cs en sk cs cs cs cs de cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs sk cs
Na jiném místě tohoto čísla se zabýváme vývojem a nasazením robotů. Je pravděpodobné, že nejrozšířenějším typem robota bude již velmi brzy autonomní neboli samořídicí auto. Jejich vývoj, donedávna spíš kuriozita, je dnes předmětem zájmu – a investic – všech velkých automobilek, zpravidla ve spojení s přechodem od spalovacích motorů k elektrickému pohonu.
změna silniční a městské infrastruktury
Za dvacet let bude ve vyspělých zemích patrně většina automobilů elektrických a autonomních.
Co máme přesně na mysli, když mluvíme o autu bez řidiče (driverless)? Je užitečné rozlišit několik stupňů automatizace automobilu. Automatizaci úrovně jedna máme dnes v autech skoro všichni. Patří k ní třeba ABS, digitální řízení funkcí motoru, tempomat apod. Některé činnosti vozu prostě ovládá počítač – zpravidla ty, které byly dříve ovládány mechanicky, zpětnovazebními a jinými mechanismy, nikoli řidičem. Moderní vozy střední a vyšší třídy disponují i druhou úrovní automatizace, k níž patří parkovací senzory či automatické podélné parkování, jízda podle vodicí čáry a podobně. Skutečná automatizace začíná na stupni tři, kde už má vůz autopilota, kterému lze svěřit řízení – řidič však nadále musí sedět za volantem a řešit komplikovanější situace. To dnes nabízí například Tesla (použít to však lze jen tam, kde to dovoluje zákon). A nad tím je čtvrtá, nejvyšší úroveň: vezete se a o nic se nestaráte. Ta je zatím komerčně nedostupná, horečně se na ní však pracuje.
Ekonomická motivace vývoje autonomních vozů je obrovská. Robotická auta budou prokazatelně bezpečnější, bude daleko snazší je sdílet a používat jako taxíky (v rozmanitých obchodních modelech), tím by měly z velké části odpadnout dopravní zácpy a problémy s parkováním – auto vás prostě vysadí a samo odjede, kam je třeba. Z auta jako produktu se stane auto jako služba. Tato tendence je obecně typická pro ekonomiku digitálního věku. Individuální doprava se tak může naprosto proměnit.
Vývoj jde kupředu rychlostí, kterou si člověk mimo obor jen těžko uvědomí. Lidar, který ve svých experimentálních autonomních vozech používá Google, stál ještě v roce 2013 přes 75 tisíc dolarů (třikrát víc než auto, na kterém byl namontován). Dnes se prodává za 500 dolarů.Technické a ekonomické překážky dalšího vývoje buď již padly, nebo se tak brzy stane. Na řadě je právo, psychologie a tradice. Jak dlouho bude trvat, než začnou dopravní předpisy všech zemí počítat s autonomními auty? Jak budou na postupný zánik své profese reagovat řidiči z povolání? (To není malá věc, v USA je řidič kamionu třetí nejčastější profesí v zemi.) Jak ochotně se vy zřeknete potěšení sednout si za volant? Infrastruktura kolem aut je obrovská a rozmanitá: kdo si polepší a kdo prodělá – výrobci aut, prodejci aut, servisy, čerpací stanice, autoškoly, dopravní policie, dodavatelů dílů, parkovací garáže… Když to domyslíte, těžko tomu můžeme říkat jinak než revoluce.
Ta může mít mnoho nečekaných důsledků. Je jasné, že autonomní auta budou generovat velké množství dat a mnoho z nich se bude zpracovávat a ukládat centrálně. To znamená, že k dispozici bude přehled o tom, kde se zrovna nacházíme, a také o tom, kde se obvykle pohybujeme, o našich návycích, způsobu života. O tahle data bude velký zájem mezi marketéry (ale také například mezi městskými plánovači). Celá jedna velká oblast našeho života se stane průhlednou. Výhod však bude tolik, že si zvykneme celkem ochotně – jako dosud vždy.
Automatizace jednotlivých navzájem oddělených funkcí: tempomat, ABS, vstřikování paliva apod.
Automatizace ucelených činností: parkování, jízda v pruzích apod.
Autopilot schopný samostatného řízení, řidič zasahuje jen v atypických situacích anebo tehdy, když to vyžadují předpisy.