cs pl cs en cs id oc cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs en sv de eu cs cs cs cs cs cs cs en it fr cs fa cs cs cs cs cs cs en cs fr cs cs cs cs cs cs cs cs cs en en de cs cs cs cs cs cs cs cs en pl fr cs cs cs cs cs cs cs it de cs cs cs cs cs cs fr de cs cs cs cs cs en cs de cs cs cs cs cs cs cs en en id cs pl cs hbs_lat pl cs cs cs cs cs cs es de cs cs cs cs it cs en fr sv it pl cs cs cs eu cs pt en en ru eo en en ca cs en en zh cs cs cs cs cs cs it cs cs
Brodek u Přerova leží v jihovýchodní části Hornomoravského úvalu. Původní ves byla založena poblíž brodu před řeku na cestě z Dubu nad Moravou směrem do Přerova. Nachází se mezi rameny řeky Moravy a potokem Olešnice.
Ves přešla v letech 1301 - 1305 do majetku olomouckých dominikánek a jejich majetkem byla až do roku 1782. Uprostřed návsi byl v roce 1893 v pseudorománském slohu vystavěn kostel Narození sv. Jana Křtitele. Od roku 1626 užívala ves Brodek na své pečeti děleného štítu s pádícím jelenem a s postavou sv. Kateřiny, patronkou kláštera sv. Kateřiny v Olomouci.
Rozkvět průmyslu v Brodku ovlivnilo zavedení železniční tratě ve směru z Přerova do Olomouce. Dne 29.4.1909 byl Brodek u Přerova povýšen na městečko.
Poblíž kostela byla v roce 2000 vybudována zvonkohra, která má celkem 22 zvonů s hmotností od 5 kg do 220 kg. Zvony s elektrickým ovládacím panelem jsou darem místní zvonařské dílny paní Marie Tomáškové - Dytrychové. Dílnu v roce 1951 založili manželé Laetitie a Josef Dytrychovi.
Součástí obce Brodek u Přerova je místní část Luková, která je vzdálena asi dva kilometry od Brodku a žije zde více než 200 obyvatel.
Na šíření vzdělanosti se podílí základní škola sídlící ve dvou budovách. Základní škola má v současné době 20 vyučujících a přes 300 žáků. V obci působí také základní umělecká škola se zaměřením na výuku hudby.
Na kulturním dění se v obci nepřetržitě již 50 let podílí Divadelní soubor J. K. Tyla, který se několikrát zúčastnil celostátních přehlídek a působí nejen v Brodku. V obcí působí i jiné spolky a organizace: Sbor dobrovolných hasičů a Junáci, kteří mají vlastní klubovnu a táborovou základnu. O udržení tradic v obci pečuje "Medvědářská společnost" každoročním voděním medvěda a pochováním basy.
V obci působí kino a místní knihovna, která v roce 2000 získala titul "Knihovna roku 2000". Knihovna plní střediskové funkce pro osm okolních obcí.
Na poli sportovním reprezentuje obec T.J. Sokol, Fotbalový klub, družstvo stolního tenisu a malé kopané. Fotbalový klub vlastní 4 mužstva kopané, z nichž mužstvo A hraje Krajský přebor.
K 1. 1. 2021 zde žilo 1205 obyvatel.
Obec Majetín leží v nejjižnější části okresu Olomouc na okraji úrodné Hané nedaleko zvedající se pahorkatiny podhůří Nízkého Jeseníku u Oderských vrchů.  První písemná zmínka o Majetíně je z roku 1277, kdy ve sporu mezi kláštery Hradisko a Velehrad vystupoval jako jeden z rozhodčích Heřman z Majetína. Tehdejší Majetín se skládal z oválného vodního hradu a podhradí - Starého Majetína. Podruhé ses s názvem Majetín setkáváme v listině z roku 1603 již král Václav dorovnal Unkovi z Majetína křoviny kolem královského lesa Chlum. Po střídavém vlastnictví obce různými pány a vladyky koupil Matjeín v roce 1521 Jan z Pernštejna a tak se obec dostala do panství tovačovského, kde byl až do zrušení roboty a dvůr až do jeho rozparcelování po 1. světové válce. Rod Pernštejnů byl v té době nejvýznamnější na Moravě.
Dnes je Majetín moderní  obcí s dobře vybudovanou infrastrukturou. Má téměř vše, co je k současnému životu potřeba. Kanalizaci s čistírnou odpadních vod, vodovod, plynofikaci, kabelové telefonní a televizní rozvody, živičné vozovky a vydlážděné chodníky. Majetín s Brodkem u Přerova spojuje nová stezka pro cyklisty a chodce.
