo Ensimmäinen Taiteilija,  teki ”kuvan” eli oikeastaan veistoksen omasta itsestään muovaillessaan ihmisen maan tomusta.  Jumala, eli silloin Vanhassa Testamentissa Jahve, elävöitti sitten tämän hengettömän patsaan omalla hengityksellään, puhaltamalla keuhkot toimimaan. Näin ensimmäinen ihminen alkoi elää fyysisenä elävänä olentona.
Miten ihmiseen sitten tuli sielu? Kristinuskon piirissä on esitetty siitä kaksi keskenään erilaista käsitystä. Yhtäältä opetetaan, että Jumala luo ihmiselle sielun tämän siittämisen hetkellä. Vastustava käsitys taas opettaa ihmisyksilön sielun olevan olemassa jo ennen hedelmöitystä ja syntymää.
Anna-Lea Mikkola on todennut, että vanhoillislestadiolaisessa kristillisyydessä uskotaan kaikkien tai ainakin joidenkin ihmisten olevan olemassa jo ennen hedelmöitystä, ilmeisesti jonkinlaisina henkiolentoina, toisin sanoen jo ennen kuin ihminen on fyysisenä ruumiillisesti olemassa. Hän kirjoittaa:
Kategoria(t): concept of sin, ehkäisykielto, evankelis-luterilainen kirkko, harhaoppi, helvetti, iankaikkinen elämä, Jumala, kadotus, kasvatus, katolinen kirkko, kiellot, kirkko, kontrollointi, kristinoppi, lapset, lisääntyminen, luomiskertomus, luterilaisuus, maallikkosaarnaajat, manipulointi, normit, norms, opilliset kysymykset, painostaminen, pelastus, pelko, pelot, Raamatun tulkinta, retoriikka, sielu, sin, synnit, syntilista, syyllistäminen, taivas, tuomiopäivä, uskon perusteet
Avainsanat: ihmisen luominen, Jumala, luomiskertomus, perisynti, Raamatun tulkinta, sielu, synti, syntikäsitys
17 toukokuun, 2012 · 21:02
Miksi pelastumiseen ei riitä pelkkä usko? Tätä kysyn tänään, Kristuksemme taivaaseenastumisen päivänä. Anteeksiantamuksen evankeliumia käytetään rauhanyhdistyksessä  tarpeettomien elämäntapanormien aiheuttaman ahdistuksen lievityksenä. Ensin ihmiselle aiheutetaan turhilla höpöasioilla syyllisyys, paha olo.  Että otinkin sen saunakaljan! Nuo eivät nyt tykkää minusta! Joudun helvettiin!  Sitten paha olo poistetaan evankeliumilla. Saadaan takaisin hyvä olo! Ilman älyttömiä normeja ei tuota arvotonta näytelmää tarvittaisi lainkaan.
Oliko Jeesuksen ristinkuolema perimmältään turha, kun …Lue koko artikkeli…
Kategoria(t): ahdistus, anteeksianto, armo, arvot, concept of sin, eettisyys, elämäntapa, erehtymättömyys, eristäminen, eroaminen uskosta, erottaminen yhteisöstä, evankeliumi, hengellinen väkivalta, hengellisyys, identiteetti, identity, irrottautuminen yhteisöstä, johtajat, Jumala, kadotus, kaksinaismoralismi, kasvatus, kiellot, kontrollointi, kristinoppi, kuuliaisuus, lakihengellisyys, lapset, lapsuus, leimaaminen, luterilaisuus, manipulointi, mielenterveys, normit, norms, nuoret, omatunto, opilliset kysymykset, painostaminen, pelastus, pelko, pelot, perhe, pietismi, rauhanyhdistys, retoriikka, rippikoulu, seurakuntaoppi, sielu, sielunhoito, sin, spiritualiteetti, SRK ry., suvaitsevaisuus, synnit, syntilista, syyllistäminen, totteleminen, uhkailu, ulossulkeminen, uskon jättäminen, uskon perusteet, vallankäyttö, vapaus, vastuullisuus, yhteisö, yhteisöllisyys, yksilöllisyys, yksinäisyys
Avainsanat: addiktiot, aikuisuus, auktoriteettiusko, elämäntapanormit, hengellinen väkivalta, itsenäisyys, kasvatus, kiellot, kontrollointi, lestadiolaisuus, manipulointi, mielenterveys, mielivalta, normit, psyyke, rauhanyhdistys, religious addiction, retoriikka, riippuvuus, sanktiot, sosiaalinen eristäminen, sosiaalinen paine, SRK:n lapsi- ja nuorisotyö, SRK:n rippikoulu, syyllistäminen, uskontokasvatus, vallankäyttö, vanhoillislestadiolaisuus, yhteisöllisyys, yksinäisyys
16 syyskuun, 2011 · 11:02
Rationaalinen ratkaisu. Aika ajoin pohtii jättäisikö liikkeen. Syitä on useita. Näkemyserot mitä elävä usko on. Mitä siellä Raamatussa oikeastaan sanottiinkaan? Tai ei vaan enää sisimmässään usko samalla lailla kuin ”virallinen oppi”. Hyväksikäyttöasian huono hoito. Joittenkin älyvapaat lohkaisut mediassa. Sitoutuminen ehkäisemättömyyteen kuormittaa liikaa. Naisten ”näkymättömyys”. Onhan näitä.
Ahdistusta voi yrittää helpottaa rationaalisella, kaupallisen osaston kustannus-hyöty -ajattelulla. Laskelmoiden. Hinta, Edut, Riskit. Lue koko artikkeli…
Kategoria(t): ahdistus, anteeksianto, armo, armoneuvot, armonvälineet, bans, concept of sin, elämäntapa, epäily, erehtymättömyys, eroaminen uskosta, etniset vanhoillislestadiolaiset, forbidden things, hengellisyys, identiteetti, identity, irrottautuminen yhteisöstä, Jumalan sana, kadotus, käskyt, kiellot, kirkko, kontrollointi, kristinoppi, kuuliaisuus, kymmenen käskyä, lakihengellisyys, luterilaisuus, maallikkosaarnaajat, normit, norms, opilliset kysymykset, pelastus, pelko, pelot, puhujat, Raamatun tulkinta, rauhanyhdistys, retoriikka, sananjulistajat, seurakunta, seurakuntaoppi, sielu, sielunhoito, synnit, syntien anteeksiantamus, syntilista, syyllistäminen, totteleminen, uskon jättäminen, vallankäyttö, yhteisöllisyys
Avainsanat: ahdistava yhteisö, ahdistus, armo, armoneuvot, epäily, evankelis-luterilainen kirkko, Jumalan sana, käskyt, kirkko, Kristus, lestadiolaisuus, opilliset kysymykset, Raamatun tulkinta, rauhanyhdistys, sosiaalinen eristäminen, sosiaalinen paine, uskon perusteet, vanhoillislestadiolaisuus, vanhurskauttaminen, vl-yhteisö, yksimielisyys, yksinäisyys
18 tammikuun, 2011 · 19:03
”Pelkoa ei rakkaudessa ole”: iltahartaus
Tammikuussa YLE Radio 1:ssä alkoi uudenlainen iltahartaussarja, jolle on perustettu myös oma Facebook-yhteisö. Ensivaikutelmien perusteella kirkko tavoittelee hartausohjelmiin uudentyyppistä ihmisläheisyyttä, vuorovaikutusta, dialogia, persoonallista otetta. Lue koko artikkeli….
