lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv it it en en lv lv de cs lv lv lv lv de kk fr fi fr cs lv lv lv cs lv lv de kk fi cs lv lv lv lv cs lv cs kk pt fi fr lv lv lv cs cs pt fi fr cs lv lv lv cs lv cs kk pt fi fr lv cs lv lv cs pt pt fi fr cs lv lv lv lv cs lv lv cs fr fr fr lv nl lv cs lv cs fr fr fr cs lv lv cs lv lv en fr fr fr cs lv lv lv lv lv lv lv nl lv cs lv lv cs fr fr et fr cs lv lv lv en lv lv en lv lv
ceturtdiena, 2013. gada 25. jūlijs
Orsons Skots Kārds "Endera spēle"
Vai ir vērts lasīt: JĀ!
Vislabāk rakstīt iespaidus par grāmatu ir pirmo piecu minūšu laikā pēc tās izlasīšanas. Šoreiz to tad arī daru, jo tādējādi iespaidi ir visspēcīgākie.
Ko gan būtu vērts mans sakāmais, ja tas līdzinātos pārējiem jūsmīgajiem blogiem vai izdevniecību "atsauksēm"? Neko daudz. Tāpēc būs tā kā būs.
Iepriekš tādu ĪSTU zinātnisko fantastiku biju lasījis divas reizes - Viljams Gibsons "Neiromants", kuru tomēr piebeidzu ar riebumu, jo tā bija pilnīgs murgs. Otra - Duglass Adamss "Galaktikas ceļvedis stopētājiem", kurā man likās, ka bija stipri pārspīlēts ar fantazēšanu. Arī tā man nepatika. Tas bija sen, tāpēc vajadzēja sakasīt zināmu apņemšanos uzsākt "Endera spēles" lasīšanu. Šoreiz nenāca vilties un par to es priecājos.
Stāsts ļoti labi piesaista un šī, liekas, ir manis visātrāk izlasītā grāmata - tikai trijos vakaros apm. 100 lpp. katru vakaru :)
Sākumā pašķībi raudzījos uz sešgadīgā zēna pasaules redzējumu, emocijām, dialogiem, jo tas viss izskatījās kā no pieaugušo pasaules. Tomēr vēlāk autors pārliecināja, ka tie ir "suberbērni", gudrākie no gudrākajiem un es samierinājos pieņemot stāsta abstrakciju.
Kaut kādā brīdī gan likās, ka stāsts palika vienmuļš - kaujas spēles, dzīve barakās, tad atkal spēles, atkal barakas ar šādiem, tādiem notikumiem un tā tālāk. Kļuva paredzams, ka puika kļūs arvien attīstītāks un gudrāks. Tomēr autors laicīgi bija beidzis dzert miega zāļu kursu un sižets atdzīvojās.
Pašas beigas bija tādas, mazliet emocionālas un ļoti cilvēcīgas, bet es kaut ko tādu visu laiku saskatu grāmatās :D
Kopumā tomēr nebija tā, ka nevarēja nolikt grāmatu nost ne uz mirkli, bet lasījās tiešām raiti. Šo to arī var pamācīties no šīs grāmatas. Piemēram man sagribējās ikdienā vairāk domāt un rīkoties taktiski (stratēģiski) darot arī šķietami nenozīmīgas lietas.
Domāju, ka lasot šo grāmatu esmu visai labi pavadījis laiku.
Ak jā, šogad 1. novembrī iznāks grāmatas ekranizācija ar Harrisonu Fordu vienā no galvenajām lomām.
Ievietoja: Arnis , 22:21 2 komentāri:
Sūtīt pa e-pastuRakstīt emuāruKopīgot sociālajā tīklā TwitterKopīgot sociālajā tīklā FacebookKopīgot vietnē Pinterest
otrdiena, 2013. gada 23. jūlijs
Lato Lapsa "Indija ne pa jokam. Un Pakistāna arī"
Vai ir vērts lasīt: JĀ!
