cs cs de hbs_lat vep de cs cs cs de ja de de de de de cs en cs pl cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs fr cs cs cs cs en cs cs cs cs cs en cs cs cs en cs cs cs cs cs cs cs cs cs en cs cs cs cs cs es cs cs cs en cs cs cs cs cs en cs cs cs en cs cs cs cs cs en cs en en en cs cs en cs cs cs cs cs fr sk en cs cs en cs cs cs cs cs sl cs sl cs en de
Už poněkolikáté sedím u prázdné wordové stránky a přemýšlím, jak Ohlédnutí za posledními dvěma měsíci začít. Pokaždé jsem psaní článku vyměnila za nějakou jinou činnost. Okolnosti jsou teď hrozně zvláštní a já nevím, kde začít a jak vůbec o uplynulé době psát.
Navzdory tomu, co se teď ve světě i u nás děje, jaká opatření teď platí, a co vše smíme a nesmíme, pro mě září i říjen byly skvělé měsíce. A já se možná cítím i trochu provinile, že se mám tak hezky, když vidím v televizi, čtu na internetu a vnímám kolem sebe, že spousta lidí na tom není dobře. Že bojují s dopady krizových opatření na jejich život, přišli o práci, nemají stabilitu nebo zle snášejí izolaci. Přála bych si, aby se zase všechno vrátilo do normálu, asi jako každý z nás. Do té doby alespoň doufám, že vám článek plný zážitků ale i úplně obyčejných chvil trochu udělá radost a třeba přivede na jiné myšlenky.
Začátkem září jsem letos vlastně poprvé a naposled byla na houbách. Na výlet do lesa jsme vyrazili s celou rodinkou a po hrozně dlouhé době byli někde spolu takhle ve čtyřech. Večer jsme pak na chatě hrály se ségrou kris kros, zatímco mamka pekla chleba a táta čistil úlovek hříbků, co jsme našli. Docela rodinná idylka.
Při výběru fotek do tohoto článku jsem našla spoustu záběrů z cest do práce, kde je vidět spodní půlka mého outfitu a káva v ruce. Musím říct, že jsem si chození do kanceláře ohromně užívala a teď na home officu mi to docela chybí.
Velkým pracovním benefitem byla návštěva Zahajovacího koncertu 125. sezony České filharmonie. To prostředí, atmosféra, hudba... prostě zážitek.
V září jsem oslavila 25. narozeniny. A musím říct, že pořádně a se všemi mými nejbližšími. Dan mě překvapil touhle nádhernou kyticí a večeří v Ambiente.
Se ségrou jsme vyrazily do krásné kavárny Mama Bond Café, kterou najdete na Spořilově. Je hned kousek od domu, kde jsem dřív bydlela, ale dozvěděla jsem se o ní až nyní, což je vážně škoda. Kavárna má moc pěknou zahrádku a jakmile to půjde, doporučuji sem zamířit na snídani.
Další oslava se nesla v italském stylu. Eccellente!
S rodinou jsme už tradičně slavili na chatě s pořádnou grilovačkou.
Poslední oslavu jsem uspořádala u nás doma, a protože tu z holek většina ještě neviděla, byla to vlastně i taková kolaudačka bytu. Navíc se všechny navzájem neznaly, tak jsem byla maličko nervózní, jestli si budou rozumět. Rozuměly a byl to parádní večer, který se protáhl až do rána. Dostala jsem výborný dort, spoustu krásných dárečků a byla jsem vlastně celou dobu hrozně dojatá, že kolem sebe tyhle holky mám. Vděčnost.
Září hrozně rychle uteklo a já jako čerstvá pětadvacítka vstoupila do dalšího roku svého života. Říjen začal docela pěkně, ale pomalu se situace horšila a opatření se zpřísňovaly. Než se začalo všechno uzavírat, stihli jsme s Danem ještě jeden koncert v Rudolfinu. Tentokrát šlo o westernovou filmovou hudbu. Přiznám se, že jsem snad nikdy žádný western neviděla, ale ten koncert byl opravdu skvělý.