Kategoria(t): ahdistus, armo, arvot, eettisyys, elämäntapa, etniset vanhoillislestadiolaiset, hartauskirjoitukset, hengellisyys, identiteetti, identity, ilo, irrottautuminen yhteisöstä, Jumala, kasvatus, kristinoppi, lapsuus, omatunto, opilliset kysymykset, pelastus, pelko, pelot, rauhanyhdistys, sananvapaus, seurakunta, seurakuntaoppi, sielu, sielunhoito, siionin laulut, spiritualiteetti, suvaitsevaisuus, uskon perusteet, vapaus, vastuullisuus, yhteisöllisyys, yksilöllisyys
Avainsanat: ahdistava yhteisö, aikuisuus, armo, authenthic self, authentic person, etniset lestadiolaiset, etniset vanhoillislestadiolaiset, hartausohjelmat, hengellisyys, identiteetti, identity, iltahartaus, irrottautuminen yhteisöstä, Jumala, jumala-suhde, kyseenalaistaminen, lapsuus, lestadiolaisuus, minuus, omakohtainen usko, opilliset kysymykset, pelko, pelot, rauhanyhdistys, spiritualiteetti, usko, uskon perusteet, uskonkäsitys, vanhoillislestadiolaisuus, vapautuminen, vastuullisuus, Virpi Hyvärinen, yhteisöllisyys, yksilöllisyys, yksilön vastuu, YLE, ymmärrys
24 toukokuun, 2010 · 18:12
Annetaan lapsille päiväksi maapallo
että he saisivat leikkiä.
Leikkiä ja laulaa tähtien seassa.
kuin jättiläisomena tai lämmin leipä,
että he olisivat kylläisiä edes yhden päivän.
Annetaan heille koko pallo,
että maailma edes yhden päivän saisi tuntea,
Meidän käsistämme lapset ottavat maan
ja istuttavat siihen kuolemattomia puita.
Nazim Hikmet (1902-1963), suom. Brita Polttila. Sisältyy kokoelmaan Maailman runosydän (WSOY 1998).
Tule sinäkin mukaan istuttamaan puita – se käy helposti!
Tree Nation on YK-vetoinen projekti, jonka tavoitteena on istuttaa kahdeksan miljoonaa puuta Saharaan. Istutusprojektin tarkoitus on ensisijaisesti ekologinen, mutta samalla parannetaan myös yhteiskunnallisia ja humanitaarisia oloja.  Jo kymmenellä eurolla voit istuttaa puun, jonka löydät sitten  nimelläsi nimikoituna netistä. Linkistä pääset aina halutessasi oman puusi luo.
Lahjoita ystävällesi, jolla on kaikkea, puutaimikko Afrikassa…
Tasaus2010-keräys: Ehkäise aavikoitumista istuttamalla puita (Suomen lähetysseura)
Myös World Vision Finlandin kautta voit istuttaa esimerkiksi ystävyyden puun, tai auttaa istuttamaan kokonaisen puutarhan, parilla kympillä.
Tai voit lahjoittaa ystävällesi 15 puuntainta Afrikassa Kirkon Ulkomaanavun kautta.
Eräs esimerkki metsäprojektista: Puut takaavat tulevaisuutta Mosambikissa (Ulkoministeriö 2009).
Meille suomalaisille metsät ovat aina olleet itsestäänselvyys, mutta eivät ole enää. Valtaosa Suomen metsistä on tehometsätalouden piirissä.
Lapsemme ja heidän lapsensa eivät voi elää jos meidän sukupolvelmme ei pidä huolta metsästä. Maailman metsistä. Millaisena jätämme maapallon heille?
Siemenpuu-Säätiö vaikuttaa ja tiedottaa maailman metsien tilasta niin Suomessa kuin Kaukoidässäkin.
”Metsän jäljillä -kirja vie keskelle sademetsää ja suomalaista hakkuuaukeaa. Paljon kiistelty tehometsätalous on ollut Suomessa maan tapa jo pitkään. Eikä vain Suomessa. Ympäri maailmaa teolliset puuplantaasit syrjäyttävät metsiä, ja Suomen rooli tehometsämallin levittäjänä Etelässä on suuri. Teollisuus ja jopa luonnonsuojelualueet ajavat metsäyhteisöjä ahtaalle. Moni metsästä riippuvainen yhteisö joutuu lähtemään. Entinen koti saa ympärilleen aseistetut vartijat.
Mitä on metsä? Ja kuka sen saa määritellä? Miten vaikutamme metsään ja miten se vaikuttaa meihin?”
Näitä kysymyksiä pohtii kirja Metsän jäljillä (Siemenpuu-säätiö, 2009).Voit ladata kirjan maksutta tästä.
Pyhyyden kohtaaminen – metsässä sielu lepää
Metsän myyttistä hiljaisuutta ja salojen lampien välkähtelyä voi kuulla rauhoittavana vaikkapa tässä:  Arvo Pärt: Spiegel im Spiegel. Luonnon ikuisuudessa on pyhyyttä jossa sielu lepää, kokee kuuluvansa osana kaikkeuden kokonaisuuteen.
On armas sunnuntaiaamu tää,
se muistot mielessä herättää –
nyt toiset on kirkkotiellä.
Mä etsin kirjani kontistain,
sen äitivainaalta muistoks sain –
hän on jo tallella siellä.
Nyt metsä kirkkoni olla saa,
voi täälläi palvella Jumalaa,
mun urkuni kauniit, soikaa!
