sl de de hbs_lat da hu cs cs cs sk cs cs cs cs cs cs cs sl pl cs cs cs cs pl hu en de pl de cs en cs sl sl hbs_lat cs cs cs en cs cs cs en cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs en cs cs cs pl cs hbs_lat cs hbs_lat cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs pl cs cs en cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs fr de cs cs cs en cs de pl cs pl cs cs sl cs cs cs pl cs cs cs cs hbs_lat cs pl hbs_lat da hu cs cs cs sk cs cs cs cs cs cs cs pl en cs cs cs en
Dnes již klasická, více než stoletá značka Sokola prošla za dobu své existence mnohými změnami, podmíněnými proměnami výtvarného stylu či obecného vkusu, což představuje na poli estetického cítění jev přirozený a neodmyslitelný. Důležitým faktem je, že všechny změny – někdy více, někdy méně zjevné – byly vždy kontinuální. To jest vždy respektovaly a zachovávaly základní konstrukci značky a pouze přizpůsobovaly kresbu detailů trendům dobové typografie.
S původní verzí značky Sokol se můžeme setkat nikoli hned u zrodu Sokolské jednoty v roce 1862, ale narazíme na ni až v sokolském periodiku Věstník, vycházejícím už v posledních dekádách 19. století. Koncept „o“ okolo „S“ je pro značku geniální výbavou více než na sto let. Specifickou podobu najdeme na diplomu Sokolské jednoty v Litomyšli. Autorem je Josef Mánes.
Samostatnou kapitolu v dějinách této značky tvoří mnohočetné místní repliky sokolských jednot, které při zachování původního grafického principu rozvíjely značky svébytnými způsoby. Na historických praporech jednotlivých žup se můžeme setkat s pestrou škálou někdy až kuriozních variant, do jejichž podob se promítaly nejen zdatnost a invence toho kterého místního tvůrce, ale například i folklórní vlivy dané oblasti či kraje.
S významným posunem ve vyznění značky se setkáváme v souvislosti s V. Sletem v roce 1907. Kontura písem získává více typografický charakter, ačkoli proporce a tvary liter ještě prozrazují doznívající vlivy secesního stylu. Velmi elegantní a kompozičně důsledně vyvážená je verze z roku 1920, použitá na vazbě Památníku VII. Sletu.
Snaha po dokonalém statickém vyvážení a harmonizaci složité tvarové kompozice zde působí nezvyklé, až groteskní umístění háčku nad písmenem „C“. Nicméně, jedná se patrně o nejnoblesnější verzi sokolské značky, kterou můžeme v historii nalézt (vpravo).
K dalšímu přelomu ve vyznění značky dochází v období první republiky. Její podoba se ustaluje do kruhové kompozice, s využitím kruhového tvaru litery „O“. Hravost a pružnost křivek se postupem času vytrácí, což je patrno ve srovnání stavu z let 1926 a 1932.
Pozoruhodné repliky se značka dočkala na obálce knihy „Sokolství Dr. Edvarda Beneše“ vydané roku 1948. Odklon směrem ke geometrickým tvarům dokumentuje verze použitá na vlajce 10. Sletu v roce 1938. Právě zde poprvé dochází k nepřehlédnutelné změně značky.
Tato verze byla svou podstatou převzata i pro Slet v roce 1994. Plastický efekt prolínání písmen „S“ a „o“ byl vypuštěn, čímž logo ztratilo prostorovou dimenzi a čitelnost.
Tvar a přesně definovaná barevnost současného loga (obchodní značky) České obce sokolské se ustálila v roce 2008. V září roku 2019 byl manuál aktualizován a umístěn na aplikaci BrandCloud: https://sokol.brandcloud.pro/cs#/
Logo ČOS po poslední úpravě v roce 2019
Sokolská vlajka má poměr stran 2:3 (poměr šířky k délce) a je tvořena třemi poli bílé, červené a modré barvy odkazujícími na státní barvy České republiky. Uvnitř modrého pole nacházejícího se v žerďové části vlajky jsou umístěna proporčně uzpůsobená písmena loga SOKOL bílé barvy. Bílé pole je umístěno nahoře, červené pole dole. Sokolská vlajka existuje ve dvojím provedení: horizontálním (vodorovném) a vertikálním (svislém). Při vodorovném umístění směřuje modré pole k žerdi, bílé pole je vždy nahoře a červené dole. Při svislém umístění vlajky směřuje modré pole s písmeny loga SOKOL nahoru a při pohledu na objekt (čelním pohledu) je bílé pole vlevo a červené vpravo. V tomto případě se používá vertikální provedení vlajky s písmeny loga SOKOL otočenými o 90°.
Zásady používání oficiální sokolské vlajky a také jejího postavení při použití spolu s vlajkou ČR najdete ZDE.
Sokol se od jiných spolků liší jednak svou nadčasovou myšlenkou a účelem a také svéráznými spolkovými kroji, vlasteneckým oblečením, které má svůj národní a mravní význam a lze podle něj sokoly bezpečně rozeznat. Je však potřeba zmínit, že sokolský kroj ještě nedělá sokola. Kdo není duchem a činností sokolem, nestane se jím pouhým oblékáním kroje a jeho nošením na veřejnosti.
Návrh, aby Sokolstvo mělo svůj kroj, vznikl již v roce 1862, kdy byl podán návrh br. J. Musilem. Nápad byl podporován bratry Grégrem, Krupkou aj. První návrhy kroje vytvořil Josef Mánes. Trvalo několik let, než byl ustanoven sokolský kroj a další řadu let, než se nakonec ustanovil tak, jak jej známe dnes. V současné době existuje mužská i ženská varianta sokolského kroje.
Hesla, která Sokol používal v různých dobách své historie, se již dávno stala součástí obecné češtiny. Autorem většiny z nich byli Miroslav Tyrš a Jindřich Fugner, kteří tak chtěli jednoduchým způsobem vyjádřit sokolské myšlenky a hodnoty.
Jedinec nic, celek vše!
Ni zisk, ni slávu!
Kde stanutí, tam smrt!
Kupředu, zpátky ni krok!
Tam se svět hne, kam se síla napře!
Věčný ruch, věčná nespokojenost!
Co lid nezná, nikdo nezná, co lid nedoved, nikdo nedoved, co lidem se nestalo, nikým se nestalo!
Za národ, drahou vlast!
V zdravém těle zdravý duch!
Buďte věrni sobě, pravdě a spravedlnosti
Lví silou, vzletem sokolím
Vzhůru na svou stráž!
Sokolský odznak "Na stráž!" od jednoho z významných představitelů českého sochařství Stanislava Suchardy byl zaveden k užívání po V. všesokolském sletu v roce 1907. Postupně se stal nejrozšířenějším spolkovým odznakem.