cs cs cs cs cs cs la id cs cs cs nl cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs nl cs cs cs cs cs cs de cs cs cs cs pt de cs cs cs cs en cs cs cs cs cs it cs en en sv cs cs nb cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs fr cs
Má interaktivní výuka něco společného s interaktivní tabulí? Co říkají odborníci na moderní trend vybavování těmito didaktickými pomůckami? Jsou interaktivní tabule pro žáky skutečně atraktivní?
Když se řekne interaktivní tabule
Česká verze známé internetové encyklopedie Wikipedie uvádí u hesla interaktivní tabule, že se jedná o velkou interaktivní plochu, ke které je připojen počítač a datový projektor. Projektor promítá obraz z počítače na povrch tabule a přes ni můžeme prstem, speciálními fixy, nebo dalšími nástroji ovládat počítač.
Typů interaktivních tabulí je mnoho. Wikipedie uvádí šest technologií, které mezi sebou svádějí boj o přízeň uživatelů. V českých školách se nejčastěji setkáme s elektromagnetickou tabulí, která se ovládá speciální tužkou nebo tzv. stylusem a pak s tabulemi využívajícími ke snímání pohybu elektrického odporu. Ty většinou obsahují stylus, ale lze na ně zapisovat i pomocí prstu.
Za razantním nárůstem obliby interaktivních tabulí v českých školách stojí především dvě příčiny, které se šťastně potkaly. Ačkoli se interaktivní tabule vyrábějí od začátku devadesátých let – například společnost SMART Technologies představila svoji první interaktivní tabuli SMART Board již v roce 1991 – díky vysoké ceně začaly být pro školy zajímavé teprve před několika lety. A právě ve stejné době mohly české školy získat finanční prostředky z projektu Státní informační politiky ve vzdělávání (SIPVZ).
Souhrnně bylo na začátku roku 2007 v českých školách 2 213 interaktivní tabulí a 12 083 datových projektorů. K počtu interaktivních tabulí lze konstatovat, že vybavenost touto technologií je relativně dvakrát větší na středních školách oproti školám základním. U interaktivních tabulí také nastala největší dynamika za poslední tři roky – počet se oproti stavu v roce 2004 zvýšil sedmi a půl krát z původních 300 kusů. Data za rok 2007 nejsou bohužel vzhledem k faktickému ukončení projektu SIPVZ k dispozici.
Přínosy a úskalí interaktivních tabulí
Jak vidno ze statistiky, české školy si interaktivní tabule oblíbily. Tyto tabule mohou mít oproti klasické křídové nebo novější bezprašné fixové tabuli (tzv. whiteboard) mnoho výhod. Interaktivní tabule funguje jako sjednocující element celé třídy nebo výukové skupiny a je pouze na učiteli, do jaké míry umožní zapojení samotných studentů do práce s ní. Učiteli nabízí tabule možnost připravit si detaily výuky dopředu a vzhledem k digitální povaze a tudíž i dalšímu možnému využití takových příprav tím i přípravu zefektivnit. Elektronické výstupy, které na tabuli vzniknou (snímky neboli obrazovky), mohou být dále v počítači zpracovány nebo rozeslány žákům. Výhod interaktivních tabulí není málo a každý učitel, který si práci s tímto prostředkem informačních a komunikačních technologií (ICT) vyzkouší, si další jistě dovede představit.
Marshall McLuhan, jeden z nejvýznamnějších teoretiků masových médií a sociologů kultury je přesvědčen, že pozitiva či negativa technologií jsou zakódována již přímo v konkrétním technologickém prostředku. Že tedy ani dobré úmysly a postupy při využití špatné (nevhodné) technologie nemohou ovlivnit negativní důsledky jejího používání. V dnešní informační společnosti převažuje názor, že přínosy technologií lze ovlivnit způsoby jejich používání. Při využívání technologií ve vzdělávání je možné konstatovat, že prostředky ICT lze chápat jako multiplikátor, umocňují jak dobré, tak i špatné aspekty a podmínky učení.
Za takovou varovnou studii je možné považovat studii odborníků z Institute of Education londýnské univerzity. Podle jejich zprávy technologická sofistikovanost nového výukového vybavení žáky spíše rozptyluje a navíc i tempo práce některých tříd klesá v souvislosti s tím, jak se učitelé snaží umožnit práci s interaktivní tabulí každému žáku ve třídě. Blíže viz český překlad článku z britského Telegraphu dostupný na stránce http://www.veskole.cz/a1728_pochybnosti-nad-tabulemi.html.
