cs en cs cs cs it en cs cs cs de cs cs cs cs cs hbs_lat cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs hbs_lat en cs cs cs it cs en en cs cs pl cs cs cs de cs cs cs
Znáte taky ty dny, kdy máte pocit, že vylézt z postele bylo to nejhorší rozhodnutí toho dne a už jste to možná tušili před tím, než jste to vůbec udělali? Den, kdy opravdu nic nevychází, nebo jde naopak vlastně vše tak nějak v normě, ale Vy se i přes to cítíte, jako by Vás přejel vlak. Pokud někdo řekne, že ne… no popravdě, asi každý z nás takový den ve svém životě má, co říkáte? A jak s ním pracujete? Přežijete tento den, nebo s ním bojujete? A pokud bojujete, tak jak?
Metod jakých využíváme je mnoho, často se odvíjí od našeho osobního nastavení, od toho, zda je ten nekomfortní pocit s něčím spjatý, či je to něco neurčitého atd. Chcete-li udržet tyto stavy v bezpečné vzdálenosti, opravdu pomáhá, pokud si začnete více uvědomovat své emoční stavy, to jakým způsobem zasahují do Vašeho myšlení, naučíte se nebrat myšlenky tak moc vážně a budete k sobě přistupovat s větším soucitem, pochopením. Samozřejmě i přesto to není vůbec lehké a právě v období, kdy nás tyto negativní emoce válcují, je skvělé využívat mnou často využívanou VŠÍMAVOST. Chápu, že je náročné využívat formální meditace v době, kdy na to nemáme energii ani čas, ale existuje i velmi krátké a jednoduché cvičení, které pomáhá, v situacích o kterých se bavíme, získat nadhled. Hodně klientů, kteří s touto metodou tyto chvíle překonávají, uvádí, že “funguje jako kotva v rozbouřených obdobích a to i tehdy, kdy bychom ze zoufalství mohli jednat impulzivně”. Pomocí cvičení se naučíme méně ztotožňovat s myšlenkami, prožívat přímo vše, co se v přítomném okamžiku odehrává v mysli i v těle, a čelit všem obtížím. (pozn.)
Nejprve si musíte najít pro Vás komfortní polohu a je jedno, zda to bude poloha v sedě či ve stoje, poté zavřete oči (ale pokud to není možné, nevadí). A potom se zeptejte sami sebe, co vlastně teď prožíváte? Zde se soustředíme na tyto tři oblasti:
myšlenky , emoce , tělesné pocity.
U myšlenek se soustřeďte na to, co Vám běží hlavou a pokuste se vnímat je jako něco pomíjivého. U emocí a citů také upněte svoji pozornost na to, jaké je zrovna vnímáte a zaměřte se hlavně na  ty nepříjemné. A tělesné pocity? Jaké zrovna prožíváte? A co Vaše tělo? Zkuste se zaměřit na místa, kde se cítíte nekomfortně.
Potom se soustřeďte na dech. Dech je naše přirozenost a dává nám najevo, že pokud dýcháme, je vše v pořádku. Snažíme se využívat  “základní dechovou techniku”, kterou často dělám s klienty. Ve stručnosti se snažte vnímat každý nádech a výdech, to jak se s nádechem břišní dutina nafukuje a zvedá a s následným výdechem zase klesá. A toto pozorujte po nějakou dobu, čímž nasměrujete svoji pozornost právě na to tady a teď, do přítomnosti.
A teď se snažte již vnímat nejen to, jak dýcháte, ale celé své tělo jako celek. Snažte se vypozorovat, kde cítíte například napětí a to místo se pokuste prodýchávat, posílat sílu dechu právě tím směrem. Pokud se daří, dochází k uvolnění, otevření se všem tělesným pocitům. A potom si řekněte: “ Vše je tak jak má být, ten určitý pocit je tady tak jako tak a já se ho pokusím procítit”.
(pozn. Tato technika je v základu převzatá od M. Williamse, J. Teasdalea, Z. Segala a J.Kabat-Zinna a jejich knihy Mindful Way trought Depression : Freeing Yourself from Chronic Unhappiness, The Guilford Press, New York 2007, str. 183-184. )
Toto cvičení Vám nemá pomoci se zbavit nepříjemných pocitů, ale naučit se Vás je snášet, což dělá opravdu hodně. Je důležité si uvědomit, že někdy to, do čeho nás naše myšlenky natlačí, může být jen nějaká nepravdivá slátanina toho, co doopravdy prožíváme. K tomu co se nám vnitřně děje právě tady a teď, to, co je tak nějak surové a pravdivé, o čem není pochyb a ukazuje se to v jasném, reálném světle, musíme někdy takto dojít. Poodkrýt ty opravdové pocity, přerušit to co zrovna děláme a být si vědomi toho, že tady to přerušení můžeme udělat kdykoli a díky tomu se dostat k prožitkům v přítomném okamžiku a přijímat je, což je dost osvobozující.
Ale ne každý je samozřejmě otevřený těmto způsobům řešení, pak jsem tu já a můj prostor pro Vás a další radosti života, jako možnost udělat si chvilku jen pro sebe něčím, co víme, že nám den udělá hezkým, alespoň v tu chvíli tady a teď.
A pokud si tu chvíli umíme tzv. emočně vyfotit a opravdu si ji uložit do mysli se vším, co k ní patřilo, můžete tuto “fotku’” kdykoli vytáhnout a použít, když bude třeba. Já teď například sedím v mé oblíbené kavárně Podnik naproti mé kanceláře, mám před sebou oblíbenou kávu od The Space, je jemná, mírně ovocitá, vybavuji si u ní chvíle strávené s pro mě jednou velmi důležitou osobou, cítím tu úžasnou vůni kávy, občas se zadívám na jemnou páru tvořící se na okraji sklenice, uvnitř kavárny hraje přesně ta hudba, na kterou jsem zrovna nastavená, venku je tak akorát teplo, akorát zima a díky tomu ,že bylo volné i moje oblíbené místo u velkého otevřeného okna, můžu cítit mírný poryv větru na kůži, sedí se mi pohodlně, jsem uvolněná, občas se podívám od psaní kolem sebe a vidím, jak se ranní paprsky čím dál víc dostávají až na stranu kavárny ukryté v uličce, vnímám lidi kolem sebe, to jak se baví, zvuk přípravy kávy, hluk ze zelného trhu, jak se vše probouzí..to vše jako nějakou symfonii zvuků,jako celek. A cítím se dobře, tady a teď. A tady ta chvíle mi ještě i v dalších okamžicích mého života pomůže.