cs fi de es de sv cs cs cs cs cs es cs it cs cs cs cs cs cs it es cs pt cs pl nl cs en cs fr cs cs en cs cs de cs cs cs cs cs cs de en nds es cs cs cs hbs_lat cs cs hbs_lat cs cs en es cs pl de en es es cs cs en cs cs cs cs en cs cs cs cs cs cs cs cs es de en cs en es es en cs es de en cs en es es cs cs es de uk cs en es es es cs cs en cs it cs pt cs cs cs cs fr cs cs cs de de cs cs ru
V poslední době se začíná mluvit o angažovanosti současné poezie. Jednou z prvních sbírek, která se snaží reflektovat aktuální společenská témata, je kniha básní Tomáše Weisse. Ukazuje se v ní však stará pravda: angažovanost v umění je ošidná.
Tomáš Weiss se po hlavě pustil do tematiky, která má ve zdejší, od společenského dění distancované poezii snad největší šanci vzbudit čtenářský zájem. Ve sbírce Postkomusimus: záškrt se pokusil charakterizovat napětí mezi komunistickou historií a porevolučním vývojem našich zemí, jakož i jasně a pádně vymezit svou názorovou pozici. S tímto záměrem přišel navíc dvě dekády po sametu, v době, kdy ostře černobílé hodnotící schéma předlistopadové doby začíná šednout a přímočarou kritiku tehdejších „poměrů" začínají někteří relativizovat.
Weissovi jde v prvé řadě o halasnou kritiku současného režimu, tedy satiru. Jenže při zpracovávání takto širokého tématu – společensky vůbec nejzásadnějšího – je třeba být setsakramentsky opatrný, aby člověk nesklouznul k laciné agitce nebo opozičnímu populismu. Jednoduše pojmenovat jevy stačilo možná za minulého režimu, kdy mělo básnické slovo nedozírně vyšší společenský význam, nikoli však dnes, kdy se vše díky inflaci hodnot musí drát o své místo pod sluncem.
O tom, že přítomnost je opravdu zamotaná, svědčí i názorová a morální rozpornost samotného autorského subjektu. Jakkoli rozpor může být a často bývá esteticky účinný, číst na jednu stranu odsudek strejdy alias „dalšího kuchyňskýho hrdiny od lahváčů" a na druhou alibistické prohlášení, že „do války bych za tuhle zemi nešel", svědčí jen o absenci hlubšího promýšlení deklamovaných problémů. A možná to také vysvětluje, proč autor citlivé téma vztahu minulosti a současnosti, které slibně rozehrál v názvu a jež má potenciál rezonovat v publiku, vyřídil lapidárním prohlášením: „Nejsem přítel starých pořádků".
Básníkem je Weiss více tam, kde namísto rozmělňování frází, lidových zkazek a novinových titulků, z nichž je seskládána poslední báseň, načrtává skutečné živé obrazy. Například v básni Šourá se přede mnou o osudech staré ženy, v níž vybízí k uměleckému poznávání druhého vykreslením množství jeho existenčních možností („Stará jako republika/ Měli jste sloužící, nebo jsi sama sloužila?/ Obdivovatelka Masaryka, nebo zakládající členka strany?"). I v úvodu této básně („Nahrbená/ Páchnoucí léky a močí") však chybí zdrženlivé vyjádření oklikou, ona rafinovanost, kdy verš čímsi přesahuje naši každodenní zkušenost.
Dilema, zda chápat Postkomunismus jako seriózní pokus o poezii, nebo ho číst jako sbírku hospodských anekdot, se jednoznačně vyřeší v závěrečné básni Plán odolávání podle Hedgese (vyvěsit doma) s naznačeným odstřižením strany 39. Zde už jsme jakékoli poezii na hony vzdáleni – stojíme před spotřební popularitou Murphyho zákonů. Tomáš Weiss by s trochou hereckého talentu mohl být úspěšný bavič, ale na dobrou poezii jsou hospodské hlášky hrající na notu lidové, a proto neurčité, naštvanosti málo, i když jsou zalámány do veršů.
Tomáš Weiss: Postkomunismus: záškrt. Za tratí, České Budějovice 2011, 40 stran.
Je mdlá a jalová doba
Apelativní bloky poezie Víta Janoty ve sbírce Jen třídit odpad nestačí uvozuje naléhavá výzva „Je třeba…“. Rozhodný básnický manifest vyzývá k vyběhnutí do ulic.
Próza Společenský agent Jiří Mucha s podbízivým podtitulem Láska a žal za železnou oponou – intriky, sex, špioni sice není bulvár, hranice etiky i žánrů však překračuje …
Tisíce přehrad svobody psaní
Výbor Nebezpečná literatura přináší historické a teoretické eseje i případové studie, které mapují uvažování o problému literární cenzury. Jeho ambicí je nejen diskusi …
mediální partneři / spřátelené instituce
© 2005–2017 A2 kulturní čtrnáctideník • ISSN 1803-6635 • A2, o.p.s., Na Květnici 700/1a, 140 00 Praha 4 • mail[at]advojka.cz • Design by Parallel Practice feat. Mütanta • Program by delikates