cs en cs en cs cs en cs cs cs ru cs cs cs cs cs cs cs sk cs cs sk cs cs cs cs sk cs cs cs cs sk sk hu cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs hbs_lat en cs en cs en cs en cs en cs de cs cs cs en
Truhlář a muzikant Jan Vágner propojil celoživotní lásku ke dřevu a hudbě s profesionalitou, poctivostí a dobrým podnikatelským záměrem. V jeho dílně v obci Sluhy nedaleko Prahy vyrábí pod rodinnou značkou Hallvad originální bubny, které pro svůj perfektní zvuk i design vyhledávají bubeníci nejen u nás, ale i ve světě.
Kdy jste v sobě objevil lásku ke dřevu a truhlařině?
Se dřevem jsem vyrůstal už od dětství, protože můj táta měl v našem domě vlastní truhlářskou dílnu. Pamatuji si, že jako dítě jsem v ní byl pořád zalezlej. Od malička mě bavilo hrát si s prkýnky, a tak jsem nenásilným způsobem, zcela přirozeně, přebíral lásku ke dřevu a řemeslu.
Z lásky z dětství se stala profese.
Studoval jsem střední uměleckoprůmyslovou školu na pražském Žižkově, obor konstrukce a tvorba nábytku a interiéru. Po maturitě mě přijali do Dřevozpracujícího podniku hl.m. Prahy, kde jsem získal hodně zkušeností díky zajímavým zakázkám pro zahraničí. Po revoluci jsme se pak s bratrem pustili do podnikání, zabývali jsme se především výrobou nábytku na zakázku.
Hitem vaší společnosti „Hallvad – drums“, která funguje od roku 2006, je výroba originálních českých bubnů. Vzpomenete si na ten váš první?
Od dětství hraji na bicí a asi v 18 letech mě napadlo zkusit si pro sebe buben vyrobit. Nic jsem o výrobě nevěděl, ale vzhledem k tomu, že jsme měli dílnu doma, řekl jsem si, proč to aspoň nezkusit.
Pracoval jste tedy metodou pokus omyl?
Dá se říci, že v některých detailech se o pokus omyl jedná pořád. Nikdy dopředu nelze říct, jak by se měl jednotlivý buben vyrobit přesně. S každým novým kusem pronikám do tajů výroby a mám devadesáti procentní jistotu, že se trefím do požadovaného zvuku. Ale i s těmi prvními bubny jsem byl spokojen. Dnes už mi v kapele s nadsázkou říkají: „Když ti bubny ukradnou, vyrobíš si nové“. Mají v podstatě pravdu.
Jak se poskládá dobrý buben?
Nejlepší způsob mají domorodci v Africe, kteří vezmou kmen a vydlabou ho. I dnes musíte hlavně najít kus dřeva, který vydrží. Potom je nutné ho ohlídat v procesu schnutí, aby nepraskl, aby mu zůstala pevnost. Když se to podaří, máte téměř jistotu, že bude hrát perfektně. Při výrobě se stále zvukem dřeva zabývám, protože každé dřevo má jiný zvuk.
Které dřevo se nejlépe hodí pro hudební nástroje?
Z topolu je třeba skvělá sauna, ale nehodí se pro hudební nástroj. Buk, dub, jasan, jilm, oliva nebo exotické dřeviny, to jsou stromy pro nástroje.
Dá se říci, že pro každý druh hudby se vybírá i jiný druh dřeva?
V podstatě ano, je to tak. Přijdou jazzmani a potřebují mít nástroje z třešně nebo ořechu, neboť ořech je citlivý, jemný, teplý, dává přímý zvuk. Metalisti zase používají jasan, který vyniká tvrdostí, hutností, má prostě vlastnosti pro zvuk tvrdého žánru.
Co vás na výrobě bubnů nejvíce baví?
Bubínky jsou má srdcovka. Nejenže zpracuji dřevo, ale ještě mám hudební nástroj. A když pak přijdou muzikanti, začnou na ně hrát a propagovat jejich kvalitu a zvuk, mám radost dvojnásobnou. Výrobou bubnů jsem si splnil svůj sen. Na mé bubny například hraje bubeník Jiří Novák v orchestru Melody Makers Ondřeje Havelky, Otto Hejnic v Original Vintage Orchestra Petra Kroutila, bubeníci v evropských jazzových orchestrech a big bandech, speciální sestavu jsem vyráběl do představení Národního divadla „V rytmu swingu buší srdce mé“.