cs fi de es de sv cs cs cs cs cs es cs it cs cs cs cs cs cs it es cs pt cs pl nl cs en cs fr cs cs en cs cs de cs cs cs cs cs cs de en nds es cs cs cs hbs_lat cs cs hbs_lat cs cs it es cs pl de en es es cs cs en cs cs cs cs cs cs cs cs en sv cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs es hu en cs en es es cs cs es de en cs en es es cs cs es en en cs en es es es cs cs en cs it cs pt cs cs cs cs fr cs cs cs de de cs cs ru
Každý si vzpomene na některé zahraniční dílo, jež v češtině stále chybí, a to z klasické i moderní literatury. Zdá se, že jeden z dluhů byl nedávno splacen: v polovině prosince u nás poprvé vyšly dva velké romány: Portrét dámy Henryho Jamese (v překladu Kateřiny Hilské) a Middlemarch George Eliotové (v překladu Zuzany Šťastné).
Na první pohled odlišná díla mají přece jen něco společného: napsali je anglicky píšící autoři, dělí je od sebe pouhých devět let, patří ke klasickým dílům světové literatury, obě vyšla dříve ve slovenštině než v češtině, vydání obou románů podpořilo ministerstvo kultury a oba překlady jsou dílem žen.
Americký spisovatel Henry James (1843–1916) prožil většinu svého života ve Velké Británii a na konci života se stal i britským občanem. Hrdinové jeho děl jsou většinou Američané v Evropě. James zkoumá rozdíly mezi americkou a evropskou mentalitou a životním stylem. Často naivní a nezkušení Američané nacházejí v Evropě nejen své kořeny, ale i svou pravou identitu, zrají zde a získávají tu negativní i pozitivní zkušenosti.
Právě taková je i hrdinka jeho prvního vrcholného a dodnes zřejmě nejpopulárnějšího rozsáhlého románu Portrét dámy z roku 1881, Isabel Archerová. Vcelku jednoduchá dějová kostra a nepříliš velké množství postav naznačují, že velikost díla spočívá jinde. James je totiž zakladatelem psychologického románu, předchůdcem modernistů, kteří na něj v mnohém navázali.
Portrét dámy je prvním z Jamesových velkých románů, který zde vychází. Dosud jsme znali jen několik novel a povídek (např. Daisy Millerovou, Utažení šroubu, Washingtonovo náměstí, Listiny Aspernovy či Mistrovu lekci). Vrcholné romány, které James vydal v rychlém sledu mezi lety 1902 a 1904, patří mezi základní díla moderní světové literatury: Křídla holubice, Vyslanci, Zlatá číše (ta vyšla v roce 1977 slovensky).
Není to četba v dnešní době jednoduchá. James pátrá v hlubinách duší svých postav, především protagonistky Isabel. Nedá se však říci, že by to byl román nečitelný nebo zdlouhavý, byť má téměř šest set stran.
Děj je prostý: idealistická Američanka Isabel přijede do Evropy, kde náhle zbohatne díky nečekanému dědictví, odmítne několik nabídek k sňatku, až propadne kouzlu cynického Gilberta Osmonda a s pomocí intrik záhadné madame Merlové se za něj provdá. Pak však zjistí, že Osmondova dcera Pansy je i dcerou madame Merlové, a navíc odhalí i manželovu pravou povahu. Ačkoliv se jí nabízí možnost úniku, rozhodne se v nešťastném svazku setrvat i nadále. Není to však projev slabosti, jak by se mohlo zdát, nebo potlačení emancipace (uvažme, kdy román vznikl), ale naopak síly: utéct je příliš jednoduché (nikoli však zbabělé), setrvat je těžší. Jakoby se hrdinka rozhodla trpět za svoji chybu.
Autorova síla spočívá ve vykreslení postav: Isabel, Osmond, madame Merlová, bratranec Ralph, nápadník Goodwood a další před námi vystupují jako živí hrdinové s klady i zápory, přesvědčením i pochybnostmi. James odkrývá pohnutky jejich činů, myšlenek a citů a znalecky líčí svět aristokracie a společenské smetánky.
Překladatelce se podařilo zachovat všechny nuance Jamesova stylu a jazyka. (Není to ostatně poprvé, kdy se K. Hilská výrazně podílí na onom „splácení dluhů“, jak o tom svědčí například její překlady Virginie Woolfové nebo Duhy D. H. Lawrence.) Román má velké vnitřní napětí, které i přes jistou rozvláčnost čtenáře nepustí. A pokud znají i v našich kinech a v televizi uvedenou filmovou adaptaci Jane Campionové z roku 1996 s Nicole Kidmanovou v titulní roli, uvědomí si, jak povrchní je film, který si vybírá jen melodramatickou zápletku (kterou najdeme ostatně i v jiných Jamesových dílech) a slzy, jichž je v románu ovšem nepatrně. Trpělivý čtenář však bude rozhodně odměněn mimořádným zážitkem; vždyť Isabel můžeme směle přiřadit k velkým ženským postavám světové literatury, po bok Emmy Bovaryové, Anny Kareninové, Nataši Rostovové, Evženie Grandetové, Effi Briestové a dalších.