Dominantou v obci se stala budova domu s pečovatelskou službou o 15-ti bytech. Mezi turistické zajímavosti patří farní kostel z roku 1863 zasvěcený sv. Cyrilu a Metoději, poutní kaplička v lesíku Olší, pod kterou vyvěrá pramen kvalitní vody s údajně léčivými účinky.
K rekreaci a sportování slouží nově vybudované ozdravné centrum. Od července 2003 je v provozu nové moderní letní koupaliště. Od října 2004 bude možné saunování v rekonstruované sauně.
Tel./fax: 581 741 625
K 1. 1. 2021 zde žilo 550 obyvatel.
Obec Citov leží v rovinatém území úrodné krajiny Hané, přibližně 10 km západně od Přerova, na levém břehu jednoho říčního ramene Moravy zvaného Morávka.
Nejstarší písemnou zmínku o Citově známe z roku 1283. Od roku 1290 Citov náležel klášteru dominikánek u svaté Kateřiny v Olomouci, které zde postavily jako své letní sídlo barokní zámek. Vrchnosti zde patřil mlýn, sladovna a pivovar. Po zrušení kláštera v roce 1782 připadl Citov náboženskému fondu a královská komora jej v roce 1782 prodala bratřím Pauspertlovým z Drachenthalu. Tobiáš Pauspertl dal dosavadní zámeckou budovu stojící u panského dvora strhnout a na jejím místě postavit empírový zámek. Od Pauspertlů zdědili zámek v roce 1908 rytíři de Navarrové, kteří jej vlastnili až do roku 1945.
Farní chrám svatého Jiří z roku 1735 byl roku 1805 rozšířen přístavbou od kazatelny za oltář. Mlynář Matěj Melkus dal svým nákladem zbudovati oratoř a sakristii a na velký zvon přispěl 200 zl., farníci dali 100zl. Bývalý trámový strop byl sklenut a nové pneumatické varhany postavil Neusser z Nového Jičína. Byly to tehdy první varhany toho druhu na Moravě. V roce 1878 zvýšena věž, na kterou byly instalovány 4 zvony, ulité v roce 1894 Petrem Hilzerem ve Vídeňském Novém Městě. Roku 1765 zde byla zřízena lokalie, roku 1784 povýšena na kuracii a roku 1860 na faru.
Triviální farní škola byla zřízena roku 1765 dle zakládací listiny ze dne 20. října 1765 pro Citov a Brodek. V roce 1848 se stal patronem školy sv. p. Tomáš Pauspertl z Drachenthalu. V obci byla později na novém místě v sousedství zdejšího hřbitova postavená nová škola. V roce 1895 byla rozšířena na dvojtřídní. Byla to tehdy jediná patronátní škola na Moravě, takže patronu příslušelo právo prezentační místo nadučitele. Vodní mlýn zdejší jest z nejstarších na Moravě, měnil však třikrát místo pro povodně způsobené Moravou.
Dnes je Citov moderní obcí s téměř kompletní technickou infrastrukturou, která je nezbytná k současnému náročnému způsobu života.
Tel./fax: 581 741 080
K 1. 1. 2021 zde žilo 298 obyvatel.
Obec Císařov  byla založena při hromadné kolonisaci prováděné na Moravě a ve Slezsku 23.9.1785 jako "Joseflust" později Císařov. Matrika pro obec se vyskytuje na faře v Citově od r. 1787. Je pod názvem KAISERWERTH (Císařův Ostrov, Císařov) a nikolv JOSEFLUST.
Pozemky, jež nyní tvoří katastrální území obce Císařov, náležely až do r. 1782 konvektu sester dominikánek u sv. Kateřiny v Olomouci. Půda byla velmi bažinatá a často ohrožovaná povodní řeky Bečvy. Aby bylo škodám zabráněno, dala vrchnost vystavěti val, jenž je 2250 sáhů dlouhý. Val ač byl několikrát přívaly vody protržen, stojí dodnes jako památka dob, kdy ještě Císařov neexistoval. Obec tvoří dvě řady domů stejně od sebe vzdálených s předzahrádkami, po pěti domech byla vždy ulička. Původně bylo vystavěno 5 usedlostí.
Dnes má obec 113 čísel popisných. Rozloha katastru obce je 300 ha.
V obci je středisko živočišné výroby zemědělské společnosti Pobečví v Rokytnici.
Obcí prochází cyklotrasa vedoucí z obce Citov přes Císařov do Rokytnice. Turisté mohou na této cyklotrase zhlédnut v severní části obce kaskádu rybníků s chráněnými druhy živočichů, sochu sv. Anny Samétřetí, která byla v roce 1795 zakoupena ze zrušeného kláštera Hradisko Olomouc, kapli sv. Josefa a v její blízkosti památné lípy vysazené v roce 1918, památníky 1. a 2. světové války, sochu P. Marie Lurdské, která byla vysvěcena 16.9.1900 a za obcí směrem na Rokytnici památný kámen k ukončení 2. světové války.