Mun kirkkoni katto on korkea,
ja ystävä yksi on seurana,
joka muistavi paimenpoikaa. (Immi Hellén: Paimenpoika, 1898)
Pyhän kosketus luonnossa: johdatus kristilliseen ekoteologiaan. Toim. Pauliina Kainulainen, Kirjapaja 2007.
Pauliina Kainulainen: Missä sielu lepää. Kadonnutta pyhyyden tuntoa etsimässä. Kirjapaja 2010.
Juhani Huttunen: Päin mäntyä. Pauliina Kainulaisen haastattelu. Kirkko ja Kaupunki nro 17, 21.4.2010.
Ajattelemisen aihetta antoi Mecano.
Mohandas Gandhi: Tottelemattomuudesta. Suom. ja toim. Eila Salomaa ja Jukka Viitanen. Taifuuni.
Jean Giono: Mies joka istutti puita. (L homme qui plantait des arbres, 1953.)
Suom. Tuukka Kangasluoma, 1994. Uusi kuvitettu painos 2008.
Juhani Pietarinen: Ilon filosofia: Spinozan käsitys aktiivisesta ihmisestä. Yliopistopaino, 1993. (4. p.2001.)
Elämää metsässä. (Walden or Life in the woods, 1854.) Suom. Mikko Kilpi (1. p. 1954.) WSOY, 1990.
Kansalaistottelemattomuudesta. Toim. Outi Lauhakangas. Visio. Otava, 1986.
Kävelemisen taito. (Walking, 1862.) Suom. Markku Envall. Basam Books, 2008 (1. p.: Jack-in-the-Box, 1997).
Vaellus vuorelle ja muita esseitä. Suom. Antti Immonen. Green Spot, 2007.
Topi Linjama: Pikkunupun isäntä. Kumppani-lehti 1.6.2009.
Kategoria(t): arvot, eettisyys, ekologia, ekoteologia, evankeliumi, hengellisyys, identiteetti, ihmisoikeudet, lapset, lapsuus, luonto, musiikki, opilliset kysymykset, sielu, sielunhoito, spiritualiteetti, taide, toivo, tulevaisuus, vapaus, vastuullisuus, ystävyys
Avainsanat: Arvo Pärt, ekologia, ekoteologia, globaali etiikka, globaali vastuu, ilo, jumala-suhde, kansainvälinen avustustyö, lapset, lasten oikeudet, luonnonsuojelu, luonto, maailma, metsä, musiikki, myyttisyys, omatunto, pyhyys, rauha, sielu, sielunhoito, tulevaisuus, tulevat sukupolvet, turvallisuus, vapaus, yksilön vastuu, ympäristöetiikka, ympäristönsuojelu
25 maaliskuun, 2010 · 17:23
Onko Heikki Räisänenkin ”etninen” kristitty
Jos luterilainen kirkko ja muut kristilliset kirkot olisivat rehellisiä, ne myöntäisivät sen ilmiselvän tosiasian, että niiden opit perustuvat sopimuksenvaraisiin valikoimiin Raamatun kohtia ja tiettyinä kirkkohistoriallisina tilanteina tärkeäksi koettuja ajatuksia. Näin sanoo s yksi maailman arvostetuimmista Raamatun tuntijoista, Uuden testamentin tutkimuksen emeritusprofessori Heikki Räisänen.
Kristityllä ihmisellä on todellisuudessa täysi vapaus olla uskomatta sitä, mitä ei enää voi uskoa. Mitään ”alkuperäistä”, yhtä muuttumatonta oppia ja uskoa ei ole ollut koskaan olemassakaan, vaan heti alun pitäen kristinuskossa  esiintyi monia erilaisia tulkintoja.
Raamattua ei siksi pitäisi korottaa liian korkealle jalustalle. Kristinuskon kehitystä tutkiessaan Räisänen on todennut Raamatun eri osien pitkälle tuntemattomiksi jääneiden kirjoittajien ristiriitaiset ainekset ja kirjaan sisältyvät jopa räikeät eettiset ongelmat moraaliselta kannalta. Oman vakaumuksensa suhteen professori tunnustautuu yhtäkaikki kristityksi – kulttuurisyistä.
Vanhoillislestadiolaisuuden keskustelupalstojen vakiokysymyksiin kuuluu sen pohtiminen, onko ”jumalanvaltakunta” eli SRK-lestadiolainen herätysliike ollut muuttumaton ja onko se erehtymätön. Jumalan sanan sanotaan olevan ikuinen ja muuttumaton.  Kuinka sitten on mahdollista,  että – jopa ihmisiän lyhyydestä huolimatta – monet ovat kuitenkin panneet merkille ilmiselviä muutoksia uskon opillisissa ja käytännön uskonelämään liittyvissä asioissa?
Uskovaiset ovat aikaisempina vuosikymmeninä pitäneet syntinä valokuvaamista, polkupyörää, radiota, permanenttia, miehen partaa ja pitkiä hiuksia, naisen pukeutumista pitkiin housuihin jne. Samoin Päivämiehen vanhoista kirjoituksista on löydetty nyky-lestadiolaisille outoja syntejä, joita SRK:n puhuja ei enää nykyisin synniksi julista, kuten uudenvuoden tinan valaminen, kotivideot tai minihame. Konsertit on julistettu synniksi SRK:n johtokunnan arvovallalla.
Kun nämä muutokset otetaan esille puhujan tai kenen hyvänsä uskovan kanssa, tämä yleensä väheksyy niitä jollain tavalla merkityksettöminä pikkujuttuina. Kysymykseen ei saa vastausta, vaan vain asian sivuuttavan, vähättelevän kommentin: ”Mitä lie ollut silloin joskus jossain, lakihenkinen ylilyönti.”
Miksi kuitenkaan tämän päivän SRK-lestadiolaisuudessa synniksi leimattuja asioita ei voida samalla lailla sivuuttaa mitättöminä pikkujuttuina? Ehkäisy ja televisio eivät olekaan enää syntiä, vaan merkityksettömiä sivuseikkoja joita ei pidä korostaa… Mutta mitä tapahtuisi, jos puhuja sanoinsi tämän ääneen seuroissa?
Milloin näistä tänä päivänä syntinä pidetystä tuleekin ”merkityksetön sivuseikka” ja ”lakihenkinen ylilyönti”?
Jotkut ovat havainneet myös uskonopillisia muutoksia, sillä SRK:n virallinen dogmatiikan kollektiivi-paavi, puhujainkokous, on päättänyt, että seurakunnan auktoriteetti on samanveroinen kuin Raamattu (Valkealan puhujien ja seurakuntavanhinten kokous 2007). Puhujainkokousten asettamat kiellot ja seurakunnassa muutoin keksityt elämäntapaa koskevat ”armoneuvot” ovat nykyisin samanveroisesti velvoittavia kuin Jumalan kymmenen käskyä.
