en fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi sv fi fi fi de eu fi fi de fi fi fi fi fi fi en en fi fi fi fi fi da sv fi fi sv fi eo en fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi et fi fi fi fi fi fi pt fi et fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it lv fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi da fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi it fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi id id fi fi fi es en fi fi fi fi ja fi fi fi fi fi en fi fi fi fi fi en fi
Kuukautisten alkaminen on nuorelle tytölle useimmiten tärkeä ja odotettu etappi, naiseksi kasvamisen kaivattu kohokohta. Ja niin sen kuuluu ollakin. Mutta antakaa minun sanoa: kuukautiset ovat usein myös Helvetinmoinen Riesa. Tiedän tasan yhden kuolevaisen, joka on saanut merkittävää iloa irti iloa menstruaatiosta. Palaan häneen hieman myöhemmin.
Ysärin terveystiedon tunnilla meille kerrottiin, että menkat ovat iiihana asia, käpisteltiin salaperäisiä pinkkejä oobeepaketteja, välitunneilla luettiin Suosikin ”Bees & Honey” –palstaa silmät teevadin kokoisina. Tuolloin telkkarissa pyörineessä jenkkisarjassa ”Kullannuppu” teinityttö Blossomin isä järjesti ensikuukkeleiden kunniaksi tyttärelleen kuukautisjuhlat, rutosti isällistä ja veljellistä halailua ja nyyhkintää. En kerro tarkemmin, mitä ajattelin noista bakkanaaleista, mutta samaan aikaan jollain perin oudolla tavalla minäkin alati odotin sloggeihini ilmaantuvaksi edes pientä punaista pisaraa.
Vähänpä tiesin. Kun omat monsuunini lopulta alkoivat, samaistuin Blossomin sijaan ennemminkin Stephen Kingin Carrieen. Meininki oli kuin teurasjuhlilla, olin kymmenellä kierteellä kivusta enkä olisi varsinaisesti edes tarvinnut telekineettisiä voimia rysäyttääkseni hormonihuuruissani kotikulmieni infrastruktuurin uuteen uskoon. Endometrioosista tai PMS -oireista ei tuolloin puhuttu sanallakaan. Kukaan ei kertonut, että nainen voi olla kivusta täysin liikuntakyvytön ja psyykkisesti poksahduspisteessä noina mystisinä naiseutemme voimapäivinä. Kamomillatee ja kevyt liikunta ei jumalauta silloin auta, eikä niillä tulitikun paksuisilla tamponinpökkelöillä hillitä sellaisia palttusaavillisia, joita keho saattaa syytää kymmenenkin päivää kuukaudesta. Kukaan ei kertonut, että moinen ei ole normaalia. En koskaan oppinut varautumaan oikein, enkä varmaan edes olisi kehdannut pyytää apua, vaikka tepsivin resepti minulle olisi ollut morkku, vaipat ja lepositeet.
Ja se nolojen tilanteiden määrä. Runsaat vuodot tarkoittavat loogisesti myös runsasta sotkua. Voi niitä kaikkia yllättäneistä ylivuodoista osansa saaneita vaaleita istuimia ja lakanoita, joihin olen elämäni aikana halunnut jotenkin kosmisesti imeytyä lopuksi ikääni. Jotain symboliikkaa kai voisi hakea siitäkin hetkestä, kun lumenvalkean, täyspitkän rippimekkoni pitsein pliseerattu perä värjääntyi konfirmaatiokirkon penkissä räikeän punaiseksi. Virrenveisuun lomassa pohdin, lähdenkö juoksemaan vai kuolenko. Onneksi tänä päivänä ollaan vähän viisaampia ja armollisempiakin näissä asioissa. Endometrioositietous kulkee kouluihin ja terveysalan ammattilaisten käsiin yhä tehokkaammin. Häpeälle ja epätietoisuudelle tuntuu löytyvän yhä vähemmän istumatilaa oman tyttäreni ikäpolvelta. Endometrioosiyhdistyksen sivuilta löytyy paljon pätevää tietoa sinulle, joka sitä kaipaat.
