cs cs cs cs cs cs cs fr de en cs hu cs ms cs cs cs cs cs cs cs cs hu cs cs hu cs cs cs cs it en cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs eu cs cs cs en fi es
V sobotu 17. května 2014 proběhl druhý seminář v rámci našeho programu Bezpečná rodina. První seminář proběhl 28. října loňského roku přímo pod vedením Matta Thomase, z jehož programu ochrany rodiny, náš program nazvaný bezpečná rodina, koncepčně vychází.
Díky tomu, že náš program je primárně určen pro rodiny příslušníků Policie, bezpečnostních sborů a IZS, bylo možné seminář absolvovat na výcvikovém polygonu HZS. Tímto bych chtěl velmi poděkovat veliteli hasičské stanice, bez jehož pochopení by se seminář nemohl realizovat. Také chci poděkovat Josefovi, který se nám celou dobu věnoval. Dohlížel na naší bezpečnost a umožnil nám prohlídnout si stanici. Jeho profesionální výklad chodu hasičské stanice a práci HSZ byl velice zajímavý. Myslím, že hodně z nás až minulou sobotu získalo reálnou představu o práci hasičů. Jako výklad k taktice hasičů při pohybu v hořící budově byl pro nás velice přínosný. Jeho doporučení jak se chovat v případě opuštění hořící budovy výrazně zvýšily naši osobní bezpečnosti v takovýchto případech. Věděli jste třeba, že v případě požáru rozdíl teploty v místnosti od podlahy ke stropu muže vzrůstat například od 70 do 300 stupňů? My do minulé soboty ne. ;-)
Hlavní náplň semináře byla zaměřena na spolupráci mezi rodiči a dětmi při průchodu polygonu, který využívají příslušníci HZS při výcviku. Jedná se o obrovskou prolézačku, kde většinu času trávíte na kolenou a prolézáte překážky různého profilu a délky. Polygon účastnící absolvovali několikrát v postupně se stěžujících podmínkách od seznamovacího prvního kola za plného světla až po absolvování polygonu a cvičného bytu a za úplné tmy (polygon je v uzavřené místnosti bez oken) a při zadýmení. Na jednotlivá tematicky rozdílná kola vždy vyrážela celá rodina společně. Na seminář dorazili i dva otcové se synem bez maminek, ale to ničemu nevadilo. Vytvořili jsme z nich tým (dočasnou rodinu). :-)
Jedno kolo navazovalo na druhé a zvyšovalo obtížnost. Některá kola byla více náročná na silové schopnosti rodičů jiná na spolupráci všech členů rodiny. Pro rodiče bylo fyzicky nejnáročnější pronést si své dítě polygonem, které simulovalo bezvědomí. Děti naopak měly možnost strávit tři hodiny hrou se svými rodiči, kde se postupně na ně přenášel stále větší podíl zodpovědnosti (přiměřeně věku) za zdárné „rodinné“ zvládnutí úkolu. Asi největší odměnou pro mne bylo, když mi jeden z otců řekl, že největším zážitkem pro něj bylo, to s jakou starostlivostí o něj pečoval jeho pětiletý syn, když jej prováděl polygonem a on měl zavázané oči a nic neviděl.
Na polygonu jsme celkem strávili 3 hodiny pravidelného pohybu s malými přestávkami. Na konci již byla vidět únava na rodičích i dětech. Vzhledem k tomu, že průměrný věk dětí byl 5 let a nejmladší účastnici bylo jen 3,5 roku, tak musím říct, že děti a rodiče vše zvládli na jedničku.
Záměrem semináře bylo, aby rodiče a děti strávili společný čas hrou a zábavou a přitom získali společné dovednosti k zvýšení svojí bezpečnosti v souvislosti s nebezpečím požáru. Součástí hry byly společné prožitky, které podporovaly „rodinného ducha“, tolik důležitého v krizových nebo sebeobranných situacích.
Malé zjištění nakonec. Divili byste se, jak již pětileté dítě dokáže být „platným členem“ rodiny při zvládání krizových situací. Stačí mu dát důvěru a pocit zodpovědnosti a rázem malého dospělého člověka. ;-)