Ei ehkä tiedetä, että lestadiolaisuuden historiassa on dokumentteja, joissa nimenomaan kiistetään tällainen opetus.
Silloin ennen korostettiin, että juuri ja vain Raamattu on uskon ylin ohje eikä sen rinnalle tule asettaa mitään muuta.  Mutta ovat tulleet uudet sukupolvet, joilla ei ole enää tietoa siitä miten uskottiin ennen.
Ja onko sillä opilla lopulta niin väliäkään? Vanhoillislestadiolaisuuteen voi kuulua ateistikin.
Kristinusko oli alusta alkaen moniaineksista ja muuttuvaa
Kysymys Jumalan sanan ja uskomisen muuttumisesta on yhä ilmeisempi lestadiolaisuuden lisäksi kaikille kristityille, mutta silti halutaan kynsin hampain pitää yllä illuusiota  muuttumattomuudesta. Toivotaan ja kaivataan sitä, että olisi edes jotakin, joka ei muutu.
Heikki Räisäsen mielestä monimielisestä ja värikkäästä Raamatusta ei koskaan ole ollut uskon ylimmäksi ohjeeksi, sillä kristinusko on alusta alkaen ollut muuttuvaa.
Räisänen näyttää lehtileikettä. Siinä Espoon piispa Mikko Heikka puolustaa homoseksuaalien oikeutta kirkolliseen siunaamiseen käyttäen apunaan jakoa, jonka mukaan kristinuskoon kuuluu yhtäältä muuttumaton uskon alue ja toisaalta muuttuva etiikan alue.
Moraalisen arvioinnin tuloksena uskovainen voi jättää huomiotta Raamatun kielteisen asenteen homoseksuaalisuuteen, inhimillisyyden tähden. Uskova voi jatkaa uskovana elämistään vaikka ei itse asetukaan Raamatun kannalle tässä asiassa. Heikan mukaan käsitys homoseksuaalisuudesta kuuluu muuttuvan etiikan alaan ja siksi kirkko voi muuttaa suhtautumisensa myönteiseksi homoseksuaaleja kohtaan.
Oma kinastelunsa aihe tietysti on, kumpaan alaan seksuaalietiikka kokonaisuudessaan ylipäätään kuuluu, muuttumattoman uskon ryhmään vai muuttuvaan etiikan alueeseen.
Heikki Räisänen kuitenkin kyseenalaistaa täysin Heikan jaon jo peruslähtökohdiltaan.
– Ratkaisevan eron tekeminen muuttumattoman uskon ja muuttuvan etiikan välillä on kyseenalaista siksi,  että sen mukaan todella olisi olemassa jokin ”muuttumaton usko”, johon ei voisi kajota. Sellaista aluetta ei kuitenkaan ole olemassa. Kirkon usko on nimittäin ollut yhtä lailla jatkuvasti muuttuvaa kuin kirkon etiikkakin, alusta alkaen, Räisänen sanoo.
– Samat 300-luvun teologit ovat muotoilleet sekä uskon että etiikan. Seksuaali- ja avioliittoetiikassa he todellakin olivat aikamoisia askeetteja. Jos emme usko nykyisin heitä enää seksuaalietiikassa, miksi uskoisimme heidän erehtymättömyyttään uskon totuuksissakaan yhtään sen enempää?
Räisänen on julkaissut kirjan The Rise of Christian Beliefs (Kristillisten uskomusten synty; Fortress Press, 2009), joka käsittelee juuri kristillisten oppien muuttuvaisuutta. Sen aikajana ulottuu Jeesusta edeltävästä tilanteesta 200-luvun alkuun. Joidenkin yksityiskohtien osalta tarkastellaan myöhempääkin uskomusten kehitystä.
– Mitään yhtä muuttumatonta uskoa ei ole ollut koskaan olemassa, vaan heti alun pitäen esiintyi erilaisia tulkintoja siitä mitä uskominen oikeastaan on ja mihin on uskottava, Räisänen sanoo.
Yhtä ainoaa oppia ei alkuaankaan ole ollut olemassa
Heikki Räisänen toivoo, että kirkko ottaisi vakavasti raamatuntutkimuksen tulokset.
– Varhaiskristillinen ajattelu oli hyvin moninaista. Uskon värikäs kirjo on nykyisin monelle ongelma, mutta toisaalta monelle myös hyvin vapauttavaa tietoa. Jos meitä kristittyjä on nykyään moneksi, niin jo alussakin vallitsi opin ymmärryksessä värikäs monimuotoisuus.
Uusi testamentti ja sen ohessa kirkon opit eivät syntyneet hetkessä. Ne muotoutuivat keskenään erilaisista ja ristiriitaisistakin tulkinnoista historian mittaan. Kaikki alkoi siitä, kun Jeesus Nasaretilainen alkoi Johannes Kastajan jälkeen julistaa pian tulevaa Jumalan valtakuntaa.
Oppi muotoutui monivaiheisessa inhimillisessä prosessissa, jossa valittiin, hylättiin ja yhdistettiin kilpailevia näkemyksiä.
Jeesuksen seuraajat, varhaiset kristityt, odottivat suurta käännettä, Messiaan saapumista. Tämän uskottiin tapahtuvat heidän omana elinaikanaan. Niin odotti myös Paavali, jonka kirjeet ovat Uuden testamentin vanhimpia osia.
Asiat eivät kuitenkaan menneet niin kuin oli saarnattu: Jumalan valtakuntaa ei tullut maan päälle, ei myöskään tuhatvuotista valtakuntaa eikä maailmanloppua. Sen sijaan syntyi yhä uusia ja uusia kristittyjen ryhmiä, joilla oli erilaisia kysymyksiä ja vastauksia omasta uskostaan ja Jeesuksen merkityksestä.
Oppi ei tullut valmiina, sitä ei ollut missään olemassa. Se muotoutui prosessissa, jossa valittiin, hylättiin ja yhdistettiin kilpailevia näkemyksiä. Ristiriitaisuuksia ratkottiin myös kompromisseilla, joista osa nyt muistetaan ”luovuttamattomina uskon totuuksina”. Osa niistä on mieluiten haluttu unohtaa historian yöhön.
