cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs en cs cs cs cs cs cs cs hbs_lat cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs en cs en cs cs cs cs cs
Schillerův test je test, který lze použít během gynekologického vyšetření, aby pomohl lékaři najít oblasti s podezřelými lézemi v děložním čípku.
Schillerův test byl pojmenován na počest Dr. Waltera Schillera, který kolem roku 1930 popsal metodu screeningu rakovinných buněk v děložním čípku jeho barvení roztokem na bázi jodu nazývaným roztok Lugol nebo Schillerův roztok .
V tomto článku vysvětlíme, jaký je Schillerův test, jaké jsou jeho aplikace v současné době v screeningu rakoviny děložního čípku a co znamenají výsledky Schiller pozitivního testu a Schiller negativního testu.
Obs: Alternativní způsob provedení tohoto testu lze provést nahrazením lugolu roztokem kyseliny octové (octa).
Jedním z cílů gynekologického vyšetření je přímo vizualizovat děložní hrdlo, nazývané také děložní děložní hrdlo. V mnoha případech může pouhým okem zjistit přítomnost lézí v děložním čípku, ať už jde o zánětlivé léze typické pro cervicity, vředy, rány atd.
Schillerův test a test s kyselinou octovou se provádějí s cílem zvýšit naši schopnost identifikovat oblasti děložního děložního čípku děložního čípku, které mohou často vypadat normálně pouhým okem.
Test se provádí tamponem, druh velmi dlouhého tampónu. Gynekolog nasákne špičku tamponu, který je lemován bavlnou, jódem (nebo kyselinou octovou) a "barví" celou oblast děložního hrdla, jako kdyby použil štětec. Po minutě čekání lékař znovu vizualizuje děložní krk, aby se pokusil identifikovat oblasti, které byly špatně zašpiněné.
Logika za testem je následující: Normální buňky děložního čípku a pochvy jsou bohaté na glykogen, což je velká molekula tvořená několika malými molekulami glukózy. Jód může impregnovat tkáně bohaté na glykogen tím, že je udržuje tmavé (lakované). Na druhou stranu jsou karcinogenní nebo prekancerózní buňky s nízkým obsahem glykogenu, a proto nejsou impregnovány jódem, zůstávají lehčí, obecně nažloutlé a snadno se odliší od zbytku zdravé tkáně, která zůstala zafarbená hnědou jod).
Vyzýváme pozitivní Schillerovu zkoušku pokaždé, když dojde k nějaké nažloutlé části děložního děložního čípku, která nezbarví lugolem, což naznačuje přítomnost atypických buněk.
Na druhou stranu negativní Schillerův test nastává, když celý děložní děložní červeň začervenal, což svědčí o přítomnosti tkáně bohaté na glykogen a je tedy zdravé v celém lakovaném prostoru. Pokud existují oblasti, které se neztmavnou, ale nebudou žluté, obecně považujeme test za negativní.
Test kyseliny octové má podobnou logiku, ale mechanismus je jiný. Kyselina octová dehydratuje buňky v heterogenní formě, její účinek je výraznější u atypických buněk než u zdravých buněk. Konečným výsledkem je bělavé barvení v celé tkáni, která je tvořena podezřelými buňkami.
Mezi těmito dvěma testy neexistují žádné velké rozdíly. Zbarvení kyselinou octovou by mělo být testem pro ženy s alergií na jódu v anamnéze.
Přítomnost bílých skvrn na děložním děložním čípku po použití kyseliny octové nebo absence impregnace jódu v určitých oblastech obarvených lugolem svědčí o kolposkopii nebo biopsii tkáně, pokud jsou viditelné změny v morfologii nezbarvené tkáně. Pozitivní Schiller test nutně neznamená existenci rakoviny. Je to jen první krok v screeningu nádorů.
Velkou výhodou testu Schiller je, že je velmi levný a je k dispozici i v oblastech s málo technickými prostředky. Další výhodou je absence relevantních vedlejších účinků a absolutní kontraindikace (pacienti s alergií na jódu mohou užívat kyselinu octovou).
Testy Schillera a kyseliny octové byly po desetiletí široce užívány gynekologisty jako způsob, jak sledovat maligní léze děložního čípku. V posledních letech se však jeho použití jako screeningového testu stalo méně častým, zejména v oblastech s snadným přístupem k novým lékařským a laboratorním zdrojům.
V současné době je nejběžnější formou screeningu rakoviny děložního čípku paprostrom, který se také nazývá cervikální cytologická vyšetření (čtěte: PŘEZKOUŠENÍ PAPANICOLAU - ASCUS, LSIL, NIC1, NIC 2 a NIC 3).
Během gynekologického vyšetření lékař odebírá materiál z děložního čípku a jeho otvoru špachtlí a štětečkem, aby zachytil buňky tak, aby je patolog mohl vidět v mikroskopu a hledat maligní buňky. Materiál shromážděný na Pap smeře může být také použit k vyšetření HPV, což je virus, který způsobuje rakovinu děložního čípku. (Přečtěte si: HPV).
Testy Schillera a kyseliny octové mohou být falešně pozitivní u žen v menopauze nebo v případě cervicitidy (zánět / infekce děložního čípku). Je také třeba připomenout, že ne všechny buňky s nízkou glykogenem jsou nutně maligní nebo premaligní. Proto mnoho lékařů již nepovažuje za nezbytné poškozovat děložní děložní čípky, jako je lugol nebo kyselina octová, protože paprsek je spolehlivější vyšetření a nižší míra falešných pozitivních a falešných negativů.
Nicméně, ačkoli se již nepoužívají jako skríningový test, testy Schillera nebo kyseliny octové jsou pro gynekologa stále užitečné. Pokud má Papový nátěr nález na premaligní lézi, musí pacient podstoupit kolposkopii s biopsií děložního hrdla, aby v rané fázi vyloučil rakovinu. Během tohoto postupu pomáhá použití lugolu nebo kyseliny octové gynekologovi, aby identifikoval podezřelé oblasti a aby si vybral ty nejlepší body, které mají být biopsovány (čtěte: KOLPOSKOPIE A BIOVASIE STROMU UTERÍN).
Proto je v současnosti v oblastech zdrojů použití Schillerova testu nebo testu s kyselinou octovou obvykle omezeno na pacienty, kteří budou podrobeni biopsii děložního čípku. V chudších podmínkách, s méně zdroji a bez přístupu k testu Pap, může být Schillerův test stále použit jako možnost screeningu rakoviny děložního hrdla.
Co je to hepatitida?
Hepatitida je termín, který znamená zánět jater. Hepatitida může být chronická nebo akutní a postihuje osoby obou pohlaví a všech věkových kategorií a etnických skupin. Existuje několik příčin zánětu jater, což znamená, že existuje několik druhů hepatitidy. Hlavní příčiny jsou: Virusy: hepatitida A, B, C, D a E. Infekce jater. Zneužívání alk
FURÚNCULO - příčiny, symptomy a léčba
Furuncle, obyčejně nazývaný furunco, je absces (sbírka hnisu), která se tvoří pod kůží, když bakterie infikuje vlasový folikul, což je struktura, ze které rostou chloupky. Na rozdíl od folikulitidy, což je infekce lokalizovaná a omezená na vlasový folikul, vzniká furuncle, protože infekce se šíří přes podkožní tkáň kolem folikulu. V tomto článku vysvětlíme pří