cs cs en cs cs cs nb cs cs cs cs cs cs de cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs es sl en cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs de hbs_lat en id cs sv cs cs en de ru cs en cs cs cs nb cs cs cs cs cs cs de cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs es sl en cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs de nb cs cs pl cs cs cs cs cs en cs fr cs cs cs en en cs cs cs cs en en cs cs cs cs cs cs en cs cs cs cs cs cs cs cs en hbs_lat cs cs cs cs cs cs de ca pl cs cs
Rodina Lobkowiczů patří k nejstarším žijícím českým aristokratickým rodinám. Jako jediný český rod si Lobkowiczové zachovali své rodové heslo v češtině: „Popel jsem a popel budu„. Toto biblické sdělení není jen zajímavou přesmyčkou, ale upozorňuje také na linii, kterou založil Jan Popel. Jméno Lobkowicz vychází ze středověké češtiny a označuje malou obec Lobkovice ležící několik kilometrů od Mělníka.
Rod Lobkowiczů se za svou dlouhou historii pyšní mnoha významnými politiky, diplomaty, vojáky, vědci, duchovními, ale i básníky či cestovateli. Řada z nich podporovala umění, kulturu, hospodářský a stavební vývoj. 17 z nich získalo nejvyšší vyznamenání Řád zlatého rouna. Po staletí tento rod nic nerozdělilo, nikdy nespolupracovali s nacisty a v rámci monarchie hájili práva zemí Koruny České.
Nejstarší doložený předek rodu byl rytíř Mareš z Újezda a žil v období vlády Karla IV. Měl 3 syny a ten nejmladší Mikuláš zvaný chudý se stal roku 1401 urburním písařem v Kutné Hoře. Za své služby obdržel od krále Václava IV. mimo jiné statek Lobkovice nad Labem (asi 1410), podle něhož se začal psát a tak vzniklo rodové jméno.
Jeho 2 synové založili 2 hlavní středověké linie rodu: větev Hasištejnských z Lobkowicz a Popelů z Lobkowicz (později Lobkowiczů).
V 16. století se však větev Hasištejnských přiklonila k reformaci a její potomci opustili Čechy. Rodina Popelů zůstala katolickou, jako např.: Jiří Popel Lobkowicz (1540-1607), nejvyšší hofmistr Rudolfa II., Jiří mladší Popel Lobkowicz (1556-1590), president apelačního soudu a také další velká osobnost rodu, Zdeněk Vojtěch (1568-1628), první kníže z Lobkowicz (1624), dvorní rada a nejvyšší kancléř království českého.
Jeho syn, druhé kníže, Václav Eusebius (1609-1677), nejvyšší hofmistr, ministr a prezident tajné a válečné rady, patřil k největším osobnostem naší historie.
Jiří Popel Lobkowicz jr.
Zdeněk Vojtěch Popel from Lobkovic
Syn Václava Eusebia, Ferdinand August kníže z Lobkowicz, byl v letech 1692-1698 císařským  vyslancem při stálém říšském sněmu v Řežně a poté v letech 1699-1708 nejvyšším hofmistrem královny a císařovny Vilemíny Amálie.
Měl 13 dětí a jeho nástupcem se stal nejstarší syn Filip Hyacint, 4. kníže a vlastník roudnického fideikomisu. Jeho nejmladší syn Jan Jiří Kristián (1686-1753) byl císařským důstojníkem a vojevůdcem, guvernérem na Sicílii, v Lombardii a v Sedmihradsku a založil druhý lobkowiczký fideikomis (peněžní) a tím sekundogenituru – mladší linii knížecího rodu Lobkowiczů.
August Anton Josef princ of Lobkowicz
Jeho syn August Anton Josef (1729-1803), velvyslanec ve Španělsku, nejvyšší maršálek a nositel řádu zlatého rouna, se oženil s Marií Ludmilou Černínovou z Chudenic, dědičkou mělnického panství, které tak přešlo do majetku Lobkowiczů.
