cs cs cs cs cs hbs_lat cs fr cs fr cs en cs fr de cs cs cs cs cs de de de cs es cs fr cs cs cs cs fr cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs en en cs en cs en cs en cs en cs cs cs cs cs cs cs cs cs en cs cs en cs cs cs cs cs cs cs cs en cs en cs en cs cs fr en cs it sk de cs sv cs hbs_lat hu en cs es en cs en cs cs cs en es cs cs en en cs cs fr en cs cs cs cs en cs cs cs cs en cs cs cs en en cs
Med. & Chir. Dr.  František (Franz) Václav Bouček * 28.8.1810 (22.8.) † 13.9.1882 dle náhrobku (zemřel 12.9.1882 ve dvě hodiny v noci) (podle matriky 12.9. zemřel, pohřeb 14.9.)
Václav Bouček * 1784 † 8.4.1864
Kateřina Krušinová Boučková * 15.11.1784 † 21.11.1848
Med. Chir. Dr. František Bouček * 28.8.1810 † 13.9.1882 druhý syn
Anna Boučková Císařová * ? † ? (Antonie)
Marie Boučková Smetanová * 8.1.1816 † 9.9.1869
Jan Bouček * 5.1.1818 † ?
Františka Romana Boučková * 25.9.1819 † 29.1.1829
Josef Bouček * II.1820 † 31.81821
Václav Bouček * 29.8.1822 † 1866
Barbora Boučková * 6.7.1824 † ?
Josef Bouček * 5.6.1826 † ?
Aloisie Boučková * 1.1.1828 Plotiště 140 † ?
Barbora Boučková Vacková * 3.7.1829 † 16.8.1908
Antonie Votočková Boučková * 10.6.(7.6.) 1824 † 15.7.1908 nar. 10 dle oddacího listu
Theodor Bouček * 1844 † 1844
Pavlína Boučková Obereignerová * 13.1.1845 (13.4.?, 13.11.?) † 2.10.1939
Marie Boučková Havlíčková * 27.3.1846 † 21.6.1895
Růžena Boučková Englová * 25.5.1847 † 28.5.1932 (25.5.?)
Quido Bouček * 6.8.1848 † 4.1.1894
MUDr. Bohumil Bouček * 5.1.1850 † 22.5.1926 (21.5.?)
Otakar Bouček * 4.2.1851 † 26.2.1919
Zdenko Bouček * 11.2.1852 † 31.12.1923
Božena Boučková Hellichová * 18.3.1853 † 27.6.1932
František Bouček * 9.6.1855 † 17.3.1912
Gabriela Boučková Brzorádová * 20.3.1857 † 16.12.1916
Anička Boučková * 1858 † 1858
28.8.1810 narodil se v Plotištích u Hradce Králové č.p. 140, kmotr František Balcar, šenkýř z Plotišť a Anna Dušková z Plotišť CZEC0004D_Matriky-Church-books-Hradec-Králové-129-2-1801-1837_00067
absolvent gymnázia v Hradci Králové
praktický lékař, chirurg, porodník,
spolužák Josefa? Turinského, básníka
městský a panský lékař
dle Masarykova slovníku 'vzor venkovského praktického lékaře'
Medicínu studoval na univerzitě ve Vídni, kde promoval
během studia opakovaná hemoptýse - možná v důsledku plicního zánětu, prasklé plicní cévy, nezhoubného nádoru,
17.12.1835 (1836) promoce, v té době (do r. 1872) ještě nebylo studium všeobecného lékařství, F. Bouček udělal dva doktoráty: z medicíny a z chirurgie. Vídeň
1836 Po doktorátu se usadil krátce v Hradci Králové, kde si vydělal trochu peněz a vrátil se do Vídně studovat, teprve potom se usadil v Čechách
1.1.1838 se hlásí jako praktikant ve Všeobecné nemocnici Vídeňské, přidělen k primáři Seybethovi na chirurgické oddělení - zkušenosti s amputací, ošetření zlomenin, napravování luxací, kýlořez, léčení ran a hlíz, trhání zubů, šití ran
1. duben 1839 přešel na oddělení primáře Seeburgera, císařského rady  jako bezplatný praktikant
