cs id pl cs cs cs cs cs pl pl cs cs cs cs cs pl cs pl cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs en cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs en cs cs es cs cs cs cs cs cs cs cs cs hu cs cs cs cs cs en cs cs cs rm cs cs cs de cs cs cs cs fr cs en cs en cs cs cs fr cs de cs en hu cs cs sv cs cs cs cs cs ms cs uk cs cs pl cs cs cs it cs pl cs en cs cs cs cs cs cs cs cs de cs cs cs de sl ru cs cs cs de it cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs
Domnívám se, že každý dojde ve svém životě do místa, kdy moderní vymění za původní. Staré zvyky a rituály povýší nad hmotné statky. Aspoň doufám. Jak to mám já?
Ženy jsou v určité fázi měsíce panny, matky, kouzelnice nebo stařeny. Každá žena v sobě zahrnuje aspekty všech bohyň světa. Věděli jste to? Já dlouho ne. Shame on me. Články o cykličnosti ženy mě nechávaly chladnou. Alchymie ženy, cykličnost, síla duše nebo rituály. Pojmy, které se mi poslední měsíce zavrtávají pod kůži. Musela jsem dorůst.
Přes den ticho, v noci živo
Cesta do neznáma (kolem komína)
Snad nebudu znít jako krkavčí matka (doslova), ale na týden sama se sebou jsem se hodně těšila. Která máma nezatoužila strávit nějakou chvíli sama, dát sebe na první místo?
Pak přišel. Týden, kdy Adam vzal děti na „prázdniny“ k prarodičům. Já se rozhodla zůstat. Zahrada, práce. Můj výlet v květnu byl bez šance.
Ale pak tu byl vnitřní hlas a ten říkal: „Udělej to, co jindy nemůžeš!“
A plánů v pomyslném diáři začalo přibývat. Asi by bylo víc cool tenhle týden strávit s batohem na cestě, ale takový luxus jsem si dovolit nemohla. I tak byl tenhle čas velmi přítomný, vzrušující a svobodný.
Naplánovala jsem si cestu do neznáma, koupel v heřmánku a levanduli, omezení jídla, nepřetržitou vůni z aroma difuzéru nebo přípravu bylinkové spirály.
Půst jsem neplánovala. A ani k němu nedošlo. Věděla jsem, že musím pracovat a že umím být pěkně nepříjemná, když jsem hladová. Snížila jsem počet jídel za den a jedla slabý zeleninový vývar, vajíčka, ředkvičky a salát ze zahrady. Také bio hovězí maso. V housce se tomu říká hamburger 😀, ale do tak světské záležitosti jsem nešla.
Po týdnu jsem byla o jedno kilo lehčí. Důležitější je, že jsem zmenšila potřebu jíst svačiny. Vystačila jsem si jenom se 3 menšími jídly denně [1]. Po týdnu jsem měla pocit, že bych klidně jednodenní půst vydržela. Příště?
Přes den ticho, v noci živo
Těšila jsem se na klid v domě. Domácnost bez „hey google“ a neustálého žvatlání je minulostí. 😉
Dovolila jsem se do ní vrátit. První noc jsem listovala na Netflixu. Když jsem vybrala nějakou romantiku, zjistila jsem, že si Adam na své cestě Netflix pustil jako první. A s nadšením jsem se rozhodla, že týden bude ve znamení čehokoliv jiného, jen ne sledování televize.
Večery jsem trávila posloucháním hudby [2]. Poslouchala jsem JE pokaždé, když přišel večer.
Slušní lidé v noci spí. To se mi moc nedařilo. Často jsem se budila ve 4 hodiny. Někdy se usnout podařilo, někdy jsem to v 5 vzdala a začala pracovat. Asi to bylo vínem (a nebyl to pozdní sběr).
Znáte Lucku Harnošovou? Roční kurz Alchymie ženy doporučuji každé ženě, která s tímto tématem nemá zkušenosti (jako já). Přemýšlí o podstatě žití. Chce se dozvědět něco nového, co ji třeba pomůže nakopnout ke změně. V dubnu mluvila Lucie o Sebelásce a v květnu Potěšení v těle. No nezní to skvěle? 😉
Máte pocit, že v sobě nosíte něco, co potřebuje vyléčit, pohladit, otevřít a urovnat? Chcete se víc poznat? Sledujte Lucii třeba na YouTube [3]. Třeba vás nějaké video přesvědčí a vyberte si konkrétní kurz [4].
Cesta do neznáma (kolem komína)
Díky Alchymii jsem přišla na knížku Soulcraft: Síla duše [5] od amerického psychologa Billa Plotkina.
