cs en cs en en en en en cs fr cs cs cs cs cs cs cs cs pl cs cs cs cs pl es pl pl en en cs hu cs cs en cs cs cs fr cs en cs cs cs cs cs cs cs cs
Když mi po operaci pan primář řekl, že budu muset po zotavení zase na chemky, kvůli vyhubení všech zbytků, co tam mohly zůstat a bujet, brala jsem to jako fakt. Měsíce ale plynuly, krev i CT vypadaly v pořádku. Žila jsem konečně zase normálně. Běžnej život vdaný třicítky v invalidním důchodu s pytlem na břiše, byla to docela pohoda.. Kávička, procházka, praní, žehlení, psaní článků, mordování se s podtékáním sáčků..
A najednou, bum! Prásk! Je to tady! Moje první – druhá chemoterapie. Mám za sebou 9 sérií po třech týdnech, od června 2017 do ledna 2018. Už to bude skoro rok, co jsem to ukončila a teď jdu do boje podruhé. Markery poskočily více, než je zdrávo. No, ono ani tak ty moje čísla nejsou úplně v pohodě. Nevím kolik jich bude, to všechno probereme v pátek na onkologii. Místě, kam se každý bojí, protože si myslí, že je to poslední štace.
Překvapilo mě, že tam bylo tolik lidí. 22.6. 2017 bylo teplo a čekárna byla narvaná k prasknutí. Tolik lidí jde na chemky? Tolik lidí je taky nemocných? Byla jsem ale suverénně nejmladší, to zase jo. Vystála jsem frontu na kartotéce a šla na pohovor k paní doktorce. Potom jsem se vrátila do čekárny a seděla tam cca půl hodiny, než mi namíchali můj koktejl a zavolaly si mě sestřičky dovnitř. Myslela jsem, že může jít přítel se mnou, ale ne. Na aplikačním sálku je dalších asi 8 lidí a kdyby měl každý doprovod, tak se tam nehneme.
Hodně mě překvapil ten všudypřítomný klid. Někdo s vlasy, někdo s šátkem, každý načerpává chemii do těla smířlivě v naprostém klidu. Jasně, nečekala jsem, že tam bude někdo jančit, ale všichni se mi zdáli strašně vyrovnaní. Přišla ke mně sestřička, která mě dovedla k posteli (ne do křesílka), protože moje kapání bude na 4-5 hodin a mám tam silnou dávku antihistaminik, kvůli možné alergii. Takže šup do postýlky. Napíchnout kanylu, au, a pak už to jede. Dithiaden, paklitaxel, karboplatina. Proplach fyziologickým roztokem. Mezitím mi bylo vše vysvětleno, co to je, co to dělá, jak to působí, kdy mi asi vypadají vlasy, že v chemkách hodně lidí normálně chodí do práce.
Druhý až čtvrtý den mi začalo být blbě. Žaludek na vodě, otřesná únava. Bolesti celého těla trvaly asi měsíc. A pak jako když utne. Bolesti začaly ustupovat, vypadaly mi vlasy (asi 2-3 týdny po první aplikaci) a začala jsem se cítit paradoxně docela dobře. Věděla jsem, že po chemce mi nebude pár dní úplně hej, ale pak ty zbývající dny byly vesměs v pohodě. Zvracela jsem za celou dobu jen jednou, po poslední chemce, asi oslavná šavlička.
Jak to bude probíhat podruhé? Nechám se překvapit.
Co na hlavu bez vlasů v létě?
Čas po chemkách... Co s ním?
První aplikace chemoterapie - co mě čeká?
Co nosit na hlavě při chemoterapiích?
Ahoj, jmenuji se Bára, bydlím v srdci Lužických hor, je mi 34 a od konce února 2018 žiju se stomií.
Letní kratochvíle a Amsterdam
© 2018 - 2020 Všechna práva vyhrazena | e-mail: 100blog@seznam.cz
Tento web používá k poskytování služeb, personalizaci reklam a analýze návštěvnosti soubory cookie. Používáním tohoto webu s tím souhlasíte.