1.1.1840 - 1.8.1841 placený sekundář
vídeňská medicína se vyvíjí od názorů např. primáře Vavrucha: „odhánění tasemnice nemá se díti při úplňku, poněvadž tehdy jest léčení bezvýsledné“ až k exaktním vědeckým postupům např. primáře Rokytanského (z Hradce) a později Škody (z Plzně)
1840 druhý doktorát z chirurgie a porodnictví
ucházel se o místo panského lékaře v Rychnově nad Kněžnou u hraběnky z Kolovrat - místo bylo obsazeno
ucházel se o místo městského lékaře v Poličce - 12 uchazečů
dostal dopis od Seeburgera, že Boučka navrhnul baronu Sínovi v Poděbradech, aby vzal zpět svou žádost v Poličce, aby se vrátil do Vídně
1841 odchází z Vídně nastupuje u barona Síny jako panský lékař v Poděbradech - dostal byt na zámku, obvod obsahoval 63 vesnic na území o poloměru 25 km, mezi nimiž neexistovaly silnice (v celém obvodu byla jen jedna), mezi Vlkovem a Dlohopolskem se musel náklad z formanských povozů překládat a převážet na trakařích (tzv. černá míle), pokud to bylo možné, musel lékař chodit pěšky, život na vesnici byl nuzný, pokrýval jen nejnutnější potřeby, půda mnohdy neobhospodařována, slouží za pastviny, pouze dřevěný pluh, nepatrná sklizeň, plevel, k tomu robota, absolutní moc pana vrchního nad všemi lidmi, rybník Blato obklopený mokřinami napomáhal šíření malárie,
baron Sina, původem Řek, koupil Poděbrady v roce 1839, dosavadní lékař chirurg Loeffler odešel do Brandýsa nad Labem
15.7.1841 na uvolněné místo nastupuje Bouček (jmenovací dekret)
26.7(6?).1842 sňatek, v té době bydleli v Poděbradech I č.p. 1 na zámku
1841 musel prokázat znalost českého jazyka
syn Šimon, svobodný pán ze Siny si Boučka oblíbil
1847 předložil návrh, aby se nadační špitál (založený r. 1444 Kunhutou ze Šternberka, přestavěný koncem 18. století, nyní Polabské muzeum) proměnil na nemocnici
1848 musel Poděbrady opustit - výpověď
ucházel se o místo krajského lékaře v Žatci
1849 působil v Chlumci nad Cidlinou jako chudinský lékař a ‚ohledavatel‘ mrtvol
1848 vrací se do Poděbrad do nově nabytého Dvora - tchán vstoupil do státní služby a odstěhoval se z Poděbrad do Skutče - proto daroval Dvůr Františkovi
1849 stal se rolníkem v Poděbradech - pronajal si další polnosti
pokouší se získat státní službu - jako krajský fysik, jako c. k. okresní lékař
1850 jmenován městským ranhojičem
1856 zúčastnil se pohřbu barona Jiřího ze Síny v Rappoltenkirchenu
1856 panství převzal Šimon ze Siny
1856 jmenován panským lékařem se služným 400 zl. a 100 zl. na povoz
1856 jmenován městským ranlékařem se služným 30 zl. a 30 zl. příplatkem na byt a jedním sáhem dříví - kromě léčení chudých vykonává zvěrolékařský dohled na jatkách
18.8.1857 Bouček zřídil první starou nemocnici v Poděbradech - sloužila až do počátku dvacátého století
1859 tchán a tchýně se stěhují do Prahy, aby umožnili pěti dětem studovat na gymnasiu - Nerudova (Ostruhová) ulice, potom Karlovy lázně.
