lv en en en en en en fr lv lv lv es sl en en en en lv en en lv en en lt lv en en lv lv en en lv pl lv lv nl nl lv lv en vo lv lv lv lv lv en it lv lv lv nl sv nl lv lv en lv en en lv lv en en lv lv en lv en lv en lv en en lv lv en en lv lv en en lv lv en lv lv en en en lv lv lv lv lv eo lv lv hbs_lat it en en en
Trifele - dārgākā un noslēpumainākā delikatese pasaules kulinārijā.
Trifeles sevi vairāk kompensē ar unikālu garšu un spilgtu, nesalīdzināmu aromātu nekā ar izskatu. Tām piemīt sēņu garša ar dziļi grauzdētu saulespuķu sēklu vai valriekstu piegaršu, kā arī tām piemīt spēcīga rakstura smarža. Turklāt trifeles ir īsta savvaļas viagra. Aleksandrs Dimā ir ne tikai rakstnieks, bet arī slavens kulinārs, un jau viņš rakstīja par trifeles īpašībām kā par afrodīziju: "Viņi noteiktos apstākļos var padarīt sievieti maigāku un vīrieti - vairāk nekā karstu"
Trifeles - tās ir sēnes ar pazemes mīkstajiem auglīgiem ķermeņiem. Trifeles aug mērenā klimata zonās abās puslodēs ozolu un dižskābaržu audzēs. Jūs varat atrast trifeles dienvidu Francijā un Ziemeļitālijā, Austrumeiropā un pat Maskavas reģionā. Trifeles nogatavojas pazemē līdz 30 cm dziļumam, kas liek gardēžiem meklēt aizvien jaunus ieguves veidus. Veids, kā audzēt trifeles, tika atklāts tikai 21. gadsimta sākumā. Trifeles nepārsteidz sevi ar ārējo skaistumu, lielākoties viņas atgādina kartupeļu bumbuļus. Svara ziņā trifeles var sasniegt pat kilogramu, bet ir arī daži mazi īpatņi, kas lieluma ziņā ir kā zirņi. Visvērtīgākās trifeļu sugas - baltās trifeles un melnās trifeles. Tikai šīs sēnes var lepoties ar savu slaveno "trifeļu" aromātu.
Trifeļu vērtība ir to sastāvā esošais B1 vitamīns, kas ir svarīgs cilvēkiem ar imūndeficīta un zarnu mikrofloras traucējumiem. Pateicoties riboflavīna klātbūtnei sēnēs, to izmantošana pārtikā palīdz izārstēt gastrītu, nervu sistēmas traucējumus, hroniskus kolītus un ādas slimības. Neapšaubāma trifeļu priekšrocība ir tās spēja uzlabot imūnsistēmu.
Mono - un disaharīdi - 1g
Vitamīns PP ( niacīna ekvivalents) - 9498 mg
C vitamīns - 6mg
B2 vitamīns ( riboflavīns ) 0,4 mg
B1 vitamīns ( tiamīns ) 0.02 mg
Makro - un mikroelementi:
Nātrijs - 6 mg
Kālija - 530 mg
Kalcijs - 9 mg
Magnijs - 15 mg
Fosfors - 115 mg
Dzelzs - 2,7 mg
Varš - 2 mg
Mangāns - 1 mg
Trifeļu enerģētiskā vērtība ( 100 g) - 24 kcal
Zinātnieki nav atklājuši nekādu trifeļu kaitīgumu. Ļoti retos gadījumos ziņots par alerģiskām reakcijām. Itāļi izmanto trifeļu izvilkumu kosmētikas ražošanā. Saskaņā ar ražotāja apgalvojumiem, sēņu ekstrakts var samazināt grumbas, padara ādu gludu un skaistu, noņem vasaras raibumus un vecuma plankumus. Trifeles negatīvi neiespaido cilvēkus ar lieko svaru. Tām ir maz kaloriju. Trifeļu kaitējums iespējams tikai sakarā ar sliktiem vides apstākļiem . Tāpat kā citi sēņu valstības locekļi, tās uzsūc no apkārtējā gaisa un augsnes visi vērtīgās un kaitīgās vielas un var uzkrāt toksīnus.
Pretēji izplatītajai pārliecībai, trifeles var veiksmīgi kultivēt. Veiksmīgi mēģinājumi ir bijuši jau 1808 gadā. Tika novērots, ka trifeles aug tikai dažu ozolu saknēs. 1808 gadā, Žozefs Talons ( Joseph Talon ) izstādīja ozolzīles, tikai no tiem ozoliem kuru saknēs auga trifeles. Dažus gadus vēlāk, kad koki paaugās, zem to saknēm tika atrastas trifeles.
