lv en lv lv es es en en lv lv id rm lv lv lv en lv lv lv lv lv sl lv fr lv lt en lv lv lv lv lv lv lv lv lt lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en es lv lv lv lv lv fr lv fr lv fr lv lv lv lv lv nl lv lv pt lv lv pt lv lv pt lv lv de lv lv en lv lv en lv lv en lv lv lv lv lv fr lv lv fr lv lv fr lv lv fr lv lv fr lv lv fr lv lv fr lv lv fr lv lv fr lv lv fr lv lv fr lv lv lv id rm lv lv id en sl en en uk en lv lv en lv lv en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en fa en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en
Kinooperators Miks Zvirbulis: — tā nav tikai profesija, bet galvenokārt — raksturs - ReTalsi
Svētdiena, 2022. gada 25. septembris
Portāls ReTalsi.lv apvieno TV9 Pakalni veidotos sižetus un laikraksta “Talsu Vēstis” žurnālistu sagatavotos rakstus.
11. maijs, 202221. jūnijs, 2022 Kristīne Briede
— Kas jūs saista ar Talsu pusi?
— Pirmkārt, mana mamma nāk no Ances, no Dundagas puses. Un 1944. gada vasarā, kad karš tuvojās Rīgai, mums atbrauca ar zirgu pakaļ radi no tēva puses un aizveda uz Vandzeni, kur Kalsbergu ģimenes mājā dzīvoja Olga Īvniece. Manas mammas māsa. Tad līdz 1952. gadam, kamēr pabeidzu Vandzenes skolu, mana dzīve saistās ar šo pusi un mājām, kurās dzīvots. Mamma strādāja doktorātā par sanitāri, tad skolā par zīmēšanas skolotāju. Tolaik arī Talsos Valdemāra ielā man bija paziņas. Un joprojām man visa Talsu puse ir mīļa un tuva. Kādi jau teic, ka man esot tāds interesants runas veids un akcents — kā tādam tāmniekam. (Smejas.) Vispār mana vecātēva dzīve saistās arī ar Nabas muižas pusi un pēc tam ar Paduri. Savukārt mans tēvs nāk no Bauskas puses, bet no turienes ātri aizgāja. Viņš bija tāds īpatnīgs, un viņam patika zīmēt, īpaši — karikatūras. Un viņš tās bija sazīmējis par tā laika Bauskas vadību. Es īsti nemāku pateikt, bet šķiet, ka viņu izslēdza no skolas. Tad tēvs aizgāja uz Rīgu. Tur mana mamma mācījās Mākslas akadēmijā.
Kara laikā tētis padzīvoja Rīgā, tad Talsu pusē un pēc Vandzenes aizgājām atpakaļ uz Rīgu — uz Sabiles ielu. Tur bija interesanti…
Divistabu komunālais dzīvoklītis, kur vannas istabā ierīkoju foto laboratoriju, jo Vandzenē tēvs man jau bija uzdāvinājis fotoaparātu, un sāku pamazām fotografēt. Tur man jau tapa pirmās bildes. Aizbraucot uz Rīgu, aizrāvos nopietnāk. Tas apstāklis, ka pašam bija sava laboratorija, man ļoti palīdzēja visas dzīves laikā.
— Tātad Vandzenes skolas laiks ir īpašs kā iesākums darbam ar kameru?
— Jā, patiesībā bilde jāpaķer vēl ar skatu atpakaļ. Pirmais gads 5. vidusskolā, Āgenskalna priedēs, lika saprast, ka Vandzenes skola ar savu atšķirīgo skatījumu bija tik pamatīgi iedzinusi pienākumu izpratni un zināšanas, ka 8. klasē Rīgā gandrīz neko nemācījos, jo likās, ka visu zinu. Tai pašā ielā dzīvoja matemātikas skolotājs Pupuriņš, klases audzinātājs, kurš teica, lai beidzu ākstīties un sāku mācīties. Es viņam paklausīju un galu galā skolu beidzu ar sudraba medaļu.
Bet visus vidusskolas gadus biju jau kārtīgi fotografējis, un bija tas impulss, ka vajadzētu braukt uz Maskavu — uz Vissavienības Valsts kinematogrāfijas institūtu. Mamma teica, ka tur taču milzīgs konkurss, viss krievu valodā un kādas man tās valodas zināšanas…
Tad nu sametāmies kopā ar igauņiem un vienu otru arī ieštaukājām. (Smejas.) Angļu valodas zināšanas vidusskolas līmenī man bija, PSRS vēsturi krievu valodā spēju izstāstīt, bet sapratu, ka sacerējumu krievu valodā ar vērtējumu augstāku par trīs uzrakstīt nevaru. Taču sanāca, ka bija tik daudz atbirušo, ka tie, kam bija labas sekmes vidusskolā, no sacerējuma tika atbrīvoti. Un man jau bija sudraba medaļa. Sūtīju mammai telegrammu ar izsaukumu uz telefona sarunu. Pajokoju, ka esmu izkritis, un saruna pārtrūka. Mamma vēlāk tikai uzzināja par jokošanos.
