cs cs cs cs cs cs cs fr de en cs hu cs ms cs cs cs cs cs cs cs cs hu cs cs hu cs cs cs cs it en cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs nl en fi es
Před časem jsme na našich stránkách zveřejnili základní informace k všeobecně známé Cooperově stupnici připravenosti. Rozhodl jsem se k ní vrátit a podívat se na ni trochu podrobněji. K tomu mne vedly zkušenosti s aplikací jednotlivých stupňů připravenosti do konkrétních didaktických (pozn.: didaktika = výcvik a výchova) postupů v rámci systému FAST Defense, zkušenosti s výukou sebeobrany pro ženy a provádění služebního zákroku v rámci mé profese.
Do doby než jsem se začal systematičtěji věnovat psychologické přípravě v sebeobraně a náš instruktorský tým absolvoval instruktorský kurz FAST Defense, byla pro mne Cooperova stupnice připravenosti pouze obecnou teorií, která byla součástí teorie výuky, ale bez konkrétní propracované praktické aplikace jak v rovině tvorby didaktických postupů, tak v rovině vyhodnocení a následných zpětných vazeb.
John Dean „Jeff“ Cooper (10. 5. 1920 – 25. 5. 2012) sloužil u námořní pěchoty a bojoval ve dvou válečných konfliktech – Druhá světová válka a Korejská válka. Po odchodu z armády se aktivně věnoval výuce praktické střelby. A to nejen z pohledu praktických dovedností, ale i oblasti psychologické přípravy. Časem došel k poznání, že nejdůležitější pro přežití v situacích ohrožení života není až tak zbraň nebo bojové dovednosti, ale nastavení mysli. Vzal proto známou barevnou škálu a propojil ji s jednotlivými stupni stavu mysli (chcete-li připravenosti či aktivační úrovně organizmu) a tak vytvořil barevnou stupnici připravenosti k boji. Tento systém mentální pozornosti v závislosti na okolnostech byl poté přijat mnoha bezpečnostními sbory po celém světě a následně se stal i součástí výuky sebeobrany.
Původní Cooperova stupnice má čtyři barvy – bílou, žlutou, oranžovou a červenou. Námořní pěchota spojených států (United State Marine Corps) přidala k původní stupnici ještě barvu černou. Přidání dalšího stupně (černé barvy) bylo logickým uzavřením pomyslného logického kruhu úrovně pozornosti. Lze přecházet plynule z jednoho stupně k dalšímu v celé základní rovině od nepozornosti (bílý) přes tři stupně aktivního přístupu (žlutý, oranžový a červený) až hyperaktivnímu stavu či kolaps (černý), který má stejné následky jako stupeň první – neúčinnou obranu. Pro snadnější dokreslení uvedu zjednodušené příklady z pohledu řešení konfliktních situací spojené s konkrétním takticko-technickým chováním. Jednak s pohledu běžného občana, ale také z pohledu osobních ochránců, kteří dle mého názoru mají být těmi nejlepšími odborníky na odhalování nebezpečí (hrozby) a jejímu předcházení.
Člověk je myslí obrácený sám do sebe. Je ponořen ve vlastních myšlenkách. Nevěnuje pozornost okolí a netuší co se kolem něho děje. Pokud budete v tomto vnitřním rozpoložení napadeni, tak vaše obranná reakce bude z největší pravděpodobností na úrovni obranných instinktů (ztuhnutí nebo ochrana vitálních zón – více o instinktivních obranných reakcích jsme psali zde. Nejméně jednu sekundu vám bude trvat, než se v situaci zorientujete a budete schopni cokoli udělat (pohnout se, nebo „jen“ začít myslet). Tento stav dělá z kohokoliv ideální oběť trestného činu (tzv. „ovci“). Zkušený profesionální kriminálník vyhledává své oběti právě v takovémto rozpoložení. Je pro něj potom jednoduché, využití přepadu, dostat vyhlídnutou oběť do defenzivy až submise a snadněji, tak dosáhnout svého cíle. Jediné co Vám muže v takové situaci pomoci je nezkušenost, nešikovnost nebo nedostatečná odhodlanost samotného útočníka.