Sir John Daniel, president Commonwealth of Learning, sumarizoval pro The Economist (http://www.economist.com/) výsledky studií: většina z plošně do škol dodaných interaktivních tabulí není využívána správně. Často jsou používány pouze jako projekční plátno, většinou se na ně žáci jen dívají a možnosti interaktivity jim učitelé nezpřístupní. Počet učitelů schopných využívat efektivně technologie ve výuce je příliš malý.
Potencionálním nebezpečím společným pro většinu prostředků ICT je fakt, že nové technologie umožňují učitelům zahrnout žáky daleko vetším množstvím informací, nežli klasické výukové prostředky. To může u některých žáku vyústit v přetížení, zatímco jiné odsoudí do role pasivních diváku. Technologie tedy může při nevhodném využití podpořit a být prodlouženou rukou tzv. frontálního verbalismu či slovního encyklopedismu. Tedy toho, od čeho se snaží současná reforma školství oprostit.
Adjektivum interaktivní totiž nepochází od způsobu vedení výuky, se kterou může být využití elektronických tabulí za určitých předpokladů svázáno. Interaktivita je spíše reklamním sloganem vymezujícím novou technologii v kontrastu k tradiční tabuli nebo projekci. Interaktivní elektronické tabule umožňují ovládat počítač a naopak reagovat na výsledky provádění počítačového programu. Odtud tedy interaktivita. Výuka s interaktivní tabulí může, ale nemusí být pro žáky skutečně interaktivní. Záleží na didaktických dovednostech učitele. Malý, případně žádný, pedagogický přínos interaktivních tabulí souvisí nejčastěji s nedostatečnými didaktickými a technologickými kompetencemi jednotlivých učitelů a nelze jej považovat za všeobecně platný argument pro odmítání technologií.
Klasickým příkladem, který odpůrci podpory vzdělávacího procesu prostřednictvím technologií uvádějí, je využití, resp. zneužitím, interaktivní tabule k pouhému promítání. Takový způsob využití drahých tabulí je finančně neefektivní. Za pořizovací cenu běžné interaktivní tabule je dnes možné zakoupit tři, ale často i pět mobilních pracovních stanic (tzv. notebooků) a další náklady na provoz nejsou také zanedbatelné (spotřeba el. energie, doba provozu světelné lampy atp.) Zúžení jejího využití na pouhou projekci rozhodně není finančně efektivní.
Jinou námitkou technoskeptiků je obava z tendence, kdy učitelé upřednostní „virtuální svět“ před tím reálným. Klasickým příkladem je odklon od oblíbených experimentů např. ve fyzice či chemii a příklon ke sledování bezpečných videí. Hraničící linie vyváženosti mezi bezpečností žáků na jedné straně a sledováním vzdělávacího cíle na straně druhé není příliš přehledná. Proto je paradoxně tento způsob často uváděn i jako jeden z pozitivních přínosů ICT. I v tomto případě záleží na konkrétním postupu učitele – některé applety ovládané prostřednictvím interaktivní tabule mohou experimentování dovést do rozměrů, které ve třídě nelze prakticky simulovat a podpořit zvídavost a aktivizaci žáků. Jiné pokusy by jistě bylo vhodnější realizovat in natura.
Na podzim roku 2007 varoval server BBS News před možným zdravotním nebezpečím, které hrozí uživatelům interaktivních tabulí, resp. projektorů, které jsou součástí tabulí. Nepříjemné zdravotní komplikace jako je prudká bolest očí, omámení, či dokonce ztráta orientace, může být způsobena delším přímým kontaktem s intenzivním světlem vycházejícím z projektoru. Blíže o této problematice na stránkách Učitelského spomocníka na adrese http://www.spomocnik.cz/index.php?id_document=2145.
Technických negativ vůči dnešním interaktivním tabulím je jistě možné najít více. Od vrhání stínu učitele na tabuli při ovládání tabule, přes nižší akustický komfort způsobený dataprojektorem, až po malé rozměry a rozlišení nejrozšířenějších modelů tabulí nebo obtížnost jejich výškového nastavení. Zajímavá diskuse k přínosům a rezervám interaktivních tabulí proběhla na České škole na adrese http://www.ceskaskola.cz/ICTveskole/F.asp?ARI=104402.
Pozitivní zprávou může být, že technologie interaktivních tabulí se díky velkému zájmu uživatelů a s tím spojeným příjmem producentů intenzivně vyvíjejí a tak značné množství současných technických nedostatků bude jistě brzy pouhou minulostí. Již dnes někteří výrobci nabízejí tabule se zadní projekcí, kde odpadá problém vrženého stínu a nehrozí oslnění učitele paprsky projektoru. Pomalu se zvětšuje uhlopříčka tabulí i cenová dostupnost, velká budoucnost je připisována tzv. multidotykovým obrazovkám (multi-touch display).