— Kurā gadā stājāties institūtā?
— Tas bija 1956. gads. Interesants laiks. 1. kursā lielākoties bija teorija un jāfotografē. Man gudri cilvēki sacīja, lai fotografēju mazus bērnus vai večus, un, ja vēl kāds sunītis sanāk, tad kādu atzīmju licēju tas noteikti uzrunās. Un Maskavas nomale bija ļoti izteiksmīga. Kopmītne bija jauna, bet pārējais — kā jau Maskavas nomale. Būdas un debesis. Uz striķiem sasalusi veļa un arī sieviešu tā sauktās bumbierenes. (Smejas.) Un man sanāca vesela bilžu sērija ar noskaņu. Bet izrādās, ka tajā laikā, kad bildes aiznesu eksaminācijas komisijai, Maskavā bija iebraukusi franču kino delegācija. Nezinu, vai tas bija Ivs Montāns vai kāds cits, bet bija.
Atgriežoties Francijā, viņi televīzijas žurnālistiem par iespaidiem Maskavā bija sacījuši, ka «CoBeTckий Coюз — cTpaHa ToлcTыx жeHщиH, бopoдaTыx MyжчиH и kpacHыx aбaжypoB.» (Padomju Savienība — resnu sieviešu, bārdainu vīriešu un sarkanu abažūru valsts). To dikti pārdzīvoja.
Un, ieraugot manas fotogrāfijas, pateica, ka tās arī jāmet ārā. Bet sanāca: kāds laikam no mūsu puses vai saistīts ar to bija eksaminācijas komisijā, tāpēc tomēr paliku… Tāpat, dzenoties pēc fotogrāfijām, sanāca, ka laukumiņā smuki bija iznākuši aļņi vai brieži. Bija jau rudens ar mākoņiem, bet smuka tā bilde sanāk tad, kad saulīte izspīd tiem cauri, taču nāca vakars, un gaišo pleķīšu bija maz, tāpēc izdomāju, ka tie brieži ir jāpadzenā. Un viens briedis diezgan nopietni metās man virsū… Bija tik daudz prāta, ka norāvu jaku un pametu to dzīvniekam un uzrāpos kokā. Sanāca kādu laiku tur patupēt, līdz kāds milicis ar blakusvāģa troksni to aizbiedēja. Atgadījumu nekad nav trūcis.
— Vai jaunam puisim Maskavā klājās viegli?
— Nomācījos institūtā līdz pavasarim un sāku domāt, ka laikam to īsto profesiju tomēr neesmu izvēlējies. Un kartupeļu arī nav! Visu laiku tie makaroni. Nodomāju, ka 1. kursu nobeigšu un apdomāšu visu, bet pamanīju, ka veikalā tomēr parādījušies kartupeļi — poļu. Tad ar operatoru Uldi Braunu, ar ko kopmītnē dzīvoju vienā istabiņā, bez kaut kādām taukvielām filmas bundžā tos sacepām. Tā saēdāmies, ka turpat arī aizmigām. Kad pamodāmies, tad sapratām, ka varbūt tā dzīve nemaz nav tik traka. Kartupeļi arī parādījušies. (Smejas.) Palikām tur. Un 2. kursā ar mums darbojās jau nopietnāk. Un tā nu soli pa solim līdz diplomdarbam… Un piedzīvojumu nudien netrūka. Diplomdarbu filmējām un bildējām Salacas upes malā. Un par zvejniekiem var stāstīt tik daudz piedzīvojumu! Ja manā raksturā ir kāds labums, tad tas noteikti ir no tiem zvejniekiem tajā laikā gan Salacgrīvā, gan Rojā un Kaltenē, kad dzīvoju viņu mājās. Un no institūta atbraucām divatā. Kamera bija, filmiņa bija un stipendija tāpat. Bet ne prožektoru, kad vajadzēja iekštelpās filmēt, ne transporta…
M. Zvirbulis ir piedalījies arī Kannu kinofestivālā apbalvotās filmas «Četri balti krekli» filmēšanā.
— Ko tad darījāt? Kā uzfilmējāt diplomdarbu?