Sebeobrana: V tomto stavu si můžete dovolit být v situaci, kdy jste v bezpečí. Například doma v bytě nebo domě v lokalitě, kde nedochází k vloupání do domácností, a nevedete způsob života, který by toto důvodně předpokládal.
Ochránci: Neznalost dění v okolí. Při práci je to nebezpečný luxus, který si nemůže dovolit. Vzhledem k tomu, že většina času je trávena čekáním na něco co začne či skončí a „nic se neděje“, může se snadno stát, že se ochránce ocitne v tomto stavu. Útok na chráněnou osobu při takovémto stavu pozornosti ochránce by byl úspěšný!
Tento stav vychází se základního předpokladu, že jste si vědomi toho, že svět je potencionálně nebezpečný a může nastat situace, že budete muset udělat opatření pro zvýšení své bezpečnosti nebo se i fyzicky bránit. V konkrétním čase a místě kde se nacházíte, není přítomna žádná skutečná hrozba. Tento stupeň je v rozsahu od uvolněného pozorování okolí až po pocit, že „něco je špatně“. Jde o nenucené automatické používání smyslů jako zrak, sluch, čich nebo hmat k vnímání okolí. Všichni z nás také mají v sobě vnitřní ochranný systém tzv. „šestý smysl“, který nám signalizuje přítomnost potencionálního nebezpečí. Projevuje se u každého člověka jinak – např. zvláštní pocit v krku, kolem plexus solar nebo v zátylku. Je nutné mu jen naslouchat. Pokud se tento pocit dostaví, je dobré jej nepotlačovat a věnovat svou pozornost okolí k zjištění, zda jde jen o pocit nebo hrozba je reálná. V tomto stavu byste se měli nacházet vždy, pokud přijdete do nového, neznámého prostředí, mezi neznámé lidi. Podle Coopera byste v takovém stavu měli být také vždy, pokud jste ozbrojeni.
Sebeobrana (sebeochrana: Při nastoupení do MHD si prohlídnete cestující. Jak na nástupišti (nástupním ostrůvku, zastávce) tak i v dopravním prostředku MHD. Pokud nezaznamenáte jakékoli nebezpečí (např. kapsáři, agresivní fanoušci…), můžete zase pokračovat ve čtení knihy, nebo psaní sms. Pokud tramvaj, autobus nebo metro zastaví na zastávce, svoji pozornost přenesete od knihy k vystupujícím a nastupujícím cestujícím (k měnícím se podmínkám). Pokud je vše, v pořádku můžete se vrátit ke své knize.
Ochránci: Ochránce zatím pracuje jen se všeobecnými informacemi. Nebylo zjištěno žádné specifické ohrožení. Je prováděna kontrola zbraní a příprava vozidel před výjezdem z chráněného objektu. Mimo chráněný objekt ochránce vnímá aktivitu ve svém okolí a pozoruje změny chování osob, dopravních prostředků atd. V tomto stavu může ochránce být 24 hodin denně. Tento stav spolu se stavem oranžovým obsahuje 95% práce ochránce. Zahrnuje sběr informací, plánovaní, speciální dovednosti vedoucí k vyhledání a identifikaci hrozby atd.
Něco není v pořádku a to něco upoutalo vaši pozornost. Již jste identifikovali konkrétní či potencionální hrozbu. Vaše mysl se přesunula z „NĚCO je tady asi špatně“ k „TOTO je tady špatně“. Pokud jste ozbrojeni nebo máte u sebe nějaké technické prostředky sebeobrany (kasr, teleskop…). Měli byste být připraveni je v případě potřeby použít. Vaše mysl se bude plně soustředit na konkrétní cíl (zdroj hrozby). Tato úroveň je psychicky náročnější a měli byste se v ní udržet po dobu, než se hrozba pomine nebo se ukáže nereálnou. Pak se můžete vrátit do úrovně žluté.
