cs cs en sv cs es cs id es cs cs cs cs hbs_lat en cs cs cs cs sv en en en fr cs en es en es it pt fr cs cs cs cs en cs en cs cs cs en cs en cs cs cs cs cs cs en cs en cs cs cs cs en en cs da cs ru en en en da ru en en cs cs cs cs cs cs it cs de cs en cs cs en cs cs cs cs cs cs en en cs hbs_lat en en en en en en en en en fa en en en en en en en en cs cs en cs cs en cs cs en cs cs en cs cs en cs
Tento bikepacking jsem plánoval od našeho posledního srazu na Plešivci, avšak v trochu jiné podobě. Na Plešivci jsem se dozvěděl, že existuje jakási celosvětová akce SwiftCampout. Akce má jednoduchý cíl. Vyhnat všechny bikepackery v den slunovratu na kole ven a nechat je přespat někde v roští. To se mi nadmíru zamlouvalo.
To bylo zhruba půl sedmé a slunce pořád pralo, jak kdyby nevědělo, že má za necelé tři hodiny zapadat.
Druhý plán na ulehčení cesty byl, že pojedu co nejdéle údolím Svratky, čímž naženu rychle kilometry a udělám si náskok na sobotu. Cesta docela odsýpala. Projel jsem Kuřimí, Tišnovem, kolem hradu Pernštejn a přejel jsem do kraje Vysočina. Neboť jsem se rozhodl pro přenocování v hamace, začal jsem hledat místo na spaní. Údolí řeky Svratky je krásné, ostré a plné lesů. A ty stíny v krémově zbarveném údolí zapadajícího letního slunce. To vypadalo nadějně. Avšak jakožto hamakovému zelenáči mi začalo docházet, že spaní v hamace bude mít asi jistá úskalí. Tak třeba přítomnost lesa ani zdaleka neznamená snadný přístup do lesa. Když je kolem louka na přespání pod širákem, tak se letmým pohledem dá odhadnout, kudy se lze na louku dostat. Avšak u lesa člověk musí najít přístupovou cestu, nalézt ji v mapě a nebo prostě podstoupit průnik hustými křovisky v okrajových lesních partiích. Nakonec jsem v sedle před obcí Ujčov nalezl zajímavou cestu směřující do lesa. Byl to pěkný krpál, ale nakonec to stálo zato.
Z dálky vyhlídnutá část lesa mi neprošla, tam se ukázalo, že již někdo kempoval ve stanu. Ale na druhé straně lesa byl klid, a tak jsem zabivakoval. Rychlá večeře, ulehnout a spát. Jo, až na to, že jsem si zapomněl zavřít dveře do obýváku. Zateplení hamaky mám, vzhledem k předpovědi počasí jsem vzal odlehčenou verzi, avšak zapomněl jsem ji stáhnout k hamace. A tak jsem vlastním teplem zatápěl veverkám v korunách stromů. Zase taková zima ale nebyla a nějak jsem to doklepal až do rána. Poučení ale pro příště, zavírat zateplení. Ráno jsem se probudil, otočil se na bok a pozoroval jsem ranní paprsky, jak prochází skrz větve stromů, nádhera. To se člověku pak moc ven nechtělo.
Trochu mě ale již doma při pohledu do mapy zarazilo, kam byl sraz naplánován. Les, to je v pořádku. Bude kde stavět hamaku. Ale co tam dělá ta křižovatka?
V den srazu jsem si znovu uvědomil, jak moc jsem rád, že mě SwitCampout vytáhl ven. Narozdíl od předchozích let, kdy jsem o podobné akci v den letního slunovratu jen uvažoval, ale nakonec z toho nikdy nic nebylo.  Ono vždy se jede lépe na místo, když vím, že tam někdo bude a bude možné s podobně naladěnými nadšenci sdílet své zážitky a dojmy z cykloputování. Celkově to měl být můj již třetí bikepacking sraz. Trochu mě ale již doma při pohledu do mapy zarazilo, kam byl sraz naplánován. Les, to je v pořádku. Bude kde stavět hamaku. Ale co tam dělá ta křižovatka? Pro mě bikepacking vystihuje trochu lépe jeho synonymum a tím je stealth camping. Tedy bivak na divoko, někde se zašít hluboko v lese, nevědět o světě a svět neví o mě. Tentokrát ale bylo místo srazu zvoleno na křížení dvou celkem rušných lesních cest.