Ještě než se uzavřely tělocvičny, vyrazila jsem na několik soukromých lekcí kick-boxu. Ségra je totiž trenérka a bývalá závodnice a už bylo načase, abych svým "základům" z bodycombatu ve fitku, dala taky trochu formu. A ohromně mě to bavilo. Sice se mi pak klepaly ruce ještě pár hodin a celé tělo bolelo několik dní, ale byla to paráda. Škoda jen, že jsem s tréninky nemohla dál pokračovat. Těším se, až zase navážu, kde jsem přestala.
10. 10. se z Dana stal strejda a tak jsme to vyrazili oslavit na večeři a drink.
Úplně poslední akcí, na které jsem se v říjnu účastnila, byl Designblok. Verča z blogu Ztracena v Praze mě vzala s sebou a rovnou do VIP zóny. Prošly jsme si celou výstavu designových novinek, a pak další hodiny prokecaly nad výborným vínem. Co vám budu povídat, spoustu kousků, které jsme tu viděly bych hned brala domů.
Zapomněla jsem zmínit, že mi s říjnem začal i druhý rok magisterského studia a zároveň druhý semestr, který máme celý distančně. No... dá se to. Ale chybí mi spolužáci, osobní diskuze nad projekty i probíranými tématy, kávičky a zajít pořádně pokecat na pivo. Není to prostě ono.
Bylo nevyhnutelné přizpůsobit byt tomu, že nyní s Danem oba pracujeme z domova a já i studuju. Ani nevíte, jakou radost mi nový stůl z Ikey dělá.
Od půlky října nechodím do kanceláře a většinu času trávím doma nebo na procházkách po okolí. Během dní, kdy je venku sychravo, mám mnohem větší chuť trávit čas v kuchyni.
Dalším místem, kde jste mě mohli najít, když vykoukly sluneční paprsky, byl okenní parapet. Během jarního lockdownu jsem tu přečetla hromadu knížek. Teď už to ale vypadá, že se budu muset přesunout na vyhřátý gauč u topení.
Být ale pořád jen zavření doma bychom nezvládli, a tak ven vyrážíme na zdravotní procházky, co to jde. Vždy si dáme kávu u okénka některé naší oblíbené kavárny, obdivujeme barevné stromy v parcích a užíváme si podzimní atmosféru.
Jak se daří vám? Doufám, že v rámci možností, co nejlépe. Buďte na sebe opatrní a dejte mi vědět, co v poslední době dělá radost vám. :)
Koncert filharmonie je skvělá inspirace, kde zahájit sezónu, až kulturní akce zase otevřou. Díky za ni!
Krásné fotky máte. Je milé a vlastně i velmi pozitivní číst, že jsou mezi námi i takoví, co si tento divný nečas užívají. :)
Jéé, to mě moc těší, že tě zaujala zrovna filharmonie! :) Rozhodně návštěvu Rudolfina doporučuju hned, jak to půjde. :)
Jsem ráda, že jsi to prožila spíš v klidu. Tak to má být, možná proto jsi tak vyrovnaná, což mě moc moc baví 😍. Děkuju za krásné fotky a těším se na další😍.
Děkuju Verů. 😊 Měla bys mě někdy vidět, když jsem vynervovaná nebo se vztekám, to pak tak vyrovnaně nepůsobím. 😃😃
Krásné fotky a shrnutí. Hlavně se mi líbí ty poslední, "podzimější" fotky! :-D :-)
Moc hezké fotky! Jsem ráda, že sis navzdory momentální situaci poslední dva měsíce užila a vůbec se nemusíš cítit nějak špatně:) Když jsem začala přemýšlet, co dělá radost mně, tak je to určitě přítel a rodina. A to je teď tak nějak vše. Pro mě je tohle období docela obtížné, jsem ve stresu a mám pocit, že se všechno hroutí a já nic nezvládám. Snad to brzy skončí a budu se mít alespon z poloviny tak hezky, jako ty!:)
Neboj, ono každé špatné období dřív nebo později vystřídá zase to lepší! Já dost mizerně prožívala tu jarní karanténu, a pak se vše obrátilo. Věřím, že i tobě bude brzy zase hezky. 😊
Krásné shrnutí a fotky, měla jsi oba měsíce plné aktivit a zážitků, což je super! A ta bábovka vypadá božsky, hned bych si dala ke kávě! :D :))
moc pěkné fotky, měla jsi hezký a zajímavý říjen! nejvíce se mi líbí ty autumn fotky kde jsou dýně apod :) kick box vypadá drsně, na to bych já neměla vůbec povahu:)