cs cs cs cs cs cs cs pt fr cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs pl cs cs cs sk cs cs cs de cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs it cs sv it cs cs cs cs cs cs cs es de cs cs en
Jako rozlučku s létem a na odlehčení jsem se rozhodla podělit s jistým postřehem. Jednoho dne uprostřed parného léta jsem přišla do svého oblíbeného plaveckého areálu v Podolí o něco později než obvykle. Nevybylo na mě lehátko, což mě dost rozladilo. Jsem zvyklá u bazénu psát, a vsedě pouze na dece to není tak pohodlné.
Začala jsem se rozhlížet kolem a číhat, jestli někdo neodchází a já bych se mohla včas chopit příležitosti a po opuštěném lehátku skočit. A jak jsem se tak rozhlížela a poprvé skutečně vnímavě pozorovala své okolí, uvědomila jsem si, že lidé u bazénu se podle svého chování dělí do několika kategorií. A s hrůzou jsem zjistila, že i když se především řadím mezi aktivce, někdy jsem i klasický predátor 🙂 Kam se řadíte vy?
Zde je moje kategorizace lidí v plaveckém areálu:
Ať přijdete či odejdete v kteroukoli brzkou či pozdní dobu, držitelé vždycky bez výjimky mají lehátko a drží se ho jako klíště. I když dorazíte velmi brzy, oni už tam jsou a mají lehátka obsazená, a i když zůstanete skoro do zavíračky, oni vydrží ještě déle a lehátek se nepouští.
Někteří jsou v tom tak daleko, že mají lehátek několik – jedno na slunci, jedno ve stínu, a jedno či víc pro případ, že by přišli jejich známí – přece by je nenechali jen tak na dece či ručníku!
Přijdou později, takže na ně už lehátko nevybyde. Okamžitě se nastraží a začnou číhat, až se někdo zvedne k odchodu, a pak loví. Mezi několika predátory může dojít i k potyčce (případně k velmi ostrému propichování pohledem), když jeden z predátorů přiskočí ke kořisti o chlup dřív z jiného nečekaného směru.
Dorazí v kteroukoli dobu, rozprostřou si na zem ručník či deku, usednou či ulehnou na ně a jsou navýsost spokojení. Lehátko ke štěstí nepotřebují, většinou ho nevyužijí, ani když je volné před jejich nosem.
Příležitostňáci (Nechce se mi psát oportunisté, neb to má jiný nádech)
Uvolní-li se jim lehátko přímo před nosem, chvíli váhají, zda ho vůbec chtějí. Rozhlížejí se, zda po něm nepůjde nějaký predátor, kterému by ho přenechali, nebo ho vlastně zas tak moc nepotřebují a rozhodně nestojí o nějaké dohadování s konkurencí. Pak si na něj nakonec přelezou (na lehátko, nikoli na predátora), když už jim ho náhoda takhle přihrála.
Lehátko potřebují k tomu, aby pohodlněji provozovali činnost, kterou zde tráví čas. Hrají společenské hry (nejčastěji karty), čtou si, píšou a tak podobně. (Z této kategorie se nejčastěji rekrutují predátoři.)
Ať už na lehátku či na dece, leží se zavřenýma očima a opékají se na slunci. Většinou se ani nejdou smočit (a možná ani nejsou vzhůru).
Pobyt u bazénu a tedy i lehátko využívají především ke konzumaci nejrůznějších pokrmů a nápojů, ať už přinesených z domu či zakoupených na místě.
Lehátko by jim bylo leda tak k odložení věcí. Na suchu se zdrží jen po dobu nezbytnou na převlečení do plavek. Zbytek dne prakticky nevylézají z vody.