Mutta palatakseni vielä siihen menstruaatiodiggariin: nuoruudessani kuukautisten alkamista merkittävästi tärkeämpää oli omistaa vaaleat Levikset, viisnollaykköset, lähimmästä kaupungista suurella vaivalla hankitut. Minä ja paras ystäväni saimme sellaiset samaan aikaan, ja miten voimakkaiksi ne meidät hetkeksi tekivätkään. Uutukainen kangas istui täydellisesti, vitivaalea farkunsini toisti vapaan taivaan värejä, meitä ei huolettomuudessamme pidättelisi mikään. Kunnes synkronoitunut kuukausikierto puuttui peliin eräällä yökyläreissulla, ja puna-armeijan rynnäkkö tuhosi molempien täydelliset levisperseet iäksi. Hiljaisuus oli käsin kosketeltava: kaksi paria pilattuja viisnollaykkösiä roikkuivat vieren, surullisina kuin puolitankoon lasketut Japanin liput. Se siitä vapaudenlennosta. Aamulla ongelma oli kirjaimellisesti ratkennut, ystäväni nyt jo edesmennyt Elsa-koira oli nautiskellut farkunhaarukset yöpalakseen. Tulevat vuosikymmenet pukeuduin uskollisesti mustaan.
Lue lisää Anna P:n tekstejä:
Vieraskynä: Yksi ominaisuuksistani - PCOS (PCOS-viikko 2022)
Kohti aikuisen minun elämää, kohti lapsuuden haaveita
En ole nuori perusterve nainen
“Jokaisen tarina ansaitsee tulla kuulluksi” - Näistä syistä kirjoitamme blogia
Unettomuuden syy ja hyvästini bloggaajana
Pääsin eroon turvotuksesta - ruokavalion muutos
Vieraskynä: Endometrioosin monet vaiheet - kokemustarina avanteesta (Endometrioosiviikko 2022)
Mitä on elämä leikkauksen jälkeen?
Vieraskynä: Neuropaattinen vulvodynia – tarinani kivusta ja hoidosta (Vulvodyniaviikko 2021)
Vieraskynä: ”Hyi, sulla kasvaa viikset” (PCOS-viikko 2021)
Siinä on vuori, nyt kiivetään
Pari sanaa jatkuvan kivun lääkehoidosta
Positiivinen raskaustesti 3 päivää ennen leikkausta
"Ei tartte auttaa" otsassa pienestä asti
Gynekologinen tutkimus – mitä ja miksi?
Milloin on vertaistuen aika?
Kuinka sain PCOS diagnoosin?
Enemmän haittaa kuin hyötyä, mutten irti päästä
Jokainen tsäänssi on mahdollisuus
Minä valmistun kandiksi, kaikesta huolimatta
Mä en ole laiska
Sisäinen ja ulkoisesti epämääräinen sairaus
Matka sinne ja takaisin
Olen juuri oikeassa paikassa juuri nyt
Vieraskynä: Minun PCOS-tarinani (PCOS-viikko 2020)
Se riittäköön minulle nyt
Puhelu, joka muutti kaiken
Miksi mä pelkään lääkäreitä
"Taatana mä pärjään kyllä"
Kipuunkin pitäisi kiinnittää huomiota
Kun suurimmasta haaveesta tuleekin suurin pelko
Puhu minulle kuin ihmiselle
Vieraskynä: En natt på akuten
Vieraskynä: endometrioosia sairastavan äiti
Menkää ja pankaa ...seksielämänne arvot tärkeysjärjestykseen!
Alokas Mäkelä, ei astu palvelukseen
Enemmän kuin olisin halunnut antaa
Mikä on vapaa-ajan hinta?
Sivuoireiden ja opiskelun sekamelska
Jos nyt ensin tämä kandi
Sinä olet minun ihmeeni
Vulvodyniaviikon vieraskynä: Emilian tarina
Seksin ei kuulu sattua
Turvotusvatsojen vertailua ja tärkeää vaikuttamista
Sairauden ja ystävyyden yhteenlasku
Kun arki on taistelua
Se antaa enemmän kuin ottaa
Äidiksi PCOS:sta huolimatta: Sarin tarina
Miten varautuu potilas, joka pelkää tai jännittää?
Olen pahoillani, tänään en jaksa
On olemassa hyvääkin hoitoa
"Unohdatko sä mun pimpin?!" ja muita kommelluksia
Miksi kivun lääkitseminen on tärkeää?