George Eliot byl mužský pseudonym anglické spisovatelky Mary Ann Evansové (1819–1880); přechylování na Eliotová je tedy (podobně jako u francouzské spisovatelky George Sandové) poněkud nesmyslné, leč u nás již zažité, české vydání románu se však drží mužské podoby George Eliot.
Její vrcholný román Middlemarch (1872) je nesmírně obsáhlý; české vydání má téměř sedm set stran tištěných drobným písmem. Také tento opus vyšel už v roce 1981 ve slovenštině. Skládá se z osmi knih a podává široce pojatý panoramatický a realistický obraz smyšleného provinčního městečka Middlemarch ve střední Anglii v letech 1829–32. „Polyfonický“ román vznikl skloubením původně dvou samostatných příběhů a sleduje osudy tří milostných vztahů: Dorothey Brookové, zklamané manželstvím s učeným knězem Casaubonem a hledající novou životní náplň ve vztahu k intelektuálovi Willu Ladislawovi, Casaubonovu bratranci; idealistického lékaře Lydgatea a jeho ženy Rosamond; a Rosamondina bratra Freda Vincyho a Mary Garthové, přičemž ústředními postavami jsou Dorothea a Lydgate.
Na románu zaujme mikrokresba provinčního městečka a třídních rozdílů a vztahů, jaké zde panují, ale i kvasu doby a jejích reforem počátku viktoriánské éry.
Nás dnes překvapí především nečekaná čtivost obsáhlého díla. Životnost mu zajišťují zejména bohaté příběhy postav, lidí z masa a kostí, jež Eliotová umí vykreslit i věrohodně charakterizovat. Tento román vskutku nezestárl, ačkoli je možná přece jen trochu roztříštěný a jeho záběr chce být až příliš široký.
Zatímco Portrét dámy je předchůdcem moderní literatury a stojí na počátku éry psychologického společenského románu, Middlemarch jako by uzavíral epochu započatou romány Jane Austenové: vytvořil uzavřený, rozporuplný, ale velký mikrosvět, do něhož se ještě vešla celá zkušenost člověka maloměsta té doby; v Portrétu dámy, který vyšel jen o devět let později, je pak už mnohem důležitější psychologická drobnokresba.
Oba romány stojí na konci a na počátku dvou epoch, a tak je vlastně symbolické i to, že se jejich první česká vydání objevila na pultech našich knihkupectví téměř současně. Zpoždění je sice veliké, ale čas jim na kráse a na přitažlivosti rozhodně neubral, k čemuž přispívají i kvalitní české překlady.
Autor je publicista a spisovatel.
Henry James: Portrét dámy. Přeložila Kateřina Hilská. Volvox Globator, Praha 2006, 568 stran.
George Eliot: Middlemarch. Přeložila Zuzana Šťastná. Romeo, Praha 2006, 672 stran.
Robert Menasse je v rakouském kulturním a literárním kontextu posledních dvou desetiletí jedním z nejvíce provokujících esejistů, diskutérů i romanopisců. Každá diskuse s jeho účastí, každý nový titul, který se objeví na literárním trhu, každá prezentace jeho románů …
Navzdory svým osudným omylům
Vzpomínky Eduarda Goldstückera vyšly ve dvou svazcích. První zahrnuje léta dětství na Slovensku a posléze na filosofické fakultě v Praze (1913–1945). Doslov k této knize (vyšla roku 2003) napsala Lenka Reinerová a zakončila ho slovy: „Eduard Goldstücker byl člověk, který …
Fischerovy Listy o druhých a o sobě
Vydání pamětí výrazného českého myslitele Josefa Ludvíka Fischera (1894–1973) vzbudilo několik debat na univerzitní půdě, především na filosofických fakultách v Olomouci a Brně. Následující recenze hodnotí literární kvality textu psaného původně na zakázku; týká se filosofova vztahu k marxismu …
mediální partneři / spřátelené instituce
© 2005–2017 A2 kulturní čtrnáctideník • ISSN 1803-6635 • A2, o.p.s., Na Květnici 700/1a, 140 00 Praha 4 • mail[at]advojka.cz • Design by Parallel Practice feat. Mütanta • Program by delikates