fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi da fi fi et fi fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi fi et fi fi fi pt fi fi fi fi fi fi fi fi et fi fi fi fi fi fi fi et fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi cs fi en fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi it fi fi es fi fi fi fi es fi pt fi fi ml fi fi fi fi fi fr fi fi fi es fi et fi fi pt fi fi fr fi pt fi fi fi et fi fi en fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi nl fi fi fi fi fi fi fi sl fi es fi ca fi fi fi et fi fi fi fi sv fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi
Pientilan Ukon plöki - tarinoita vanhojen rakennusten ja eläinten keskeltä.: Heinätöitä ja rehuhommia
Tämä on hieman elämäntapaintiaanin kolmikymppisen pientilallisen eläin,- maaseutu,- ja perinnerakentamispainotteinen "plöki", jossa paasaan ehdottomia totuuksia asiasta kuin asiasta. Suuressa osassa blogin sisältöä on omien hajatelmieni ohessa toki myös opintoni maatalouden- ja eläintenhoidon parissa, työskentelyni maatalouslomittajana ja muun lisäksi vielä, ehkä suurimmassa osassa, perinnerakentaminen täällä omalla tilallani.
Kaippaakkos sää lisätiatoo? Täs o linkki!!
Kuva Pientilalta joko vuodelta 1934, tai 1935
Meillähän on ammuja. Nehän syö heinää. Joten, teimme heinää!
Pientilalla on melko vähän omaa peltoa. Se riittää osittain yhden kuivaheinäsadon tuottamiseen, jonka jälkeen pellot jäävät laitumeksi. Säilörehua ei korjata lainkaan näiltä pelloilta. tähän asti olen ostanut paaleissa rehua jostain muualta, raahannut sitä Nivan perässä jopa 60 kilometrin päästä. No, sehän ei ehkö ole järin viksua...
Tänä vuonna asia kääntyi. Tein elokuulla säilöheinää noin 4 hehtaarin alalta ja paaleja tuli 38 kappaletta. Se on paljon, sillä laskennallinen tarve on noin 16 paalia. Tiijä sitte, mitä tuolla lopulla tekee? Pitänneekö ostaa lisää lehmiä? :D
Heinääkin teimme Punasaapaisen Naisen kanssa muutamallakin tavalla. Irtoheinää kuitenkin, koska meillä ei ole paalaajaa. Heinäkuulla oli tasan 4 heinäpoutapäivää ja jokaisen tarvitsimme saadaksemme kuivaa heinää. Niitin sormipalkkikoneella kotopellot, jonka jälkeen karhotin ja pöyhin niitä ketjuharavalla monta kertaa, jotta ne kuivuisivat. Korkea karhohan kuivattaa heinän parhaiten, ei niinkään maassa makuuttaminen. Kuivuttuaan ne kuljetettiin perivenäläiseen tapaan Lada Niva- maastoautolla, jonka perään oli laitettu vanha traktorin jousittamaton puulaitakärry. Siihen mätkimme heinät suoraan karholta heinähangoilla, sitten ajoimme ne Nivalla ladolle, taas heinähangolla latoon ja suolaa päälle. Poutia tänä suvena oli heikosti, kun saimme viimeisen kuorman latoon, alkoi jo sataa.
Niittoa sormipalkkiniittokoneella ja Ford nelitonnisella.
Isäntä itte ja Nivan heinäkuorma.
Täyttä alkas olee, vaikka eipä oo enempiä heiniä pellolakaa.
Teimme myös viikatteella kaadettua heinää elokuun alun poutajaksolla. Ne heinät eivät mitään konetta nähneet, koska ne haravoitiin käsin heinäharavalla, kuivatettiin seipäällä ja kärrättiin latoon kottareilla- kokonainen seiväs kerrallaan.
Mettämoision heinäseipäät. Muistattehan raivaamani Mettämoision?
Sen, joka esiintyy vaikkapa Korvenraivaaja- plökkäyksessä.
Säilöheinää tein tosiaan paljon. Ostin kesällä uuden niittokoneenkin, tietämättömänä siitä, että sellaista tarvitsen jo tänä kesänä- ehkö jokin etiänen, kenties? Tällä kertaa hankin lieriöniittokoneen. Tympiinnyin totaalisesti sormipalkkikoneen konstailuihin- se kun tukkeutuu hyvässä viljelynurmessa eikä työ suju. Lieriökone ei tukkeudu!
Zetor 7045 ja Argow- lieriöniittokone tositoimissa.
Apila-heinä seosnurmea. Karhotettuna. Paljon. Tämön hyvää ammuille!