— Sadraudzējāmies ar televīzijas kino grupu. Viņi teica, ka tad, ja esam gatavi dot filmu arī viņiem rādīšanai, tad viņi var palīdzēt ar tehnisko pusi.
Bet sanāca problēmas, jo mūsu uzfilmēto bija redzējuši, pēc nepārbaudītam ziņām spriežot, kāds izpildkomitejas priekšnieks. Filmā redzami bija kādi cilvēki ar bleķa zobiem. Bija secinājuši, ka leģionāri.
Tad nu ķinīti ne gluži aizklapēja ciet, bet pārtrauca. Meklēju aizstāvību Maskavā pie kursa meistara, bet man pateica, ka tas laivas kapteinis… Nu tas filmā esot pārāk pārspīlēts. Bet viņš tāds patiesi arī bija. Reāls cilvēks. Mārtiņš Auziņš. Audzēja rozes, bija biedru tiesas loceklis, spēlēja teātri… Tad nu mani izslēdza no institūta ar tiesībām aizstāvēties divu gadu laikā. Diplomdarbam jau ir zināmi termiņi. Es tā neziņā mētajos. Bet jāpiemin, ka pirms tam biju iepazinies ar Gunāru Priedi, un Vizma Belševica par šo gadījumu ar Mārtiņu pat uzrakstīja dzejoli. Priede strādāja studijā un bija aizgājis pie tās vadītāja, sakot, ka viņam ir uzrakstīts viens scenārijs, bet to pārdos tikai tad, ja atļaus mums pašiem filmēt un režisors būs Piesis. Filmēšana jau izmaksāja milzu naudu, bet tādiem studentiem kā mums tas nebija reāli. Atkal tomēr viss notika, jo laikam bija kāds iztrūkums un vajadzēja izpildīt plānu. Šeit mums ļoti palīdzēja Māris Rudzītis un Jānis Bērziņš — ar palamu «Džons». Viņš bija tik prasmīgs un lielisks skolotājs, kaut Džons nebija pat mācījies atbilstošās skolās… Galu galā sanāca tā, ka institūtu beidzu ar izcilību un uzfilmētais sanāca jau kā pilnmetrāžas mākslas filma un bija pavisam citā vērtē.
— Ilgus gadus sanāca darboties Rīgas kinostudijā?
— Jā, tā nu esmu kūlies visu laiku. No 1961. līdz 1991. gadam es nostrādāju studijā, līdz to likvidēja un mūs atlaida. Pastrādāju dažādus gadījuma darbus, un veci čomi piedāvāja strādāt televīzijā. Sanāca pat dažādās. Protams, tas darbs ir ļoti atšķirīgs no darba kinostudijā, jo ir cits kolektīvs un attieksme, bet vismaz darbošanās ar kameru. «Noražojis» tur esmu gandrīz desmit gadu. Tas periods ir interesants ar to, ka ļoti daudz ko redzēju. Divreiz esmu bijis filmēt pie Dānijas karalienes, tāpat Zviedrijas karaļnamā, Klintonu divreiz filmēju, Čehijā — Havelu. Arī šeit ir daudz ko stāstīt, bet laika par maz…
— Jums lieliska sadarbība bijusi ar režisoru Rolandu Kalniņu, kuram šis gads ir īpašs?
— Jā. Viņam tūlīt 100 gadu. Es šad tad pie viņa aizeju. Citreiz ilgi runājam pie Gruzijas vīna, ko agrāk bija grūti dabūt… Es pat neesmu skatījies, cik to filmu mums kopā. Un cik filmu man vispār filmētas. To nevar tā fiksi izstāstīt. Tas ir aprakstīts grāmatā «Rolanda Kalniņa telpa», kuru no vāka līdz vākam vēl neesmu paspējis izskatīt. Bet otras tādas grāmatas nav. Rolands Kalniņš ir tas cilvēks, kuram ir apskaužami ciets mugurkauls. Līdz 1958. gadā viņu iepazinu, kad tika filmēta «Ilze». Ar viņu bija tas cilvēciskais kontakts, kas ir ļoti svarīgs… Un tas ir joprojām.
