cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs en cs cs cs cs cs cs pt cs cs cs cs cs cs cs pl cs cs cs sv it cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs es cs en cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs fi cs cs cs en cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs pl pt cs cs cs cs cs cs cs en de cs
Když jsem ještě žil v jeskyni (říkali jsme tomu místu Divoké údolí, ale později se mu, nevím proč, začalo říkat Český kras) a živil jsem se lovem zvěře, vždy jsem se těšil na jejich přílet. Když se objevili, bylo vždy jisté, že zima už je opravdu za námi, že nadchází období tepla. Jejich ostré hvízdání nás pak dennodenně provázelo při cestě za úlovkem i při návratu domů. Ještě za setmění, když ostatní ptáci již dávno umlkli, oni se svým pokřikem divoce létali v hejnu a chytali kdejaký hmyz. Byli opravdu divocí a rychlí a ulovit se téměř nedali – to s jinými ptáky to šlo lépe. Jenom, když z nějakého důvodu usedli na zem, tak se nedokázali vznést, a tak jsme si občas zpestřili jídelníček. Všiml jsem si, že mají ohromně krátké nožičky – takové zakrslé. Ale na skále, tam se uměli přichytit, to jo. Taky si tam ve skalních štěrbinách stavěli svá hnízda. Měl jsem je rád – nejen jako součást jídelníčku, byli i součástí našeho údolí, našich životů.
Vždy mě mrzelo, že už odlétají. Zvykl jsem si na ně, i když pokaždé pobyli jen krátkou dobu. Jiní ptáci se u nás zdržovali déle. Byla to úžasná podívaná, ten jejich akrobatický let. A navíc – bylo jasné, že po jejich odletu přijde zima a bude nám krušno.
Jak jsem potkal rorýse ve starověku
Když jsem v roce 38 před Kristem stavěl v Jeruzalémě Západní zeď, ještě jsem netušil, že u ní budu o několik století později stát a modlit se. Nevěděl jsem, že bude přejmenovaná na Zeď nářků. Ale když jsem z výše uslyšel pronikavé hvízdání a nad hlavou se mi prohnalo hejno černých ptáků, již jsem tušil, že oni tu budou i příště.
Byla to nádherná doba, když jsem žil se svými bratry ve skalním klášteře. Ranní rozjímání a večerní motlitby pod širým nebem, tak vysoko v horách, byly prostoupeny známým ostrým pískáním mých ptačích přátel. Jistě i jim zde bylo dobře – čistý vzduch, modrá obloha, klid, dostatek hmyzu a hlavně skály, kde mohou hnízdit a vyvádět svá mláďata.
Jak jse m potkal rorýse v minulém století
Můj život na počátku 20. století jsem prožíval v kraji rovin. Žádné skály široko daleko, vůkol jen rovina, mírné pahorky. Kraj krásný a úrodný. Bál jsem se, že už je nikdy neuvidím. Žádné skály – žádné hnízdní možnosti. Ale přece jen jsme se našli. Jednoho dne jsem je zaslechl nad hlavou a proti slunci zahlédl jejich siluety. Byli to oni. Pátral jsem po místě, kde našli úkryty pro svá hnízda a našel jsem je velice záhy. Pod věžičkou stařičkého kostela, ve skulinách a štěrbinách se usídlila spousta rodinek. Dokázali se udržet na hrubé omítce stavby zrovna tak jako na kamenném skalnatém podloží. Zalíbilo se jim žít ve společnosti lidí. A lidé se dívali na oblohu a rádi je pozorovali.
Jak jsem potkal rorýse ve městě
Jak roky plynuly, zůstali rorýsi v blízkosti lidí. Využívali ke svému úkrytu vyšších staveb, sídlili v kostelních věžích, pod krovy domů, ve zdech starých hradů – jakmile objevili vhodnou štěrbinu, vbrzku ji osídlili. A byli to dobří sousedé. Neničili fasády ani zem pod vchody do svých domovů, nebyli dotěrní a vlezlí a zbavovali nás ohromné spousty nepříjemného hmyzu. Prostě parťáci. Zanedlouho začali osidlovat i spáry panelových domů na sídlištích. Bylo jim s námi dobře.
Jak jsem nepotkal rorýse na sídlišti
Stále mě doprovázeli. Po celé věky jsem s nimi byl ve spojení. Proč tu najednou nejsou? Kde se usídlili v letošním roce? Vrátili se zpátky do skal?
Všiml jsem si, že dům, v jehož stěnách sídlili, dostal nový kabát. Novou zateplovací fasádu. Je to hezké. Je to určitě i praktické. Ale kde jsou oni, rorýsi? Musím se za nimi vrátit do skal?
Nemáte oprávnění psát komentáře.
Plané rostliny podle doby květu
Rostliny kvetoucí v září
Jedovaté a halucinogenní rostliny
Užitkové a pamětihodné rostliny cizích zemí
Názorná květena zemí koruny české
Český herbář z roku 1899
Komentář k článku Okvětí (perigon, perigonium):
Potřebujeme více druhů rostlin s okvetim!! [komentovat]
Komentář k článku Lewisia cotyledon - levisie květnatá:
Prosím, chtěla bych koupit semínka lewisií. Poradí mi někdo kde se prodávají, popř. kdo je má a chce prodat a může je poslat [komentovat]
Komentář k článku Verbascum phlomoides - divizna sápovitá:
Jméno je odvozeno od sápy = Phlomis. Koncovka "ides"je odvozený tvar od "eidos", tj. podoba. Phlomoides pak značí "podobající se sápě". Patrně tím byl zamýšlen tvar nesbíhavých listů na lodyze. [komentovat]
Komentář k článku Verbascum phlomoides - divizna sápovitá:
co prosím zunamená sápovitá rostlin,konkrétně u divizny se objevuje tento název..ODKUD PRAMENÍ?děkuji [komentovat]
Komentář k článku Senecio ovatus - starček Fuchsův:
stará německá důchodkyně sousedka už před 50 lety, když mi s ním léčila 14 dní hnisající oteklý "ukopnutý" palec. Od té doby s ním tahám hluboko zapíchnuté třísky, hnis při tzv. silničním lišeji, tj. písek hluboko v ... [přečíst celé, komentovat]
Komentář k článku Pachypodium lamerei - pachypodium:
Začali mi opadavat listy teď v létě jsou konce černé a pak je list žlutý jako suchý a upadne co stim je přelitá? A ještě nedá se v létě dát ven na zahradu na slunce jako Kaktusy tak dávám. [komentovat]
Komentář k článku Pachystachys lutea - tlustoklasec žlutý:
prosim vas ma niekto tuto rastlinku napredaj? [komentovat]
Licence: Fotografie a texty umístěné na těchto stránkách je možné pro nekomerční účely bezplatně použít v rámci sítě internet, pokud bude uveden autor (včetně aktivního odkazu na tento web) a pokud do díla nebude jakkoliv zasahováno. Jedná se tedy o licenci CC BY-NC-ND (Uvedení autora - Pouze nekomerční užití - Žádné modifikace).
Jakékoliv jiné použití fotografií a textů je možné až po vzájemné dohodě s autorem a zpravidla za úhradu. V případě zájmu o takové použití, prosím, kontaktujte autora.
Také si, prosím, přečtěte Zásady ochrany osobních údajů a soubory cookie.
Aniž bychom se chtěli chlubit, je tento web archivován Národní knihovnou ČR, aby byl uchován na věčné časy.