Rakkorilla sitten pitkät illat vielä töiden jälkeenkin niittelin peltoja ja haravoin ja karhotin niitä. Melko raskasta hommaa, kun ensin käy kahdesti töissä jonkun muun navetalla ja päivätauon ja illan aikana koittaa sitten tehdä vielä omat heinät siinä ohessa. No, niinhän sitä sanottiin jo torppariaikaan, että "kuu on torpparin aurinko". Todellakin, yhdyn tähän sanontaan , olen samaa mieltä. Palkkatyö haittaa harrastuksia...
Paalaajaksi jouduin ottamaan urakoitsijan, paalaajaa kun ei itsellä ole, eikä kai tulekaan. Urakoitsija sitten tuli illalla kymmenen aikaan niitä paalaamaan, koska -kappas kummaa- seuraavalle päivälle oli luvattu sadetta. Urakoitsija saikin kaikki heinät paalattua ennen sadetta, huh, onneksi.
Tässä mukana neljä Punasaapaisen Naisen juontamaa, ohjaamaa ja kuvaamaa dokumenttia heinänteosta kesältä 2017. Antoisaa elokuvailtaa!
Lähettänyt pientilan ukko klo maanantaina, syyskuuta 11, 2017
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Tunnisteet: Ford 4000, heinätyöt, Lada Niva, videopostaus, viljelykset ja viljelykasvit, Zetor
Anonyymi11. syyskuuta 2017 klo 20.51
olen seurannut plökii ja todella ihastunut ihmisen kädentaitoihin ja vanhan tilan pelastukseen se on kansallinen teko ja ihan omatoimisesti on tehty. On kiva kun tulee joskus päivityksiä nämä on todella mielenkiintoisia ja kun on taitoa käsissä syntyy hienoa jälkeä. Mukavaa kun mukana on punasaappainen.
pientilan ukko12. syyskuuta 2017 klo 8.40
No sehän on kiva, jos tästä plökistä jollekin on jotain iloakin ollut!
Viime aikoina kirjoitustahti on heikentynyut, vaan ei loppunut. Kyllä näitä plökkäyksiä tulee toisinaan, kunhan vaan ehtii kirjoitella. :)
Anonyymi11. syyskuuta 2017 klo 20.58
Upeaa kun vanha tila sai pelastajan ja vielä tosi taitavan tästä seuraa vain hyvää. Olen seurannut plökiä ja siitä tulee hyvälle mielelle kun on vielä nuorilla taitoa. Kiitos tästä ja mukavaa kun siellä on punasaappainen. Seuraan teitä ja tästä voi oppia vanhan korjausta.
pientilan ukko12. syyskuuta 2017 klo 8.40
Kiitos kiitoksista ja kiitos kiittäjälle plökin seuraamisesta!
Anonyymi12. syyskuuta 2017 klo 7.08
pientilan ukko12. syyskuuta 2017 klo 8.41
Juu nii o! Ei moitteen sanaa. :)
kanapaimenkin15. syyskuuta 2017 klo 21.54
pientilan ukko16. syyskuuta 2017 klo 11.01
Juu niihää se pittääki!
Anonyymi20. syyskuuta 2017 klo 12.38
Säilörehu on kyllä jokseenkin merkittävä rehuna jos lehmiä meinaa oikein lypsättää (eri asia mitä sillä kaikella maidolla tekee...), erään pientilan kanssa mietittiin mitä tehdään kun heidän 3 SK lehmää ei saa syötyä paalia tarpeeksi äkkiä ennen kun menee huonoksi... AIV-torni heillä on mutta yritykset tehdä rehua siellä epäonnistuneet niin karvaasti etteivät enää halua siinä kokeilla.
Tuumittiin jos tekisi kapean auman pihapiiriin kahden maavallin väliin jossa sen saisi survottua traktorilla hyvin. Ja ottorintama talikolla kottikärryyn ei ole kovin leveä joten eläimet ehtisi syödä. Niittosilppureita saanee jo pilkkahintaan ja joku kärri täytys sitten olla siinä lisäksi. Samalla tilalla mietittiin myös sellaisia rehuja kun naattinauris ja rehukaali joka jälkimmäinen hyvin lypsättävä ja lähes jouluun saakka ulkona viihtyvä rehukasvi jota tarpeen mukaan niitetään.
Mutta kyllä ne maitoa antaa ja terveenä pysyy kuivaheinilläkin ja jos väkirehua ja valkuaista on antaa, mutta korjuu on vain oikullista joskus, tämä kesä hyvä esimerkki. Lehmien pitäminen ja hoitaminen on minustakin kivaa mutta maidolle täytyisi sitten keksiä aina jokin fiksu käyttötarkoitus, meillä jos tuosta poijittaisi yhden lihahiehon kotitarvelehmäksi menee ylijäämämaito jos siitä jää niin sitten vasikoille. Ehkä sinullakin voisi jokin mullikan taikka parin pitäminen vaikka jonkin toisen rakennuksen yhteydessä olla hyvä ja helppo lisäansio?