Tämä varioiminen on siitä saakka jatkunut ja jatkuu edelleen. Lestadiolaisuus on yksi kristinuskon muunnelma siinä kuin jehovalaisuus, helluntailaisuus tai katolisen tai ev.-lut. kirkon oppikin.
Risto Leppäsen tuore väitöskirja vahvistaa tämän varioimisen käytännössä jatkuvan edelleen, myös esimerkiksi em. liikkeiden sisällä. Luterilaisen kirkkomme papeilla on erilaisia raamattunäkemyksiä, joiden pohjalta he itse Raamattua lukevat ja tekevät valintoja  tärkeiden ja vähemmän merkityksellisten ajatusten välillä.
Jeesuksen ristiriitaisuudet, hatara kolminaisuusoppi ja hämärä oppi ihmisen ylösnousemuksesta
Raamatuntutkimus on joutunut kyseenalaistamaan uskontunnustuksen keskeisimmätkin asiat, kuten kolminaisuusopin ja ylösnousemusopin.  – Kirkko on maalannut itsensä nurkkaan väittäessään, että kaikki perustuu Raamattuun, Heikki Räisänen arvelee.
– Kirkon opin kannalta yksi vaikeimpia kysymyksiä on se, miten Jeesus nähdään. Olen provosoivasti otsikoinut yhden kirjani luvun ”Tosi jumala vai tosi ihminen”, enkä edelleenkään ymmärrä, miten jumaluus ja ihmisyys voidaan konkreettisesti sovittaa yhteen. Jeesus on toisissa lähteissä hyvin inhimillinen ja toisissa, esimerkiksi Johanneksen evankeliumissa, hyvin jumalallinen hahmo.
– Myös kolminaisuusopilla, jonka mukaan Jumalassa on kolme erottamatonta persoonaa – Isä, Poika ja Pyhä Henki – on hyvin hatarat raamatulliset juuret. Itse ongelma, jota opilla yritetään ratkaista, nousee kyllä Raamatusta. Myös pelastuskäsityksiä on monenlaisia. Luterilaisille tutuin, jossa Jeesuksen ristinkuolema nähdään syntien sovituksena, on Raamatussa vain yksi monien joukossa.
Myös ylösnousemusoppi on sekava rakennelma. Apostolisessa uskontunnustuksessa esimerkiksi usko ruumiin – alkutekstissä sananmukaisesti lihan  – ylösnousemukseen on vaikeasti omaksuttava kohta. Kirjassaan Räisänen osoittaa, miten mutkikas oppisikermä liittyy yritykseen muokata yhtenäinen oppi ruumiin ylösnousemuksesta, sielun kuolemattomuudesta, viimeisestä tuomiosta ja taivaasta.
Mitä jää jäljelle kristinuskosta, jos hylkäämme keskeisimmät opit?
–Tilanne ei parane oppeja uudelleen määrittelemällä. En usko uusiin uskontunnustuksiin. Opit pitäisi nähdä olevan parhaimmillaankin vain likiarvoja. Ne ovat yrityksiä tulkita joitakin perustavia inhimillisiä kokemuksia.
–Jos luterilainen kirkko ja muut kristilliset kirkot olisivat rehellisiä, ne myöntäisivät sen ilmiselvän tosiasian, että niiden opit perustuvat sopimuksenvaraisiin valikoimiin Raamatun kohtia ja tiettyinä kirkkohistoriallisina tilanteina tärkeäksi koettuja ajatuksia.
Luterilainen Katekismus väittää ilmaisevansa suppeasti Raamatun keskeisen sisällön. Tämä ei raamatuntutkijan mielestä pidä paikkansa. Korrektimpaa olisi sanoa, että se esittää luterilaisen uskontulkinnan Raamatulla höystettynä.
Samasta Raamatusta voitaisiin johtaa yhtä perustellusti toisenlainenkin kristinuskon muoto. Ja näin onkin tapahtunut. Esimerkiksi SRK-vanhoillislestadiolaisuus, vaikka toimiikin Suomen luterilaisen kirkon sisällä, on ottanut oppiinsa paljon vasta 1900-luvulla keksittyjä tulkintoja. On tunnettua, että moni niistä kytkeytyy asenteiltaan katolisen kirkon dogmatiikkaan, selvimmin SRK-lestadiolaisuuden käsitys Jumalan sanasta jatkuvana  ilmoituksena.
Vääryyksien ja syrjinnän juuret jo Raamatussa
Raamatussa on paljon oppeja, joita nykyihminen ei voi kuin tuomita moraalisesti epäoikeudenmukaisiksi, vääriksi ja epäeettisiksi. Myös Raamatun moraalinen kritiikki kuuluu nykyaikaiseen raamatuntutkimukseen. Kritiikin kohteena voi olla vaikkapa Vanhan testamentin Jumalan raakuus ja epäoikeudenmukaisuus muita kansoja kohtaan. Myös Raamatun käytön historia voi olla kritiikin kohteena.
– Raamatulla puolustetut historian vääryydet eivät aina ole perustuneet ”väärään tulkintaan” – päinvastoin, Raamattua on ehkä luettu aivan oikein. Joidenkin vääryyksien, kuten juutalaisvastaisuuden, juuret ovat jo Raamatussa itsessään, Räisänen sanoo.
Samoin esimerkiksi helvetti on kirkon uskon kannalta vaikea asia, jonka väkevimmin esittää juuri Jeesus. Moni uskova haluaisi mieluiten muistaa hänet vain rakkauden sanomasta.
– Helvetti-opille löytyy paljon raamatullista perustaa, mutta silti kirkko on käytännössä luopunut sen julistamisesta – myöntämättä kuitenkaan sivuuttavansa kaikessa hiljaisuudessa Raamatun näkemyksen. Ev.-lut. kirkkomme papeista 69% uskoo helvetin olemassaoloon, siis 31% kyseenalaistaa helvetintuomion.
Räisäselle itselleen helvettiopin vakavin eettinen ongelma on rangaistuksen järjetön epäsuhta rikkeeseen nähden. Rangaistuksen ajatus itsessään ei ole epämoraalinen, mutta on pakko kysyä, miten Jumala voi määrätä ihmiselle rangaistukseksi ikuisen piinan? Etenkin kun luterilaisen armo-opin mukaan ihmisen kyky valita pelastuksen ja helvetin välillä on jokseenkin olematon? Kaikkihan on Jumalan kädessä…
Räisänen ei ole ensimmäinen kristitty helvettiopin kriitikko. Ikuisen rangaistuksen kyseenalaistivat jo esimerkiksi 100-luvulla jaa. eläneet arvostetut teologit Origenes ja Kleemens Aleksandrialainen. Heidän kritiikkinsä lähtökohta oli moraalinen: Jumala ei voi syyllistyä kostamiseen.
