cs id cs cs cs de cs cs cs cs en cs sl cs cs nb cs cs sk cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs pl cs cs pl cs sk cs cs cs sk cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs sk cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs en cs cs cs cs de en cs sk cs en cs en cs en cs en cs en cs en cs en cs en cs cs en ko en cs en cs en cs en cs en cs en pl de cs cs cs cs eo cs hbs_lat hu hu en hu hu cs cs cs cs cs cs pl cs cs
I sádecké mlýny jsou součástí historie obce. Bylo jich zde hned šest. Když začneme od dolní části obce, první mlýn, který upoutá naši pozornost, je mlýn Oldřicha Mastného č. p. 24. Dosud slouží jako výrobna krmných směsí.Dále následuje mlýn č. p. 16, kterému se říkalo „Čertovský“, později „Devátovský“nyní Lidmilův mlýn. Od roku 1581 do roku 1654 byla majitelem mlýna rodina Czejtova (odtud zřejmě název „Čertovský“). V roce 1654 Burián Devátý, pekař, kupuje tento mlýn od Vavřína Czejta za 700 kop grošů. Název mlýna „Devátovský“ se udržel dvě stě roků. Roku 1674 koupilo mlýn od Samuela Devátého město Polička.
V archivu města Poličky se píše: „10.Decembri Martin Fiksa koupil ten mleynec od jeho Milosti pana purkmistra, pánů konšelů na místě královského věnného města Poličky, který ten mleynec se nachází v Sádku na pozemcích obecních vedle valchy za sumu osm set kop grošů, z toho polovinu obnosu čtyři sta kop grošů hned do důchodu městského jmenovaný Martin Fiksa zaplatil. Zbytek dlužného obnosu při čase svatého Jana Křtitele jmenovaný Martin Fiksa zaplatit se zavázal“.
Roku 1774 přikoupil Jiřík Fiksa od obce sádecké mlýn a valchu čp. 37 za 420 zlatých. Rodina Fiksova na mlýně hospodařila až do roku 1831, kdy František Fiksa s chotí Veronikou provdávají svoji dceru Barboru 22. listopadu za Martina Kozla z Poličky. Jako svědci na svatbě byli Karel a Amálie Sandrovi, toho času majitelé lékárny v Poličce. Dne 18. července 1866 prodává rodina Kozlova mlýn řečený „Devátovský“ Anně a Josefu Fajmonovým z Korouhve za 14.112 zlatých.
Nový majitel mlýna zemřel v roce 1873 a vdova Anna se roku 1875 provdala za Antonína Lidmilu z Borovnice, pozdějšího okresního starostu, který se zasloužil o stavbu železniční trati. Zemřel roku 1905. Dále na mlýně hospodařil jeho syn Josef Antonín Lidmila, první kronikář obce Sádek.
Další je mlýn č. p. 37, kterému se říkalo „ Na Valše“ (nyní rekreační obydlí).Tento název měl proto, že mimo mletí obilí se zde ještě valchovalo utkané lněné a vlněné sukno, při kterém bylo potřeba hodně vody s přídavkem různých „chemikálií“ a k tomu byl nutný i strojový pohyb valchy, a to vše tento mlýn měl.Valcha byla i na mlýně č. p. 16. Naproti mlýnu a valše č. p. 37 stál pod rybníkem u Řívy malý mlýn na výrobu lněného oleje. Patřil rodu Feltlů na rychtě č. p. 1 a zanikl kolem roku 1800.
Ve středu obce naproti tírně lnu byl mlýn č. p. 53. Patří sice do katastru obce Kamenec, ale prakticky, jako by do Sádku patřil. Od roku 1675, až do roku 1900 hospodařil na mlýně rod Sedliských. Dcera Sedliských Božena, provdaná Buchtová, byla žena velmi podnikavá s nezdolnou chutí k životu. Proti mlýnu postavila tkalcovnu (pozdější tírna lnu), poté co tkalcovna vyhořela, neváhala a oblékla si pytlovou zástěru a spolu s dělníky čistila cihly a tkalcovnu znovu vybudovala.
Později založila v Sádku cihelnu a dlouhou dobu měla výrobnu pracovních oděvů. Dožila se 82 let.
Dalším mlýnem je č. p. 92 (Zárubův mlýn). Říkalo se mu Pikhartovský.V katastrálních mapách jsou i pole, jež se nachází za mlýnem pojmenovány Pikhartovské. Pikharti byli ve středověku příslušníci jedné náboženské sekty. Snad je toto pojmenování podle příslušníka sekty, kterému tento mlýn patřil. Zmíněný mlýn byl v roce 1651 mlýnem nájemním a určitou dobu patřil městu Poličce.
