cs fi de es de sv cs cs cs cs cs es cs it cs cs cs cs cs cs it es cs pt cs pl nl cs en cs fr cs cs en cs cs de cs cs cs cs cs cs de en nds es cs cs cs hbs_lat cs cs hbs_lat cs sv cs cs pl cs en es es cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs hbs_lat cs en es es cs pl cs cs cs ca cs en es es cs cs cs cs en cs en es es es cs cs en cs it cs pt cs cs cs cs fr cs cs cs de de cs cs ru
V čem je výběr titulů naší první scény signifikantní pro celou českou divadelní scénu a nakolik se na její podobě podepsaly jarní spory ohledně grantové politiky?
Zejména po pražském divadelně-grantovém jaru se nákup lístku do divadla coby dárku k různým výročím příbuzných i přátel může zdát jako osvětová i lehce nátlaková metoda při přesvědčování široké veřejnosti o záslužnosti institucí veřejné kulturní služby. Proč vlastně nenahradit štvanice za hmotnými zbytečnostmi „zážitkovými dárky“ právě v době, kdy se pravicová vláda a zábavní průmysl pokoušejí ocejchovat divadlo nálepkou jakéhosi přerostlého a zdegenerovaného dinosaura?
Při výběru produktu typu vstupenka se lze řídit vlastní zkušeností, renomé divadelního domu, preferencí určité osobnosti nebo tzv. marketingovými nástroji. Jedním z těch nejdůležitějších je na prahu nové divadelní sezony dramaturgický plán. Pojetí dramaturgie nejen jako konkrétní úpravy inscenovaného textu, ale i jako promyšlené a významonosné skladby celoročního repertoáru vytváří kontinuitu, díky níž by sázka na premiéru neměla být koupí zajíce v pytli.
Jak se to dělá na první scéně
V návrhu preambule Národního divadla, formulovaném jeho současným vedením a předloženém veřejnosti k diskusi v červnu t. r., se praví, že se v jeho případě jedná o jeden ze symbolů národní identity a součást evropského prostoru a že je otevřeno novým interpretacím klasických děl i současné tvorbě spojené s uplatněním různých uměleckých názorů a uspokojením různých zájmů diváků. Jak tyto premisy naplňuje dramaturgický plán pro nadcházející sezonu?
Zmiňovanou „národní symboliku“ vyplňují zejména operní tituly jako Smetanova Prodaná nevěsta, Dvořákova Rusalka a operou i činohrou napříč procházející oslavy 80. výročí úmrtí Leoše Janáčka v podobě operní Věci Makropulos, příležitostných koncertů a činoherní reflexe Janáčkova života irského dramatika Briana Friela Listy důvěrné. Další české činoherní tituly oscilují mezi národovecky odbojnou Lucernou Aloise Jiráska, kosmopolitně rozevlátou romantikou Julia Zeyera Radúz a Mahulena a autobiograficky laděným Pláčem současné české dramatičky Lenky Lagronové. Společně všechny tři zvolené tituly kreslí poněkud protichůdný výsledný „symbol národní identity“. Jistým leitmotivem jsou ovšem ohlédnutí a návraty. Doslovným návratem do rodného domu je ženské drama Pláč. Radúz a Mahulena jako prvořadá položka ze čtenářských deníků se vrací do historie divadla již po 15 letech a celkem podesáté. Obnovené nastudování provokativně ironizující Lucerny režiséra Vladimíra Morávka se pak objeví bez provokativně ironizujícího obsazení Chantal Poullain z původní inscenace z roku 2001.
Evropský prostor je v podání opery ND vystavěn převážně pietně na jménech velkých klasiků jako Mozart, Händel, popřípadě Čajkovskij. Balet připojuje alespoň jednoho současného „Evropana“, choreografa Jiřího Kyliána. Zato činohra přináší extrém: nejzápadnější evropský výběžek Island. V koprodukčním projektu s City Theatre Reykjavik se letos jako jediný hostující zahraniční režisér v činohře ND představí Gudjon Petersen. V jeho režii uvidíme Den naděje Birgura Sigurdssona. Rodinné drama odehrávající se v padesátých letech minulého století slibuje severskou poezii spojenou s násilím a drsností.
