cs cs cs en cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs en sk cs fr pl cs en de cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs tr cs de cs en cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs
Kdo řídí naše města? Jsou obce, regiony i státy dobře spravované (nevolenými) úředníky. Vlastně nevadí, pokud se demokraticky zvolení politici vzdají svého práva rozhodovat ve prospěch zaměstnanců svých úřadů.
Někdy zaplaťpánbůh. Největším neštěstím jsou bázlivý politici, tedy ti, co se bojí rozhodnout – např. žádat o dotaci znamená být jednou nohou v průšvihu, takže někdy je opatrnost na místě, ale kdo se bojí riskovat, nemá nic. Další problém je nedostatek zkušenosti – není možné uhlídat všechno, ale je třeba mít pod kontrolou to důležité.
Starosta, radní by měli mít také zkušenosti s řízením lidí a přirozenou autoritu, zvolením se mohou ještě opírat o autoritu formální – mají mandát od lidí. Tady je dobré, pokud ten, kdo vykonává určitou agendu má ji vystudovanou. Někdy se to dá dohnat znalostmi příbuzného oboru, nicméně chirurg bude těžko od nuly řídit odpadové hospodářství. Každopádně je výborné, pokud občané volí politiky, kteří dokážou město, kraj, stát přímo a hned řídit. Když už tomu politici nerozumí, tak hurá, pokud si to aspoň přiznají, a najdou spolehlivé odborníky. Nejhorší je, když sebevědomě vede odborné agendy politik – diletant. Politik, který nedělá nic reálného (a jen mluví a fotí se), může být někdy i výhra.
Záleží na voličích, pokud rozhodnou (nechají se zlákat pěkným obličejem, sliby, dobrým PR), tak legitimní a zvolení politici („funkcionáři“) mohou jednat, jak chtějí. Takové je základní pravidlo demokracie – vládne lid prostřednictvím svých reprezentantů.
Za 30 let svobodné veřejné správy v ČR je už vidět, kde a co se vede dobře. Jsou obrovské rozdíly v rozvoji jednotlivých obcí a měst, a dokonce je to už za 20 let vidět i v případě krajů. V rámci vládní agendy můžeme porovnávat jednotlivé resorty.
Pokud jde o Novou Paku, tak je nastaven kurz rozhodujícího vlivu samosprávných orgánů, nepochybně rozhoduje zastupitelstvo města. 21 členů zastupitelstva je voleno občany Nové Paky staršími 18 let. Tento orgán rozhoduje o všech zásadních věcech. Jeho jednání je veřejné, a je skvělé, pokud tam občané chodí a diskutují o projednávaných věcech – v diskuzi mají občané dost preferované postavení, pokud mluví ve veřejném zájmu. Fakticky jiný je pohled na žadatele – pokud mluví jen za svoji soukromou věc.
Méně závažná rozhodnutí a návrhy pro zastupitelstvo rozhoduje rada města, ta je složena ze starosty, 2 místostarostů a 2 radních. Rada se schází prakticky každý týden. Ačkoli volební strana Sportovci pro Novou Paku získala 11 mandátů v zastupitelstvu a mohla zvolit radu jen ze svých řad, neučinila tak. To by byl začátek úpadku, ve všech orgánech města je třeba se stýkat s myšlenkami odlišnými, i protichůdnými. Často je vyloženě hloupé rozhodnutí vázáno na nějaký další výhodný krok, obvykle není problém ex post věc vysvětlit a čelit výtkám. Nicméně musí být základní důvěra, že se koná, byť složitě, ve prospěch města, na tom samospráva stojí.
Mám za to, že rada města by měla být jen zmenšeninou zastupitelstva, v příslušném přepočtu. Podobně by to mělo být i dalších orgánech, zejména ve výborech. Výbory zastupitelstva jsou „platformou“ pro projednávání věcí v určitých odvětvích. V Nové Pace je relativně hodně výborů – finanční, školský, kulturní, sociální, silniční, sportovní, pro životní prostředí, kontrolní; a žádná komise rady. V jiných městech naopak převažují právě tyto komise, my chceme orgány vyššího řádu – volené zastupitelstvem, a kooperující přímo se zastupitelstvem. Ve výborech je 5 až 9 členů, hodně členů zastupitelstva, ale i občanů, většinou slušných znalců daného odvětví. Občané Nové Paky také mohou docházet do schůzí výborů a mluvit tam. Výbory disponují i určitou částí rozpočtu města, např. kulturní výbor, který vedu, finančně podporuje vybrané kulturní a společenské aktivity ve městě.
Počítáme i s pořádáním anket k důležitým rozhodnutím města. Covid teď tomu moc nepřál. Anketa (neformální referendum) má smysl zejména v otázkách, které jsou významnějšího rázu a při tom není předem dána zřetelná odpověď. Tzn. nemá cenu referendum k problému, kdy určité řešení podporuje 90 % Pačáků. Ale pokud je řešení podporováno mezi 35 a 65 %, pak je plebiscit na místě.
Dalšími orgány, které podle našeho názoru, posilují samosprávu, jsou osadní výbory. Od roku 2006 pro každou vesnickou část Nové Paky je volen 3členný osadní výbor. Heřmanice, Vrchovina, Podlevín, Štikov, Vlkov, Kumburský Újezd, Radkyně, Pustá Proseč, Studénka a Přibyslav volí v rámci voleb do zastupitelstva města (letos 23. a 24. září) i 3 členy osadního výbor, osadní výbor pak volí svého předsedu. Formálně to potvrzuje zastupitelstvo města. Jsou to všechno čestné funkce, nicméně starosta města jedná s předsedou osadního výboru jako rovný s rovným. Každý může posoudit, jak se jednotlivé osady za 15 let pohnuly z místa – v řadě z nich jsou krásné stavby pro veřejný život, a taky to tam zase už (po covidu) společensky žije. I v konkurenci a spolupráci je síla osad. Kdyby existovali samy o sobě, izolovaně, tak by ten vývoj nebyl tak razantní. Možná, a dokonce, se osady rozvíjejí více než samo centrum, tedy vlastní Nová Paka.
Ale možná dobře, osady jsou pokladem Nové Paky, málokteré město jich má tolik, a našemu městu to přináší možnost dalšího rozvoje. Osadní výbor ve svých obcích konají veřejná projednávání důležitých otázek, tedy informují občany, a chodí tam někdo z vedení města. Máme za to, že osadní výbory posilují samosprávu města a jsou silou hnací a důležitou pro budoucí rozvoj.