V r. 1922 byl ustanoven Sbor dobrovolných hasičů. V září r. 2003 družstvo mužů získalo 1. místo na Mistrovství ČR MHJ v požárním sportu. V obci je také založen oddíl malé kopané.
Tel.: 581 746 253
K 1. 1. 2021 zde žilo 1157 obyvatel.
Obec Kokory na střední Moravě v okrese Přerov (kraj Olomoucký), 7 km severovýchodně od Přerova, v Hornomoravském úvalu, na řece Olešnici na okraji Hané. Má  bohatou historii sahající nejstarším osídlením - Hradisko - daleko před nový letopočet.
Kokory byly založeny pravděpodobně ve 13. století. Uvádí se rok 1279, zmínky o Kokorách jsou však i starší. Až do roku 1492 byly Kokory v držení drobné šlechty - pánů Kokorských z Kokor. Po Kokorských se stali majiteli Kokor Ludanicové a po nich další šlechtické rody, jezuité, studijní fond a nakonec Eichhoffové, majitelé panství rokytnického. Na městečko byly Kokory povýšeny dekretem císaře Ferdinanda I. v roce 1535 za Ludaniců. Dekret garantoval výroční a další trhy, rozvoj řemesel a dal městečku do vínku pečeť a do erbu husí nohu odvozenou jako mluvící znak od erbu Ludaniců.
Začátek a průběh 18. století, kdy byly Kokory v majetku jezuitského řádu,zanechal v Kokorách barokní památky. Je to především kaple Sv. Františka Xaverského z roku 1724, pocházející z dílny stavitelů jezuitského komplexu v Olomouci a pivovar z roku 1761, který dokladuje hospodářské podnikání jezuitů na Hané. Pivo se v Kokorách vařilo 150 let a jeho výroba byla napojena na produkci kvalitního sladu a chmele. Před požárem chránila a chrání dodnes pivovar i obec cenná barokní socha sv. Floriána nad vjezdem pivovaru.
Dalšími památkami jsou románský kostel Nanebevzetí Panny Marie se zvonem Ježíš Kristus z r. 1477, křtitelnice z roku 1771 a fara z počátku 18. století. Renovovaný klášter dominikánek - dnes ústav sociální péče pro ženy, unikátní kryté schodiště ke kostelu a stylová rondokubistická škola reprezentují 20. století.
Kokory dnes charakterizuje čilý dopravní ruch (obcí prochází vysoce frekventovaná silnice Přerov - Olomouc), rozvinuté zemědělství - zemědělské družstvo Kokory patří dnes k největším pěstitelům chmele na Moravě.
Tel./fax: 581 211 837
K 1. 1. 2021 zde žilo 1531 obyvatel.
Obec Rokytnice se nachází v rovinaté krajině zvaná "Haná" asi 5 km západně od Přerova. První písemná zmínka o obci je z roku 1086, kdy obcí probíhala cesta zvaná "Hradská", která spojovala dva župní hrady Olomouc a Přerov. Název obce pochází od slova "rokytí", místo bažinaté, vrboví. Od nepaměti až do roku 1349 byli majiteli obce vladykové z Rokytnice, z nichž nejvýznamnější byl Hereš z Rokytnice, který zastával úřad nejvyššího sudího v Olomouci. V roce 1437 se majiteli panství stali pánové z Ludanic, kteří panství vlastnili nejdéle ze všech majitelů až do roku 1574. Posledním majitelem byla pozdější manželka Petra Voka Kateřina z Ludanic.
V roce 1577 se stal vlastníkem panství pan Joachim Haugvic z Biskupic, který dal pro sebe v obci postavit renesanční sídlo - zámek. Posledním majitelem se stal v roce 1897 rod Eihoffů, kteří vlastnili panství až do roku 1945, kdy byl poslední majitel JUDr. Jan Eihoff jako německý občan odsunut do Rakouska.
V současné době má obec 1424 obyvatel. V obci je základní škola 1-5 ročník, mateřská škola, školní jídelna s kuchyní, obecní knihovna. V roce 1991 zde byla vybudována pěstitelská pálenice. Mezi pamětihodnosti obce patří socha sv. Františka Xaverského, postavena v době moru v roce 1715 na návsi, dále kostel sv. Jakuba Většího, který byl postaven již v roce 1353, v roce 1764 vyhořel a byl znovu postaven do dnešní podoby. V kostele jsou pochováni poslední Ludanicové Václav a Půta, jejichž náhrobky byly při přestavbě kostela zabudovány po stranách hlavního vchodu. V obci je zámek, dnes Ústav soc. péče se zámeckou zahradou. Na návsi jsou památníky padlých z I. a II. světové války. V roce 2001 byl u samoty Vrbovec postaven památník padlým americkým a kanadským pilotům, kteří v prostoru obce zahynuli při letecké bitvě
Tel.: 581 746 105
K 1. 1. 2021 zde žilo 198 obyvatel.
