cs fi de es de sv cs cs cs cs cs es cs it cs cs cs cs cs cs it es cs pt cs pl nl cs en cs fr cs cs en cs cs de cs cs cs cs cs cs de en nds es cs cs cs hbs_lat cs cs hbs_lat cs cs en cs cs pl cs en es es cs cs cs en pl cs cs en cs cs cs en cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs zh cs en es es cs cs cs cs fr cs en es es cs cs cs cs en cs en es es es cs cs en cs it cs pt cs cs cs cs fr cs cs cs de de cs cs ru
Divadlo o Romech a s Romy, které se dokáže vyhnout nástrahám negativních i romantizujících stereotypů, se u nás nevidí často. Viktorie Čermáková ve hře Můj soused, můj nepřítel ukázala, jak lze odkrýváním klišé a s pomocí ironie dloubnout majoritu do žeber.
Tématem inscenace Můj soused, můj nepřítel je vztah české majority k Romům a postoj romských intelektuálů k současnému stavu společnosti. Inscenace se zcela vymyká všem dosavadním pokusům českých divadelníků o uchopení tématu či kultury Romů. Je výjimečná tím, že v ní dostali všichni aktéři – romští i majoritní – rovnocenný prostor k vyjádření. Můj soused, můj nepřítel je tak navýsost aktuálním česko-romským autorským projektem.
Většina z uvedených projektů vznikla stejně jako inscenace Můj soused, můj nepřítel na základě spolupráce majoritních divadelníků s Romy. Nejčastěji se jedná o inscenace inspirované romskou literární předlohou, na nichž se romští interpreti podílejí jako představitelé epizodních rolí, nebo jako muzikanti či tanečníci.
Inscenace Můj soused, můj nepřítel naproti tomu vznikla jako autorská spolupráce všech zúčastněných umělců. Čermáková romské herce do romantizující polohy nestylizuje. Zavedená klišé – majoritní i romská – naopak odkrývá s nádechem jemné, avšak nepokryté ironie. Inscenace je tragikomickou parodií na vyprázdněné pojmy a fráze o integraci menšin, politické korektnosti, latentní xenofobii či extrémním nacionalismu.
Z hlediska scénické koncepce jde o montáž volně navazujících výstupů. Jejich jednotícím prvkem je motiv konference, na níž vládní úřednice (Daniela Voráčková) prezentuje výsledky českého předsednictví Dekády romské inkluze 2005–2015. Její projev s nezájmem či hořkostí sledují český sponzor akce (David Matásek) i romský aktivista (Ladislav Goral). Suchopárný výčet nicneříkajících frází typu „o nás bez nás“ nervově nevydrží přísedící romský umělec (Vojtěch Lavička) a odejde. Čermáková využívá i příznačný motiv zamčených dveří, které však mladému akčnímu Romovi (David Tišer) nezabrání, aby se do místnosti dostal oknem a zkoprnělým účastníkům zarapoval provokativní píseň Správnej běloch. Dokonce se mu podaří je přesvědčit, aby na závěr konference zahráli hru, kterou k této příležitosti napsal: morbidní selanku ze života národního socialisty Herberta Schweigera. Inscenace vrcholí groteskou, jež demaskuje politickou korektnost a metaforicky pojmenovává český majoritní rasistický marasmus.
Můj soused, můj nepřítel vznikl na základě výzkumu a scénického využití nejen literárních, ale také historických a úředních materiálů. Kromě úryvků z Máchových Cikánů v inscenaci zaznívají pasáže z projevu vládní zmocněnkyně pro lidská práva Moniky Šimůnkové (Prezentace výsledků českého předsednictví Dekády romské inkluze 2005–2015), z textu předsedy DSSS Tomáše Vandase (Jak jsem se stal nepřítelem státu), textu aktivistů Národního odporu (Zemřel Herbert Schweiger), textu představitele poválečné generace romských intelektuálů Karla Holomka (Otevřený dopis Petru Nečasovi) a využity jsou také úryvky z internetových diskusí. Inscenace tak nese rysy divadla dokumentu či divadla faktu.
Smutným paradoxem české prezentace evropského projektu je, že sice s evropskou finanční podporou vznikla aktuální, provokující inscenace, která ale zůstala stranou propagačního i diváckého zájmu. Můj soused, můj nepřítel je přitom inscenací, která téma sociálního vyloučení Romů a majoritního biedermeieru současnosti předkládá bez obalu. V programu Národního divadla jí připadlo místo téměř pod čarou.
Autorka je doktorandka katedry divadelní vědy FF UK.
Národní divadlo Praha – Můj soused, můj nepřítel. Scénář Viktorie Čermáková, Matěj Samec, režie Viktorie Čermáková, dramaturgie Martin Urban, Matěj Samec, výprava Jana Preková, hudba Petr Kofroň, video František Pecháček. Premiéra 21. 9. 2011, Ateliér ND na Anenském náměstí, derniéra 30. 5. 2012, romský festival Khamoro.
Terapeutický rozměr umění je základním tématem slovenského bienále Arteterápia. Nejen proto, že ho pořádá divadlo handicapovaných herců. Téma války zajiskřilo i v debatách po …
Kultura Romů žijících v Česku je bytostně spjatá s kulturou slovenských Romů. Jejich je tedy i košické „romské národní divadlo“. I v mladé demokracii, která tomuto etniku …
Proč (ne)hrát romské drama
Romové jsou v Česku nejpočetnější národnostní menšinou. Romské drama se ale na jeviště divadel prakticky nedostává. Mohlo by se tedy zdát, že neexistuje. Tak to ale není. Sledovat romantická klišé je mnohem atraktivnější a romské drama netáhne?
mediální partneři / spřátelené instituce
© 2005–2017 A2 kulturní čtrnáctideník • ISSN 1803-6635 • A2, o.p.s., Na Květnici 700/1a, 140 00 Praha 4 • mail[at]advojka.cz • Design by Parallel Practice feat. Mütanta • Program by delikates