9.11.1862 odsouzen vrchním soudem ke 4 dnům vězení za účast na shromáždění 4. 9. na náměstí na památku Turinského - tzv. poděbradská dragonáda - organizoval slavnost Turinského, po divadelním představení se shromáždil dav před jeho rodným domem a zpívala se hymna. Jednotka dragounů na koních shromáždění rozehnala, utekli do sálu U zeleného stromu. František se čtyřmi dalšími členy zpěváckého spolku byli postaveni před krajský soud v Kutné Hoře. Odvolání k císaři bylo zamítnuto.
1876 zúčastnil se pohřbu barona Šimona ze Síny v Rappoltenkirchenu
1877 předal lékařskou praxi synovi
12.9.1882 zemřel po osmidenní nemoci (na mrtvici) v Poděbradech, pohřben v Poděbradech
Podle syna Bohumila: „Zanechal po sobě dobrou památku. Žil čestně.“ (Zápisky str. 27)
„Vědecky osaměle žil doktor František Bouček po čtyřicet téměř roků ve svém působišti, avšak měl oko otevřené a bystré.“ (Zápisky str. 38)
Zápisky praktického lékaře Dra Františka Boučka 1841-1880 (V. Hoblík, Poděbrady 1891) upořádal k vydání jeho syn MUDr. Bohumil Bouček
Šestnáct let stál v čele poděbradského českého vlasteneckého spolku Beseda
do své smrti vedl místní zpěvácký spolek Hlahol
ve správní radě cukrovaru - František zavedl pěstování řepy
zakoupil první hospodářské stroje pro své hospodářství
zakoupil první šicí stroj v Poděbradech
s mlynářem Hlaváčem postavil část silnice směrem na Zboží
jedno volební období městským radním
20 let obecním starším (zastupitelem)
nerozlučný přítel Emanuele Hellicha
matriční záznam o úmrtí https://ebadatelna.soapraha.cz/d/11897/62
Článek MUDr. František Bouček - zapomenutý lékař lidumil
viz pět generací českých lékařů
Bouček František, nar. 28.8.1810, syn sedláka Václava z Plotiště u Hradce Králové a Kateřiny roz. Krušinové, studoval medicínu na Vídeňské universitě, po promoci 1836 na Med.  Dr. A Mag.  Chir. byl sekundářem všeobecné nemocnice ve Vídni. Pak byl doporučen majiteli Poděbradského panství baronu Sinovi za panského lékaře, místo nastoupil 1841. Tam se brzy oženil s dcerou panského důchodního Jana Votočka Antonií. Spočátku bydlel ve starobylém zámku, kde se jim narodilo prvých pět dětí, pak působil Dr. Bouček krátkou dobu v Chlumci nad Cidlinou, ale vrátil se 1848 na žádost deputace občanstva zase do Poděbrad. Již se však nenastěhoval do zámku, nýbrž do vlastního již domu na předměstí zvaného ‚Dvůr‘, spojeného s hospodářstvím, velikou zahradou a polnostmi, jejž zdědila jeho choť po svých tetách. Zde se pak narodilo dalších sedm dětí. Městským lékařem byl jmenován 1850. Po celou dobu své prakse byl též vědecky činný. Byl štíhlý,  spíše hubený, očí pomněnkově modrých, tmavých vlasů, měl  povahu mírnou, klidnou, byl pracovitý, pilný a šetrný. Jako pečlivý lékař, obětavý s osobním zájmem o zdraví pacientů, si získal pověsti lidumila. Přesto vedle těchto zájmů a starostí o četnou rodinu hleděl si sám také rozsáhlého hospodářství, takže např.  v době polních prací již o druhé hodině ráno vstával a chodil na pole. Při tom však nikterak nezanedbával svých povinností k nemocným. Psal si o nich pečlivé záznamy, a to mu umožňovalo stálý přehled o programu denní práce. Tyto záznamy,  jež syn Bohumil vydal 1902 tiskem, jsou poučným dokumentem