cs cs cs cs en de cs cs cs en cs pl cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs en es sv cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs en en hu cs en cs en cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs eo cs cs sl cs pl en de cs cs cs cs cs cs cs cs de cs cs cs cs cs cs cs cs hbs_lat cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs
Ocenění Blanický rytíř v roce 2020 získaly tři nové osoby, které se významně zasloužily o ochranu a rozvoj přírodního a kulturního dědictví Podblanicka. Jsou jimi Věra Čiháková z Prahy a ze Zahrádky, Jiří Maršíček z Votic Ladislav Žížala z Týnce nad Sázavou. Ocenění udělují třem navrženým kandidátům zástupci neziskových organizací Podblanicka a v letošním roce porota vybírala z čtyřiceti tří nominací.
Od počátku vyhlašování v roce 1999 obdrželo ocenění neziskových organizací již šedesát dva osobností. V letošním roce rozhodla porota složená ze zástupců jednotlivých nevládních organizací o udělení ceny dalším třem nominovaným (uváděni dle abecedy).
Rozhodnutím neziskových organizací z Podblanicka získává čestné ocenění “Blanický rytíř” Věra Čiháková za celoživotní činnost, zejména za záchranu paměti městečka Zahrádka (podrobná nominace níže).
Rozhodnutím neziskových organizací z Podblanicka získává čestné ocenění „Blanický rytíř“ Jiří Maršíček, za celoživotní dílo, zejména za dokumentaci násilné kolektivizace na Voticku a za podíl na záchraně kláštera sv. Františka z Assisi ve Voticích (podrobná nominace níže).
Rozhodnutím neziskových organizací z Podblanicka získává čestné ocenění „Blanický rytíř“ Ladislav Žížala, za celoživotní dílo, zejména za dokumentaci a interpretaci kulturního dědictví Týnecka (podrobná nominace níže).
Slavnostní udělování, které tradičně probíhá na Velký pátek, nemohlo vzhledem k vyhlášenému nouzovému stavu proběhnout.„Nechtěli jsme velkopáteční více jak dvacetiletou tradici udělování ocenění Blanický rytíř přerušit ani v letošním roce, oceněným osobnostem bude titul Blanického rytíře předán osobně po ukončení omezení volného pohybu v rámci nouzového stavu v ČR“říká předseda ČSOP Vlašim Pavel Pešout. Blaničtí rytíři obdrží kromě diplomu a odznaku blanického rytíře jedinečnou hodnotnou sochu Blanického rytíře s kamenem z hory Blaník, jejímž autorem je umělecký kovář Bohumil Hrubeš. Generálním sponzorem udělování ocenění Blanický rytíř je akciová společnost RABBIT Trhový Štěpánov a Středočeský kraj.
Závěrem tiskové zprávy přijměte výzvu k nominaci nových Blanických rytířů. Ocenění budou vyhlášeni na Velký pátek, což bude 2. dubna 2021. Nominována může být fyzická (nikoli tedy právnická) osoba, která se významně zasloužila o ochranu a rozvoj přírodního a kulturního dědictví Podblanicka. A to za mimořádný čin v uplynulém roce (popř. dokončený v uplynulém roce) nebo za celoživotní dílo (ve výjimečných případech může být ocenění uděleno i in memoriam). Nominaci může podat kdokoli, tedy jednotlivý občan, obec, zájmový spolek písemně na adresu: Podblanické ekocentrum ČSOP Vlašim, Pláteníkova 264, 258 01 Vlašim (e-mail: vlasim@csop.cz). Nominace musí obsahovat titul, jméno a příjmení kandidáta, datum jeho narození, odůvodnění nominace a jeho kontaktní adresu popř. telefon. Uzávěrka nominací bude zveřejněna v lednu 2021.
Kontakt: pavel.pesout@csop.cz, 317 845 169
Nominační texty letošních Blanických rytířů
Rozhodnutím neziskových organizací z Podblanicka získává čestné ocenění “Blanický rytíř” Věra Čiháková za celoživotní činnost, zejména za záchranu paměti městečka Zahrádka
Věra Čiháková se narodila 31. května 1938 v Praze. Již od dětství s rodiči trávila často letní pobyty v Ježově, Píšti a Zahrádce. V Zahrádce, odkud pocházela rodina jejího otce, si pak spolu s ovdovělou matkou postavila rekreační chatu, kde trávila většinu svých dovolených až do doby likvidace obce z důvodu výstavby vodní nádrže Švihov.
