cs en cs en en en en en cs fr cs cs cs cs cs cs cs cs hu cs cs en cs cs cs fr cs en cs cs cs cs cs cs cs cs
Přiznám se bez mučení, dlouho jsem se neozvala. Nebylo to proto, že bych se tady na to vyprdla, ale hlavně kvůli tomu, že můj denní časový harmonogram byl doslova narvaný k prasknutí. A když nebyl, tak nebyla ta správná psavá nálada.
Vrátím se zpět k chemkách. Vše proběhlo v pohodě, devátá i ta desátá. Mám už sníženou dávku a markery lehce poskakují dolů. Pokračuji i v léčbě imunoterapií a zatím to vypadá tak, že to spolu celkem kamarádí a možná to i zabírá.   Není alternativní vesmír, kdy bych píchance nedostávala, takže to asi nezměříme.  S paní doktorkou jsme se domluvily, že v těch malých dávkách budu pokračovat i nadále, když to ještě "jede" a dokud to má krev dává a není mi nějak extrémně zle. Což se teda vylepšilo. Nejsem "out of order" týden po aplikaci, ale jen pár dní. Nechutě nejsou tak výrazné a vyřízenost je o něco menší. Takže podtrženo, sečteno, pořád je to ta lepší varianta.
No a teď už jdeme na to, co vás určitě zajímá víc.   Svatba č. 1 - já jako svědek. Vše proběhlo v zenovém klidu na jedné zahradě, obřad byl krásný (jelikož mimo jiné oddával můj bráška  ) a moc jsme si to užili. Atmosféra byla opravdu pohodová a moc ráda na tento den vzpomínám. Seznámila jsem se i s novými lidmi, což je vždy fajn a všichni na mě byli moc hodní, čehož si opravdu vážím.
Do toho mě začal šíleně zlobit sáček. Pustila jsem se tedy do konzultací a začala zkoušet nové sáčky, pasty, kroužky okolo stomie, pásky, různé kombinace a krkolomná řešení. Když ale už desátý den zase nic a máte pocit, že vás na břiše řežou žiletkou, pomalu jsem ztrácela glanc a jeden večer jsem si fest pobrečela. Všechno se sere a je to už celkem psychicky i fyzicky náročný! Jako! Naštěstí mě zachránila novinka od stomické firmy Dansac, co mi dala jedna kamarádka - kroužek, který hojí novou technologií. Za dva dny nebylo památky po narušené kůži. Ještě teda musím něco lehce vychytat, ale "figura dobrá".
Svatba č.2 na pomezí Jizerských hor a Krkonoš proběhla nádherně a my jsme byli s manželem opravdu vděční, že jsme mohli změnit prostředí. Moc jsme si to užili a dokonce jsme na chvíli na naše peripetie zapomněli. To, že topenář řekne, že přijde v září a možná ho donutíme v říjnu, jsou už jen jemné nešvary...
Já jsem se pustila znovu do tvoření macramé (drhání), abych přišla na jiné myšlenky, přihlásila jsem se jako dobrovolník, že budu prodávat kytičky pro Ligu proti rakovině. Protože kdo jinej, než nefalšovanej onko pacient? Ale o tom už příště.. Protože to bylo taky celkem výživný.
svatba ileostomie párty chemoterapie
Ahoj, jmenuji se Bára, bydlím v srdci Lužických hor, je mi 34 a od konce února 2018 žiju se stomií.
Letní kratochvíle a Amsterdam
© 2018 - 2020 Všechna práva vyhrazena | e-mail: 100blog@seznam.cz
Tento web používá k poskytování služeb, personalizaci reklam a analýze návštěvnosti soubory cookie. Používáním tohoto webu s tím souhlasíte.