tehdejší doby. Velkou pozornost věnoval choleře v letech padesátých a šedesátých, jež tehdy na Poděbradsku hojně řádila. Některé pacienty,  zvláště se zlomeninami končetin ze vzdálených obcí, umísťoval v létě pod oblouky ‚Dvora‘, postrádaje těžce nemocnice, o jejíž zřízení v Poděbradech horlivě usiloval. S tímto úmyslem se staral o pořádání divadelních představení i jiných zábav na prknech v kapli poděbradského zámku, při čemž s oblibou účinkovaly jeho dcery. Tu se také seznámily se Zdeňkou Havlíčkovou, dcerou po novináři Karlu Havlíčkovi Borovském. Výtěžek těchto zábav sloužil alespoň jako základ pro adaptaci malého domku, čímž učiněn jakýsi počátek nemocnice. Bylo tu ve dvou místnostech deset lůžek, a to plnilo své poslání až do prvních let dalšího století, kdy byla postavena skutečná nemocnice, nová a moderní. Nějaký čas zasedal Dr.  Bouček též v městské radě, kde usiloval o zlepšení místního hospodářství, také o založení cukrovaru a postavení cihelny. Předsedal zpěváckému spolku a podporoval vždy ochotnické divadlo. Svým životem a působením prospěl velice svému městu i okolí, získal velké obliby u obyvatelstva i širšího kraje, takže u příležitosti jeho sedmdesátých narozenin mu uspořádali pochodňový průvod a místní noviny vydaly slavnostní číslo. Zemřel 12.9.1883 a byl pochován na poděbradském hřbitově (starý hřbitov u proboštství).
Lékař. Promoval v r. 1835 ve Vídni. Působil jako lékař v Poděbradech (od r. 1841), v r. 1857 zde založil nemocnici. Autor odborných statí v českých lékařských časopisech; jeho syn Bohumil vydal otcovy vzpomínky Zápisky Dr. Františka Boučka z let 1841 až 1880, Z chirurgické praxe na venkově (1880, vyd. syn 1901). [Nekrolog]. Urbánkův věstník bibliografický. Roč. 3, č. 9 (1882), s. 275 [Nekrolog]. Hlasy Poděbradska. Č. 6 (1882)
Již jej sotva nohy nosily, nedbal ani, že na cestě padal, on setrval ve své povinnosti. Týden před svou smrtí upadl, byl donešen na lůžko a dne 12. září 1882 klidně zhasl. (Zápisky)
František se synem (snad Františkem)
František Bouček (* 28. srpna 1810 Plotiště nad Labem, Hradec Králové † 12. září 1882 Poděbrady) byl český lékař, zakladatel první poděbradské nemocnice a významného poděbradského rodu Boučků.
František Bouček se narodil roku 1810 do rolnické rodiny žijící v Plotišti nad Labem na Královéhradecku. Vystudoval hradecké gymnázium a poté medicínu ve Vídni. Když se mu po studiích nepodařilo uchytit v Hradci Králové, vrátil se do Vídně a nastoupil jako praktikant do vídeňské všeobecné nemocnice. Měl bohaté znalosti nejen vnitřního lékařství, ale i chirurgie a porodnictví. V roce 1841 se Bouček stal panským lékařem na poděbradském panství. Velmi si jej tehdy oblíbil Šimon Sina, syn majitele panství barona Jiřího Šimona Siny. Jeho lékařský obvod kromě města zahrnoval ještě 65 obcí v okruhu 25 kilometrů. Příležitostně však musel vypomoci i jinde na Kolínsku, Nymbursku, či Královéhradecku.
Brzy po přistěhování do Poděbrad se oženil s dcerou vrchnostenského sirotčího Antonií Votočkovou, se kterou měl 10 dětí. Rodina žila v usedlosti na Nymburském předměstí, k původnímu domu čp. 30 Bouček přistavěl ještě dvoupatrový dům čp. 33/II. Statek byl rodině vyvlastněn zbořen roku 1980.