Nastupující trend módnosti interaktivních tabulí zachytila i první vydavatelství v Česku a tak je možné zakoupit i nově pojaté tzv. interaktivní učebnice, jejíchž kouzlo spočívá v rozšíření tradičních učebnice o digitální učební materiály ve formátu vhodném pro interaktivní tabule, viz např. stránky http://www.fraus.cz/.
Jednou ze zemí, která nepodlehla lákavému pozlátku této technologické novinky je Finsko. Moderní finské učebny nejsou v naprosté většině vybaveny interaktivními tabulemi. To je v ostrém kontrastu například s posledními trendy ve Velké Británii, která do této pomůcky investovala neobvykle vysoké finanční prostředky a snaží se jimi vybavit všechny třídy. Finové tvrdí, že investice je to příliš nákladná na to, aby se vyplatila. Multimediální počítač připojený k Internetu promítající obraz na plátno je přítomný ve dvou třetinách všech učeben. Při investicích do interaktivních tabulí by na takový počet prostě škola neměla. Zato lze ale konstatovat, že tam, kde se interaktivní tabule ve Finsku nachází, je využívána velmi často a účelně. Byl jsem svědkem situace, kdy sami zástupci britského školství po návštěvách finských škol konstatovali, že s tak pokročilým využíváním tabulí se lze v Británii setkat jen výjimečně.
Vhodné je dodat, že Finsko nemá jako Velká Británie zvláštní vládní program pro ICT ve vzdělávání, nikdo hromadně nedodává drahá zařízení paušálně do všech škol. Ve výdajích na školství patří Finsko ke světovému průměru. V mezinárodních srovnávacích testech PISA jsou v celosvětovém měřítku výsledky finských žáků řazeny mezi ty úplně nejlepší.
Co z toho plyne
Při vybavování škol je dobré nenechat loby prodejců zvítězit nad zdravým rozumem. Ačkoli může být pozlátko módnosti svůdné. Především platí jeden zásadní postulát – není to technika, ale dobře vzdělaný a motivovaný učitel, který dělá učení úspěšným. Interaktivní tabule v rukou zkušeného a technologicky zdatného pedagoga mohou být úspěšnou pomůckou posilující efektivnost vzdělávacích procesů. Masové vybavování tříd drahými technologiemi nemusí přinést očekávané výsledky.
NEUMAJER, O. Interaktivní tabule – vzdělávací trend i módní záležitost. Nový Jičín : KVIC. Infolisty, únor 2008.
Předchozí Previous post: Počítačová učebna – opomíjená spotřeba energie
Další Next post: Jak podpořit vlastní prezentaci
2 reakce na Interaktivní tabule – vzdělávací trend i módní záležitost
Největší strach civilizovaného člověka spočívá v tom, že přijde o vše co vlastně nepotřebuje.
Jsem přesvědčen, že dobrý učitel je schopen na pískovišti pomocí klacku naučit žáka vše, co potřebuje pro základní poznání. ( číst, psát. počítat,)
Vztah člověka k technice však?
Článek je sice pěkný, ale již poměrně zastaralý. Ze zkušeností škol po celé České Republice víme, že interaktivní tabule jsou přínosem jak pro žáky, tak i pro učitele. Ti si mohou interaktivní hodiny vytvořit sami a používat je opakovaně, či mohou použít mnoho již vytvořených hodin.
Dle ohlasů žáků jsou interaktivní hodiny zábavnější a žáci při nich dokáží déle udržet pozornost. Zvyšuje se také kvalita a názornost probíraného učiva.
Napsat komentář Zrušit odpověď na komentář
Vaše e-mailová adresa nebude zveřejněna. Vyžadované informace jsou označeny *
Rozhovory a podcasty – jaro 2022 10.6.2022
Počítač ve škole 2022: Proměny digitálního vzdělávání – akcelerace i stagnace 23.5.2022
Časopis Komenský: Rozhovor o digitálních technologiích ve vzdělávání 20.2.2022
Co se děje v digitálním vzdělávání 14.2.2022
Konference FutureEdu: Digitální občanství 16.9.2021
Konference FutureEdu: Digitální občanství – iTveSkole.cz: Konference FutureEdu: Digitální občanství
Časopis Komenský: Rozhovor o digitálních technologiích ve vzdělávání - Ondřej Neumajer - domovská stránka: Inkluzivní vzdělávání s využitím digitálních technologií
Ondřej Neumajer: Být digitálně gramotný už neznamená jen ovládat počítač
Jana: Být digitálně gramotný už neznamená jen ovládat počítač
Ondřej Neumajer: Inovované pojetí funkce ICT koordinátora/metodika
Zveřejněné texty podléhají (až na explicitně označené výjimky) licenci Creative Commons Uveďte autora-Neužívejte dílo komerčně-Nezasahujte do díla 4.0 Unported.