Šo grāmatu lasīju iepriekšizlasīto autora grāmatu par Krieviju un Ziemeļkoreju iespaidā. Likās šai ir jābūt līdzīgai. Grāmatas stāsta tendenci, protams, uzreiz var nojaust, izlasot anotāciju. Un tāds šis stāsts arī ir - skeptiski nievājoši ironisks. Nav jau jēga te daudz stāstīt par grāmatas saturu, jo virsrakstā ir pateikts, par ko te ir. Galvenais, kas man no visa kļuva skaidrs, ka Indijas iedzīvotāji nav baigie apgarotie. Viņiem izrādās ir vairāki miljoni dievu, un katram ir sava praktiska nozīme. No grāmatas sapratu, ka iedzīvotājiem svarīgi ir tikai tas, kas ir viņa teritorijā un tas, kas ir aiz sliekšņa, ir pilnīgi nesvarīgi. Šiem ir arī ārkārtīgi interesantas profesijas, kur katra ir prestižāka par citu, piem., ēdienu izvadātāji, ledus pārvadātāji, u.c. Kaut kādā mērā vēl darbojas kastu sistēma, kas ir bezgala sarežģīta. Tik pat sarežģīti un man nesaprotami ir likumi, pēc kā viņi dzīvo un izdzīvo. Autora ironisko stāstīšanas stilu dažkārt nākas papildināt ar vādiem "tik tiešām", lai noticētu ka kaut kas ir arī labs tajā visā, ko lasa. Gribējās, lai stāsts nebūtu ironisks un nievājošs. Skaidrs, ka mums grūti to pusi saprast, bet jāciena tas, kā tur cilvēki dzīvo (vai eksistē).
Ievietoja: Unknown , 13:59 Nav komentāru:
Sūtīt pa e-pastuRakstīt emuāruKopīgot sociālajā tīklā TwitterKopīgot sociālajā tīklā FacebookKopīgot vietnē Pinterest
svētdiena, 2013. gada 21. jūlijs
Salmans Rušdi "Maura pēdējā nopūta"
Vai ir vērts lasīt: JĀ!
Šajā grāmatā spilgti un krāšņi atainota Zogoibi dzimtas vēsture vairākās paaudzēs.
Centrālā tēma ir tradīciju saplūsme, reliģija un kultūra, tostarp sevišķi uzsvērtas indiešu virtuves eklektiskās vērtības. Šķita interesants valodas lietojums, it īpaši indiešu variācijas par angļu valodas vārdiem, kā arī vairāki indiešu vārdi ir atstāti netulkoti, tādā veidā bagātinot tekstu.
Vienīgie iebildumi man bija pret to, ka pats galvenais stāsts sākas jau aizlasoties līdz simtajai lapaspusei vai pat tālāk. Toties sižetu caurvij daudzi neparedzami pavērsieni, kas man tik ļoti palīdzēja izlasīt šīs grāmatas teju 600 lpp.
Ievietoja: Anonīms , 09:23 Nav komentāru:
Sūtīt pa e-pastuRakstīt emuāruKopīgot sociālajā tīklā TwitterKopīgot sociālajā tīklā FacebookKopīgot vietnē Pinterest
trešdiena, 2013. gada 10. jūlijs
Agnese Bērziņa, Enriko Plivčs "Cilvēks uz gaismas viļņa"
Vai ir vērts lasīt: JĀ!
Agnesi pirmo reizi iepazinu caur lekcijām, kuras man palaimējās noklausīties, tādēļ izlasot šo grāmatu biju varbūt nedaudz, nedaudz vīlusies.
Saistošākā priekš manis bija viedā informācija par līdzcilvēkiem un attiecībām, savukārt lielāko skepsi izraisīja apgalvojums par citplanētiešiem, kuri ievada čipus cilvēkos utml. fantāzijas.
Kā pati Agnese saka :"Šāda grāmata tiek izdota tāpēc, ka nav laika. Vairs nav laika lēnām filozofēt. Šī grāmata ir spēcīgs rāviens aiz pleca - mosties!"
Diemžēl grāmatā nav iespējams ietvert to entuziasmu, harizmu un humoru kuru Agnese izstrāvo, tādēļ šo grāmatu ieteiktu izlasīt tiem, kuri vispār nav saskārušies ar Agneses sniegto informāciju.
Ievietoja: Anonīms , 07:36 2 komentāri:
Sūtīt pa e-pastuRakstīt emuāruKopīgot sociālajā tīklā TwitterKopīgot sociālajā tīklā FacebookKopīgot vietnē Pinterest
otrdiena, 2013. gada 9. jūlijs
Ričards Templers "Bērnu audzināšanas likumi"
Vai ir vērts lasīt: JĀ!
Lasot pirmās nodaļas, kuras attiecinātas uz maziem bērniem balstoties uz savu pieredzi piekrītoši māju ar galvu. Lai arī grāmatas tēma ir pietiekami nopietna, patika tie pāris jociņi. Savukārt lasot tās nodaļas, kuras attiecas uz vecākiem bērniem un pusaudžiem kakls palika stīvāks uz piekrītošajiem mājieniem. Jociņi arī izbeidzās. Autors gan nepretendē uz neapstrīdamu savu taisnību.