1847 gadā, Augusts Ruso ( Auguste Rousseau ) apstādīja 7 hektārus ar šādām ozolzīlēm un šādi ieguva lielu trifeļu ražu, par ko saņēma balvu vispasaules izstādē Parīzē 1855 gadā. Jau 19.gadsimta beigās ar trifeļu audzēm tika sastādīti 750 kvadrātkilometru un tika savākts 1000 tonnas "kulinārijas melno dimantu". Sakarā ar lauksaimniecības samazināšanos Francijā 20.gs., daudzas no trifeļu audzēm tika pamestas, un novākto trifeļu daudzums gadu no gada samazinājās.
Tikai 20.gadsimta beigās, pēc daudziem mēģinājumiem pieradināt vērtīgo sēni, vislielāko universitāšu zinātnieki no visas pasaules, Eiropas programmas ietvaros, atrada iespēju laboratorijas apstākļos izveidot trifeļu mikorizu dažādu koku stādos. Pateicoties tam, radās trifeļu dārzu izveidošanas iespējas ar stingru pārliecību par nākotnes panākumiem. Taču šīs pārsteidzošās dabas dāvanas atjaunošanas process ir gana ilgs un prasa vismaz trīs galvenos faktorus: piemērotu zemes gabalu, stādus ar izveidotu trifeļu mikorizu un daudz pacietības . Pašlaik trifeļu ražas nepārsniedz 50 tonnas, bet pasaules tirgus pieprasījums pārsniedz vēl 100 tonnu šīs delikateses gadā.
Trifeļu audzēšana un atvasinātie produkti garantē pilsētu un lauku pašvaldību labklājību tādās jomās, kur ir programmas mežu atjaunošanai ar raksturīgo šo reģionu kokiem, izmantojot zemi, kas citādi būtu pārvērtusies par pamestu tuksnesi vai aizaugušu purvu. Šis process arī veicina vietējās faunas izaugsmi un saglabā dabas ekosistēmas. Galu galā, trifeļu patēriņš un atbalsts to audzēšanai veicina vides un dabīgu attīstību.
Kāpēc trifelēm ir tik garšīga smarža?
Trifeles ir izvēlējušas savu stratēģiju izdzīvošanai uz mūsu planētas. Šīs sēnes izvēlās slēpties zem zemes. Tomēr, lai saglabātu savu sugu, trifelēm nepieciešams vairoties. Lai to varētu izdarīt, viņi ieguva savu īpašo smaržu, kas kalpoja viņiem dzīvnieku piesaistīšanā. Trifeļu aromāts noder dzīvniekiem kā viagra. Viņus ēd visi: kukaiņi, putni un zīdītāji. Apēdot tos, trifeļu sporas nonāk jaunajā augsnē ar nepieciešamo daudzumu mēslojuma. Vairoties palīdz arī gaiss un ūdens. Dzīvnieku vājumu pret trifelēm cilvēks ir iemācījies izmantot savā labā. Kopš seniem laikiem cilvēkiem gūt trifeles ir palīdzējušas cūkas, suņi un pat ... brūnie lāči!
Kurš pirmais izraka trifeles?
Balstoties uz vēstures avotiem, trifeļu vērtīgās īpašības pamanīja vēl šumeri. Senie grieķi un romieši apveltīja šīs sēnes ar ārstnieciskām īpašībām. Trifeļu izcelsme ilgu laiku netika atklāta. Plūtarhs uzskatīja trifeles par "pazemes gāzu produktiem." Viduslaiku alķīmiķi un iluzionisti uzskatīja, ka trifelēm piemīt burvju spējas. Tomēr reāla sēņu atzīšana par delikatesi notika Ludviga XIV laikā. "Saules karaļa" laikā trifeles tika padotas ar mazu kulinārijas mākslu, bet vienmēr ar svaigiem ziediem. Krievijā uzzināja par trifelēm 1812. gadā. Izbaudot franču delikatesi, uzņēmīgie lauksaimnieki konstatēja līdzīgas sēnes arī dažās Krievijas guberņās. Maskavas priekšpilsētās trifeles auga līdz pat divdesmitā gadsimta sākumam.
Par ko trifeles tika visaugstāk novērtētas visu laiku slaveno piedzīvojumu meklētāju loka?
Trifeles - spēcīgs afrodīzijs, kas liek gardēdim mesties mīlestības piedzīvojumos. Kazanova, Napoleons, Bairons, Madame de Pompadour - tas ir nepilnīgs saraksts ar slavenībām, kuru ēdienkartes nepalika bez trifelēm. Saskaņā ar jaunākajiem zinātniskajiem datiem, trifeles izdala feromonus. Gaistošās vielas tiek ieelpotas un nonāk smadzenēs, kas atbild par emocijām un jutekliskumu. "Naturālā viagra" - tā sauc franču trifeles modes dibinātāji - izsmalcināto un neparasto delikatesi.
Copyright © 2013. All Rights Reserved.