Důležitá byla Boučkova role při vzniku první poděbradské nemocnice. Při svém nástupu v roce 1841 Bouček zjistil, že jeho předchůdce vrchnostenský chirurg Jan Löffler pomocí zábav a tombol shromáždil prvních 200 zlatých na stavbu poděbradské nemocnice. Rozhodl se v Löfflerově úsilí pokračovat a dalších 16 let na nemocnici shromažďoval peníze. Do roku 1848 získal celkem 600 zlatých, které měl uloženy u zámeckého vrchního Otruby. V bouřlivém roce 1848 však Otruba půjčil Boučkovy peníze poděbradským gardistům na vyzbrojení. Dr. Bouček trval na vrácení peněz, kvůli čemuž město muselo o pět let později prodat kus obecního lesa Háj. Znepřátelil si Otrubu i některé měšťany a ještě roku 1848 dostal výpověď ze zaměstnání.
Musel se živit na chlumeckém panství jako chudinský lékař a ohledavač mrtvol, aby se po půl roce vrátil do Poděbrad, kde převzal nevelké zemědělské hospodářství po svém tchánovi. Stal se rolníkem, aby mohl uživit svou rozrůstající se rodinu. Mezi prvními začal pěstovat cukrovou řepu a používat zemědělské stroje (jeho rodina dokonce vlastnila první šicí stroj ve městě a na Boučkově usedlosti vznikl první tenisový kurt ve městě). Teprve v roce 1856 poděbradské panství převzal Šimon Sina, který Dr. Boučka znovu ustanovil panským lékařem. Zanedlouho mohl opět pracovat i pro město. Roku 1857 František Bouček nákladem 1600 zlatých konečně zřídil malou nemocnici s devíti lůžky, kterou věnoval městu. Byla to nejstarší nemocnice na okrese, neboť v Nymburce a Městci Králové byly založeny až v 90. letech 19. století. Nemocnice stála v dnes zaniklé Panské ulici (byla zbořena roku 1980). V nemocnici v dalších letech pracoval nejen František Bouček, ale i jeho syn Bohumil Bouček, zakladatel poděbradských lázní.
František Bouček byl velmi aktivní ve spolkovém životě. Až do své smrti vedl místní pěvecký spolek Hlahol. Dále byl 16 let předsedou vlasteneckého spolku Beseda, jednatelem Hospodářského spolku a členem správní rady poděbradského cukrovaru.
Náhrobek Františka Boučka na zrušeném starém poděbradském hřbitově (dnes Purkyňovy sady)
Dr. Bouček zemřel 12. září 1882. Pochován byl do rodinné hrobky na starém poděbradském hřbitově. Zatímco Boučkovy ostatky byly roku 1904 přeneseny na nový hřbitov v Kluku, na místě zůstal starý náhrobek s plaketou od sochaře Jindřicha Čapka. Je to jediný náhrobek, který byl ponechán na místě bývalého hřbitova (dnes Purkyňovy sady poblíž pošty).
Na počest Františka Boučka byla pojmenována poděbradská Boučkova ulice. Mezi obyvateli města je rozšířený omyl, že ulice odkazuje k jeho slavnějšímu synu, zakladateli lázní. Boučkova ulice však toto jméno získala ještě před první světovou válkou.
Zápisky praktického lékaře z let 1841-1879. (vydal B. Bouček, 1901)
HRABĚTOVÁ, Jana. Z galerie poděbradských mecenášů – 7. díl. Poděbradské noviny. 2012, roč. 21, čís. 4, s. 5. Dostupné online. (česky)
HRABĚTOVÁ, Jana. Z galerie poděbradských mecenášů – 8. díl. Poděbradské noviny. 2012, roč. 21, čís. 5, s. 5. Dostupné online. (česky)
Hrabětová, 2013, s. 122
ŠMILAUEROVÁ, Eva. Poděbrady v proměnách staletí (1. díl, do roku 1850). Praha: Scriptorium, 2001. ISBN 80-86197-30-1. S. 209. (česky)
ŠMILAUEROVÁ, Eva. Poděbrady v proměnách staletí (2. díl). Praha: Scriptorium, 2005. ISBN 80-86197-62-X. S. 72. (česky)
HRABĚTOVÁ, Jana. Poděbrady – Město mého srdce III. – Obrázky z kulturních dějin. Praha: Nakladatelství Ostrov, 2013. 335 s. ISBN 978-80-86289-78-6. S. 120.