Jāņem gan vērā, ka autors ir amerikānis un viņiem tur Amerikā ir atšķirīgs dzīves līmenis, līdz ar to arī piezīmes par motivēšanu un dažām citām aktivitātēm nav īsti atbilstošas Latvijas dzīves līmenim.
Lasot šo grāmatu kļūsti gudrāks pēc katras lapas izlasīšanas. Tik koncentrētas grāmatas ir retums. Tiem, kas nepiekritīs visam, kas tur rakstīts, neapšaubāmi tomēr sāks kņudēt dažādas domas par konkrēto likumu un arī tas ir veselīgi.
Noformējums gan grāmatai kā vienam milzīgam nekrologam :D.
Ievietoja: Arnis , 11:46 1 komentārs:
Sūtīt pa e-pastuRakstīt emuāruKopīgot sociālajā tīklā TwitterKopīgot sociālajā tīklā FacebookKopīgot vietnē Pinterest
Jaunākas ziņas Vecākas ziņas Sākumlapa
►  augusts 2022 (2)
►  jūlijs 2022 (1)
►  aprīlis 2022 (1)
►  februāris 2022 (2)
►  janvāris 2022 (1)
►  decembris 2021 (2)
►  novembris 2021 (2)
►  oktobris 2021 (1)
►  septembris 2021 (2)
►  augusts 2021 (1)
►  jūlijs 2021 (1)
►  maijs 2021 (1)
►  aprīlis 2021 (2)
►  marts 2021 (1)
►  februāris 2021 (2)
►  janvāris 2021 (3)
►  decembris 2020 (3)
►  oktobris 2020 (2)
►  augusts 2020 (1)
►  jūlijs 2020 (3)
►  jūnijs 2020 (2)
►  maijs 2020 (2)
►  aprīlis 2020 (3)
►  marts 2020 (1)
►  februāris 2020 (3)
►  decembris 2019 (2)
►  novembris 2019 (1)
►  oktobris 2019 (1)
►  septembris 2019 (2)
►  jūlijs 2019 (2)
►  maijs 2019 (2)
►  aprīlis 2019 (2)
►  marts 2019 (2)
►  decembris 2018 (1)
►  oktobris 2018 (1)
►  septembris 2018 (1)
►  augusts 2018 (3)
►  jūnijs 2018 (1)
►  maijs 2018 (1)
►  aprīlis 2018 (1)
►  marts 2018 (1)
►  janvāris 2018 (2)
►  decembris 2017 (1)
►  novembris 2017 (1)
►  oktobris 2017 (1)
►  septembris 2017 (1)
►  jūlijs 2017 (2)
►  marts 2017 (1)
►  februāris 2017 (3)
►  janvāris 2017 (1)
►  decembris 2016 (1)
►  novembris 2016 (1)
►  oktobris 2016 (2)
►  septembris 2016 (2)
►  augusts 2016 (1)
►  jūlijs 2016 (3)
►  jūnijs 2016 (1)
►  maijs 2016 (1)
►  aprīlis 2016 (5)
►  marts 2016 (2)
►  februāris 2016 (2)
►  janvāris 2016 (3)
►  decembris 2015 (2)
►  novembris 2015 (1)
►  oktobris 2015 (1)
►  jūlijs 2015 (2)
►  maijs 2015 (2)
►  aprīlis 2015 (1)
►  marts 2015 (3)
►  janvāris 2015 (3)
►  decembris 2014 (4)
►  novembris 2014 (2)
►  oktobris 2014 (1)
►  augusts 2014 (4)
►  jūnijs 2014 (1)
►  maijs 2014 (1)
►  marts 2014 (3)
►  februāris 2014 (2)
►  janvāris 2014 (3)
►  decembris 2013 (6)
►  novembris 2013 (1)
►  septembris 2013 (4)
►  augusts 2013 (2)
▼  jūlijs 2013 (5)
Orsons Skots Kārds "Endera spēle"
Lato Lapsa "Indija ne pa jokam. Un Pakistāna arī"
Salmans Rušdi "Maura pēdējā nopūta"
Agnese Bērziņa, Enriko Plivčs "Cilvēks uz gaismas ...
Ričards Templers "Bērnu audzināšanas likumi"
►  jūnijs 2013 (4)
►  maijs 2013 (7)
►  aprīlis 2013 (4)
►  marts 2013 (2)
►  februāris 2013 (7)
►  janvāris 2013 (1)
►  decembris 2012 (1)
►  novembris 2012 (3)
►  oktobris 2012 (2)
►  septembris 2012 (3)
►  augusts 2012 (3)
►  jūlijs 2012 (1)
Veidnes “Vienkāršs” motīvs. Motīva attēlu autors: luoman. Nodrošina Blogger.