Věra Čiháková vystudovala Vysokou školu železniční v Praze a celý svůj profesní život se věnovala projektování a přípravě dopravních staveb. Po většinu života pracovala ve Státním ústavu dopravního projektování, kde se podílela i na dokumentaci pro úpravu silniční a železniční infrastruktury spojené s výstavbou vodního díla Švihov. V závěru své pracovní kariéry působila v různých pozicích souvisejících s investiční výstavbou u ČSD a ČD.
Citové pouto k zatopenému městečku Zahrádka si uchovala až do současnosti. V roce 2003 začala spolupracovat s občanským sdružením Přátelé Zahrádky, které oživuje odkaz městečka Zahrádka a usiluje o obnovu a multikulturní využití tamního původně románského kostela sv. Víta.
Bez nároku na odměnu zpracovala již realizovaný projekt odvlhčení kostela a podílela se na zpracování rovněž již realizovaného projektu obnovy elektroinstalace. Při obou těchto akcích rovněž zajišťovala autorský dozor. Když se Národní památkový ústav, který kostel v Zahrádce spravuje, rozhodl její práci finančně ohodnotit, věnovala celou vyplacenou částku opět na opravy kostela. Spolu zejména s paní Libuší Hejretovou a předsedkyní výboru spolku paní Janou Kašparovou se podílela na zadání a technickém dozoru stavebníka při čištění a zajišťování nástěnných maleb v interiéru kostela a restaurování vitrážových oken. V roce 2019, jenž byl 800. výročím založení obce Zahrádka, se také podílela na navrácení zrekvírovaného zvonu „Josef“. Studiem dokumentů v řadě archivů shromáždila podklady o historii i novodobých osudech kostela. Mimo jiné zmapovala například nynější umístění a využití původního inventáře.
Průběžně se podílí na shromažďování fotografií, vzpomínek a památek na městečko Zahrádka a život v něm. Připravuje příležitostné dokumentární výstavy, které doprovázejí kulturní akce pořádané Spolkem Přátelé Zahrádky. Podílí se na sbírání finančních prostředků na veřejnou sbírku, kterou Spolek Přátelé Zahrádky ve prospěch oprav, restaurování a vybavení kostela v Zahrádce pořádá.
Díky Věře Čihákové se mohou rodáci vracet do svého rodiště a vzpomínka na Zahrádku je stále živá. Činnostem spojeným s opravami a restaurováním kostela, pořádáním kulturních akcí a dokumentací podoby městečka a života v něm věnuje většinu svého času, za což si právem zaslouží ocenění Blanický rytíř.
Rozhodnutím neziskových organizací z Podblanicka získává čestné ocenění „Blanický rytíř“ Jiří Maršíček, za celoživotní dílo, zejména za dokumentaci násilné kolektivizace na Voticku a za podíl na záchraně kláštera sv. Františka z Assisi ve Voticích.
Jiří Maršíček se narodil 2. května 1952 do malebné vísky Hlohov. Jeho předci v kraji, s výhledem na Blaník, dlouhodobě hospodařili na svých polích. Narodil se do doby, kdy hospodáři postupně přicházeli o svůj majetek, pole i zvířata, která po desetiletí živila předchozí generace. Těžké období přišlo, když začala vznikat jednotná zemědělská družstva. Nijak nebyla ušetřena ani jeho rodina, která musela nuceně vstoupit do vznikajícího JZD Zvěstov. V době kolektivizace a drastických výslechů byl obviněn a následně odsouzen na 10 odnětí svobody a propadnutí majetku i jeho strýc, který odmítl dobrovolně vstoupit do místního JZD.
Přes tehdejší potíže se vyučil zámečníkem a následně vystudoval Střední průmyslovou školu ve Vlašimi. V roce 1978 se oženil a se svou ženou Marií si postavili rodinný dům ve Voticích, kde společně vychovali své dvě děti. Svůj profesní život strávil v tehdejším elektrotechnickém průmyslu ve firmě TESLA, následně pracoval v TRW a předdůchodovou dobu pracoval v plynárenském odvětví. Po revoluci došlo k vrácení zbědovaných polí zpět rodině, dnes na nich hospodaří jeho syn Petr a statek v Hlohově se stal domovem jeho rodiny.