Šmilauerová, 2001, s. 210.
Na původním hřbitově a po zrušení hřbitova
Na pomníku v bývalém hřbitově, nyní městském sadu (u poštovní budovy) byly původně tyto záznamy:
městský a panský lékař
* 28/8 1810 † 13/9 1882
Kateřina Schmidtová roz. Müllerová
* 1770 † 15/5 1836
* 1782 † 1848
* 21/6 1793 † 21/8 1875
Veronika Votočková roz. Müllerová
* 12/12 1800 † 18/8 1864
Pozn.: Dnes je na náhrobním kameni, proměněném na památník Františka Boučka uveden nápis: Lidumil. Vlastenec.
Pozn.: Veronika Müllerová se provdala za Jana Votočka.
V držení Míly Sázavské v roce 2005
Medailon z pomníku od sochaře Čapka
U kostelíčka za mostem jest železný pomníček s nápisem:
* 1777 † 20/10 1828
Adolf  Russ: Pohled na Hradec Králové v letech 1865-1869
(obrázek je oválný, protože fotografická optika ještě nedokázala vykreslit rohy)
Z knihy Poděbrady v proměnách staletí, 1. díl do roku 1850
Když v roce 1841 přesídlil poděbradský vrchnostenský ranhojič Loeffler do Brandýsa nad Labem, byl novému majiteli panství Jiřímu Sinovi doporučen jako lékař Med. Dr. František Bouček, významná osobnost v poděbradské historii. V pověřovacím dekretu, který Dr. Boučkovi jeho nový zaměstnavatel 8. června 1841 vydal, byly stanoveny povinnosti i požitky nového lékaře. Měl bezplatně léčit „nejen na panství tom ustanovené úředníky, sluhy a penzisty, ale i nemocné v tamějším špitále se nacházející,jakož i chudší třídu poddaných“. K přespolním jízdám měl používat bezplatně vlastního povozu a k své soukromé medicínské praxi směl využívat pouze času, který mu zbyl po vykonání služebních povinností. Za svou službu měl dr. Bouček dostávat 245 zl. 23 kr. k. m., 13 sáhů dříví a bezplatný byt v některém z panských domů, nebo 50 zl. příbytečného. Z kontribučního fondu dostával 100 zl. v. m. Kromě toho měl nárok na deputát 1 a půl měřice pšenice, po 6 měřicích žita a ječmene a 39 měřic ovsa. Dr. Boučka si oblíbil zejména syn majitele panství Šimon Sina. Měl velký zájem o medicínu a dr. Boučka podporoval jak duchovně, tak hmotně. Ročně mu přilepšoval na platu 200 zl., a to i v době, kdy se dr. Bouček dostal do nemilosti a byl ze služby propuštěn. Dr. František Bouček se narodil dne 28. srpna 1810 v Plotiští u Hradce Králové. Vystudoval hradecké gymnázium a pak medicínu ve Vídni. Když se po studiích nemohl uchytit jako praktický lékař v Hradci, odešel znova do Vídně jako praktikant ve vídeňské všeobecné nemocnici. Odtud se dostal do Poděbrad. Dr. Bouček měl kromě vnitřního lékařství také značné znalosti a zkušenosti chirurgické a porodnické, což při své praxi dobře uplatnil. Služba to byla těžká, na panství bylo 63 vesnic a ještě občas musel vypomoci v okolí, na Kolínsku, na Nymbursku a Královéměstecku. Silnic bylo málo, do většiny vesnic vedly jen blátivé cesty. Dr. Bouček si zapisoval případy ze své praxe, které jistě mají velkou cenu pro historii medicíny, laika však mohou zaujmout např. informace o velkém výskytu malárie (střídavky) na Poděbradsku až do 70. let 19. století, Dr. Bouček ji léčil chininem. Tato nemoc se přestala vyskytovat až tehdy, když byly v tomto kraji zlikvidovány rybníky. V roce 1848 v souvislosti se zrušením poddanství