Výhoda altánku, který stál hned vedle, by určitě přišla vhod v případě nepříznivého počasí. Ale v den srazu bylo pěkně, až příliš pěkně, a tak v altánku parkovala kola a večerní potlach probíhal posedáváním a postáváním na křížení lesních cest. Tak určitě to mělo také svoje kouzlo, ale přeci jen, nějaký ten táborák mi tam chyběl. Dovezenou klobásu jsem tedy spořádal syrovou. Na druhou stranu jsem musel uznat, že rozdělávat oheň v takových vedrech by bylo velice riskantní, a to je pravidlo, které dodržuje každý bikepacker. Také komáři by asi tak nedotírali, kdybychom měli ohniště a sraz by patrně nekončil kolem jedenácté večer, kdy se všichni odebrali spát, ale proč riskovat požár, že? Nakonec bylo celkem rozumné, že jsme šli spát všichni okolo jedenácté večer. Mnozí z nás to měli v neděli domů dost přes sto kilometrů ve vedru atakujícím čtyřicítky ve stínu. Vyrazit brzy ráno, kdy je stále chládek, tedy určitě dávalo smysl. Já ale preferoval raději se prospat. Přeci jen, nutnost vstávat každý den podle budíku do práce mě úplně nemotivuje, abych to samé provozoval i o víkendu. A tak jsem pokojně spal až do sedmé hodiny.
Každopádně jsem akci ocenil jakožto motivační pro mé další plánování cest. Začal jsem si hrát s myšlenkou, že naložím bikepackingové brašny na svou silničku a zkusím něco delšího než svojí denní klasickou stovku. Také jsem ocenil nové tipy na přichycení brašen na přední vidlici pomocí kovových stahovacích pásků na hadice. Běžně prodávaná plastová uchycení na vidlice bez návarků totiž moc nevydrží. Ostatně během této cesty jsem testoval uchycení 1.5 litrové lahve na přední vidlici pomocí Gorilla cage a jeden plastový pásek mi už po dvou dnech cesty praskl. Raději ani nechci domýšlet, jaké bych s tím měl problémy během třítýdenní dovolené.
Další tip jsem zachytil na nový, pro mě doposud neznámý portál pro plánování cest na kole. Komoot jsem vyzkoušel hned po návratu domů a jeho navigačními funkcemi jsem byl naprosto nadšený. Funkcionality vypadají podobně, jako na mém doposud oblíbeném maps.openrouteservice, ale na Komoot mi přijde, že mají lépe udělané ovládání webu. Jen škoda, že pokročilé funkce Komoot jsou placené. To zase Openrouteservice je zdarma, což je nesporná výhoda. Také by mohli mít na Komoot více zvýrazněné stínování kopců. Stínování docela usnadňuje orientaci v mapě při plánování, a to zejména když chce člověk naplánovat trasu jako logický průjezd krajinou bez nutnosti zbytečných výjezdů do kopců, které se musí za chvíli zase sjíždět zpět dolů do údolí. Určitě je to ale zajímavá aplikace, která stojí za povšimnutí.
Celkově lze tedy říct, že sraz se opět nadmíru vydařil. Inspiroval jsem se novými tipy a triky, poznal jsem nové lidi a jedinou výtku bych měl k volbě místa bez ohniště a hned vedle poměrně exponovaných lesních cest. Pokud bych měl přispět svojí troškou do mlýna, pak mě pro další srazy napadají například lesy Krušných hor nebo Rakovnická pahorkatina nabízí úžasné výhledy do kraje směrem na České středohoří, Brdy a Křivoklátsko. Také by nemusela být špatná celovíkendová akce. Tam by sice mohl být problém s vyrovnáním výkoností různých bikepackerů, ale za úvahu to určitě stojí.
Během tohoto srazu jsme se domluvili s Tomem, že vyrazíme v neděli ráno společně směrem na nádraží v Pardubicích. Původně jsem měl v plánu dojet až do Poděbrad a pak vlakem, ale mírný úžeh z předchozího dne ještě v neděli ráno dozníval, a tak jsem přivítal myšlenku brzkého nasednutí na vlak. Cestou do Pardubic jsem ocenil další aspekt těchto cyklosrazů, a tentokrát právě výše zmíněné cestování s parťákem, kdy člověk trochu zboří svoje roky zažité návyky. Tak třeba já nejsem zrovna cyklista, který by skočil do každého rybníka, podél kterého zrovna projíždí. Vlastně já spíš vlezu tak do moře, když už se k němu po několika dnech dohrabu, v moři si párkrát zaplavu a pak už zase vidím vodu jen rezavou po večerech v půllitru a tu, která na mě padá za deště. Ukázalo se ale, že chladit motor je důležité a koupačka v jezu před Sezemicemi mě doslova nastartovala k raketovému výkonu.
Teplota na tachometru nekompromisně překročila čtyřicítku a snad s každým šlápnutím stoupla o další desetinu.
Ještě motivační zmrzka před Kunětickou horou a pak už jsem byl natolik zpátky ve formě, že jsem nedokázal odolat myšlence na cestu alespoň do bližšího Chlumce nad Cidlinou. Pod Kuňkou jsem se tedy rozloučil s Tomem a po hlavě jsem se vrhl do borových lesů Pardubicka. Jehličí vonělo, cesta ve stínu lesů dobře ubíhala, a navíc jsem brzy narazil na krásný písák, kde jsem se zchladil podruhé. To byla pro neděli koupačka poslední. Pak už jsem musel chladit jen mokrým hadrem na hlavu. I to ale pomáhalo a patrně mě to zachránilo od dalšího úžehu. V jednu chvíli, po výjezdu z lesů, totiž teplota na tachometru nekompromisně překročila čtyřicítku a snad s každým šlápnutím stoupla o další desetinu.
