cs cs en sv cs es cs id es cs cs cs cs hbs_lat en cs cs cs cs sv en en en fr cs en es en es it pt cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs en cs ru en en en en ru en en de cs cs cs cs cs cs it cs de cs en cs cs en cs cs cs cs cs cs en en cs hbs_lat en en en en en en en en en fa en en en en en en en en cs cs en cs cs en cs cs en cs cs en cs cs en cs
Když jsem si u Daga přebíral v červenci Surly Midnight Special coby nový přírůstek do stáje, padla bokem zmínka o testu, kterému ho mohu podrobit v podobě bikepacking srazu v srpnu. Lákal mě na slova typu „Šumava, zřícenina hradu, super cesta plná legrace“ atd. Znělo to zábavně a emoce z nového kola ze mě dostaly potvrzení účasti.
Následovalo lehké informování a plánování se spoustou alternativ. Po domluvě se bod startu stanovil na Dobřichovice, kde jsem mohl poskytnout zázemí. První část trasy jsem nakreslil čistě začátkem Brdské vrchoviny s myšlenkou, že to tam za A) znám a za B) vydrápeme se na kopec a pak pojedeme na pohodu po „vrstevnici“ až do Příbrami. Dag vše posvětil a schválil (rozumějte – nečetl ani slovo) a domluvili jsme se tedy na pátek, kdy mě Dag vyzvedne a přejedeme do Dobřichovic.
V pátek mě tedy vyzvedává s výzvou, abych převzal volant, načež dostává info, že ramena na Pražáky z Twitteru může aplikovat právě teď a tady. Setkám se s protaženým obličejem, ale jedem. Na startu v Dobřichovicích se nám dostává rodinného zázemí v podobě piva a vepřového s hořčicí na chlebu. Upínáme brašny a balíme. Dag zahazuje nepromokavé kalhoty a pevné boty, trefuje se do mé cyklistické postavy a souběžně připojuje výsměch, co všechno prej táhnu. Zde se rýsuje podstatná část našeho příběhu.
Po poučení o dinosaurech a Jamesi Bondovi od mladších členů rodiny nasedáme a vyrážíme. Na náměstí si Dag doplňuje pivo a od místního Vietnamce dostává přání k pěkným Vánocům. Já sem na jeho humor zvyklý, takže opětuji šťastným novým rokem a Dag hledí zmateně jak Travolta v meme gifu. Jedeme na start Řevničáku, kde nás čeká stoupání na zmíněnou „vrstevnici“. Je asi 30 stupňů a solidní vlhkost. Utěšuji kolegu klasikou „za zatáčkou jsme už nahoře“, ale záměrně neříkám za kterou. Na topu letíme směr Skalka s výhledem na Mníšek p. Brdy, kde dostáváme výchovný políček od hlídacího soudruha s konví a dovětkem, že v areálu se na kole nejezdí a ať si nastudujeme provozní řád. Na můj dotaz, kde ho najdeme, ať neničíme neupravené pěšiny, nedostaneme odpověď. Ani dokonce na otázku, zda-li jeho zánovní Fiesta zaparkovaná hned pod okny hlídaného kostela, nenadělá cestou k objektu více škody. Mě totiž tohle vychovávání hrozně baví.
Letíme dál, taktika před startem byla, že vodu nabereme z nepřeberného množství studánek. Jenže sucho a nakakáno od žab nám strategii značně mění. Dag využívá situace (aniž by se napil) a odskakuje si do křoví. Ze své brašny podávám automaticky Imodium a uhlí se slovy: „Až se mě zase budeš ptát, co všechno tahnu. Ju?“ Čas nás tlačí a Brdy nemilosrdně tahají za nohy. Míjíme partu postarších cyklistů, z nichž dva se sklánějí nad nehybným kolegou u kraje. Zastavujeme, ptáme se, podáváme vodu a nabízíme pomoc. Prej hovno vydrží a je mu jen trochu zle. Po chvilce přijíždí sanitka a nám dochází, že metr piv si vybral svou daň. Hele, kluci ze Zbraslavi… dát si dvojku do žíly a pak si volat sanitku je smutný. Doufám, že to kolega přežil ve zdraví, ale zdarma to neměl.
Jedeme dál a cestou lokalizujeme zdroj pitné vody. Ještě před ním nám do cesty skáče hospoda v obci Hluboš, kde dáváme rychlé nealko a Dag se zkušeně místních borců ptá na legální nocleh ve stanu. Já nevím, jestli ty borci v dresech s nápisem „něco… Zbraslav“ jeli odtud, ale já jim rozuměl asi každý čtvrtý slovo. Po necelých deseti minutách jsme si ujasnili, kde je bejvalý koupaliště alias hasičská nádrž a míříme tam. Po příjezdu na sebe souhlasně kývneme. Nikdo nikde, všude klid a Dag jde stavět stan. Při tom je teda dost sprostej, protože si pořeže nohu o rozbitou láhev, jelikož má sandálky, ale mlčím a po Imodiu nabízím náplast. Pak je sprostej po druhý, když zjistí, že mu ruplo pivo v brašně, tudíž tragédie. Jdu mu vařit kafe a večeři, jinak bude peklo. Za tichého sezení, srkání piva a mlaskání civíme na hladinu a krajinu. Začíná poprchávat, ale bříza, pod kterou sedíme, nás kryje.
