cs cs tr es es cs cs cs cs fr fr en cs sk cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs en cs cs cs cs cs cs cs cs cs de en cs cs cs cs cs cs de en cs cs cs cs cs it cs cs en cs cs cs cs cs cs de cs id cs cs fr fr en cs tr es es id cs cs fr fr en cs cs cs cs cs cs
V polovině října tohoto roku otevřela Národní galerie v Praze dlouho očekávanou expozici umění 19. století v českých zemích. Je umístěna v Salmovském paláci na Hradčanech, kde společně se Schwarzen-berským a Šternberským palácem vytvořila triangl expozic NG. Doufejme, že návštěvnost potvrdí staré sousloví „do třetice všeho dobrého“.
Až dosud byl Salmovský palác využíván Národní galerií ke krátkodobým projektům. Po svém otevření v roce 2012 a otřesném zážitku s Pernštejny se chvíli jednalo o poskytnutí prostor Uměleckoprůmyslovému muzeu v Praze. Nakonec se však rozhodlo, že stavba bude domovem reprezentativní kolekce umění prvních dvou třetin 19. století u nás. Expozice má nahradit ztracenou instalaci Umění 19. století v Čechách z kláštera sv. Jiří na Pražském hradě a částečně suplovat i Krajinu v českém umění, jež před časem opustila palác Kinských.
Prohlídka začíná v druhém patře, kde se po zdolání schodiště otevírá návštěvníkům výstava, rozdělená ve dvou poschodích do dvaceti dvou tematických celků. Úvod je věnován přelomu 18. a 19. století, tedy doznívajícímu klasicismu. Jde hlavně o obraz Venuše a Amor od Karla Agricoly ze zámku Dačice a sochařské kousky Bertela Thorvaldsena ze zámku Kynžvart, jež ovlivnily celé generace umělců. Na konec jedné éry a začátek jiné upomínají i Češi: Jan Quirin Jahn, poslední představený Staroměstského malířského cechu, a zejména malíř architektur Ludvík Kohl. Jeho díla jsou dobrým vzorkem uměleckého cítění doby romantismu.
Další část je zaměřena na krystalizaci českého výtvarného vyjádření 19. století, jež sílilo po vzniku Akademie výtvarných umění v Praze (1799). Skrze díla prvních učitelů, ředitele Josefa Berglera a krajináře Karla Postla, vede cesta ke generaci jejich studentů a pokračovatelů. Jedná se zejména o malby Berglerova nástupce v čele pražské akademie, Františka Tkadlíka. Na jeho osobitou práci pak navazují studenti Josef Mánes či Josef Führich. Zcela zasloužený prostor ovšem dostala portrétní malba. Podobizny od Antonína Machka a Františka Horčičky jsou doplněny pracemi Alexandra Clarota či Josefa Hellicha. Ten je představen proslulým portrétem Boženy Němcové ze sbírek Pražského hradu. Poslední část druhého patra patří krajinářským a žánrovým scénám Josefa Navrátila. Místnost před návratem na schodiště je symbolicky věnována rodu Piepenhagenů, který stál mimo oficiální okruh pražské akademie.
Při sestupu o poschodí níž přivítá příchozí stěžejní osobnost české krajinářské malby, Antonín Mánes. On a několik dalších bylo silně ovlivněno díly Caspara Davida Friedricha. S ním souvisí zájem českých malířů o německou romantickou krajinomalbu, reprezentovaný například obrazem Vřesoviště u Sv. Hypolitu u Vídně od Christiana Morgensterna. Po několika sálech, zasvěcených krajinářské škole Maxmiliána Haushofera, dostaly rozsáhlý prostor umělecké skvosty rodiny Mánesů. Přes žánrovou malbu a vliv vídeňské akademie výtvarných umění se návštěvníci dostanou ke konci. Ten uzavírá škola historické malby Christiana Rubena.
Salmovský palác působí vznešeně, ale je třeba mít na paměti, že stavba vznikla na začátku 19. století jako luxusní bytový dům. Od toho se odvíjí i dispozice, k výstavním účelům nevhodná. Návštěvník už při vstupu netuší, kam má jít. Vždy připravená ostraha napoví, že má vystoupat po schodišti, ale tam jej čeká další překvapení. Přes úvodní místnosti v každém patře je třeba projít dlouhou spojovací chodbou, kde zejména starší generace tápou jako v čekárnách nemocnic. Všudypřítomná bílá barva je ubíjející a unaví zrak návštěvníků tak rychle, že řadu kvalitních obrazů minou bez povšimnutí. Chybí barvy, místnosti působí nezajímavě.
Celkový dojem narušují i zdánlivé drobnosti. Pokoj s původními tapetami v prvním patře, který je nevhodně vybaven masivním biedermeierovým nábytkem a lustrem ve stylu druhého rokoka, by vypadal lépe prázdný. O malovaných tapetách se paradoxně nic nedozvíme. Oko historika umění zaujme pár nepřesností v popiskách i tiráž „uklizená“ na jednu z chodeb.