Obec Nelešovice  leží asi 15 km jihovýchodně od Olomouce a 10 km severně je vzdálena od okresního města Přerova.  Její katastr je mírně zvlněn posledními výběžky Oderských vrchů. První zmínka o obci je z roku 1120. Střed obce zdobí starobylá kaple z roku 1720. Vedle ní stojí jednopatrová budova školy z roku 1888. Na počest těm, kteří se nevrátili z první nebo druhé světové války, či byli umučeni v koncentračních táborech, postavili občané památník s upraveným prostranstvím. V blízkosti kaple stojí kříž z roku 1898, uprostřed obce je socha panny Marie Svatohostýnské z roku 1909. Všechny jmenované historické památky jsou chráněny.
V obci r. 1992 byla založena tělovýchovná jednota Sokol. V roce 1923 odkoupil Sokol od obce obecní pozemky na cvičiště. V roce 1942 začali členové jednoty Sokol hrát českou házenou a v roce 1944 postoupili do druhé třídy. Česká házená se hraje dodnes, také se hraje mini kopaná.
V roce 1928 byl založen Sbor dobrovolných hasičů, který má k dnešnímu dni 37 členů. Každoročně tento sbor pořádá na hřišti "Dětský den", podílí se na úklidu obce a pravidelně se zúčastňuje okrskových cvičení v požárním sportu. Vlastní historickou stříkačku - zvanou koňku z r. 1874, která je stále udržovaná v činnosti.
Tel.: 581 211 282
K 1. 1. 2021 zde žilo 63 obyvatel.
Jméno obce Lhotka bylo dříve Malá Lhotka. Oblast Lhotky byla osídlena již v 11. století. V 13. století byla v držení Viknava z Majetína. Velice často měnila majitele, vždy se jednalo o drobné feudály. Obecní Pečeť mívala nápis: "OBECZNI PECET MALLI HLOTTI 1748" a ve znaku radlici a kolem ní vročení.
Obec Lhotka má půdorysnou strukturu hanácké vesnice. Zástavbu tvoří převážně typické patrové domy, jež mají patra s komorami nad předním traktem. Na území obce se nachází maloplošné chráněné území -  přírodní památka Lhotka u Přerova, zřízené původně jako státní přírodní rezervace ministerstvem školství, věd a umění v roce 1951. Chráněné území sestává ze dvou navzájem oddělených lokalit v příkrých, převážně výslunných svazích údolí Olešnice a ve svazích bočního údolí nad silnicí do obce.
Tel.: 581 746 003
K 1. 1. 2021 zde žilo 122 obyvatel.
Čelechovice jsou velmi malou obcí, ležící 9 km severozápadně od Přerova. Prostírají se v údolí sprašové pahorkatiny, jež přechází na východě k Oderským vrchům. Vesnice má celkovou výměru půdy 217 ha v nadmořské výšce kolem 240 m. V roce 1960 přešla z okresu Olomouc do okresu Přerov. Od roku 1980 do komunálních voleb v r. 1990 měla obec společný MNV se sídlem v Kokorách. Od té doby je opět samostatnou obcí.
První písemná zmínka je již z konce XII. století roku 1190, kdy byly Čelechovice v držení kapituly olomoucké za markraběte Vladislava a byly osvobozeny od břemen zeměpanských privilegiem, které jejich vrchnosti udělil král Přemysl Otakar I. Toto privilegium potvrdil a rozšířil král Přemysl Otakar II. roku 1508 udělila kapitula olomoucká svým poddaným v Čelechovicích právo odúmrtí za jistý roční poplatek.
Pozemky jsou zde zceleny od roku 1913. Elektrická energie byla zavedena v roce 1919, kanalizace vybudována v roce 1935. Na plyn byla obec připojena v roce 1998. Společný anténí kabelový rozvod televize byl zprovozněn letos.
Jméno vesnice je odvozeno od osobního jména Čelech s příponou  -ovice. Znamená ves lidí Čelechových. Stará obecní pečeť má uprostřed obraz rádia s krojidlem. Symboly byly převzaty i do obecního znaku spolu se svatováclavskou orlicí jako vyjádření dlouhodobé sounáležitosti čelechovické vrchnosti - olomoucké kapituly.