Ráno se budíme opět do deště a sledujeme všechny možné radary a předpovědi. Dag zjišťuje situaci u dalších účastníků, o kterých víme, že jsou na cestě jako my. Dlouhou chvíli krátíme kvalitní konverzací, vařením kávy a balením věcí. Za lijáku cvakáme brašny a rušíme stan zevnitř. Jedeme a po pár kilometrech Dag konstatuje, že je mu v těch jeho kristuskách zima. V příbramské tržnici kupuje sušenky a boty za dozoru hodně ostrého prodejce, který špatnou češtinou huláká: „Haló, kup si ponožky, jo?“ Boty máme, takže jedeme dál. Liják střídá přívalák a my měníme taktiku na více silniční povrch, pro pohodlnější dojezd. V první autobusové zastávce koukáme znovu na radar, ždímáme ponožky. Není úniku a vyčkávat se také nevyplatí. Oblačnost roste a posouvá se všemi směry.
Následuje dost jednotvárná cesta, tzn. protivítr, vodorovný déšť, vlna od aut, autobusová zastávka a tak stále dokola. V jedné z průtrží míjíme paní, co má píchlé kolo u auta, a totálně promočení nabízíme pomoc. Jsme tak trochu pomalejší pit stop, ale rezerva je nasazena a paní byla velmi šťastná. Když se ptala, kam jedem, tak nevěděla, jestli se má smát, nebo nás litovat, ale nabízela všemožnou pomoc.
Dag po nějaké době jízdy velí k ústupu do další zastávky, kde nacházíme mladíka z čundru a jeho kámošky, které vytáhnou loutnu a začnou fistulí ječet něco o holce, co nemá kam jít a že sotva zahlídli svět. Hele… všechno dobrý, ale kde se v lidech bere to sobectví nebo přesvědčení, že to všem zpříjemní čas, nevim. Mně se tam chtělo fakt brečet. Byl sem nadojenej, hladovej a do cíle ještě kus. Dagovi předávám info, že jestli nevypadnem, tak tam zhyneme, ať se sebere a bojuje. Blížíme se do Horažďovic, odkud to máme pak kousek do Rabí (do cíle). Projíždíme vesnicí Babín a u cedule se zmrzlinou beru za brzdy a hulákám: „Pojď, Dagu, dáme míchanou.“ Dag je rád, že mají kafe, a dává cígo pod stříškou. Máme před sebou následující možnosti: A) pojedeme pár km do cíle, kde nerozděláme oheň a nic neusušíme. Jen si rozbalíme ležení a přežijeme do rána. Nebo za B) uznáme prohru, protože druhý den za deště bylo plánováno 110 km domů. Béčko bychom nedali, a tak s těžkým srdcem voláme odvoz. Než dorazí švagr, který volil na misce vah mezi sobotou s rodinou a odvozem dvou smradlavejch gravelistů z cukrárny, krátíme čas útratou a konverzací s majiteli.
Odvoz přijíždí, švagr podává papírové utěrky se slovy: „Usušte si slzičky, princezny, a jedem.“ Tím končí naše putování a my se tak omlouváme za naši absenci na srazu, ale fakt by to nemělo smysl. Děkujeme všem dobrým lidem, kteří nám cestou poradili a pomohli.
Do krátkého vyhodnocení bych napsal následující: Když si vožralej, nelez na kolo a už vůbec si pak nevolej sanitku. Sandálky do chladného počasí ne-e. Na Skalce u Mníšku na kole nejezdíme. Surly je fakt super kolo na bikepacking. Kluci nebrečej.
Předávám slovo Tomášovi, ten to měl také zajímavé…ale to až příští týden.
Pokud jste již registrovaný uživatel přihlaste se, pokud nejste doposud zaregistrován, můžete se registrovat nebo reagujte jako nepřihlášený uživatel.
Napsat komentář Zrušit odpověď na komentář
Vaše e-mailová adresa nebude zveřejněna. Vyžadované informace jsou označeny *
© Copyright 2022 bikepacking.cz / all photos and articles are property of bikepacking.cz
Používáme cookies k vylepšení našich webových stránek a služeb. Zásady cookies.
Nastavit cookiesPovolit všeOdmítnout vše
Přehled ochrany osobních údajů
Tento web používá soubory cookie ke zlepšení vašeho zážitku při procházení webem. Z nich se ve vašem prohlížeči ukládají soubory cookie, které jsou kategorizovány podle potřeby, protože jsou nezbytné pro fungování základních funkcí webu. Používáme také soubory cookie třetích stran, které nám pomáhají analyzovat a porozumět tomu, jak tento web používáte. Tyto soubory cookie budou ve vašem prohlížeči uloženy pouze s vaším souhlasem. Máte také možnost odhlásit se z těchto souborů cookie. Ale odhlášení některých z těchto souborů cookie může ovlivnit váš zážitek z prohlížení.
Necessary cookies are absolutely essential for the website to function properly. These cookies ensure basic functionalities and security features of the website, anonymously.
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookie is used to store the user consent for the cookies in the category "Analytics".
The cookie is set by GDPR cookie consent to record the user consent for the cookies in the category "Functional".
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookies is used to store the user consent for the cookies in the category "Necessary".
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookie is used to store the user consent for the cookies in the category "Other.
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookie is used to store the user consent for the cookies in the category "Performance".
The cookie is set by the GDPR Cookie Consent plugin and is used to store whether or not user has consented to the use of cookies. It does not store any personal data.
Functional cookies help to perform certain functionalities like sharing the content of the website on social media platforms, collect feedbacks, and other third-party features.
Performance cookies are used to understand and analyze the key performance indexes of the website which helps in delivering a better user experience for the visitors.
Analytical cookies are used to understand how visitors interact with the website. These cookies help provide information on metrics the number of visitors, bounce rate, traffic source, etc.
Advertisement cookies are used to provide visitors with relevant ads and marketing campaigns. These cookies track visitors across websites and collect information to provide customized ads.
Other uncategorized cookies are those that are being analyzed and have not been classified into a category as yet.