cs cs en sv cs es cs id es cs cs cs cs hbs_lat en cs cs cs cs sv en en en fr cs en es en es it pt cs cs cs cs es cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs en en en en cs cs cs cs cs cs it cs cs eo cs cs cs de cs en cs cs en cs cs cs cs cs cs en en cs hbs_lat en en en en en en en en en fa en en en en en en en en cs cs en cs cs en cs cs en cs cs en cs cs en cs
Za přepážkou místní policejní stanice imigračního oddělení v Ha Giangu se mě policejní úředník anglicky zeptal, co si přeji. Odpovídám mu, že anglicky nemluvím, protože Američani přece prohráli válku. Podávám mu pas a na mapě ukazuji, kam mám zamyšleno jet. S úsměvem mě ukazuje, ať se posadím. Po chvilce přichází s povolením ke vstupu do pohraniční oblasti. V domnění, že jsem západní spojenec Vietcongu, mi svolil, abych ho vyfotil, jak mi povolení předává. Vítejte na nejsevernějším Vietnamu.
Text a foto: Zdeněk Soldán
Z Hanoje jsem se přemístil nočním spacím busem do města Ha Giang. Brzký ranní příjezd byl kompenzován možností dospání až do rozednění.
Skládám kolo a začíná moje horské putování přes desítky a desítky horských sedel s dojezdem do Hanoje.
Jedu pozvolna proti proudu řeky a z oblaků páry na mě z dáli vykukují zalesněné špičaté vrcholy hor. Po 20 km poklidného stoupání začínám ostře nabírat výšku. Cestou klikatící se někam k oblakům šplhám stále výš a výše. Nekonečné stoupání s 10% sklonem. A tak to zůstane stále v následujících dnech. Projíždím snad těmi nejkrásnějšími a nejdramatičtějšími pasážemi, které může severní Vietnam nabídnout. Jediná vada na kráse je celkem velká exponovanost turistů, kteří na rozdíl ode mne jedou na skútrech. Já jsem tu za exota. V poslední době, se tahle oblast stala hodně populární.
Zastavil jsem v sedle a nesměle za mnou přišla asijská turistka, zda by se mohla se mnou vyfotit. Tak jsem tu holku objal a najednou to začalo ze všech stran cvakat jako na tiskové konferenci vlády.  Ono objetí spustilo proces, ve kterém, se postupně se mnou vystřídaly všechny děvenky z minibusu. A mobily jen cvakaly a cvakaly.
Jak se záhy přesvědčuji, tak jedno sedlo není žádné vítězství.  Dolů a zase nahoru a ještě nahoru. První spaní a první test kartiček. „ Dobrý den, mohl bych si tu prosím postavit stan?“
Ráno slaňuji asi 10 km do údolí. A znovu ostře nahoru. Stále nahoru. Ta cesta snad nemá konce.
Jsem kousek od čínské hranice v malebném městečku Pho Bang a obědvám.
Znovu se deru do sedla a následně sjíždím, abych mohl opět šlapat do vrchu před Dong Van.
Zatkl mě policajt a rukou vehementně gestikuloval, ať prý s ním jdu chlastat. Uvařil dobrý čaj. Nebyl to žádný umakart, ale znalec. První přeliv vylil. Zalil podruhé, nalil do hrníčku a přelil do druhého. Připojil mě na wifi a telefon napíchl do sítě.  Přátelský pokec přes Google překladač. Na rozloučenou selfie!
Další spaní a další úžasný den s výhledy beroucími dech na špičaté zeleni porostlé kopce.
Zastavil jsem na focení. Přišla za mnou japonská turistka, zda se může se mnou vyfotit. Na oplátku, prý vyfotografuje ona mě mým aparátem. Popadla fotoaparát jako profík z Timesu a začala cvakat jeden snímek za druhým.Vypadalo to chvilku, že si i lehne. Když jsem pak fotografie kontroloval, tak nepoužitelné. Uřezané nohy, foto na střed…
A tak to jde den za dnem, přes nespočet sedel a nekončících stoupání. Přece jen sjíždím. Dojíždím zpět do města Ha Giangu, odkud jsem před čtyřmi dny odjížděl.
Šlapu po proudu řeky po hlavní cestě směřující do Hanoje, která je však ještě hodně daleko. Konečně zkouším i nejtěžší převody na převodníku. Cesta je lemována prodejci pomerančů nasbíraných ze svahů přímo nade mnou.
Viet Quang, konečně odbočuji z hlavní silnice. Začínám další horské dobrodružství. Každá vesnice tu má tu výsadu, že leží ve svém údolí. Tak šlapu nahoru, abych mohl sjet dolů a pak opět nahoru. Už se nedivím a tak šlapu.
Byly místa, kde mě nenechali postavit stan a pozvali mě k sobě domů. Pozvali na jídlo a na kořalku. Byly chvíle, kdy mě plácali po rameni a ukazovali palec nahoru. Byla cesta tak ostře stoupající, že jsem musel sesednout z kola a tlačit. Když se cesta změnila v horskou stezku, kde jezdily jen motorky a já se regulérně ocitl na přechodu rudohoří, tak tlačení vystřídalo bejčení do sedla připomínající stezku na Klak. Byly chvíle, kdy ze mě tekl pot a já pro sůl v očích neviděl na cestu. Šlapal jsem, nebo snad i tlačil z posledních sil, ale byl jsem šťastný, že tu jsem.
Všude, kde jsem projížděl, byli lidé příjemní a usměvaví. Projížděl jsem místy se spoustou místních etnik. Ženy byly oblečeny v pestře barevných krojích s ručním vyšíváním.  Poznal jsem, jací jsou Vietnamci neskuteční dříči, makáči a jak jsou houževnatí a pracovití.
Asi čtyřletý klučina, když mě uviděl jak jedu na kole, tak radosti poskakoval bosýma nohama po asfaltu s rukama nahoře. Ferda mezi nohama mu pohupoval v rytmu poskoku.
Překonávám hřebeny hor za městečkem Nghia Lo a ocitám se v provincii Son La. Sjíždím podezřele po hlavní cestě až na hranici dvou set metrů. To abych mohl opět stoupat do tisícimetrových hrbů k čajovým plantážím kolem města Moc Chau.
Zkazilo se počasí a snad jen malý zázrakem se mi podařilo pořídit pár záběrů čajových polí, když se na chvilku rozpustila mlhová clona.
Šlapu v mlze a mrholení směr Hanoj. Viditelnost je sotva 10m a oni nesvítí a dokonce i předjíždí. Zvykám si.  Opět vykresluji pomyslný graf nekonečného W. Že by poslední sedlo?
Je časné ráno a já se zařazuji do davu motorizované kolony tekoucí jako řeka do hlavního města. Provoz každou minutou houstne a já šlapu v davu s ostatními. Začíná mě to hodně bavit. Je to adrenalin jako prase!
Existují tu silniční pravidla, ale skoro nikdo je nedodržuje, ale ono to funguje. Červená na semaforu je mnohdy jen upozornění, že taky z jiného směru něco jede. A tak se jede intuitivně a s ohledem na vše i na ty co jedou do protisměru v jednosměrce, po jiné straně či na čtyřproudové silnici. A nikdo se nezlobí ani nerozčiluje. Za celou dobu jsem neviděl jedinou vážnou nehodu.
Jsem v Hanoji a užívám si života ve staré čtvrti v uličkách přeplněnými obchody stánky a prodejci snad se vším. Je to úžasný pocit toulat se jen tak a pozorovat to hemžení, nasávat tu atmosféru, běžný život a vnímat ty všechny barvy a vůně.
Na Downtown hostelu ve staré čtvrti, kde jsem ubytovaný právě končí večerní párty. „Všichni vylezte na stoly!“ Zni povel samozvaného moderátora večera. Ti co celý večer režírovali, vylézají na barový pult. Z reproduktoru začíná hrát ta největší pecka od Bryana Adamse Everything I Do. V rukách se objevily zapalovače a mobily. Všichni neb jsou to Amíci, Angláni a Irové sborově zpívají. Na rukách mi naskakuje husí kůže. Atmosféra je úžasná. Místní nechápou co se děje ač celý večer aktivně přihlíželi pařbě.  Konečně poznávají co je to Karaoke v podání bílé tlamy.
Pokud jste již registrovaný uživatel přihlaste se, pokud nejste doposud zaregistrován, můžete se registrovat nebo reagujte jako nepřihlášený uživatel.
Napsat komentář Zrušit odpověď na komentář
Vaše e-mailová adresa nebude zveřejněna. Vyžadované informace jsou označeny *
One thought on "Severním Vietnamem"
Hodně dobrá akce. Hodně dobrej článek. Hodně dobrý fotky.
Chystám se tam už léta, a tohle je super inspirace a poštouchnutí zase směrem k činu. Díky !
© Copyright 2022 bikepacking.cz / all photos and articles are property of bikepacking.cz
Používáme cookies k vylepšení našich webových stránek a služeb. Zásady cookies.
Nastavit cookiesPovolit všeOdmítnout vše
Přehled ochrany osobních údajů
Tento web používá soubory cookie ke zlepšení vašeho zážitku při procházení webem. Z nich se ve vašem prohlížeči ukládají soubory cookie, které jsou kategorizovány podle potřeby, protože jsou nezbytné pro fungování základních funkcí webu. Používáme také soubory cookie třetích stran, které nám pomáhají analyzovat a porozumět tomu, jak tento web používáte. Tyto soubory cookie budou ve vašem prohlížeči uloženy pouze s vaším souhlasem. Máte také možnost odhlásit se z těchto souborů cookie. Ale odhlášení některých z těchto souborů cookie může ovlivnit váš zážitek z prohlížení.
Necessary cookies are absolutely essential for the website to function properly. These cookies ensure basic functionalities and security features of the website, anonymously.
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookie is used to store the user consent for the cookies in the category "Analytics".
The cookie is set by GDPR cookie consent to record the user consent for the cookies in the category "Functional".
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookies is used to store the user consent for the cookies in the category "Necessary".
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookie is used to store the user consent for the cookies in the category "Other.
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookie is used to store the user consent for the cookies in the category "Performance".
The cookie is set by the GDPR Cookie Consent plugin and is used to store whether or not user has consented to the use of cookies. It does not store any personal data.
Functional cookies help to perform certain functionalities like sharing the content of the website on social media platforms, collect feedbacks, and other third-party features.
Performance cookies are used to understand and analyze the key performance indexes of the website which helps in delivering a better user experience for the visitors.
Analytical cookies are used to understand how visitors interact with the website. These cookies help provide information on metrics the number of visitors, bounce rate, traffic source, etc.
Advertisement cookies are used to provide visitors with relevant ads and marketing campaigns. These cookies track visitors across websites and collect information to provide customized ads.
Other uncategorized cookies are those that are being analyzed and have not been classified into a category as yet.