a tedy i poddanských platů, kdy odpadla bezplatná zdravotní péče o poddané, dostal dr. Bouček čtrnáctidenní výpověď ze zaměstnání. Pravým důvodem výpovědi byla však jiná záležitost. Vrchnostenský chirurg Loeffler začal za své praxe shromažďovat z různých pořádaných zábav, tombol apod. kapitál na založení nemocnice v Poděbradech. Soustředil 200 zL, dr. Bouček v této činnosti pokračoval a v roce 1848 dosáhla celková částka 600 zl. V té době však potřebovala poděbradská národní garda peníze na vyzbrojení. Zámecký vrchní Otruba, který měl peníze v úschově, je gardě půjčil a dr. Bouček musel pak vynaložit mnoho úsilí, aby se kapitál vrátil svému účelu. Znepřátelil si tehdy jak vrchního Otrubu jako zástupce vrchnosti, tak i měšťany, kteří nakonec museli prodat kus obecního lesa, aby peníze splatili. Dr. Bouček si po svém propuštění našel místo chudinského lékaře a ohledavače mrtvol na chlumeckém panství, ale moc se mu nevedlo. Do Poděbrad se brzy vrátil, aby převzal hospodářství po svém tchánovi. V roce 1856, když se panství ujal Šimon Sina, stal se dr. Bouček opět panským lékařem se služným 400 zl. a stozlatkovým příspěvkem na povozy. Po smrti městského chirurga Hudce nastoupil také na jeho místo a měl dohlížet i na městské jatky. V roce 1857 se konečně dočkal nové nemocnice s 9 lůžky, která byla dobrodiním pro Poděbrady i široké okolí. Byla zřízena v zakoupeném domku čp. 94/II, celkový náklad na ni činil 1586 zl. k. m. Je třeba také připomenout, že přes všechny těžkosti se od konce 18. století zlepšila zdravotní péče také v tom ohledu, že těžce nemocní, i chudí, byli posíláni na léčení do Všeobecné nemocnice v Praze. Za chudé musela léčebné platit domovská obec. Pokrokem bylo také od roku 1833 v Poděbradech praktikované očkování dětí proti černým neštovicím. Toto očkování inicioval krajský úřad a rovněž je lékařům honoroval. I při rozvíjející se lékařské péči obraceli se také v 19. století venkovští lidé často k mastičkářům, k bábám kořenářkám a k pohodným, kteří napravovali zlomeniny, míchali mastě a čaje, provozovali různé čáry a zaříkání. Lidé věřili spíš pověrám a kouzlům, než graduovaným lékařům. V Poděbradech zlomeniny napravoval až do 70. let mlynářský, téměř do konce 19. století povolávali lidé zaříkávače nebo se léčili zaječím, jezevčím i hadím sádlem. V říjnu 1849 se v Poděbradech a nejbližším okolí objevila opět cholera. Dr. Vydra, který byl v té době po dr. Boučkovi městským lékařem, musel o průběhu této epidemie podávat krajskému úřadu v Jičíně týdenní raporty. Ne všechny se však zachovaly, takže přesný počet obětí neznáme. Jen jako příklad uveďme, že od 28. října do 4. listopadu onemocnělo v Poděbradech touto chorobou 27 mužů, z nichž 13 zemřelo, a 21 žen. Nejvíce nemoc postihovala děti.
Julius Russ: Pohled na Hradec Králové kolem r. 1885
Domek č.p. 94/II v bývalé Panské ulici na Nymburském předměstí, který František Bouček zakoupil od Matěje Vejtruby v roce 1857 za 1586 zlatých pro účely zřízení nemocnice, poději dům daroval městu,
budova sloužila jako nemocnice do počátku 20. stol. Nemocnice měla 6 lůžek, o pacienty se staraly řádové sestry (Řád šedých sester).