fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi de fi fi fi fi cs fi en fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi cs fi fi fi fi fi it fi fi es fi fi fi fi es fi pt fi fi ml fi fi fi fi fi fr fi fi fi es fi et fi fi pt fi fi fr fi pt fi fi fi et fi fi en fi de fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi en fi nl fi fi fi fi fi fi fi sl fi es fi ca fi fi fi et fi fi fi fi sv fi en fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi fi
Pientilan Ukon plöki - tarinoita vanhojen rakennusten ja eläinten keskeltä.: helmikuuta 2017
Tämä on hieman elämäntapaintiaanin kolmikymppisen pientilallisen eläin,- maaseutu,- ja perinnerakentamispainotteinen "plöki", jossa paasaan ehdottomia totuuksia asiasta kuin asiasta. Suuressa osassa blogin sisältöä on omien hajatelmieni ohessa toki myös opintoni maatalouden- ja eläintenhoidon parissa, työskentelyni maatalouslomittajana ja muun lisäksi vielä, ehkä suurimmassa osassa, perinnerakentaminen täällä omalla tilallani.
Kaippaakkos sää lisätiatoo? Täs o linkki!!
Kuva Pientilalta joko vuodelta 1934, tai 1935
Valmistuin viime vuoden loppupuolella eläintenhoitajaksi. Ammattinimikkeeni on nyt
eläintenhoitaja, tai oikeastaan ammattinimikkeeni on maatalouslomittaja. Koulutukseltani olen siis eläintenhoitaja. Koulutus, jonka kävin, on maatalouden perustutkinto, eläintenhoitajan osaamisala. Tämä tarkoittaa sitä, että minulla on valmiudet toimia eläintenhoitajana maatiloilla, eläintarhoissa ja kotieläinpihoilla. Sen lisäksi minulla on riittävä koulutus vaikkapa oman maatilan pyörittämiseen, tämä koulutus kun ylittää ne vaatimukset, joita maataloustukien hakemiseen vaaditaan. Voin työskennellä yrittäjänä tai palkansaajana- kaikki onnistuu.
Tämän plökin yksi tarkoitus oli kertoa muun ohella eläintenhoitoalan opinnoista, mutta niistä kertominen jäi selkeästi vähäisemmäksi kuin perinnerakentamisesta kertominen. Yksi syy tälle on ollut se, että koulutuksesta ylipäätään on ollut melko vähän mitään kerrottavaa, suurin osa opiskelusta kun on tapahtunut joko kotona alan kirjallisuutta lukien tai sitten työmailla normaalin palkkatyön ohessa. Se onkin ollut parasta oppia- tekemällä oppii ja virheitä tekemällä vielä paremmin, tämähän on yksi Pientilan aforismeista, joista voit lukea lisää napauttamalla tuossa ruudun oikeassa reunassa olevaa linkkiä, jossa lukee "aforismit". Lisäksi toimiessani lomittajana yksityisillä maatiloilla en suinkaan ole voinut "raportoida" heidän eläinsuojissaan olevista eläimistä ja työnkuvastani mitään- olenhan vaitiolovelvollisuuden omaava alan ammattilainen, ja työni yksi osa-alue on luotettavuus.
Aloitin maatalouslomittajan työt täysin tyhjästä, mitään koulutusta tai työkokemusta minulla ei ollut ennen ensimmäistä työpäivääni. Ensimmäinen paikkani oli hevostila. Hevosista minulla on ollut kokemusta nuoruudessani, joten sen "meriitin" turvin pääsin lomittajaksi, ensin hevoslomittajaksi ja myöhemmin lomitin kaikkia 69 km säteellä olevia tiloja, riippumatta niiden eläinlajeista. Ainoastaan sikaloissa en ole ollut, koska niitä ei seudulla juurikaan ole.
Nautaeläimet nauttivat pikkupakkasillakin ulkoilusta
ja samalla niiden sorkkaterveys paranee.
Eläimen tulee osata seistä paikallaan eläintenhoitajan niin päättäessä.
Huomaa löysällä oleva riimunnaru.
Luottamus. Ystävyys. Lehmä on ystävä.
Leppoisan letkeää käppäilyä pitkin kylätietä-
rynnimistä tai jyräämistä ei tapahdu.
Aloitettuani lomittajan työt innostuin muutenkin eläintenhoidosta ammattina. Harrastuksenahan olen eläimiä hoitanut aina- tai oikeastaan kyseessä on elämäntapa. Hakeuduin sitten alan koulutukseen täynnä intoa uuden oppimisesta, mutta koin jonkinasteisen pettymyksen koulutuksen laadun vuoksi. Sitä oli aikuispuolella vähän ja sekin oli ajoittain heikkolaatuista. Otin kuitenkin kaiken oppimani ilolla vastaan ja kävin koulussa myös niinä päivinä kun se ei olisi ollut oppimisen kannalta järin tarpeellista. Opiskelin innolla.