K uplatnění různých interpretací zahraničního i tuzemského, současného i klasického repertoáru může docházet i prostřednictvím jednotícího tématu sezony „člověk proti společnosti, společnost proti člověku“. V jeho linii lze chápat volbu titulu z okruhu modernistické klasiky (a taktéž ze severu) Nepřítel lidu Henrika Ibsena. Hru o zatajování obecně nepříjemné pravdy by bylo možné číst i jako kritiku komunity bez poctivých a angažovaných vůdců a v tomto ohledu by se v našem prostředí mohla stát vysoce aktuál ní. Také hra izraelské autorky a herečky Hadar Galrón Mikve obsahuje politický, tentokrát feminizující podtext. Obecné společenské neduhy (nejen) americké společnosti, jako drogy, alkoholismus, nefunkční rodina, sexuální obtěžování, rasismus, přináší další zahraniční titul a zatím poslední drama Tracyho Lettse Srpen v zemi Indiánů.
Před zahájením sezony zůstává řada uměleckých záměrů skrytá. A tak lze jen hrubě zobecnit. Repertoár obsáhl širokou škálu sahající od titulů pro celou (českou) rodinu až po úzce specifická témata současných lokálních mikrosvětů i globálního makrosvěta. Díky své historické váze má Národní divadlo plné právo dívat se zpět i kupředu, a tak v dynamičtějším činoherním repertoáru převažuje moderní a současné drama, v opeře a baletu klasika. V hudebně-dramatické oblasti si ND připomíná hned trojí historické výročí velikánů evropské kultury: kromě Janáčka také mozartovské a händelovské jubileum. Činoherní repertoár naopak nabídne tituly, které si i přes svůj nedávný vznik již vydobyly místo v historii: hra Tracyho Lettse získala letos Pulitzerovu cenu, hra Hadar Galrón ocenění Izraelské divadelní akademie a hra Lenky Lagronové se umístila ve finále soutěže Ceny Alfréda Radoka 2007.
Divadelní úspěchy se v naší zemi v poslední době měří výhradně počtem diváků v hledišti. Národní divadlo s rozvahou, která mu přísluší, svým letošním dramaturgickým plánem žádný hon na diváka nevyhlásilo. Leccos zůstává zatím marketingově nesrozumitelné a umělecky napínavé. A tak se můžeme těšit na tuto sezonu jako na sezonu hlavně náročnou. Co jiného než vysoké nároky na vlastní schopnosti i možnosti by však mělo být základním kritériem každé, i národní komunity? A to jak pro samotné tvůrce, tak jejich zřizovatele i diváky.
Autorka je teatroložka a překladatelka.
Popis úpadku postupující demence
Na čtení ne zrovna odlehčeně letní jsme připravili ohlédnutí za inscenacemi Elfriede Jelinekové, autorky, jejíž tvorbě se A2 podrobněji věnovala v čísle 23/2006 v souvislosti s fotbalem.
Není festival jako festival
Po letní pauze se divadelní domy připravují na zářijové zahájení běžného provozu, s nímž odstartuje i podzimní nadílka festivalů, v jejichž rámci může divadelní nadšenec úspěšně překlenout období až do…
Rychlíkem Karel Čapek z východu na západ - depeše
O posledním květnovém víkendu se na festivalu současné německé dramatiky Stücke (Kusy) v Mülheimu uskutečnilo sympozium Blickwechsel-Bildwechsel (Změna pohledu – proměna obrazu) spolupořádané kolínským spolkem Theater- und Mediengesellschaft für Lateinamerika (Divadelní a mediální …
mediální partneři / spřátelené instituce
© 2005–2017 A2 kulturní čtrnáctideník • ISSN 1803-6635 • A2, o.p.s., Na Květnici 700/1a, 140 00 Praha 4 • mail[at]advojka.cz • Design by Parallel Practice feat. Mütanta • Program by delikates