cs en cs cs en es es cs cs cs en hu sk de cs id cs eo en cs en cs cs cs en cs cs cs cs sv cs hu cs cs cs cs cs en es en cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs de cs cs cs cs cs en en cs cs cs cs cs en en en cs nl en fr en en en cs cs cs en
Adolescence Bizarre Camel Challenge Charity Converse Corruption Date Desert Divine Child Doctor Dromedary Drugs Fairytale Fantasy Fejkton Four Archetypes GIBS INRI Joke Jungian Konto BARIÉRY Moreaua Odpustek Parody Photo Politician Pratchett Precocious Child Ranch Real life Religion Romatic Saint-Exupéry Satire Short Start Story Surreal Teenage The Little Prince Vineyards Výzva Wells WordPress
Hodiny tikaly velmi nahlas. V místnosti bylo téměř absolutní ticho. Všichni čekali, až to začne…
Potily se mu ruce. Byl nervózní. Následující minuty, možná hodiny, rozhodnou o jeho budoucnosti. ‚Neprovedl jsem nic tak strašného!‘ letělo mu hlavou. ‚Naopak, je to to nejlepší, co v současnosti existuje. Jiná řešení by přeci nedávala smysl!‘ Přemýšlel o tom, jestli je opravdu zločin porušit zastaralá pravidla a zákony. Jeho mysl introvertního revolucionáře mu dávala stále stejnou odpověď.
Do improvizované síně vstoupili ti, kteří měli vynést verdikt o jeho vině či nevině a také o případném trestu. Většinu z nich znal velmi dobře a mohl tedy odhadovat, kdo z jich se přikloní na jakou stranu. Předsedou senátu však byl muž z diplomatických kruhů samotného ministerstva. A proslýchalo se, že ministerstvo požaduje exemplární trest.
Chvíli trvalo, než se všichni usadili a připravili si před sebou podklady. Člověk z ministerstva výrazně gestikulovat a dával ostatní najevo, že by se mělo začít. Poklepal si dokonce na hodinky a ze rtů se mu dalo odečíst, že na to nemá celý den. ‚No, alespoň to budu mít rychle za sebou,‘ pomyslel si obžalovaný.
Žalobce kvapně vstal, porovnal si nervózně papíry v ruce a začal přednášet obžalobu.
„Vážený pane předsedo, sešli jsme se zde, abychom rozhodli o trestu… pardon o vině, či nevině obviněného. Provinil se proti pravidlům a zákonům, která ve své moudrosti vytvořilo samo ministerstvo.“ Úlisně pokýval hlavou směrem k předsedovi.
„Za prvé, nepoužívá primitivní typy! Veřejně obhajuje používání referenčních typů.
Za druhé, dopustil se zločinu vytvoření vlastní třídy! Jak jistě uznáte, to je zcela neodpustitelné!
Za třetí, rouhá se a čte texty kacíře Fowlera. Sám praktikuje černou magii. A to konkrétně, používáním zakázané dědičnosti.
Za čtvrté, šíří hřích mezi ostatními. Jako důkaz předkládám jeho práci, kde propaguje polymorfismus. A drze zde uvádí – cituji – ‚Abstrakce je ještě o úroveň nad intelektuálními schopnostmi přednášejících!‘
Tímto končím výčet obvinění. Jako trest požaduji bezpodmínečné vyloučení studenta z Akademie a doživotní zákaz vstupu do institucí zřízených Ministerstvem Čistého kódu.“
Žalobce se posadil a spokojeně se usmíval. Letmo se podíval na obžalovaného. Asi aby se ujistil, že trpí a že si uvědomuje hrůzu svých činů. Pak se podíval na předsedu senátu. Lehce se uklonil, úlisně se opět usmál a pokýval hlavou jeho směrem.
Slovo měl teď obhájce. Směšné bylo, že to byl učitel programování, úhlavní nepřítel obviněného.
„Obviněný student je mimořádně inteligentní a leckdy ve svých závěrech ukvapený. Nechal se svést na scestí četbou rouhačské literatury. Nehodlám zpochybňovat jeho vinu. Ta je, myslím, jednoznačně prokázána. Chtěl bych však požádat o mírnější, alternativní, trest ve smyslu ‚Žádný odpočinek pro bezbožné!‘. Navrhuji tedy, aby obviněný přepsal všechny své aplikace do pěti klasických a krásných procedurálních jazyků…“
Předseda si odkašlal, aby přerušil řeč obhajoby: „Pánové, nebude to přeci zdržovat. Máme dnes i další povinnosti. Nechte mě pomoci vám s tím spratkem! Když má tak rád bláboly o třídách a abstrakci, bude muset odteď do konce studia psát veškerý kód objektově, ale ve Visual Basicu!!!“ Rozhlédl se na obě strany, a když viděl vyděšené výrazy obhajoby i obžaloby, rovnou zvedl kladívko a se slovy, „Je rozhodnuto“ rozsudek odklepl.
Obviněnému studentovi vyhrkly slzy a padl na kolena: „Prosím, jen to ne! To mě raději vyválejte v peří a upalte na hranici!“