Nejhornějšímu mlýnu č. p. 91 (Jílkův mlýn) se říkalo Kocourkovský. Delší dobu patřil tento mlýn rodu Sedliských, později Lidmilových a Jílků. Mlýnů bylo v Sádku mnoho a všechny měly mlečů dostatek, jejich výkony byly malé a mleči přijížděli z Kamence, Poličky, Limberka (dnešní Pomezí), Květné, Modřece, Lezníku, Širokého Dolu, kde mlýny nebyly. Mlýny se zakládaly tam, kde byl dostatek protékající vody a nebo tam, kde byl vítr – větrné mlýny, protože tato
hnací energie byla zdarma.
Zajímavý je příběh, který se udál na mlýně č. p. 16. V roce 1649, tedy rok po skončení třicetileté války, kdy na mlýně hospodařila rodina Czejtova (odtud zřejmě název mlýna „Čertovský“), pracoval zde jako stárek sádecký občan Václav Borovský. Byl ženatý. Do něho se zamilovala svobodná selská dcera Dorota Černá. Byla to dcera Mikuláše Černého ze statku v Kamenci (nynější majitelé – rodina Vosmekova). Tento milostný poměr budil velké pohoršení, a proto byla Dorota dána do vazby a odsouzena. Rozsudek byl velmi krutý. Ve státním archivu v Praze jej v padesátých letech opsal akademický malíř Josef Síla z Kamence. „Dictum“:
O smilstvu Doroty, dcery Mikuláše Černýho ze vsi Kamence poddané obce zdejší s Václavem, mlynářem Borovským pacnané tolikéž o ubití několikeré od též Doroty, mateři své vlastní.
My, jeho milost, císařský rychtář, purkmistr, radda města Poličky slyšíce na papír doložené doznání vlastní při právě Doroty, dcery Mikuláše Černýho ze vsi Kamence poddané to obce zdejší k skutku smilnému neb cizoložnému s Václavem, mlynářem Borovským ze vsi Sádku, ze mlejna Czejtovskýho, několikrát se dočiněnému jako i majíce zprávy hodnověrné několikerého ubití od též Doroty, dcery Mikuláše Černýho, mateře vlastní, čehož všeho bedlivě povážíce, takto o tom s práva svýho vypovídáme:
Poněvadž je Dorota, dcera Mikuláše Černýho ze vsi Kamence poddané obce zdejší, protiž přikázání Božímu šestému a vyměření právnímu skutku smilného neb cizoložného s Václavem, mlynářem Borovským ze vsi Sádku ze mlejna Czejtovskýho mající on manželku svou vlastní hanebně se několikrát dočinila jak její vlastní přiznání to sebou přináší, na to více pro sbití několikrát mateře své vlastní,proti přikázání Božímu čtvrtému, zasloužíce tu hrdla ztracení, však z milosti práva jsouc ještě mladá pro pokání a napravení budoucně života svýho i vejstrahu toho další vedle vyměření právního z města Poličky se vypovídá, aby tři míle obce a panství zdejšího z šíři i z déli do tří let prázdna byla. Pakli by v tom čase při městě neb na gruntech vesnických se zde nacházela, má vzata a na hrdle ztrestána býti. Dále je jí u pranýře tři dny státi a okolo krku obojkem železným opásána býti. K tomu ještě ve vězení šatlavním přes kládu řádně metlami mrskána býti.
Actum, v raddě města Poličky, v pondělí po svátku svaté Kateřiny 1649“.
Telefon: 461 724 225
Pondělí: 8.00 - 12.00, 13.00 - 15.00
Středa 8.00 - 12.00, 14.00 - 18.00
Popelnice: 13.6., 27.6., 11.7., 25.7., 8.8., 22.8., 5.9., 19.9., 3.10., 17.10., 31.10., 14.11., 28.11., 12.12.
Papír: kontejnery: 23.6., 7.7., 21.7., 4.8., 18.8., 25.8., 1.9., 15.9., 29.9., 13.10., 27.10., 10.11., 24.11., 8.12., 22.12.
Kontejnery: 17.6., 1.7., 15.7., 29.7., 12.8., 26.8., 9.9., 23.9., 7.10., 21.10., 4.11., 18.11., 2.12., 16.12., 30.12.