Kuitenkin esimerkiksi Matteuksen evankeliumi tulvii seurakunnalle osoitettuja uhkauksia helvetin katkusta, itkusta ja hammasten kiristyksestä.
Helvetin epäileminen merkitsee siis sekä kirkon uskon että Jeesuksen opetusten kritisoimista. Mutta Räisänen pitää tätä kritiikkiä moraalisesti välttämättömänä, sillä rangaistuksen ikuisuus tuo rikoksen ja rangaistuksen välille räikeän epäsuhdan.
Kyse ei ole oikeudenmukaisesta tuomiosta vaan sadistisesta kostosta.
Entä sitten se kirkon asenne homoseksuaalisuuteen?
Räisäsen mielestä olisi paikallaan sanoa suoraan, että Raamattu suhtautuu selkeän kielteisesti homoseksuaalisuuteen. Moraalisen kritiikin pohjalta kristityn on vain todettava, että homoseksuaalisuuteen suhtautumisen kysymyksiä ei ratkaista Raamatun ilmaiseman asenteen pohjalta, vaan Raamatun kielteinen käsitys ohitetaan tässä, inhimillisyyden tähden.
Räisänen arvelee, että Paavali tuskin olisi suhtautunut ymmärtäväisemmin homoseksuaalisuuteen, vaikka hänelle olisi esitetty nykyaikainen malli vastuullisesta homoseksuaalisesta rakkaussuhteesta.
Tässä asiassa yksinkertaisesti nykyajan tietämys ja valistunut etiikka on ajanut Raamatun käsitysten ohi. Räisänen asettuu ongelman ratkaisemisessa selvästi toisenlaisen logiikan ja argumentaaation kannalle kuin toinen suomalainen, niinikään kansainvälisesti arvostettu Raamatun tutkija, professori Martti Nissinen.
”Etniset” kristityt – elää kristittynä kulttuurisyistä
Oman vakaumuksensa suhteen Heikki Räisänen tunnustautuu ”etniseksi” kristityksi. Hän haluaa olla edelleen kirkon jäsen kulttuurisyistä. Siis samaan tapaan kuin monet lestadiolaiset tänä päivänä tunnustautuvat etnisiksi lestadiolaisiksi.
Tällaiset ihmiset elävät lestadiolaisuuden arvomaailmassa kulttuurisyistä, vaikka eivät varsinaisesti pidä totena lestadiolaisuuden oppeja. Se mitä seuroissa sisällöllisesti saarnataan, saattaa olla heille koko lailla yhdentekevää.
Silti monet heistä haluavat ehdottomasti tulla luetuksi ”sisälle” eli ”uskovaisiksi”.
Kun on lapsesta asti tullut kasvatetuksi vanhoillislestadiolaiseksi ja on tämän tradition tuote, miten sitä muutakaan osaisi olla?
Heikki Räisänen haluaa kutsua itsensä kaltaisten kriittisten epäilijöiden kasvavaa joukkoa kulttuurikristityiksi. Heillä ei ole muuta ohjelmajulistusta kuin ajattelun, epäilemisen ja uskon vapaus ja oikeus pitää itseään silti kristittynä. Tässä yhteydessä on usein käytetty myös termiä tapakristitty.
Professori Räisänen pysyttelee kristittynä, ”koska ei muutakaan voisi olla”.
– Kulttuurikristittynä tiedostan olevani kristillisen kulttuurin tuote. Se on osa identiteettiäni. Suhtaudun kristinuskoon myönteisesti, vaikka en uskokaan moniin sen sisältämiin asioihin.
Raamattuun pitäisi suhtautua kuin aikuistunut lapsi vanhempiinsa
Mutta miksi sitten olla enää kristitty?
– Miksi kannattaa olla suomalainen? Mitä muutakaan voisin olla? En usko juuri mihinkään kristinuskon oppeihin, mutta olen tämän tradition tuote. Olen enemmän kristitty kuin muslimi, juutalainen tai ateisti. Merkitystään menettää eniten uskonnon teoreettinen ylärakenne, jolla ei loppujen lopuksi ole paljon merkitystä kuin pienelle eliitille.
– Suhteemme Raamattuun voisi olla samanlainen kuin aikuistuneen lapsen suhde äitiinsä tai isäänsä: meidän ei tarvitse ’uskoa’ sitä, mutta saamme oppia siitä ja kiitollisina kunnioittaa ja rakastaa sitä tietäen, että ilman sitä emme olisi siinä missä olemme.
Jotakin tällaisesta suhtautumistavasta voi tunnistaa Ulla Puukon kirjoituksesta, jossa hän kuvaa suhdettaan oman lapsuutensa lestadiolaisuuteen (Kotimaa 25.3.2010).
Heikki Räisänen kertoo, että häneltä on murentunut usko sellaiseen Jumalaan, mitä Raamattu kuvaa, jossa olennaisena juonteena on historian tapahtuvissa toimiva ikään kuin henkilö, joka johtaa historian kulkua ja on samalla kaikkivaltias ja rakastava.
Raamattu on Räisäselle ennen kaikkea inhimillisen kokemuksen kirja, ei sen pyhempi eikä normatiivisempi kuin mikään muukaan.
Arkisesta käytännön kristillisyydestä kulttuurikristityn uskonnollisuus ei paljon poikkea. Tärkeitä asioita ovat edelleen armo, rakkaus ja oikeudenmukaisuus.
Heikki Räisänen on teologian tohtori, joka toimi vuosina 1975–2006 Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan Uuden testamentin eksegetiikan professorina. Lisäksi hän on toiminut 10 vuotta Suomen Akatemian tutkijaprofessorina ja viisivuotiskauden akatemiaprofessorina. Räisäsen johtama Helsingin yliopiston ja Åbo Akademin eksegeeteistä koostuva tutkimusryhmä on valittu yhdeksi Suomen Akatemian huippuyksiköistä. Tutkimusprojektin aiheena on varhaisen juutalaisen ja kristillisen ideologian muotoutuminen.
Räisänen on yksi kansainvälisesti arvostetuimmista suomalaisista Uuden testamentin tutkijoista. Hän on toiminut vierailevana tutkijana Harvardissa, Cambridgessä ja Tübingenissä, hän on Edinburghin yliopiston ja Uppsalan yliopiston kunniatohtori. (Wikipedia.)