Ja punasaappainen nainen ruokkimaan kun itse lomitat jos hän kotona on ja hommaat käytetyn lypsykoneen avuksi jos monta lehmää maitoon meinaat ;) Ja ite nostelet rehut valmiiksi navettaan ja sonnat heität kun töistä tulet.
pientilan ukko20. syyskuuta 2017 klo 20.24
Kyllä säilörehu hyvää on. Mutta toisaalta, hyvälaatuinen kuivaheinä vastaa hyvälaatuista säilörehua, kunhan on korjattu samoihin aikoihin. No, harvoin on, yleensä heinä korjataan myöhemmin.
Aumaa olen itsekin miettinyt... Joidenkin ohjeiden mukaan rintuuksen pitää edetä metrin viikossa. Eli todella kapea ja pitkä saa auma olla, jotta siihen muutamalla ammulla pääsee. Paalirehun säilyvyyttä voi parantaa, tai pikemminkin jatkaa sillä, että laittaa pyöröpaalin lavan päälle, estää sen kastumisen mutta myös ummehtumisen. Muovin alla se kuumenee ja homehtuu- jokin levy kattona on parempi. Kuumenemisen uhatessa paali kannattaa purkaa- ja taas lavojen päälle.
Niin. Kyllä eläinten kasvatusta myyntiin olen myöskin miettinyt. Ei se pois suljettua ole!
Heh, tarviipa kysellä Punasaappaisen mielipidettä tähän asiaan.... ;)
Olkaa niin armolliset, että suvaitsette saattaa tietooni eräitä mielipiteitänne ja kysymyksiänne koskien blogiani. :D
Uudempi teksti Vanhempi viesti Etusivu
Tilaa: Lähetä kommentteja (Atom)
Kaippaakkos sää lisätiatoo? Täs o linkki!!
Pientilan Ukko on nyt Vasepuokissa!
antiikkia ja muuta vanhaa
stressi ja muut vaivaisuudet
Tuleva projekti: navetan korjaus
Hirsinen navettani on tehty 1945, eli välittömästi sotien jälkeen. Otsakekuvassa on tämän navetan edeltäjä, joka tarkkaan tihrustaen vaikutt...
Tulkaa, sillä kaikki on valmista. Vanhassa saunassa siis.
Otsikkoahan nyt ei tietenkään kukaan usko, sillä eihän mikään vanha rakennuskohde tule koskaan valmiiksi. Voi olla, että sillä hetkellä työt...
Plöki muuttuu - minä en.
Kuten joku jo huomasikin, ovat plökin otsikko ja "selitelmä" muuttuneet. Olen hieman tarkentanut plökin sisältöä. Edelleenkin sisä...
Vanhan saunan remontti etenee
Pieniä tilannekuvia vanhan saunan korjaamisen etenemisestä. Nyt vaiheena on se, että saunahuoneeseen ovat ilmestyneet lauteet. Niihin ei sit...
Kengitystyöt vanhassa navetassa - miten vaihtaa lahot hirret?
Vanha navettani alkaa nousta unohduksen alhosta, johon se edellisen omistajan aikana pääsi painumaan - ihan sananmukaisestikin. Hirret oliva...
Meillähän on ammuja. Nehän syö heinää. Joten, teimme heinää! Pientilalla on melko vähän omaa peltoa. Se riittää osittain yhden kuivaheinäs...
Vanha hirsinavetta tänään. Rojekti eristyy
On kulunut noin vuosi siitä, kun julkaisin videoplökkäyksen Pientilan vanhan hirsinavetetan kuulumisista. Silloin oli juuri aloitettu sokkel...
Autioitunut maaseutu- korpiseutujen kaikonnut elämä.
Varoitus! Tämä kirjoitus sisältää murheellista kuvamateriaalia suomalaiselta maaseudulta. Kuvat voivat aiheuttaa ahdistusta ja masennusta, ...
Olen aiemmin kertonut jo muutamassakin postauksessa tuosta vanhasta saunastani, joka on entinen savusauna. Aikojen kuluessa sauna on kokenut...
Oksis- vasikka, Ruskiksen toinen sellainen.
Loppukesästä Pientilalla koettiin jälleen syntymän ihme. Tällä kertaa kyseessä ei tosin ollut mikään neitseellinen ihme, kuten Mooseksen oll...
Juku, joku käyny kattelemassa jo noim monesti:
Teksti ja kuvat: Pientilan ukko, ellei toisin mainita. Kuvien ja tekstien kopiointi kielletty. Teema: Yksinkertainen. Sisällön tarjoaa Blogger.