cs cs cs pl hbs_lat cs cs cs cs sv cs cs cs cs cs de pl fr cs cs cs cs cs cs cs cs hu cs en cs de cs it cs sv cs en cs la cs en de cs en cs cs en cs cs cs cs it cs cs cs cs cs cs cs en
Narodil jsem se na den přesně jako Karel Hynek Mácha, jen o sto šedesát let později, tedy v roce 1970. Vystudoval jsem VŠE v Praze a později  v roce 2003 kurzy Tvůrčího psaní na Literární akademii Josefa Škvoreckého. Pracoval jsem v marketingu, v PR, na novinářských pozicích i dělal firemní poradenství. Již od dětství mne bavilo psát, a tak jsem moc rád, že se tato moje záliba stala i mojí profesí. Ať již píši jakýkoliv žánr, vždy mne fascinuje, co se dá udělat s několika slovy a větami. Dokážeme si v knize díky představené atmosféře představit krajinu, vůni i chuť - v divadelní hře prožíváme v jednom prostoru a ve stejném čase strasti i radosti postav na jevišti - ve filmu se střihem ve vteřině přemístíme o tisíce kilometrů. To vše je jen díky na začátku napsanému slovu a větě, ať již v knize nebo ve scénáři. Budu moc rád, když mé myšlenky, postavy a prostředí poznáte až již v knihách, divadelních hrách, filmech, povídkách a nebo i v písňových textech.
Na jednu stranu se psaní knih zdá jednoduché. Jste doma u své klávesnice, s hrnkem čaje a občas se podíváte ven, jak pěkně prší nebo padá sníh a nikam se vám ani nechce. Ale co druhá část mince? Venku je krásně, teplo a vy sedíte nad klávesnicí a myšlenkami jste úplně mimo u vody nebo v lese a přitom píšete o něčem úplně jiném. Ať již píšete doma, v kavárně nebo ve vlaku, psaní knihy je osamělá cesta po dnech, týdnech a měsících...
Psaní divadelní hry je úplně o něčem jiném. Sice hru píšete stejně jako knihu, ale jakmile se začne hra zkoušet, jste na zkoušce obklopeni herci, režisérem, případně dramaturgy. Teprve tady se hra vytváří, poprvé svá vlastní napsaná slova slyšíte a také dostáváte první zpětnou vazbu, co funguje a co ne. Není nad to, když vám umělci hru ještě pozvednou na vyšší úroveň. A platí, že tak jak vaše hra zaujme herce, tak podobně většinou zaujme i diváky.
Nejhůře uchopitelný je pro autora televizní nebo filmový scénář. Stejně jako u divadla, i zde je scénář jen jakási kuchařka, podle které plno filmových kuchtíků a šéfkuchařů začíná vařit. Jakmile se rozjede natáčení, je už málo možností, jak autor může svůj film ovlivnit a občas se může dostat do situace Zdeňka Svěráka v geniálním jeho filmu Trhák, kdy jen sleduje, jak filmové natáčení jede už svou vlastní cestou. Ale naštěstí to vždy není až tak hrozné...
„Nejvíce mne překvapují lidé, protože obětují zdraví, aby vydělali peníze, potom obětují peníze, aby znovu získali zdraví a pak se tak znepokojují budoucností, že si neužívají přítomnost, a tak nežijí ani v přítomnosti ani v budoucnosti. A žijí tak, jako by nikdy neměli zemřít a potom zemřou bez toho, aby předtím žili.“
„U psaní nejde o to, abyste vydělali peníze, abyste se stali slavnými, aby vás holky chtěly, abyste získali nové přátele. Nakonec u něj jde jen o to, že obohatí životy těch, kdo si přečtou vaše věci, a právě tak obohatí i váš život. Jde o to, abyste vstali, uzdravili se, povznesli se nad to. A taky byli šťastní, chápete? Abyste byli šťastní. Nejlepší je pro vás povolení: můžete psát, měli byste. A pokud máte dost odvahy na to, abyste se do toho pustili, uděláte to! Psaní je magie, je to živá voda právě tak jako kterékoli jiné tvůrčí umění. Voda nic nestojí, tak ji pijte. Pijte a buďte naplněni.“
„Nechci dosáhnout nesmrtelnosti svým dílem, ale tím, že nezemřu.“
„A najednou jsem si uvědomil, jak neuvěřitelnou moc mají slova.“
„Děkuji za nezdar, ten naučí mne píli, bych mohl přinést dar, byť nezbývalo síly. Pro sladkost usnutí, děkuji za únavu, za ohně vzplanutí i za šumění splavu. Děkuji za žízeň, jež slabost probudila, děkuji za trýzeň, jež zdokonalí díla.“
„Humor není pro mne odvětvím divadelního umění, nýbrž samou podstatou života.“
„V umění je nejdůležitější být jiný, nikoliv nejlepší.“
„Komedie = tragédie + čas“
„Když děláš věci s láskou, dáváš tím lidem ve svém okolí doživotní vzpomínku, že jsi tu pro ně byl.“