Měli spolu 20 dětí a syn Anton Isidor (1773-1819), který se věnoval především správě majetku a uměleckým zájmům (byl jedním ze zakládajících členů a později jednatelem Společnosti vlasteneckých přátel umění, dnes Národní Galerie v Praze), se oženil se Sidonií hraběnkou Kinsky. Jejich syn August Longin (1797-1848) byl jednatelem Národního muzea a také se stal císařským kancléřem a prezidentem dvorské komory ve věcech horních a mincovních.
Se svou manželkou Annou Berthou princeznou Schwarzenberg měl syna Jiřího Kristiána (1835-1908), který zastával funkci nejvyššího zemského maršálka Království českého a poslance českého sněmu, obhájce českého státního práva.
Berta Schwarzenberg with the son of Jiří Kristián
Jeho nástupcem byl syn Bedřich Lobkowicz (1881-1923) a po něm vnuk Jiří Kristián (1907-1932), vášnivý sportovec a známý automobilový závodník, který tragicky zahynul na berlínské autodráze AVUS.
Dědicem se nyní stal bratranec Jiřího Kristiána Otakar kníže Lobkowicz (1922-1995), ale jelikož mu bylo v té době pouhých 10 let, převzal správu nad majetkem jeho otec Jan kníže Lobkowicz (1885-1952).
Od roku 1940-1945, za II. Světové války, byl celý majetek v nucené správě nacistů. Celá rodina se odstěhovala do Prahy a v roce 1948 po komunistickém převratu byli nuceni emigrovat a veškerý majetek byl znárodněn státem.
Kníže Otakar v emigraci ve Švýcarsku pracoval jako bankéř a celý život toužil vrátit se zpět do své vlasti. Jeho majetek mu byl navrácen roku 1991 a on ho v roce 1993 celý daroval svému synovi Jiřímu, a ten se rozhodl věnovat drahenické panství svému bratranci Janu Lobkowiczovi (1954).
Jiří Jan kníže Lobkowicz
Jiří Jan kníže Lobkowicz, syn Otakara a maďarské hraběnky Susanny Széchényi, současný majitel mělnického panství, se narodil v emigraci ve Švýcarskuv v roce 1956.
Vystudoval VŠE v Saint Gallen a později se stal velmi úspěšným bankéřem. V roce 1990 se rozhodl ukončit kariéru v zahraničí a vrátit se spolu se svým otcem do své země. Do roku 1992 pracoval jako poradce ministra hospodářství a tehdejší federální vlády Československa a do roku 1995 jako poradce ministra privatizace České republiky. Podnikal také v oblasti investičního bankovnictví a energetiky.
Od roku 1992 se kníže Lobkowicz soustavně věnuje obnově a rekonstrukci mělnického a hořínského panství, které dostavěl do dnešní podoby ze svých soukromých zdrojů. Znovu také vybudoval zámecké vinařství, které má historii už od roku 1753.
V současné době žije kníže se svou manželkou kněžnou Zdenkou Belas Lobkowicz (1978), operní pěvkyní a jejich synem princem Robertem Christianem Lobkowiczem (2011) a Jacobem Alexandrem Lobkowiczem (2014) v levém křídle zámku Mělník.
Lobkovicové měli stříbrný štít s červenou hlavou, ale od roku 1459 jej Lobkovicové čtvrtili s černou orlicí pánů z Žirotína, položenou kosmo. Klenotem byl červený kalamář se stříbrným brkem.
Linie Popelů z Lobkovic získala roku 1624 hodnost říšských knížat, roku 1647 titul knížat zaháňksých a roku 1651 jim byl rozmnožen znak. V prvním poli byla pernštejsnká zubří hlava, ale ve zlatém poli, ve druhém byl zaháňský anděl, třetí představovalo hrabství Sternstein, čtvrté (lev) bylo polepšení, páté (3 kůly) říšská knížecí hodnost a v posledním poli byla hlohovská orlice.
Uprostřed pak byl původní erb.
+420 315 622 121, +420 733 776 568
© 2022 Zámek Mělník a vinné sklepy Jiřího Lobkowicze, všechna práva vyhrazena
Vážený uživateli, tento web používá k analýze návštěvnosti soubory cookie. Používáním tohoto webu s jejich použitím souhlasíte. Více informací o cookies Souhlasím