cs fi de es de sv cs cs cs cs cs es cs it cs cs cs cs cs cs it es cs pt cs pl nl cs en cs fr cs cs en cs cs de cs cs cs cs cs cs de en nds es cs cs cs hbs_lat cs cs hbs_lat cs cs en cs cs pl cs en es es cs cs en cs cs en cs cs cs en cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs en cs en es es hu cs cs cs en cs en es es cs cs cs cs ja cs en es es es cs cs en cs it cs pt cs cs cs cs fr cs cs cs de de cs cs ru
Duo fotografů Lukáš Jasanský a Martin Polák bývá řazeno spíše do kontextu současného výtvarného umění než fotografie. Nyní dvojice s ironií sobě vlastní prezentuje svoji bilanční expozici v Moravské galerii. Výstava je založena na konceptuální hříčce.
Výstava v Moravské galerii, nazvaná jednoduše Fotografie Lukáše Jasanského a Martina Poláka, je poměrně rozsáhlá a v určitém smyslu může být pokládána za retrospektivu, jakkoli se sama vůči tomuto označení vymezuje a v některých aspektech mu skutečně neodpovídá. Autorská dvojice, která od roku 1985 pracuje (co se umělecké tvorby týče) výhradně společně a vždy v médiu fotografie, představuje v Brně nové snímky přiřazené ke starším cyklům, datovaným od osmdesátých let po současnost. Fotografie z nedávné doby přitom technicky i tematicky odpovídají starším pracím.
Expozice se snaží nebýt obvyklou prezentací životního díla, které jako by se mělo po skončení výstavy nadobro uzavřít. To se vcelku daří. Kritický postoj vůči institucionálnímu kontextu – nikoli však jeho apriorní odmítání – nicméně provází působení Jasanského a Poláka na výtvarné scéně od počátku. Spojit retrospektivu s momentem nového se jim podařilo už na Výstavách fotografií v roce 1999, kdy prostor Galerie Václava Špály vyplnili fotografickou dokumentací svých minulých výstav. Tyto fotografie jsou v Moravské galerii promítány za doprovodu přehnaně monumentální hudby, která z podívané dělá příjemně humorný zážitek. Za parodii na muzeální prezentaci můžeme snad považovat také absurdně velký kvádr vyplňující volné prostranství v přízemí muzea, v němž jsou ve dvou relativně malých vitrínách vystaveny pozvánky na minulé výstavy autorů a rovněž několik monografií.
Zájem o stereotypy a průměrnost
Stěny Moravské galerie pokrývají pro Jasanského a Poláka typicky precizně provedené převážně černobílé, ale i barevné fotografie, které rozšiřují už tak rozsáhlé cykly a poskytují určitý přehled témat charakteristických pro tvorbu dvojice. Zároveň však, s ohledem na časový odstup zcela přirozeně, mají některé snímky zcela aktuální mimoestetickou výpovědní hodnotu. Jasanský a Polák bývají tradičně označováni za tvůrce konceptuální fotografie. Zkoumají stereotypy fotografických žánrů, přičemž reflektují jejich užívání v umělecké fotografii i v populární kultuře. Pro charakteristiku jejich tvorby můžeme použít přívlastky jako dokumentární, analytická, vtipná, se snahou být objektivní a se zájmem o všednost a všudypřítomnou průměrnost a bezvýraznost.
Díky rezignaci na tradiční výtvarnou estetiku bývají spojováni spíše s vlnou současného umění využívajícího fotografické médium bez důkladné znalosti řemesla a technologie. Některé z cyklů vystavených i v Moravské galerii se ve svých námětech i vizuálním zpracování až příliš důvěrně blíží známým trendům z českého umění: třeba snímky ze sérií Abstrakce, Fluxus, Staré aranžované nebo Na bílém papíře evokují tendenci spjatou s objevováním „kouzla“ obyčejných předmětů. Tato estetika jistě má své místo v (dějinách) umění, zároveň je jí však všude kolem stále až moc. Atraktivnější jsou dnes formou i obsahem osobité fotografie cyklů Příroda, Petrohrad, Vesnice, Televize nebo Reportážní a humanistická fotografie – obzvláště pak ty, které oplývají nezaměnitelným vtipem, jako například Ředitel a Zakladatel, tedy série portrétů kulturního manažera Vladimíra Beskida z jeho běžného pracovního dne.
Zmíněné cykly jsou jedinečné způsobem, jakým se vztahují k médiu i klasickým fotografickým žánrům, jako je krajina, portrét či zátiší. Fotografie na první pohled často působí jako nicneříkající momentky, jimž podobné bychom obvykle pro nedostatečnou estetickou úroveň a absolutní nezajímavost okamžitě smazali z našich digitálních fotoaparátů. Současně jsou ale velmi asociativní a nutí nás, abychom se právě na tuto všudypřítomnou nudu soustředili. Smysl snímků i pointa vtipu pak vyplývá z celku série, přičemž relevance významu cyklu jako by se upevňovala s rostoucím počtem jeho částí. Právě to je možná důvod, proč stojí za to nafotit nové snímky do starých sérií – jejich kvalita tím nemůže utrpět.
Vzhledem k tomu, že se autoři při přípravě výstavy vrátili k velké části již uzavřené práce, má tento projekt bezesporu i bilanční rozměr, ať už mluvíme o retrospektivě nebo ne. Ovšem stejně jako je nám v případě tvorby Jasanského a Poláka většinou zcela skryta povaha jejich spolupráce a autorský subjekt je potlačen na minimum, je těžko říct, jak důležitý pro ně tento aspekt výstavy je – Jasanský a Polák se jako obvykle drží stranou.
Autorka je studentka dějin umění na FF MU.
Fotografie Lukáše Jasanského a Martina Poláka. Moravská galerie v Brně, 11. 10. 2013 – 5. 1. 2014.
Umění ve vězení? Konečně!
Spolupráce vězňů a umělců je těžištěm ambiciózního projektu Ondřeje Horáka a Martiny Rekové. Palčivé otázky participativní tvorby i možné společenské funkce umění samého se tímto otevírají širší veřejnosti.
U konce s dechem?
K dokonalosti dovedená, částečně retrospektivní výstava zřejmě nejslavnější současné české umělecké skupiny svého diváka nikterak neznejišťuje a zdá se být …
Instalace Dominika Langa ve vídeňské galerii Secession představuje hypotetické útroby avantgardní sochy Úzkost Otto Gutfreunda. Tvůrčí intence je však vyjádřena příliš jednoznačně a prostor …
mediální partneři / spřátelené instituce
© 2005–2017 A2 kulturní čtrnáctideník • ISSN 1803-6635 • A2, o.p.s., Na Květnici 700/1a, 140 00 Praha 4 • mail[at]advojka.cz • Design by Parallel Practice feat. Mütanta • Program by delikates