cs cs cs cs cs cs la id cs cs cs nl cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs nl cs cs cs cs cs cs cs cs it cs en en sv cs cs nb cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs fr cs
Žijeme ve věku spokojené dlouhověkosti? Jsou uživatelská rozhraní, která nás obklopují, přívětivá pro všechny sociální a věkové skupiny skupiny? Mění se situace? Stárnutí populace výrobce zatím příliš nezajímá?
Pracuji na škole, která si hrdě říká komunitní. V našem pojetí tohoto slova se jedná o společenství lidí bydlících ve společném regionu. Pro všechny obyvatele naší městské části nabízíme kurzy z oblasti cizích jazyků, umění a řemesel, sportu, hudby a samozřejmě informačních a komunikačních technologií. S pořádáním těchto kurzů máme dlouholeté zkušenosti a rád bych se podělil o jeden fenomén, který se k nim váže.
Postupem let, jak počítače prostupují společností a vnikají do domácností se mění i klientela, která má o kurzy počítačů zájem. Počítačové kurzy pro veřejnost byly vůbec od začátku specifické. Věkový průměr frekventantů kurzů byl vždy vyšší, nežli u ostatních kurzů. S postupem doby začaly na tato školení docházet především důchodci a lidé stářím někde ke konci produktivního věku. To je celkem přirozený a pochopitelný vývoj stárnoucí konzumní společnosti.
To, že patří zájemci o počítačové kurzy k dříve narozeným vůbec neznamená, že by byli pasivní. Většinou se jedná o houževnatější jedince, kteří jsou ochotni na svém vzdělávání pracovat. Důvody jsou různé – vnučka má počítač a babička tomu vůbec nerozumí; starší pán má živnost a zákazníci s ním chtějí komunikovat emailem; pán kolem šedesátky je povoláním kominík a chce si dokázat, že na to má; paní v důchodu má synovce v Americe a ten jí posílá fotografie po Internetu,…
Pokud učíte žáky věku Macha a Šebestové, časem zjistíte, že naučit je pracovat s počítačem je v podstatě pouze otázka vhodného motivačního příkladu, dobré konstruktivistické úlohy a procvičování. Děti časem všechno objeví, mají spoustu otázek a počítače je samy motivují k jejich dalšímu prozkoumávání. Při výuce dříve narozených se ale musí postupovat jinými způsoby.
Nejde ani tak o pedagogické postupy. Ty lze vyčíst z moudrých knih. Problém je v tom, že některé věci nejsou lidé seniorského věku schopni vstřebat. Respektive možná by toho byli schopni, ale je to pro ně natolik vysilující a stresující, že to často vzdají.
Mnoho starších lidí má například značné problémy s pochopením funkce hierarchického rozbalovacího menu, se souborovým systémem nebo s ovládáním vlastního mobilu. Že se na počítači při psaní nuly nepíše jako na psacím stroji písmeno většina lidí pochopí. Když jim ale inteligentní textový editor změní pořadí položek v nabídce menu, nebo se jim omylem překryje otevřené okno nějakou jinou aplikací, tak jsou ztraceni.
To, co píši asi nikoho nepřekvapuje. Problémy s uživatelským rozhraním počítačů a spotřební elektroniky jsou všeobecně známy a stále výrobci podceňovány. Většina aktivní populace se s podobnými problémy většinou vyrovná, nebo se jimi alespoň nenechají stresovat. U seniorů je to jinak.
Vývoj nového softwaru a hardwaru se žene za novými možnostmi, dalšími funkcemi, větším výkonem. Mnoho lidí (a nejen těch starších), ale nic takového nepotřebuje. Zkuste naučit svého dědu odpovědět na příchozí SMS zprávu, jejíž slova jsou na barevném displeji mobilu zobrazena pidipísmenky. Ani moderní displeje bohužel většinou neumožňují zobrazení výrazně větších písmen (spíše se ženou za zobrazením více barevných pixelů na menším prostoru). Úplnou katastrofou je pak nechat esemesky rychle po displeji rotovat.
A přitom by specifické uživatelské rozhraní nemuselo být vůbec složité. V textových editorech se mu asi nejvíce podobá model stařičké T602. Menu krátké a přehledné, mezery se do textu vkládají skutečně mezerníkem. Bezbolestný přechod ze psacího stroje a výsledek je pro naše účely naprosto dostačující – napsat a vytisknout stránku není složité.
Demografický vývoj vyspělých států je veřejně známý a přesto je nabídka speciálních rozhraní pro dříve narozené velice omezená. Že by o ně zájem byl jsem si jistý. Jedna z příčin nezájmu spočívá nejspíš v tom, že skupina rodiči dotovaných teenagerů je z komerčního hlediska výrazně lukrativnější nežli šetřící důchodci.
Až bude ekonomicky výhodné senior friendly zařízení prodávat, pak budeme moci konstatovat, že jsme se dožili věku spokojené dlouhověkosti.
Předchozí Previous post: Notebooky pro učitele
Další Next post: Quo vadis, školní informatika?
Napsat komentář Zrušit odpověď na komentář
Vaše e-mailová adresa nebude zveřejněna. Vyžadované informace jsou označeny *
Rozhovory a podcasty – jaro 2022 10.6.2022
Počítač ve škole 2022: Proměny digitálního vzdělávání – akcelerace i stagnace 23.5.2022
Časopis Komenský: Rozhovor o digitálních technologiích ve vzdělávání 20.2.2022
Co se děje v digitálním vzdělávání 14.2.2022
Konference FutureEdu: Digitální občanství 16.9.2021
Konference FutureEdu: Digitální občanství – iTveSkole.cz: Konference FutureEdu: Digitální občanství
Časopis Komenský: Rozhovor o digitálních technologiích ve vzdělávání - Ondřej Neumajer - domovská stránka: Inkluzivní vzdělávání s využitím digitálních technologií
Ondřej Neumajer: Být digitálně gramotný už neznamená jen ovládat počítač
Jana: Být digitálně gramotný už neznamená jen ovládat počítač
Ondřej Neumajer: Inovované pojetí funkce ICT koordinátora/metodika
Zveřejněné texty podléhají (až na explicitně označené výjimky) licenci Creative Commons Uveďte autora-Neužívejte dílo komerčně-Nezasahujte do díla 4.0 Unported.