Přibližně od roku 2008 se stal jeho životní náplní votický klášter sv. Františka z Assisi. Dokázal kolem sebe nadchnout další jedince, jimž osud této památky nebyl lhostejný. V roce 2010 se stal zakládajícím členem spolku „Za záchranu kláštera sv. Františka z Assisi ve Voticích“. Osud kláštera se obrátil k lepšímu v roce 2012, kdy se majitelem tří křídel stalo město Votice. Spolek se také věnuje záchraně movitého majetku, který zůstal uchován v klášterním kostele sv. Františka z Assisi. Je vyhlašovatelem veřejné sbírky, díky které byly restaurovány barokní socha sv. Ivana a osm obrazů, další obrazy k restaurování se připravují. Sám Jiří Maršíček z vlastních prostředků nechal zrestaurovat obraz Sv. Františka.
Ani zdi kláštera nebyly v době komunismu ušetřeny násilných procesů a zrůdností proti lidskosti, které byly páchány tehdejšími státními a bezpečnostními složkami. Proto vznikla myšlenka věnovat zdejší prostory vzpomínce obyčejným rolníkům a jejich rodinám a především obětem, které byly usurpovány tehdejším režimem. Nespočetně hodin se věnoval autentickému natáčení vzpomínek pamětníků, sběru archiválií a spolupořádání vzpomínkových a pietních akcí. V roce 2018 v součinnosti s Vlastivědným klubem Votice, Městem Votice, Asociací soukromého zemědělství ČR, Konfederací politických vězňů v ČR a Ústavu pro studium totalitních režimů, byl spoluautorem stálé expozice – „VE JMÉNU ŠŤATNÝCH ZÍTŘKŮ“. Výstava a stejnojmenná publikace je věnovaná kolektivizaci na Voticku, která vyhnala sedláky z jejich gruntů, nenahraditelně změnila tvář venkova a nevratně ukradla po generace budovanou lásku k půdě a vlastní zemi.
Doposud se s Jiřím Maršíčkem můžete potkat v klášteře jako s průvodcem.
Rozhodnutím neziskových organizací z Podblanicka získává čestné ocenění „Blanický rytíř“ Ladislav Žížala, za celoživotní dílo, zejména za dokumentaci a interpretaci kulturního dědictví Týnecka.
Ladislav Žížala se narodil 4. listopadu 1929 ve Skalici u Benešova, kde jeho rodiče vlastnili větší hospodářskou usedlost. Ve věku dvou let mu zemřel otec a matka se kvůli zajištění hospodářství brzy znovu vdala. V letech 1939–1948 absolvoval Gymnázium Benešov a po maturitě, už ve zcela nových politických poměrech se rozhodl na radu jednoho z profesorů pokračovat v nástavbovém studiu na umělecké škole sklářské v Železném Brodě. Jeho původním plánem bylo vystudovat stavebnictví, to ale kvůli svému původu studovat nemohl. Ačkoliv nestudoval obor, který by chtěl, své umělecké výchovy nikdy nelitoval.
Svoje první zaměstnání našel v Praze v podniku zahraničního obchodu Skloexport. Po vojenské službě u Pomocných technických praporů se vrátil do Skloexportu a po dalším roce se stěhoval s manželkou a malým synem do Týnce nad Sázavou. Zaměstnání našel v brodecké Jawě, kde si v uvolněnějších politických poměrech v létech 1961–1966 mohl doplnit při zaměstnání ekonomické vzdělání dálkovým studiem na Vysoké škole ekonomické v Praze.
Ladislav Žížala byl od svých mladých let aktivní v kulturním životě. V podstatě od dětství byl ochotnickým hercem, od sedmi let hrál divadlo v rodné Skalici, které se hrálo pod hlavičkou Čtenářské besedy. Herectví zůstal věrný i v době, kdy byl u PTP a aktivní byl i v týneckém Ochotnickém spolku.
Od dětství bylo jeho koníčkem malování. Na benešovském gymnáziu se stal uznávaným kreslířem a výtvarné vzdělání na sklářské škole značně rozšířilo jeho dovednosti. Kresbami doplňoval v jednom období vojenské služby po práci v dolech svými kresbičkami časopis Voják na šachtě. Založil dnes již padesátiletou tradici výstav malířů Týnecka – Týneckého bienále, kterého se sám také aktivně účastnil. Své vášni pro kreslení a malbu se věnuje i v důchodovém věku. K jeho oblíbeným technikám patří akvarel a perokresba. Namaloval stovky obrazů, které často zachycují nyní již neexistující zákoutí posázavské přírody. Tím navazuje i na svůj další zájem a tím je historie regionu.