Aleksanteri: Ihan mukava kesäjuhlafiilis
Juhani Huttunen: Raamatulla päähän. Kirkko ja Kaupunki 20.9.2010.
R. K.: Martti Nissinen: On väärin käyttää Raamattua samasukupuolisten parisuhteiden ja heidän perheidensä tuomitsemisessa
R. K.: Risto Leppänen ja Martti Nissinen: Raamattunäkemykset ja homoseksuaalisuus
Risto Leppänen: Pappi ja Raamattu: Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappien suhde Raamattuun. Helsinki: Helsingin yliopisto 2010.
Tuukka Matilainen: Ristiriitojen Raamattu. Iltalehti 18.10.2010.
Tuomas: En halua taivaaseen
Vanhoillislestadiolainen ateisti: Jumalan terve!
Topi Linjaman analyysi: SRK vahvisti laulukirjauudistuksessa seurakunnan auktoriteettia
SRK:n johtokunta: Television hankinta ja konsertissa käyminen on synti
Seurakuntaoppi, lyhyt oppimäärä torailun ja erehtymättömyyden historiaa
Ulla Puukko: Lestadiolaisuus on muuttumassa
Simo Alastalo: Liki puolet juutalaisista maallistuneita Israelissa. Kotimaa 13.9.2010.
Jaakko Heinimäki: Professori esittää moraalisia vaatimuksia Jumalalle. Helsingin Sanomat 4.11.2006.
Kari Kuula: Kirkon täytyy palata peruskysymyksiin, professori Heikki Räisänen muistuttaa. Savon Sanomat 2004.
Timo Saarinen: Kristityn vapaudesta. Kirkko ja Kaupunki 8.1.2010.
Heikki Räisänen tuntee munaskuitaan myöten ”rosoisen Raamatun”  Kirkko ja Kaupunki 10.10.2006.
Viiden veljen sisko: Ihmistä ei saa kutistaa
Heikki Räisäsen suomenkielisiä teoksia:
Koraani ja Raamattu. Helsinki: Gaudeamus, 1986.
Miten ymmärrän Raamattua oikein. Historiallisen ja epähistoriallisen raamatunselityksen vertailu. Kirjapaja 1981.
Raamattunäkemystä etsimässä . Gaudeamus 1984.
Raamattutieto. Otava, 1978 (6. painos 1997) (Yhdessä Esko Saarisen kanssa.)
Rosoinen Raamattu.  WSOY 2006
Tuhat ja yksi tulkintaa: Luova näkökulma Raamattuun. Helsinki: Yliopistopaino 1989.
Uuteen uskoon:  kristinuskon itsekritiikistä uskontojen vuoropuheluun. Kirjapaja 1993.
Kategoria(t): eettisyys, elämäntapa, epäily, erehtymättömyys, eroaminen uskosta, etniset vanhoillislestadiolaiset, hengellisyys, historia, iankaikkinen elämä, identiteetti, kaksinaismoralismi, kirkko, kontrollointi, kristinoppi, normit, omatunto, opilliset kysymykset, pelastus, Raamattu, Raamatun tulkinta, retoriikka, sielu, sukupuolijärjestelmä, suvaitsevaisuus, syrjintä, taivas, tasa-arvo, tieto, tuomitseminen, tutkimus, uskon perusteet, uskontokritiikki, väkivalta
Avainsanat: epäily, etniset lestadiolaiset, etniset vanhoillislestadiolaiset, evankelis-luterilainen kirkko, evankelis-luterilainen oppi, Heikki Räisänen, helvetti, homoseksuaalit, iankaikkinen elämä, identiteetti, Jeesus, Jumala, jumalakäsitys, Jumalan sana, kadotus, kolminaisuusoppi, kristinoppi, kritiikki, kulttuurikristityt, kuolemanjälkeinen elämä, kyseenalaistaminen, luterilaisuus, muutos, opilliset kysymykset, Raamattu, Raamatun lukeminen, Raamatun tulkinta, raamatuntutkimus, seksuaalisuus, seksuaalivähemmistöt, taivas, uskontokritiikki, uskontunnustus, Uusi testamentti, ylösnousemus
Kävijätilasto: Polulla 29.3.2009 alkaen
3 544 021 lukukertaa
Tilaa blogi - saat sähköpostiisi ilmoituksen uusista postauksista. Kirjoita sähköpostiosoitteesi laatikkoon ja paina nappia:
Liity 217 muun seuraajan joukkoon
Voit tarjota tekstisi julkaistavaksi ja lähettää palautetta
verkostovl(miuku)luukku.com. Voit kommentoida myös artikkelin jälkeen kommenttitilassa.
Kysymys kuuliaisuudesta ja omastatunnosta
I was brainwashed into raging Laestadian beliefs
Hanna Pylväinen, etninen lestadiolainen New Yorkissa
Nuoret jättävät vanhoillislestadiolaisuuden - suuri syntyvyys ei kasvata jäsenmäärää
Vanhemmilleni olen kuin kuollut - vanhoillislestadiolainen homo toivoo keskustelua liikkeen sisälle
Eetu: "Sinä olet luonut minut sisintäni myöten"
Minä irtosin, mutta se ei irtoa minusta
Äitini kohtalo lapsen silmin
Verkosto: SRK:n pääsihteeri Tuomas Hänni…
Jarno: SRK:n pääsihteeri Tuomas Hänni…
Still: Entä jos vanhoillislestadiolai…
Historian opetuksia: Anteeksipyyntö 2010 – historia…
Tosi on: Jorma Hentilä: Tässä uskossa p…
Henri68: Kun on turva laumassa, turvass…
Nimetön_376: Kun on turva laumassa, turvass…
Nimetön 375: Meikkaamiskielto on vl-naisen…
Lapinpöllö: Wanted: Paavali rauhanyhdistyk…
bombauna: Mikko Salmi: Vanhoillislestadi…
bombauna: Meikkaamiskielto on vl-naisen…
SiioninEeva: Muslimit ja lestadiolaiset, ku…
bombauna: Minusta tuli ateisti
Entä jos vanhoillislestadiolaisuuden opit eivät olekaan totta?