I přes zmíněné problémy lze ale novou expozici označit jako zdařilou. Mezi prezentovanými umělci nechybí žádná slavná jména. Doplňující texty se dotýkají reálných témat. Rozvržení do dvaceti dvou okruhů je nápadité. Koneckonců autorka koncepce Šárka Leubnerová není žádný nováček. Kromě obrazových zápůjček obohatila palác o mnoho sochařských děl (Johann Nepomuk Schaller, Václav Levý, Emanuel Max aj.). Možná ani netušila, jak moc se tím zasloužila o významné filozofické a prostorové oživení prohlídky. Vyváženým dojmem působí i grafika Kláry Horové. Výstavnímu týmu se prostě podařilo vyrovnat s prostory v rámci možností. Musíme tedy doufat, že se Salmovský palác, doplácející na svou nevhodnou dispozici a pokoušející tak trpělivost mnoha příchozích, nepromění v pomyslný Bermudský trojúhelník.
publikováno na Artalk.cz 21/11/2014:
22 odstínů šedi: od klasicismu
k romantismu v Národní galerii
Všechna práva vyhrazena. Bez předchozího písemného souhlasu autora je zakázáno jakékoliv další užití nebo distribuce publikovaného materiálu.
Označeno Artalk.cz, Národní galerie v Praze, Recenze výstav, Salmovský palác, Šárka Leubnerová
Vzestup a pád Davidovy hvězdy
Z pokladů kláštera na hoře Sion
1 komentář u „22 odstínů šedi: od klasicismu k romantismu v Národní galerii“
Jmenuji se Jan Beazaer, jsem soukromý sběratel z Belgie. Zajímám se hlavně o obrazy středního romantismu 19. století.
Mám dotaz k dílu Adolfa Chwaly.
Vím, že Dr. Sárka Leubnerová je v této oblasti autoritou. Rád bych ji kontaktoval. Hledání na internetu mi nic nepřineslo. Máte pro mě e-mailovou adresu paní Leubnerové.
S pozdravem z Belgie
Translated with http://www.DeepL.com/Translator (free version)
Napsat komentář Zrušit odpověď na komentář
Vaše e-mailová adresa nebude zveřejněna. Vyžadované informace jsou označeny *
Uložit do prohlížeče jméno, e-mail a webovou stránku pro budoucí komentáře.
PhDr. Jan Štěpánek, Ph.D.
Narodil se v roce 1983. Po studiu výtvarné kultury na Západočeské univerzitě v Plzni pracoval v Moravské galerie v Brně. Později působil například v pražském Rudolfinu, na ČVUT v Praze nebo v časopisu Propamátky. Nyní uplatňuje své zkušenosti ve vlastním projektu CLOCK GALLERY. Odborně se zabývá hlavně kulturní historií české šlechty 17. – 19. století a na svém kontě má několik výstav a publikací. Dlouhodobě se podílí na vědeckých i populárně-naučných projektech, jako například na archivních rešerších v rámci NAKI nebo dramaturgii festivalu Procházky uměním. Spolupracuje například s rodinnými sbírkami Sternbergů, Národním památkovým ústavem či Správou Pražského hradu. Roku 2018 dokončil doktorské studium dějin umění na Univerzitě Karlově.
Andrea Steckerová Artalk.cz Baroko Dana Stehlíková Filip Plašil Ian Kennaway Irena Bukačová Jan Adolf Vítek Jan Bradna Jan Luštinec Jan Štěpánek Jilemnice Jitka Petřeková Kavánova galerie Krkonošské muzeum v Jilemnici Libor Šturc Manětín Marcela Rusinko Marie Nostitz-Rieneck Mariánská Týnice Muzejní pedagogika Muzeum umění Olomouc Městské muzeum Polná Národní galerie v Praze Národní památkový ústav Památková péče PROPAMÁTKY Recenze výstav Renesance Rozhovor Salmovský palác Sběratelství Strahovský klášter The Friends of Czech Heritage The National Trust Užité umění Vzdělávání Vít Vlnas Zejdlicové ze Šenfeldu Záboří nad Labem Zámek Hořovice Západočeská galerie v Plzni Západočeské muzeum v Plzni Štěpán Vácha Šárka Leubnerová
Archiv Vybrat měsíc Červen 2022  (1) Duben 2021  (1) Červenec 2020  (1) Květen 2020  (1) Listopad 2019  (1) Únor 2019  (1) Říjen 2018  (1) Červen 2018  (1) Červen 2017  (1) Prosinec 2016  (1) Duben 2016  (1) Prosinec 2015  (1) Únor 2015  (1) Listopad 2014  (1) Říjen 2013  (1) Srpen 2013  (1) Březen 2013  (1) Listopad 2012  (1)