Tím, že z našich životů vymizel pojem duše, jsme svou existenci trivializovali.
Knížka mě pohltila, ale jen číst o tom nestačí. Toužila jsem aspoň o krátkém putování v přírodě. Spíše z legrace jsem očekávala spatření nějaké vize. Chtěla jsem začít intenzivnější emoce, než když kolem pobíhá #duolilyvinca.
Z plánovaných 30 kilometrů byla nakonec jen půlka. A nebylo to putování bez lidí, u Lužnice jsem obcházela chataře po strmém lesním kopci. Kromě srnce, kterého na zahradě vídám docela často, jsem neviděla žádné zvíře, které by ke mě promlouvalo. 😎
Ráda vzpomínám na svou cestu z Prahy do Jihlavy, kdy jsem za 2 dny velkou část ušla pěšky, stopovala a jela vlakem. Přespala jsem v lese u vody. Ve slabém spacáku pod širákem. V noci jsem v ruce držela kapesní nůž a baterku. Budila jsem se, bála jsem se a v 5 hodin ráno jsem zabalila sakypaky a opustila lesní postel. Tohle dobrodružství mi hodně chybí. Možná to byl můj osobní rituál přechodu z dětství do světa dospěláků?
I když tahle procházka byla krátká, občas jsem se cítila unaveně. Přemýšlela jsem proč. Den před cestou „do neznáma“ jsem spala docela dobře. Přesto jsem měla chvílemi pocit, jaký znám, když nespím. Napadlo mě, že nespánek můžu brát jako taky takovou cestu k duši. Však je součástí soulcraftu, několikadenní putování v přírodě, bdělost a půst.
Když nyní nespím, snažím se to v rámci možností přijmout a „užít si to“. Což se samozřejmě dost dobře nedá, když máte druhý den školení nebo prezentaci na veřejnosti. Proto se radši ani o nic nesnažím.
Postavila jsem bylinkovou spirálu, doslova v potu a dešti. Osázela ji bylinkami, které přišly z online zahradnictví. To se povedlo za pár hodin během víkendu. Během týdne jsem cítila fyzickou potřebu jít, vzít motyku a vyčerpat se. Často pršelo, nebylo to dost dobře možné.
Neušetřím vás reportu z budování bylinkové spirály! 😀
Už jsme všichni doma. Snažím se „své“ propojit s vnějším světem. A jednoduché to nebylo. Možná je to fází vědmy 👵. Jsem unavená a snažím se zpomalit bez ohledu na zvýšený (a samozřejmě obvyklý) počet obyvatel v domácnosti. 😉
Myslím, že tohle byl jen začátek cesty… A tuším, že může být občas pořádně trnitá. Ale opravdová.
Předchozí článek Další článek
Jak na ekologický tisk od A do Z
Vánoční průvodce: Jak na EKO-Friendly a Zero Waste Vánoce?
Koronavirus a těhotenství: jak se z toho nezbláznit
Tags:Jak se naučit být sama sebou, Se sebou
Přispívám do magazínu Tuhý Kořínek hlavně o dětech, rodině, vztazích. Mám 2 děti, tedy témata porody, očkování, zdravá strava a pohyb v přírodě jsou mi velmi blízké.
Zrušit odpověď na komentář
Tato stránka používá Akismet k omezení spamu. Podívejte se, jak vaše data z komentářů zpracováváme..
Všechny články z Kořínku
TIPY NA EKO DÁRKY
Zajímavé články o zdraví
Psycholožka a psychoterapeutka - Praha/Online terapie Přijímám nové klienty
Jak se zbavit stresu? Držte se doporučení …
Jak začít s jógou? Snadno, mrkněte na …
Robert a Lenka: Podnikejte profesionálně a zdravě
Udržitelnost a ekologické chování se promítají i …
Jak je možné, že mají narozené děti …
Jak poznat, že vás kočka miluje
Adamovovaření Babské rady Barefoot Biooo kosmetika Bojuj nebo uteč Bydlení Cukr je droga Divoké byliny v kuchyni Hypotéka Kočka Kváskový chléb Láska Maria Montessori Meduňka Mixér Nespavost Nový život Ovoce Perfect Smoothie mixér g21 Permakultura Pes Pečení Proti nespavosti Přírodní barva na vlasy Příčiny nespavosti Recyklace Rituály Senioři Sladké recepty Soběstačnost Spánkové poruchy Stres Swap U kocoura doma Vitamín A Vitamín B Vitamín C Vitamín D Vývar Zahradní pergoly a krytá posezení Zdravé jídlo Zelenina Zero Waste Zátiší na zahradě Čaj