Moona-blogin uusien kirjoittajien haku on auki!
Pelko kivusta vai kivuttomuudesta?
Ei endometrioosin ja kivun voittajaksi, vaan onnelliseksi
Kaikki, mitä olet halunnut tietää lapsettomuushoidoista
Olenko minä pelkkä endometrioosi?
Vieraskynä: Onneksi uskaltauduin nuorten vertaistukileirille
Vieraskynä: Endometrioosi ystävän näkökulmasta
Vieraskynä: ”Voi v***u, mitä mä nyt teen?” – elämää endometrioosia sairastavan kanssa
Endometrioosiviikon 2019 teemana on yhteenkuuluvuus
Voiko kivun kanssa ystävystyä?
Kipuun tottuminen voi olla tuhoisaa
Psyykkinen tuki osana kroonisen sairauden hoitoa
Lapsettomuuden kipuilut vaihtuivat synnytyspelkoon
Sipsikaljavegaani ilman sipsiä tai kaljaa
Ensimmäinen ja tuskaisin kesäviikko
Endometrioosini oireilee myös raskausaikana
Elämää utuisten lasien takaa
Kellä kulta, sillä onni
Keinot, joilla yhdyntäkipujani on yritetty hoitaa
Opinnot etenee kivuista huolimatta
Vieraskynä: Äiti, tytär, endometrioosi
Vieraskynä: Tämä on minun sairaus, hanki oma
Vieraskynä: Seksittömyys rasittaa suhdettamme
Raskaus parantaa endon ja muita legendoja
Vuodessa yli 1400 euroa sairastamiseen
Uusi vuosi mutta vanha ystävämme – endometrioosi
Vinkkejä, miten saada endometrioosidiagnoosi
Niin kauan kaivattu, pelottava raskaus
Kun väsymys ei väisty
En ole lapsivihaaja, en vain halua lapsia
Parisuhteen ja endometrioosin yhtälö
Ne pienet suuret asiat
Kipu tekee säröjä sisimpään
Leikkaus takana – elämä edessä?
Tärkein on läheisten tuki
19-vuotias vai sittenkin 70?
Miten suhtautua uteluihin lapsista?
Odottavan aika on ikuisuus
Yhdyntä sattuu niin, että itkettää
Haaveena opiskelupaikka ja diagnoosi
Konehuoneen kipukimara – elämää endometrioosin kanssa
Kivuttomuudella kirottu ja siunattu
Joskus oma diagnoosi osuu oikeaan
Opinnäytetyö yhteistyössä Nuori nainen ja endometrioosi –projektin kanssa
Anonyymi chat tarjoaa mahdollisuuden kysymyksille ja keskustelulle
Moona on meidän tästä päivästä lähtien!
adenomyoosi Aiempaa enemmän Aino Alina Anna Anna Pajari Aurora Charlotta diagnoosi Elisa Elisa endometrioosi endometrioosi endometrioosi gynekologi Hemppu hermokipu hoito huumori hyvinvointi identiteetti J Janika Juliaana Katinka keskenmeno kipu kipukohtaus Kiputar krooninen kipu kuukautiskivut lapsettomuus lapsettomuushoidot leikkaus limakalvot lääkkeet lääkkeiden haittavaikutukset Maria Ninni nuoruus opiskelu orgasmi parisuhde PCOS pelko raskaus Rohkelikko runsaat kuukautiset ruokavalio seksi Sivustakatsoja suolen toiminta Susanna synnytys toinen sairaus tuki turvotus Tuutikki työelämä tärinäkipu ulostaminen vaginakivut vatsakivut vauvakuume vertaistuki vieraskynä vinkkejä virtsaaminen vulvodynia väsymys yhdyntäkivut ystävyys
Menkat ei saa estää elämästä
Facebook Instagram Twitter SnapChat @korentory #moona
Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry
Korento ry toimii endometrioosin, adenomyoosin, PCOS:n ja vulvodynian kanssa elävien edunvalvojana.
Tutustu Korentoon tarkemmin tästä linkistä.
Kipuja? Menkat? Outo tunne?
Tänään toista, huomenna muuta.
Copyright Gynekologinen potilasjärjestö Korento ry