Facebook Twitter Pinterest Linkedin
Talsu Kristīgajā skolā norisinājās ugunsdzēsības mācības
Dundagas pils atklāj tūrisma sezonu ar trim izstādēm
Sandris Ādminis ir par mieru un brīvību visu sugu būtnēm
24. septembris, 202223. septembris, 2022
Sapnis par Ameriku ir īsts. Būt un trenēties starp labākajiem
18. septembris, 202216. septembris, 2022
9. septembris, 20229. septembris, 2022
“Kalendāra piezīmes” pārtapušas izstādē
12. maijs, 202212. maijs, 2022
Dziļa miega vēstneši – mākoņu maiguma spilveni un gultas veļa jūsu guļamistabā
29. novembris, 20193. augusts, 2022
Nodokļu atgriešana pēc darba ārzemēs – kad varat atgriezt iekrāto naudu
28. novembris, 20193. augusts, 2022
14. novembris, 20193. augusts, 2022
Uzsāc interneta biznesu Talsos
24. septembris, 20193. augusts, 2022
Uztura speciālistes konsultācijas Talsos
18. septembris, 20193. augusts, 2022
Par kvalitatīvu miegu. Matrača un virsmatrača tandēms.
29. augusts, 20193. augusts, 2022
Parūpējies par savu auto – ieplāno Krown pretrūsas apstrādi laikus
27. augusts, 20193. augusts, 2022
Auto līzings kalkulators, aprēķināt auto kredītu online
29. jūlijs, 20193. augusts, 2022
Sandris Ādminis ir par mieru un brīvību visu sugu būtnēm
24. septembris, 202223. septembris, 2022
Sandris Ādminis ir par mieru un brīvību visu sugu būtnēm
24. septembris, 202223. septembris, 2022
Iespēja veikt izvēli ir demokrātijas pamatā
23. septembris, 202223. septembris, 2022
Ledus halle darbosies, bet prognozētās uzturēšanas izmaksas — graujošas
22. septembris, 202221. septembris, 2022
Valdemārpilī — taupa un saimnieko gudri
22. septembris, 202221. septembris, 2022
Novadnieki kopīgiem spēkiem radījuši 37 Talsu pilsētai veltītus dzejoļus
22. septembris, 202221. septembris, 2022
Skolotāju streiks tomēr nenotiks
21. septembris, 202221. septembris, 2022
Balvu «Lielais Jēkabs» saņem Nurmuižas gids Aldis Denčiks
21. septembris, 202221. septembris, 2022
Talsu novada Pašvaldības policijai — jau 30 gadu
18. septembris, 202221. septembris, 2022
Sapnis par Ameriku ir īsts. Būt un trenēties starp labākajiem
18. septembris, 202216. septembris, 2022
Pilnveido sporta skolu finansēšanas kārtību
18. septembris, 202216. septembris, 2022
Portāls ReTalsi.lv apvieno TV9 Pakalni veidotos sižetus un laikraksta "Talsu Vēstis" žurnālistu sagatavotos rakstus.
SIA “SILK MILK Media”
PVN reģ. numurs – LV41203066241
Reģ. numurs – 41203066241
Visas tiesības © ReTalsi | 2022
Proudly powered by WordPress | Theme: Refined Magazine by Candid Themes.
Lai nodrošinātu pilnvērtīgāku mājas lapas lietošanas pieredzi, mūsu vietnē tiek izmantoti sīkfaili. Izmantojot šo vietni, jūs piekrītat mūsu privātuma politikai, tai skaitā sīkfailu izmantošanai.
This website uses cookies to improve your experience while you navigate through the website. Out of these, the cookies that are categorized as necessary are stored on your browser as they are essential for the working of basic functionalities of the website. We also use third-party cookies that help us analyze and understand how you use this website. These cookies will be stored in your browser only with your consent. You also have the option to opt-out of these cookies. But opting out of some of these cookies may affect your browsing experience.
Necessary cookies are absolutely essential for the website to function properly. These cookies ensure basic functionalities and security features of the website, anonymously.
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookie is used to store the user consent for the cookies in the category "Analytics".
The cookie is set by GDPR cookie consent to record the user consent for the cookies in the category "Functional".
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookies is used to store the user consent for the cookies in the category "Necessary".
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookie is used to store the user consent for the cookies in the category "Other.
This cookie is set by GDPR Cookie Consent plugin. The cookie is used to store the user consent for the cookies in the category "Performance".
The cookie is set by the GDPR Cookie Consent plugin and is used to store whether or not user has consented to the use of cookies. It does not store any personal data.
Functional cookies help to perform certain functionalities like sharing the content of the website on social media platforms, collect feedbacks, and other third-party features.
Performance cookies are used to understand and analyze the key performance indexes of the website which helps in delivering a better user experience for the visitors.
Analytical cookies are used to understand how visitors interact with the website. These cookies help provide information on metrics the number of visitors, bounce rate, traffic source, etc.
Advertisement cookies are used to provide visitors with relevant ads and marketing campaigns. These cookies track visitors across websites and collect information to provide customized ads.
Other uncategorized cookies are those that are being analyzed and have not been classified into a category as yet.