Od 90. let se angažuje ve Vlastivědném spolku Týnce nad Sázavou. Má rozsáhlý kulturní a historický přehled o lokálních reáliích. Svých znalostí využil při psaní knihy Týnec nad Sázavou, k historickým kořenům města, kde se stal jedním z jejich editorů a velkou část sám sepsal. Kniha vyšla v roce 2006. Rovněž se podílel na jejím druhém doplněném vydání, které vyšlo v roce 2018. Kniha je doplněna jeho několika akvarely a perokresbami s motivy z Týnce a jeho osad. Dále je autorem mnoha článků, které vyšly v Týneckých listech nebo Benešovském deníku. V nich přibližuje život významných i často zapomínaných osobností regionu. Benešovský deník otiskl na pokračování jeho vyprávění o studiu na benešovském gymnáziu v době protektorátu. Zpracoval řadu dalších témat: o živnostnících a obchodech, průmyslových podnicích, o zemědělství, týneckých malířích, byly to i články o posledních týneckých vilách z období před poslední válkou. Pro pomník padlých vypracoval seznam válečných obětí. Spolupracoval na řadě informačních a propagačních materiálech, kde dokázal spojit své znalosti s malířstvím a namaloval řadu pohledových plánků, jako propagace měst Týnce nad Sázavou a Netvořic. V rámci přednáškových cyklů Vlastivědného klubu přednášel mj. o životě v Jawě.
V devadesátých letech měl výrazný podíl na dokončení opravy budovy týneckého městského muzea, jeho vybavení novým mobiliářem, novými exponáty a po dlouhých deseti letech jeho opětovném otevření v roce 1996. Pomáhal i s kulturní činností muzea.
Ať už se Ladislav Žížala v životě potýkal s jakýmkoliv úkolem, ujal se ho vždy s pečlivostí a pilností sobě vlastní. Ke všemu přistupoval systematicky, výsledná práce tak byla vždy velmi dobře propracovaná a poctivě vyhotovená. I ve svém vysokém věku zůstává nadále velmi aktivním a jeho nezdolný optimismus a pozitivní přístup k životu je velkou inspirací pro mnoho lidí.
Našli jste zraněné zvíře?
Hledáte program pro školu?
O Českém svazu ochránců přírody Vlašim
Není-li výslovně uvedeno jinak, podléhají fotografie a texty licenci Creative Commons (CC BY-NC-ND 3.0 CZ) (Uveďte autora | Neužívejte dílo komerčně | Nezasahujte do díla). Při užití obsahu uvádějte odkaz na stránky www.csopvlasim.cz a „zdroj: ČSOP Vlašim“
Stránky provozuje ČSOP Vlašim
Na našich webových stránkách používáme soubory cookie, abychom vám poskytli co nejrelevantnější zážitek tím, že si zapamatujeme vaše preference a opakované návštěvy. Kliknutím na „Přijmout vše“ souhlasíte s používáním VŠECH souborů cookie. Můžete však navštívit „Nastavení souborů cookie“ a poskytnout kontrolovaný souhlas.
Přehled ochrany osobních údajů
Tento web používá soubory cookie ke zlepšení vašeho zážitku při procházení webem. Z nich se ve vašem prohlížeči ukládají soubory cookie, které jsou kategorizovány podle potřeby, protože jsou nezbytné pro fungování základních funkcí webu. Používáme také soubory cookie třetích stran, které nám pomáhají analyzovat a porozumět tomu, jak tento web používáte. Tyto soubory cookie budou ve vašem prohlížeči uloženy pouze s vaším souhlasem. Máte také možnost odhlásit se z těchto souborů cookie. Ale odhlášení některých z těchto souborů cookie může ovlivnit váš zážitek z prohlížení.
Zásady používání souborů cookie - čtěte zde
Nezbytné soubory cookie jsou naprosto nezbytné pro správné fungování webu. Tato kategorie zahrnuje pouze soubory cookie, které zajišťují základní funkce a bezpečnostní prvky webu. Tyto soubory cookie neukládají žádné osobní údaje.