cs cs ceb cs cs cs cs cs cs cs cs cs fr cs cs hu cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs en cs
Není majitele zahradního bazénu, který by v tomto nechtěl mít průzračně čistou vodu. Jenže kolikrát jenom tomu tak nebývá! Kolikrát jenom takový člověk přijde k této své malé soukromé vodní nádrži a vysloveně s hrůzou zjistí, že to, co se tu vlní, snad už ani není voda, ale spíše nějaká pochybná břečka!
Stává se to. A to z toho prostého důvodu, že čistá voda není v žádném případě samozřejmostí. I kdybyste zjara napustili bazén až po okraj vodou průzračnou a třpytící se jako diadém, nezůstane tato navěky takovou. Tu do ní člověk nanosí nějakou tu nečistotu sám, tu sem napadá nějaké to listí z okolních stromů, nějaký ten pyl či chmýří z kolem rostoucích travin, tu a tam sem vítr zanese zvířený prach. A než se jeden naděje, je voda docela jiná, než jaká byla zprvu.
I kdyby člověk hlídal bazén s flintou v ruce, nezabrání tomu. Podobnému znečišťování se vlastně ani zabránit nedá.
Zabránit se mu nedá, ale dá se proti němu naštěstí aspoň bojovat. A výsledkem takového boje může být i .
Člověk se musí v první řadě vyzbrojit těmi správnými „zbraněmi“. Tedy prostředky, které tím správným způsobem ovlivňují pH vody, prostředky uvolňujícími do ní chlór a prostředky bojujícími proti řasám, které zaručeně skolí všechny ty mikroskopické potvůrky, které vodu tradičně kazí.
Dále je záhodno pořídit si i písek do filtrace, jenž pomůže zbavit větších mechanických nečistot. Samozřejmě lze k podobnému účelu využít i docela obyčejnou síťku, ovšem písek ve filtraci tuto zaručeně předčí. Na křemenný písek do filtrace je každá ve vodě plovoucí nečistota krátká.
A když se to dá všechno dohromady, konečně má majitel bazénu vystaráno. Konečně se může pohodlně rozvalit u svého bazénku a při pohledu na něj si recitovat ona notoricky známá slova: „Znám křišťálovou studánku,…“