Arvet minussa – Outin tarina
Aina särkymiseen saakka, vihjasi arkkipiispa sanojaan varoen
Arman ja nerokkaasti koodattu saippuapala
SRK:n rippikoulussa vahvistui oma tie
ban of birth control (90)
ban of television (23)
concept of sin (34)
get rid of (13)
Kirkko ja kaupunki (9)
Lars Levi Laestadius (4)
O. H. Jussila (1)
puhujien ja seurakuntavanhinten kokous (40)
Löydä Polulta Valitse kuukausi heinäkuu 2019  (1) toukokuu 2018  (1) heinäkuu 2017  (1) toukokuu 2017  (1) huhtikuu 2017  (1) tammikuu 2017  (1) lokakuu 2016  (2) syyskuu 2016  (2) elokuu 2016  (6) heinäkuu 2016  (2) kesäkuu 2016  (1) toukokuu 2016  (3) huhtikuu 2016  (4) tammikuu 2016  (1) joulukuu 2015  (3) marraskuu 2015  (3) lokakuu 2015  (5) syyskuu 2015  (3) elokuu 2015  (2) heinäkuu 2015  (3) kesäkuu 2015  (3) toukokuu 2015  (2) huhtikuu 2015  (3) maaliskuu 2015  (3) helmikuu 2015  (2) tammikuu 2015  (2) joulukuu 2014  (2) marraskuu 2014  (3) lokakuu 2014  (8) syyskuu 2014  (6) elokuu 2014  (7) heinäkuu 2014  (4) kesäkuu 2014  (5) toukokuu 2014  (5) huhtikuu 2014  (8) maaliskuu 2014  (9) helmikuu 2014  (7) tammikuu 2014  (6) joulukuu 2013  (10) marraskuu 2013  (10) lokakuu 2013  (10) syyskuu 2013  (2) elokuu 2013  (7) heinäkuu 2013  (8) toukokuu 2013  (7) huhtikuu 2013  (7) maaliskuu 2013  (6) helmikuu 2013  (4) tammikuu 2013  (9) joulukuu 2012  (5) marraskuu 2012  (4) lokakuu 2012  (7) syyskuu 2012  (5) elokuu 2012  (8) heinäkuu 2012  (7) kesäkuu 2012  (9) toukokuu 2012  (13) huhtikuu 2012  (11) maaliskuu 2012  (9) helmikuu 2012  (6) tammikuu 2012  (9) joulukuu 2011  (6) marraskuu 2011  (5) lokakuu 2011  (16) syyskuu 2011  (15) elokuu 2011  (9) heinäkuu 2011  (11) kesäkuu 2011  (2) toukokuu 2011  (9) huhtikuu 2011  (11) maaliskuu 2011  (8) helmikuu 2011  (4) tammikuu 2011  (8) joulukuu 2010  (3) marraskuu 2010  (4) lokakuu 2010  (13) syyskuu 2010  (6) elokuu 2010  (10) heinäkuu 2010  (6) kesäkuu 2010  (9) toukokuu 2010  (12) huhtikuu 2010  (13) maaliskuu 2010  (16) helmikuu 2010  (13) tammikuu 2010  (24) joulukuu 2009  (9) marraskuu 2009  (12) lokakuu 2009  (23) syyskuu 2009  (21) elokuu 2009  (5) heinäkuu 2009  (13) kesäkuu 2009  (2) toukokuu 2009  (13) huhtikuu 2009  (18) maaliskuu 2009  (8)
Areiopagi: artikkeleita luonnontieteen, filosofian ja teologian leikkauspisteistä
Elämää vl-yhteisön kahleissa: tytöt Pohjanmaalta kirjoittavat
Free in Truth – ex-LCCer's blog
Kaksi maailmaa: 16-vuotiaan Miss H:n blogi
Kun vääryys (valheet) saa vallan
Lähdin. Saanko elää omaa elämääni?
Learning to live free – Life as a former laestadian
Miljoona ja yksi ajatusta
Nyt vapaa olen: ex-vanhoillislestadiolaisen kertomuksia ja kokemuksia liikkeestä irtaantumisesta sekä uuden elämän rakentamisesta
OHO! Siioni: huumorilla vanhoillislestadiolaisesta elämäntapaliikkeestä
Postilloja: ääniä vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen keskeltä
Teuvo Moisa, Uusi Suomi
Vuokko Ilola: Blogisti, Kotimaa24
Mistä puhumme kun puhumme…
ahdistava yhteisö alistaminen avioliitto ehkäisykiellon perustelut ehkäisykielto elämäntapanormit erehtymättömyys erehtymätön yhteisö eristäminen eroaminen uskosta evankelis-luterilainen kirkko hengellinen väkivalta hoitokokoukset hyväksikäyttö identiteetti ihmisoikeudet ihmissuhteet insesti irrottautuminen yhteisöstä kasvatus kiellot kirkko kiusaaminen kontrollointi kristinoppi kyseenalaistaminen lapsen asema lapset lasten seksuaalinen hyväksikäyttö lastensuojelu lestadiolaisuus lisääntyminen luterilaisuus manipulointi mielenterveys naisen asema naispappeus normit nuoret Olavi Voittonen omakohtainen usko omatunto opilliset kysymykset painostaminen painostus parisuhde pedofilia perhe puhujat rauhanyhdistys salailu sananjulistajat seksuaalinen väkivalta seurakuntaoppi sosiaalinen eristäminen SRK:n johtokunta SRK ry. suurperhe synnit syrjintä tasa-arvo tutkimus uhkailu ulossulkeminen uskon jättäminen vallankäyttö valta vanhemmuus vanhoillislestadiolaiset papit vanhoillislestadiolaisuus vastuullisuus vl-yhteisö väkivalta yhteisöllisyys yksilön vastuu
Copyright Omat Polut Network© / Lainattaessa lähde mainittava.
Tämä blogi on lisensoitu.
Omat Polut jonka tekijä on "Omat Polut Network" on lisensoitu Creative Commons 1.0 Suomi lisenssillä.
Tekstit ovat vapaasti lainattavissa, kun lähde mainitaan. Kaupallinen käyttö kielletty.
Omat polut © – etnisten vanhoillislestadiolaisten kertomuksia ja kokemuksia · Vanhoillislestadiolaisuudesta sisältä ja ulkoa – yhteisöblogi
Pidä blogia WordPress.comissa. tekijä WordPress.com.
Omat polut © – etnisten vanhoillislestadiolaisten kertomuksia ja kokemuksia
Privacy & Cookies: This site uses cookies. By continuing to use this website, you agree to their use.
To find out more, including how to control cookies, see here: Cookie Policy
Omat polut © - etnisten vanhoillislestadiolaisten kertomuksia ja kokemuksia
Liity 217 muun seuraajan joukkoon
Already have a WordPress.com account? Log in now.
Omat polut © - etnisten vanhoillislestadiolaisten kertomuksia ja kokemuksia
%d bloggaajaa tykkää tästä: