cs cs en cs cs sv cs cs pt de cs cs cs cs cs cs cs pl cs cs sv cs cs pt de cs cs cs cs cs cs cs pl cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs es cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs sl cs cs cs sv cs cs cs cs cs sv cs cs sv cs cs cs pt cs de cs sv cs cs cs cs sv es cs cs cs cs
Více než polovina úrazů dětí v předškolním věku vzniká doma. Vzhledem k tomu, že právě domov by měl být pro dítě tím nejbezpečnějším místem, je tato skutečnost do značné míry paradoxní. Lze ji nějak zvrátit? Odborníci tvrdí: Ano! Stačí dodržovat dvě zásady: přizpůsobit prostředí, ve kterém žijeme, potřebám dětí a své potomky pečlivě a správně vychovávat.
Nejde o žádnou přehnanou starostlivost nebo dokonce strašení. Na malé děti skutečně čeká v bytech mnoho nástrah. Jen málokdo totiž asi zařizuje byt s tím, že někdy později přijde miminko. Dítě tedy přivádí do prostředí, které vyhovuje dospělým. Kde v něm tedy hrozí pro vaše drobečky nebezpečí? „Nejlépe to zjistíte tak, že se snížíte na úroveň dítěte, které se začíná pohybovat po bytě – tedy si ho projdete ,po čtyřech‘. Začnete objevovat svět jeho očima a snad tak najdete vše, co by mu mohlo ublížit,“ radí doc. MUDr. Veronika Benešová z pražského Centra úrazové prevence UK 2. LF a FN Motol. Pády z výšky, opaření a popáleniny, přivření prstíků do zásuvek či dveří, převržení těžších předmětů z polic v nábytkových stěnách, otravy a dušení – to je krátký výčet nejčastějších úrazů v domácím prostředí. Jak tedy riziko co nejvíce snížit? Podle docentky Benešové k tomu vedou zejména dvě cesty: vytvořit doma co nejbezpečnější prostředí a vychovávat dítě k bezpečnému jednání. V druhém případě určitě neplatí rozkazy typu: To nesmíš a to nedělej – pravidlo „zakázaného největší krajíc“ platí u malých dětí dvojnásob. Dobře také není například názorně ukazovat dítěti, že horká kamna skutečně pálí. Mnohem účinnější je cíleně učit potomky, jak se dělají věci správně, a na možná nebezpečí je upozorňovat. A jaká nebezpečí tedy dětem v našich bytech nejvíce hrozí?
Stokrát si můžete říkat, že své vytoužené miminko nespustíte z očí, nemůže vám tedy přece odnikud spadnout. Stát se to prostě může! „Pády z přebalovacích pultů, stolů, postýlek či rodičovských postelí patří mezi nejčastější úrazy batolat v domácím prostředí,“ tvrdí MUDr. Blanka Kocmichová z Dětské chirurgické kliniky 2. LF UK a FN Motol v Praze. Stačí jen vteřina, kterou potřebujete k tomu, abyste sáhli pro plenku. Anebo vás prostě nenapadne, že vaše batole už vyspělo natolik, že přeleze postýlku. Batolata padají téměř vždy na hlavičku, protože je nejtěžší z celého těla. U starších dětí pak nejsou výjimkou pády z nábytku či paland. Pokud pád končí jen boulí, je všechno v pořádku. Dítě do jednoho roku ale stejně vždy nechte bezprostředně po nehodě prohlédnout lékařem.
První pomoc: U dětí od dvou let stačí bouli na hlavě zaledovat – například mraženým špenátem zabaleným do utěrky. A pak ho pozorujte. Pokud se třeba i po delší době projeví apatie nebo naopak podráždění, vyšší spavost, nevolnost nebo zvracení či poruchy vidění, měli byste okamžitě zamířit k lékaři.
Každoročně skončí v nemocnici stovky popálených a opařených dětí. Především těch, kterým ještě nebyly ani tři roky. „Jen málokterá maminka si uvědomí, jak je nebezpečné vzít na jednu ruku dítě a v druhé si nést do obýváku šálek s čerstvě uvařenou kávou. Stačí jen, aby se dítě zavrtělo nebo rozhodilo ručičkama a neštěstí je hotovo,“ říká MUDr. Veronika Benešová. Jen málokdo z nás dospělých si uvědomí, co může právě horká káva, čaj, polévka či třeba obyčejná voda z vodovodu udělat s jemnou dětskou kůží. To, co dospělého prostě jen chvíli pálí, může mrňousovi způsobit i popáleniny druhého stupně. Děti jsou malé a chtějí-li vidět, co děláte, zpravidla se chytnou ručičkama a kousek se povytáhnou na špičkách. Jenže to, za co se chytí, může být třeba plotna sporáku, pracovní deska, na které zrovna nešťastně leží šňůra od rychlovarné konvice nebo hrnec s právě uvařenými těstovinami. A proto:
Držadla horkých hrnců otáčejte směrem od okraje sporáku nebo odkládací desky.
Pořizujte si rychlovarné konvice s krátkou šňůrou nebo ji alespoň umístěte ke stěně, kam děti nemohou dosáhnout.
I když ubrus na jídelním stole vypadá rozhodně dobře, děti za něj rády tahají. Raději na něj tedy po určitou dobu zapomeňte.
Pokud máte vlastní bojler, neohřívejte vodu na více než 54 stupňů Celsia.
První pomoc: Opařená nebo popálená místa začněte ihned chladit studenou tekoucí vodou – vydržte to alespoň 10 až 20 minut. Výjimkou je opaření trupu, při kterém byste naopak měli chladit jen krátce a jednorázově kvůli nebezpečí vzniku podchlazení a šoku. Pak vyhledejte lékaře. Nikdy neaplikujte žádné masti ani zásypy.
Šuplíky v kuchyni jsou skvělá věc. Najde se v nich tolik věcí! Bohužel kromě vařeček a prkének jsou to často i nože, vidličky či nůžky. A vaši malí šikulové se učí novým věcem každý den – třeba otevírat šuplíky ve vyšších sférách. Ovšem ostré „nástrahy“ nečíhají jen v obsahu kuchyňského nábytku. Patří k nim i skleničky s pitím (výjimkou nejsou případy pádů dětí se skleničkami v rukou a střepy zapíchané v obličeji), ostré rohy a hrany nábytku v obývacím pokoji.
První pomoc: Ránu pevně obvažte, ale ne moc silně. Rozhodně nepoužívejte gumové škrtidlo. Jestliže se v ráně nachází cizí těleso, obložte ho po stranách sterilními polštářky a převažte tak, aby se předmět nezatlačil do rány. Pak odjeďte k lékaři. V případě velkého krvácení volejte záchrannou službu.
Každé poranění u dítěte by rodiče měli zkontrolovat a pečlivě ošetřit. Foto: Shutterstock
Obaly se zvířátky či jinými lákavými kresbami a krásná vůně – stovky dětí do pěti let se nechají každým rokem zlákat a ochutnají některý z čisticích či dezinfekčních prostředků nebo náplní do aromalamp. Pro klid duše byste tedy měli mít všechny takové a podobně lákavé lahvičky s chemickými prostředky zamknuté ve skříňce mimo dosah dětských rukou. Stejně ale při nákupu pro jistotu preferujte výrobky s bezpečnostními uzávěry.
První pomoc: Obal od toho, co dítě vypilo, nevyhazujte – je cenným zdrojem informací. Mezi důležitými telefonními čísly v telefonním seznamu najdete rovněž číslo na TIS – Toxikologické informační středisko. Zde vám odborníci poradí, co dělat. Rozhodně můžete také volat záchranku.
Bonbony, oříšky a jiné drobné pochutiny jsou sice dobré, ale pro děti do čtyř let znamenají zbytečné riziko. Mohou je totiž snadno vdechnout. Samozřejmě to platí i očkách či knoflících, které odpadly z oděvů na sedačku v obýváku, nebo o zbytcích propisovaček či kancelářských sponkách na psacím stole. Zpravidla sice potomek překážku zase vykašle, ale proč riskovat, že to nedokáže a vystavovat ho i sebe zbytečnému stresu?
První pomoc: Je velmi závislá na věku dítěte. Vždy ale jde o povzbuzení ke kašli. U kojenců do jednoho roku se doporučuje stlačit hrudník, u starších dětí pak břicho nebo jej udeřit do zad.