cs es en es de sv cs cs cs cs cs es cs it cs cs cs cs cs cs it es cs pt cs pl nl cs en cs fr cs cs en cs cs de cs cs cs cs cs cs de en nds es cs cs cs hbs_lat cs cs hbs_lat cs en en cs pl en en es es cs cs cs en cs cs en cs cs en cs cs cs cs cs cs cs nds es cs cs cs cs cs cs fr cs cs es cs cs en cs it cs pt cs cs cs cs fr cs cs cs de de cs cs ru
V šestadvacetidílném televizním rozhovoru L’Abécédaire de Gilles Deleuze (Slabikář Gillesa Deleuze, 1988–1989) proslulý filosof odpovídá na otázky spojené s tématy, která mu v abecedním pořádku předkládá jeho studentka, novinářka Claire Parnet. „T“ padlo na tenis, hru, kterou sám Deleuze jako mladík vášnivě provozoval.
Ano, hodně, až do války. Tudíž jsem asi oběť války.
Když člověk hraje tenis nebo pěstuje nějaký jiný sport, k jakým změnám dochází v jeho těle? A k jakým změnám dochází, když přestane? Mění se něco?
U mě k ničemu zvláštnímu nedošlo. Nehrál jsem tenis profesionálně. V roce 1939 mi bylo čtrnáct let. Tenis jsem přestal hrát ve čtrnácti, takže nic zásadního.
To ne, byl jsem opravdu příliš mladý. A také tenis nebyl tak rozvinutý jako dnes.
Myslíte si tedy, že se tenis od vašeho mládí hodně změnil?
Všechny sporty jsou doménou variací. A tady se vracíme k tématu stylu [jemuž bylo věnováno písmeno „S“ – pozn. překl.]. Sporty jsou v tomto ohledu pozoruhodné. Je to otázka postojů těla. Existují rozmanité postoje těla ve více méně rozlehlém prostoru. Je například zřejmé, že běžci dnes neskáčou přes překážky stejným způsobem jako před padesáti lety. Bylo by třeba klasifikovat …
Tento článek si přečtou pouze předplatitelé
noviny 38 Kč / číslo
digitálně 23 Kč / číslo
Kupte si A2 v elektronické podobě
mediální partneři / spřátelené instituce
© 2005–2017 A2 kulturní čtrnáctideník • ISSN 1803-6635 • A2, o.p.s., Na Květnici 700/1a, 140 00 Praha 4 • mail[at]advojka.cz • Design by Parallel Practice feat. Mütanta • Program by delikates