Todistukseen kirjattiinkin lopulta kaikista käymistäni kursseista kiitettävä 3, kun asteikkona oli 1-3 kolmosen ollessa paras. Kaippahan se jotain kertoo innostuksestani alaani kohtaan. Vaikeimmaksi kurssiksi osoittautui maaseutuyrittäjyys, siinä kun pitää omata valmiudet toimia yrittäjänä maatilalla. Joten verotus, maataloustukien haku, ALV- verokannat ja lainsäädäntö piti omaksua hyvin pärjätäkseen tutkinnon osan näytössä. Minä tein näyttötyön vasikkakasvatuksesta. Tuota työtä varten jouduin etsimään tietoa mitä moninaisimmista lähteistä, maatiloilta ja lihataloilta. Pienistä osasista sain sitten koostettua katetuottolaskelman joka yllättäen osoitti, että välitysvasikoiden ternistä teiniin- kasvatus on kannattavaa jopa kokonaan ilman maataloustukia! Miksi sitten niin monella maatilan omistaalla menee niin huonosti?
Eläintenhoitajan urani jatkuu tästä eteenpäinkin, vaikka koulutus päättyikin. Jatkan tälläkin hetkellä kahden eri lomituksen paikallisyksikön alueella lomittajana ja vastuualueenani on 5 eri lähikuntaa. Lisäksi vanha navettani valmistunee ensi talveen mennessä, jolloin sinne muuttaa ensimmäiset eläimet vuosikymmeniin. Lisäksi syksyllä on alkamassa alan jatkokoulutus, johon mitä ilmeisemmin hakeudun opiskelemaan eläintenhoitajan ammattitutkintoa.
Joten pysykäähän linjoilla myös te, jotka seuraatte plökiäni eläintenhoitajan näkökulmasta!
Lähettänyt pientilan ukko klo perjantaina, helmikuuta 03, 2017 20 kommenttia:
Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa FacebookiinJaa Pinterestiin
Tunnisteet: Ahlman, eläimet, eläinalan työt, hevoset, koulutehtävät, maisemia, riimut, vanha navetta
Uudemmat tekstit Vanhemmat tekstit Etusivu
Kaippaakkos sää lisätiatoo? Täs o linkki!!
Pientilan Ukko on nyt Vasepuokissa!
antiikkia ja muuta vanhaa
stressi ja muut vaivaisuudet
Tuleva projekti: navetan korjaus
Hirsinen navettani on tehty 1945, eli välittömästi sotien jälkeen. Otsakekuvassa on tämän navetan edeltäjä, joka tarkkaan tihrustaen vaikutt...
Tulkaa, sillä kaikki on valmista. Vanhassa saunassa siis.
Otsikkoahan nyt ei tietenkään kukaan usko, sillä eihän mikään vanha rakennuskohde tule koskaan valmiiksi. Voi olla, että sillä hetkellä työt...
Plöki muuttuu - minä en.
Kuten joku jo huomasikin, ovat plökin otsikko ja "selitelmä" muuttuneet. Olen hieman tarkentanut plökin sisältöä. Edelleenkin sisä...
Vanhan saunan remontti etenee
Pieniä tilannekuvia vanhan saunan korjaamisen etenemisestä. Nyt vaiheena on se, että saunahuoneeseen ovat ilmestyneet lauteet. Niihin ei sit...
Kengitystyöt vanhassa navetassa - miten vaihtaa lahot hirret?
Vanha navettani alkaa nousta unohduksen alhosta, johon se edellisen omistajan aikana pääsi painumaan - ihan sananmukaisestikin. Hirret oliva...
Meillähän on ammuja. Nehän syö heinää. Joten, teimme heinää! Pientilalla on melko vähän omaa peltoa. Se riittää osittain yhden kuivaheinäs...
Vanha hirsinavetta tänään. Rojekti eristyy
On kulunut noin vuosi siitä, kun julkaisin videoplökkäyksen Pientilan vanhan hirsinavetetan kuulumisista. Silloin oli juuri aloitettu sokkel...
Autioitunut maaseutu- korpiseutujen kaikonnut elämä.
Varoitus! Tämä kirjoitus sisältää murheellista kuvamateriaalia suomalaiselta maaseudulta. Kuvat voivat aiheuttaa ahdistusta ja masennusta, ...
Olen aiemmin kertonut jo muutamassakin postauksessa tuosta vanhasta saunastani, joka on entinen savusauna. Aikojen kuluessa sauna on kokenut...
Oksis- vasikka, Ruskiksen toinen sellainen.
Loppukesästä Pientilalla koettiin jälleen syntymän ihme. Tällä kertaa kyseessä ei tosin ollut mikään neitseellinen ihme, kuten Mooseksen oll...
Juku, joku käyny kattelemassa jo noim monesti:
Teksti ja kuvat: Pientilan ukko, ellei toisin mainita. Kuvien ja tekstien kopiointi kielletty. Teema: Yksinkertainen. Sisällön tarjoaa Blogger.