cs es en es de sv cs cs cs cs cs es cs it cs cs cs cs cs cs it es cs pt cs pl nl cs en cs fr cs cs en cs cs de cs cs cs cs cs cs de en nds es cs cs cs hbs_lat cs cs hbs_lat cs en cs cs pl cs en es es cs cs en cs cs cs en sl cs cs cs en cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs en cs en es es cs cs cs cs en cs en es es de cs cs cs zh cs en es es es cs cs en cs it cs pt cs cs cs cs fr cs cs cs de de cs cs ru
Nejen umělci mají potíže s uplatněním a ohodnocením své práce. O potížích svých kolegů a kolegyň píše historička umění a absolventka Semináře dějin umění FF MU v Brně.
Když jsem před lety slyšela větu z titulu, považovala jsem ji za nepovedený bonmot. Až časem jsem však zjistila, že zdaleka nejde o vtip. Naopak jsem rčení během bezesných nocí rozšiřovala o další: „chcete mě?" nebo „pro začátek budu pracovat i za minimální mzdu". Netřeba psát, že srážka s realitou byla tvrdá.
Dnešní absolventi/ky často začínají ve zcela odlišném odvětví, volný čas směřují k novému samostudiu a vystudované znalosti ustupují do pozadí. Řada organizací je nakloněna spolupráci s absolventy/kami, ale často tuto možnost nabízejí bez ohodnocení, a jelikož již ze začátku dávají jasně najevo, že placené místo nabídnout nemohou, je tato možnost spíše luxus. Jestliže zvolíte bezplatnou praxi v renomované instituci, zpravidla se nachází mimo aktuální bydliště a závazky, a přichází tak do hry ryze praktická otázka: z čeho to zaplatit?
Situaci by snad napomohla větší orientace na praxi již za studia; na potřebě kontaktů se shoduje většina odborných kolegů. Zde je však problém, že v řadě společností prakticky nemají žádnou časovou rezervu, kterou by práci se studenty mohli věnovat.
Zatímco na škole studenti profesi historika umění vnímají jako vysoce odbornou pozici pro vyvolené, ve skutečnosti jde mnohem víc o týmovou práci. Potřebujete poznat co nejvíce lidí a odložit růžové brýle, protože schopných a chytrých je většina z vás, jen musíte dostat šanci to ukázat. Absolvent/ka humanitního směru studoval/a pět let a těžko lze pak akceptovat, když vám organizace odpovídají: „místo nemáme, ale můžete u nás pracovat zadarmo". S tím, že by někdo nejprve nabízel inženýrce nebo inženýrovi práci zadarmo, jsem se nesetkala.
Při troše štěstí se podaří externí spolupráce na dílčích projektech. Pak se ale musíte připravit na větší časovou náročnost, protože v humanitním odvětví je běžné, že člověk má jednu práci mimo obor a další v podobě projektů. Na své setrvání v oboru pak musí vynaložit mnohem víc úsilí.
K odlivu absolventů dochází i z dalších důvodů. Studentka, která prodlužuje studium byť jen o rok, absolvuje nejdříve v pětadvaceti letech. Pokud plánuje mít rodinu před třicátým rokem, nemá času nazbyt, zvlášť chce-li vůbec mít nárok na mateřskou dovolenou. Neměli bychom opomíjet ani absolventy – muže, sice si mohou dopřát delší hledání práce v oboru, ale pokud chtějí zabezpečit rodinu, pak taktéž volí práci mimo obor. Absolventi/ky nemohou hledat práci v oboru neustále, navíc s ním léty dělání něčeho jiného ztrácejí kontakt.
Určitým řešením je pokračování v postgraduálním studiu. Bohužel současné nastavení doktorského studia nutí k dalším pracovním úvazkům. Pokud je nemůže nabídnout sama katedra, je student/ka odkázán/a na jinou práci, aby mohl/a hradit platby zdravotního a sociálního pojištění. Vysoké školy by se neměly vracet k totalitní praxi, kdy se dějiny umění otevíraly jednou za čas pro minimální počet zájemců. Vyučující by jistě rádi měli více času na menší počet studentů, což je ale v rámci financování vysokých škol podle počtu studujících nemožné. Legitimní je i názor, že vzdělání má svou cenu bez ohledu na profesní uplatnění. Není ale cena za to, že si student/ka s hlavou plnou ideálů nevybere budoucí profesi podle uplatnění a tabulek platů, příliš vysoká? Vysokoškolské vzdělání není levná záležitost a je frustrující, když je šance na uplatnění v oboru minimální. Dost možná zasadí citelnou ránu dějinám umění a dalším uměnovědným oborům zpoplatnění vysokoškolského studia. Absolventům/kám by to ale mohlo pomoci. Pokud bude zpoplatnění studia tím nástrojem, který počty absolvujících zredukuje, pak se možná blýská na dobu, kdy nebudou vnímáni jako otravný hmyz, kterého je všude moc.
Autorka je historička umění.
Abychom zaplnili prázdná místa naší historie týkající se umělkyň, musíme se na ně nejdřív začít ptát. Výsledkem jednoho takového dotazování je výstava děl české …
V brněnském Domě umění probíhá retrospektivní výstava Michaely Thelenové. Jde o výběr z její tvorby od devadesátých let do současnosti. Umělkyně ve fotografiích a videích …
„Made in England“ z Brna
Výstava Brno – moravský Manchester v brněnském Uměleckoprůmyslovém muzeu zachycuje dnes již zašlou slávu tamní výroby textilu. Přináší pozoruhodný příběh technologického …
mediální partneři / spřátelené instituce
© 2005–2017 A2 kulturní čtrnáctideník • ISSN 1803-6635 • A2, o.p.s., Na Květnici 700/1a, 140 00 Praha 4 • mail[at]advojka.cz • Design by Parallel Practice feat. Mütanta • Program by delikates