cs fi de es de sv cs cs cs cs cs es cs it cs cs cs cs cs cs it es cs pt cs pl nl cs en cs fr cs cs en cs cs de cs cs cs cs cs cs de en nds es cs cs cs hbs_lat cs cs hbs_lat cs cs en cs cs pl sk en es es cs cs en cs cs cs cs cs en cs cs cs cs cs hbs_lat cs et cs cs sk en cs en es es sk cs cs en uk cs en es es cs cs cs sk zh cs en es es es cs cs en cs it cs pt cs cs cs cs fr cs cs cs de de cs cs ru
Blízký a Střední východ je dlouhodobě lokalitou, v níž se tříští zájmy jednotlivých velmocí. Spolu s příchodem arabského jara se proměňuje i mezinárodní politika vůči zemím, které zažívají lidové bouře, jež leckde vedly až ke změně režimů. Pozornost USA stále více poutá Írán, kterého se arabské revoluce na první pohled příliš nedotkly a stále častěji se mluví o možném válečném konfliktu s touto arabskou velmocí.
„Probouzení“ lidu v souvislosti s těžko předpokládaným příchodem arabského jara se netýká každého státu stejně. Nemělo nijak zásadní vliv na naftou nasycenou, a tedy k zachování sociálního smíru lépe „vybavenou“ Saúdskou Arábii, která poslední dobou usiluje o protiíránské sjednocení Arabského poloostrova a nemá přehnaný vliv ani v Alžíru, kde mají – vedle ropy – v paměti špatné zkušenosti s občanskou válkou. Nikoliv jen tou, která probíhala na přelomu padesátých a šedesátých let pod nepřesným názvem francouzsko-alžírská a jež dostala na pokraj konfrontace i samotnou Francii. Běží zejména o Středoevropany málo reflektovanou vojnu mezi Alžířany, jež především v devadesátých letech přinesla smrt zhruba sto padesáti tisíc obyvatel, většinou civilistů zavražděných vlastními krajany.
Co ukazují boje v Sýrii?
Úplně jiný dopad mělo revoluční hnutí v Libyi, usnadněné moderními sdělovacími prostředky. Západem postupně vylepšovaný obraz diktátora Kaddáfího nenapravitelně pošramotil jeho záměr vyjít vstříc neukojitelnému čínskému hladu po fosilních palivech. Ozbrojené angažmá USA a Evropy sice autokrata svrhlo, ale bývalé státní zřízení džamáhíríje čelí nyní reálnému územnímu rozkladu.
Též v lidnatém Egyptě není stále jasno, byť to vypadá, že navrch má sekulárně smýšlející armáda. Ta je domluvená na jakémsi „studeném“ sousedství s Izraelem, jenž si toužebně přeje její triumf, neboť aktuálně stále nelze vyloučit zrušení stávající mírové smlouvy. Malá židovská republika a zároveň regionální velmoc s nukleárním arzenálem má nicméně více důvodů k obavám. Po převážnou většinu své existence je spojena s cíli Washingtonu, který preferuje oslabení Teheránu takřka za každou cenu. Proto ruku v ruce s jinými západními celky a Tureckem, ale i s orientálními polodespociemi Arabského poloostrova podněcuje boje v Sýrii. Činí tak nejrůznějšími způsoby – od šíření propagandy až po de facto neskrývaný transfer zbraní nebo poskytování bojovníků i instruktorů.
Opět tedy vidíme nezodpovědnou mezinárodní politiku a kroky, které mohou mít nedozírné důsledky, což může připomínat někdejší vyhlášení „nezávislosti“ Kosova. Ostatně existují věrohodné důkazy o tom, že byly navázány kontakty mezi veterány Kosovské osvobozenecké armády a protivládními syrskými povstalci.
Většinou jednostranné zprávy z oblasti uvádějí jako prvotní motivaci zahraničního vměšování hrůzu z násilí proti civilistům. O ně přitom nikdy nejde v první řadě. Násilí na civilistech se v této nábožensky a národnostně pestré zemi dopouštějí obě strany. Klíčovým se zdá být to, že „dědičný“ prezident Bašár Háfiz al-Asad očividně náleží mezi spojence Íránské islámské republiky.
Kdo je na čí straně
Írán neustále posiluje své postavení na mezinárodní scéně, v důsledku čehož probíhá dlouhodobé úsilí o izolaci agresivní vlády ajatolláhů. Podružnou se tudíž stává snaha srovnávat míru svobod oné země plné paradoxů se zpátečnickými, nicméně prozápadními arabskými monarchiemi. Důležitější se v tomto případě jeví skutečnost, kdo stojí na čí straně, což je ostatně pro reálnou politiku charakteristický jev.
Šíitští revolucionáři nazírají USA coby „Velkého Satana“ a americká administrativa jim nezůstává nic dlužna. Agituje podobným způsobem, když se snaží radikální antisionismus proklamovaný prezidentem Ahmadínežádem obracet v antisemitismus. Nepřehlédnutelná byla i snaha srovnávat vrcholného představitele íránské světské moci s Adolfem Hitlerem. Systematicky se zkrátka usiluje o ideové, hospodářské nebo vojenské obklíčení Peršanů.
V médiích se hodně mluví o válečné koalici proti Teheránu, u nějž vůbec nelze vyloučit, že směřuje k vlastnímu jadernému arzenálu. Pokud by se něco takového uskutečnilo, odstranění ostře protiamerických elit zásahem zvnějšku je prakticky vyloučeno a pravděpodobně by začalo nukleární vyzbrojování okolních zemí s epicentrem v saúdskoarabském Rijádu. Otevřený útok vůči Íránu však není nijak pravděpodobný ani teď. Pouhé důsledky pro místní obchod s ropou jsou v přímém rozporu s fungováním globální ekonomiky, zvlášť v současných podmínkách doznívající hospodářské krize.
Válka s Teheránem ale probíhá už delší dobu, byť má zatím skrytější podobu: kybernetické útoky, vraždění perských nukleárních vědců, dodávky vadných součástek, výbuchy v jaderných zařízeních a balistických vývojových střediscích nebo přímá podpora ozbrojených skupin. Z celého „hadího klubka“ nábožensko-ekonomicko-bezpečnostních potíží vyrůstá světu uzel složitější, než byl kdysi ten gordický. A pokusy o jeho rozetnutí nemohou dopadnout dobře.
Naprostá většina opia či jeho odvozenin na světě – včetně Evropy – pochází z Afghánistánu.
Ruské politické umění je v posledních týdnech sledovaným tématem. Neobjevilo se ale z ničeho nic. Profil čtyř angažovaných uměleckých skupin ukazuje, že mají na co navázat, a zároveň …
Malý problém v Mali?
Přímé i nepřímé důsledky arabského jara jsou znát leckde, i tam, kde by se to na první pohled nečekalo. Jedním z těchto míst je u nás málo známá země Mali, v jejímž …
mediální partneři / spřátelené instituce
© 2005–2017 A2 kulturní čtrnáctideník • ISSN 1803-6635 • A2, o.p.s., Na Květnici 700/1a, 140 00 Praha 4 • mail[at]advojka.cz • Design by Parallel Practice feat. Mütanta • Program by delikates