Sebeobrana (sebeochrana): Na nástupišti metra (nebo zastávce MHD) je skupinka osob, která vypadá jako kapsáři. Je potřeby být ve stavu oranžovém až do okamžiku, kdy odjedou anebo nastoupíte do jiné, další soupravy metra, tramvaje či autobusu a odjíždíte.
Ochránci: Zvýšená úroveň znalosti dění v okolí. Chránci se do této úrovně dostávají již v okamžiku, kdy s chráněnou osobou přijíždějí do místa, kde je známo, že se bude osoba pohybovat. Je zde větší potencionální hrozba případného útoku. Příznačnějším příkladem je situace, kdy je ochráncem identifikována potencionální hrozba a jsou připravovány plány na její vyřešení. Hrozba je pečlivě analyzována k vyhodnocení zda je potřeba zasáhnout.
V takovém stavu je možno vydržet tři nebo čtyři hodiny.
Boj. Dostavil se spouštěč, který aktivoval sebeobranné postupy. Tento spouštěč je okamžikem přesunutí se z oranžové úrovně do červené. Červená úroveň obsahuje verbální sebeobranu stejně tak jako fyzickou sebeobranu či použití střelné zbraně.
Sebeobrana: Skupinka agresivních fanoušků na zastávce si vás všimla a začala s vámi komunikovat. Budete nuceni zvládnout verbálními a neverbálními projevy k uklidnění situace a hledat možnosti k uniku.
Ochránci: Samotná akce. Bylo rozhodnuto hrozbu eliminovat anebo zastavit probíhající útok. Ochránce se aktivně podílí na technicko-taktických postupech nebo je připraven se okamžitě do nich zapojit. V tomto stavu je možno vydržet několik minut. I když se to ve stínu akčních filmů muže jevit jinak, v skutečnosti se jedná pouze o cca 5% práce ochránce.
Jde o fyzické anebo duševní selhání. Člověk je absolutně přemožen děním kolem sebe a není schopen adekvátně reagovat. Tepová frekvence je nad 175 tepů za minutu. Člověk není schopen myslet a jednat. Může dojít k ztuhnutí nebo naopak k hyperaktivitě či zkratovému jednání. Černá barva má velmi blízko k bílé. Oba tyto stavy vedou k nezvládnutí konfliktní situace.
Didaktika sebeobrany a Cooperova stupnice připravenosti.
Cooperova stupnice pozornosti přímo souvisí s rozhodovacím procesem a reakčními časy v konfliktních situacích. Její aplikace je náročnější, než by se zdálo, a to obzvláště pokud se jedná o výuku formou kurzů pro veřejnost. Je celkem jednoduché vysvětlit podstatu jednotlivých aktivačních úrovní organizmu, ale k opravdovému „zažití“ je nutno mít propracované scénáře, tak aby reflektovaly jednotlivé stupně vnímání nebezpečí a spouštěče pro přechody mezi jednotlivými stupni pozornosti – připravenosti. Těmito scénáři studenty poté provést tak, aby dokázali udržet odpovídající pozornost a reagovali odpovídajícím způsobem a nestali se rezignovaní nebo naopak paranoidní.
Můžete se setkat s různými úpravami základní stupnice. Například FAST Defense za červenou úroveň považuje situaci, kdy jste nuceni se verbálně bránit. Fyzickou sebeobranu považuje za úroveň černou. Je to dáno důrazem na propracovanou metodiku scénářů situací vedoucích k rozpoznání jednotlivých úrovní intenzity hrozby od obecného povědomí o situaci, ve které se nacházíte, až po situaci, kdy je nutné použít verbální a fyzickou sebeobranu. S tím, že velký důraz je kladen na verbální a neverbální projevy v konfliktní situaci, kdy ještě není nutné se fyzicky bránit.