cs en cs cs cs it en cs cs cs de cs cs cs cs cs cs cs cs et cs cs hbs_lat cs cs cs it cs en en cs cs pl cs cs cs de cs cs cs
Minulý týden mě kontaktovala redaktorka brněnského deníku ohledně několika otázek týkajících se závislostí dětí a inspirovala mě tak k napsání tohoto krátkého článku pro Vás rodiče. Často se mě ptáte na několik dokola se opakujících otázek, které vlastně ve stručnosti nadhodila i již zmíněná redaktorka.  Dnešní doba je plná nebezpečí a jedním z nich jsou nespočetná lákadla a to nejen v podobě drog. Ale o tom budu psát až v jednom z dalších článků.
Jedna z často pokládaných otázek je, proč vlastně tak moc dětí inklinuje k drogám? Osobně si myslím, že primárním důvodem je rodina s nesprávným výchovným stylem, také hraje roli nestabilní rodinné zázemí, dále absence správných vzorů atd. Pokud se podíváte na Maslowovu pyramidu potřeb a hodnot, tak každý jedinec touží po zázemí a pocitu, že někam patří. A pokud rodina tyto potřeby neposkytuje, jsme na počátku problému. A co je v tomto případě vlastně ten nesprávný výchovný styl? Hlavně absence rodičovské schopnosti bezpodmínečné lásky, neschopnost přijímat dítě opravdu takové, jaké ve skutečnosti je, nerespektovat jej a tím mu brát vlastní identitu. A ta je samozřejmě zásadní. Bez ní dítě bloudí, neví, kdo je, co je pro něj doopravdy to správné, jak by se mělo chovat, reagovat nebo jak by mělo dávat najevo svoje emoce. Pokud se pak tato situace spojí s drogami, je tu najednou okamžik, kdy se dítě ztrácí, neví, kdo je, ani vlastně kým chce být, čím by mělo být…. Ono samo není okolím přijímáno, chybí mu, že jej nejbližší okolí, rodina, odmítá takového, jaký je. A pak nastává ta chvíle, kdy dítě v rámci hledání toho místa, kde jej přijmou, bezpodmínečně, kde mu budou doopravdy rozumět a on se bude konečně cítit dobře, hledá jinde.  A kde nalézá? Paradoxně může najít toto vše v určitém slova smyslu v komunitě lidí závislých na drogách, kde je droga něčím spojujícím, je takovým společenským statutem, který mu pomáhá konečně někam patřit, nebo se tak alespoň cítit. A díky komunitě může mít zase pocit, že našlo prostor, kde jej berou konečně v jeho přirozenosti.
A co inklinace k drogám v závislosti na negativních vzorech v rodině? Rodiče jsou zajisté nejdůležitějším faktorem, který ovlivňuje dítě a přispívá k formování jeho osobnosti. Prvotní funkcí rodiny pro dítě je zprostředkování bezpečí, jistoty a citové opory, má být vzorem v mnoha ohledech- od rozvoje poznání až ke zvládání povinností a návyků. Měla by předávat vědomosti, dovednosti, rozvíjet schopnosti dítěte a také dávat vzor nějakého způsobu chování, kdy právě závislost jednoho rodičů může být velmi důležitým faktorem, který bude ovlivňovat dítě v tomto směru.
A co pravděpodobnost, že nezletilí, kteří třeba i jen opravdu příležitostně pijí alkohol a užívají drogy, budou v dospělosti závislí, či budou mít větší sklony k pití, kouření či užívání drog? Zde mohu zmínit teorii, o které se diskutuje již desetiletí a to o tzv. gateway teorii. Zjednodušeně tato teorie říká, že existuje určitá posloupnost v užívání návykových látek. Nejčastěji se uvádí, že první návykovou látkou jsou alkohol a tabák, další marihuana a pak jiné drogy. Podle zmíněné teorie zkušenost s jednou návykovou látkou zvyšuje riziko přechodu k jiné – nejdříve dochází zpravidla ke zkušenosti s tzv. legálními návykovými látkami, pak s marihuanou a pak s jinými ilegálními drogami.
A dnes poslední otázka- jaký je tedy vhodný způsob jak nezletilé od pití alkoholu, kouření a užívání drog odradit? Plus pomůžou zákazy a vyhrožování? Toto je velmi těžké říci ve stručnosti, zákazy a vyhrožování však nejsou řešením. Na prvním místě je kvalitní vztah dítěte a rodiče a snaha pomoci spojená s cílevědomostí a také dostatečnou pevností. Je nutné mluvit otevřeně o problémech, vyžadovat dodržování smysluplných pravidel, zajímat se o to nejbližší okolí dítěte a nacházet rozumnou rovnováhu mezi kritickým náhledem nai chování dítěte a respektem vůči němu. Také je důležité vidět silné stránky dítěte, jeho možnosti a schopnosti.  A ne jen je vidět, ale také dítěti dávat najevo, že jsme si jich vědomi, podporovat jej, aby se v nich mohlo dál realizovat. A v neposlední řadě nezapomínejme na důležitost být dítěti dobrým vzorem a naučit jej opravdu vnímat jak svoji tělesnou, tak i psychickou stránku, což je neskutečně důležité. A pokud je to možné, v ideálním případě naučit dítě i relaxovat, umět se uklidnit, najít sílu k řešení v sobě a ne v okolí, které je často velmi ovlivňující, vést k prohloubení všímavosti (mindfulness), kterou považuji velmi důležitou ve všech etapách života a sama ji často zahrnuji do terapií s mými klienty.