Tomu tempu jsem ani nevěřil. Nebyla to sice teplota ve stínu, ale do značné míry to dobře ilustrovalo vedro, se kterým se člověk musel poprat. Co mě ovšem překvapilo byl pohled na Krkonoše. Ty byly vidět jen v mírném oparu, ale i tak byla snad stále vidět mapa republiky na Studniční hoře. Ten kontrast stále neroztátého sněhu na horách a neskutečné výhně dole v Polabí byl opravdu překvapivý.
Ale je pravda, že možná ne tak překvapivý z hlediska let minulých. Mapa republiky dříve roztávala až začátkem srpna, a tedy její zbytky v půlce června spíše ilustrují letošní solidní sněhovou nadílku. S touto výhní nad hlavou a sněhem v duši jsem po pár kilometrech dorazil před Chlumec. A protože jsem cestou nedopadl jako sedláci u Chlumce, začala mě přepadat myšlenka na další prodloužení trasy. Tentokrát jsem ale vzdal pokračovat po polních a lesních cestách. To bych do nejbližších Poděbrad dorazil až kolem šesté, spíše sedmé večer, a to už mi přišlo pozdě. Jediná varianta tedy byla po silnici. Tam cesta ubíhá vždy rychleji, i přestože není tak pohodová jako přes lesy a polní cesty. Nakonec mě k tomuto plánu přesvědčila cedule Poděbrady 26. No tak když je teď před půl čtvrtou, tak 26 přeci do šesti zvládnu, říkal jsem si. Lehký zádrhel nastal hned po výjezdu z Chlumce, kde byla na mém tahu po silnici č. 11 uzavírka. Naštěstí ji bylo možné snadno objet, a navíc mi přinesla tu výhodu, že na silnici nebyl nijak hustý provoz.
Zlepšení pro příště už může být snad jen ten dojezd domů po vlastní ose. Myslím, že silniční kolo dostane brzy novou výbavu v podobě bikepackingových brašen a pokud příští sraz nebude za devatero bludnými kořeny, kam silnička nedojede bez ztráty opláštění a rovného ráfku, tak se s tím třeba i vypravím na další potlach.
Pokud jste již registrovaný uživatel přihlaste se, pokud nejste doposud zaregistrován, můžete se registrovat nebo reagujte jako nepřihlášený uživatel.
Napsat komentář Zrušit odpověď na komentář
Vaše e-mailová adresa nebude zveřejněna. Vyžadované informace jsou označeny *
© Copyright 2022 bikepacking.cz / all photos and articles are property of bikepacking.cz
Používáme cookies k vylepšení našich webových stránek a služeb. Zásady cookies.
Nastavit cookiesPovolit všeOdmítnout vše
Přehled ochrany osobních údajů
Tento web používá soubory cookie ke zlepšení vašeho zážitku při procházení webem. Z nich se ve vašem prohlížeči ukládají soubory cookie, které jsou kategorizovány podle potřeby, protože jsou nezbytné pro fungování základních funkcí webu. Používáme také soubory cookie třetích stran, které nám pomáhají analyzovat a porozumět tomu, jak tento web používáte. Tyto soubory cookie budou ve vašem prohlížeči uloženy pouze s vaším souhlasem. Máte také možnost odhlásit se z těchto souborů cookie. Ale odhlášení některých z těchto souborů cookie může ovlivnit váš zážitek z prohlížení.
Necessary cookies are absolutely essential for the website to function properly. These cookies ensure basic functionalities and security features of the website, anonymously.
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookie is used to store the user consent for the cookies in the category "Analytics".
The cookie is set by GDPR cookie consent to record the user consent for the cookies in the category "Functional".
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookies is used to store the user consent for the cookies in the category "Necessary".
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookie is used to store the user consent for the cookies in the category "Other.
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookie is used to store the user consent for the cookies in the category "Performance".
The cookie is set by the GDPR Cookie Consent plugin and is used to store whether or not user has consented to the use of cookies. It does not store any personal data.
Functional cookies help to perform certain functionalities like sharing the content of the website on social media platforms, collect feedbacks, and other third-party features.
Performance cookies are used to understand and analyze the key performance indexes of the website which helps in delivering a better user experience for the visitors.
Analytical cookies are used to understand how visitors interact with the website. These cookies help provide information on metrics the number of visitors, bounce rate, traffic source, etc.
Advertisement cookies are used to provide visitors with relevant ads and marketing campaigns. These cookies track visitors across websites and collect information to provide customized ads.
Other uncategorized cookies are those that are being analyzed and have not been classified into a category as yet.