cs cs cs cs de cs cs rm cs cs cs cs cs cs eo cs cs pt uk cs sv cs cs cs cs cs cs cs cs cs it cs cs it de cs cs cs cs cs en en cs cs cs cs cs en cs sk cs cs cs cs it cs cs cs cs cs nds en cs
Akademie múzických umění v PrazeDivadelní fakultaFilmová a televizní fakultaHudební a taneční fakulta
FakultyCeloškolní nabídka volitelných předmětůVšechny předmětyNápověda
Předmět není vypsán Nerozvrhuje se
26 hodiny SEMINÁŘŮ za celý semestr (45 minut), 31 až 41 hodin domácí příprava
Výsledky učení dané vzdělávací složky
Student rozšíří své znalosti o vybraná díla kinematografie.
Student se seznámí se specifickými a neotřelými přístupy k tématům, formě, filmové řeči, poetice, herectví apod., které pak mohou být i inspirací pro jeho vlastní tvorbu.
Student zdokonalí svoji schopnost analyzovat jednotlivé složky filmového díla, protože to je, vedle natáčení, pro režiséra nejpřínosnější.
Předpoklady a další požadavky
Projekce filmů, které jsou nějakým způsobem specifické či “modelové” - jazykem, tématem, formou, poetikou, herectvím, tématikou apod., a mohou obohatit “filmový slovník” studenta. Projekce filmů, ke kterým se studenti často nedostanou, ač jsou svou poetikou významné či zásadní, protože studenti často sledují současné trendy, ač současné tendence často nacházejí své mnohdy dokonalejší předobrazy v minulosti.
Projekce tedy ukazují např. filozofické, formalistické, duchovní, realistické, poetizující, psychologizující, žánrové rozměry kinematografie apod. Tak se objevují režiséři klasičtí jako Bergman, Fellini, Kurosawa, Schorm, Godard, Altman, Stone, Saura, Tarkovskij, ale i novější jako Greenaway či N. B. Ceylan nebo Bruno Dumont. Ale promítám i filmy velmi specifické jako např. „Goto, ostrov lásky“ od W. Borowczyka či díla, která se neřadí k hranému filmu – např. videoart Billa Violy. Na projekcích také uvádím dokumentární filmy, kde studenti se mohou seznámit s osobností a způsobem práce významných režisérů – např. Tarkovskij v „Cestě po Itálii“, Kurosawa v Markerově „AK“.
Projekci předchází krátký úvod, který představí režiséra a proč daný film je pozoruhodný, problematický, inspirativní apod. Po projekci doplním informace a případná diskuze.
Doporučená nebo povinná literatura
BORDWELL, David. Umění filmu: úvod do studia formy a stylu. 1. vyd. Praha: Nakladatelství Akademie múzických umění v Praze, 2011. 639 s. ISBN 978-80-7331-217-6
RABIGER, Michael. Directing : film techniques and aesthetics. 6. vyd. London: Focal Press, 2020. 682 s. ISBN 0-240-80517-8.
HURBIS-CHERRIER, Mick: Voice & Vision: A Creative Approach to Narrative Filmmaking, Focal Press, Routledge, 2018
KOKEŠ, Radomír D. Rozbor filmu. Vydání první. Brno: Filozofická fakulta Masarykovy univerzity, 2015. 264 stran :. ISBN 978-80-210-7756-0
MONACO, James. Jak číst film: svět filmů, médií a multimédií (umění, technologie, jazyk, dějiny, teorie). Praha: Albatros, 2006. 735 s. ISBN 80-00-01410-6.
ANDREW, J Dudley. Sborník filmové teorie. 1, Angloamerické studie. 1. vyd. Praha: Československý filmový ústav (Praha, Česko), 1991. 159 s. ISBN 80-7004-006-1.
VALUŠIAK, Josef. Základy střihové skladby. 5. vydání. V Praze: Nakladatelství Akademie múzických umění, 2017. ISBN 978-80-7331-455-2.
MRAVCOVÁ, Marie. Literatura ve filmu. Praha: Melantrich, 1990. 188 s.: fot. ISBN 80-7023-062-2.
BORDWELL, David. Narration in the fiction film. Madison: University of Wisconsin Press, 1985. 370 s. ISBN 0-299-10170-3.
ZUSKA, Vlastimil. Kruté světlo, krásný stín : estetika a film. Praha: Trivium Univerzita Karlova. Filozofická fakulta, 2010. 268 s. ISBN 978-80-7308-329-8.
GREČNER, Eduard. Film jako voľný verš. Prvé vydanie. Bratislava: Slovenský filmový ústav, 2015. 201 stran :. ISBN 978-80-85187-68-7.
MIŠÍKOVÁ, Katarína. Mysl a příběh ve filmové fikci: o kognitivistických přístupech k teorii filmové narace. Praha: Akademie múzických umění v Praze, 2009. ISBN 978-80-7331-126-1.
Hodnoticí metody a kritéria
Student odevzdá rozbor jednoho z promítaných filmů, ve kterém analyzuje všechny složky díla. Tedy jak formální tak myšlenkový rozměr, ale i případný kontext. Nejde o „kritiku“, ale o rozbor - „film viděný okem a sluchem filmaře“ – jakoby ho natáčel sám. Student svou práci obhájí. Součástí případného pohovoru mohou být i otázky týkající se obecně filmové poetiky. Např. Co je to mizanscéna, stylistické figury atd.