lv de lv en lv en sl en es en en tr es es nl lv lv lv lv lv lv hbs_lat lv lv lv lv lv fi lv lv en es es tr en es en ne en lv lv en it en lv lv lv lv en de pt lv en lv it pt th lv en lv it pt lv en lv lv lv lv en lv lv en lv en lv en en en en en en fa en en
Ko es vēl izstāstītu savām draudzenēm… 2.daļa – EVITA ROZENTALE
digitālais saturs | sociālie mediji | copywriting
2. novembris, 20153. maijs, 2021 evitarozentale
Pirms diviem mēnešiem publicēju savu pirmo rakstu par gūtajām atziņām, esot mammai pirmo reizi. Neticās, ka laiks tā ir paskrējis un manam mazajam brīnumam jau nosvinējām 4. mēnesi šajā pasaulē. Šo mēnešu laikā esmu saskārusies ar nākamajiem izaicinājumiem un priekiem, ar ko saskaras jebkura mamma. Cita vairāk, cita mazāk. Te manas šī perioda atziņas 🙂
6. Būt mammai ir baigi labā diēta
Smaidu, rakstot šo punktu, jo, lai arī cik labi tas neizklausītos, tas manā gadījumā saistās ne jau ar vairāk aktivitātēm, bet gan ar dikti ierobežotu ēdienkarti 🙂 Uz ko tik es neesmu gatava, lai aiztaupītu mazajam mokošās vēdersāpes, kas parādījušās šai laikā… Šķiet sapņos jau redzu kūkas ar biezpiena pildījumu, putukrējuma slāņiem un zemenēm; blakus lielu kapučīno krūzi ar dubultu devu piena putām un svaigas apelsīna sulas glāzi (tiešām saskrēja siekalas) 🙂 Uz šo brīdi tas viss man paliek tikai sapņiem. Bet, lai cik grūti arī būtu (īpaši manam vīram, kam jāizdomā, ko man atkal pagatavot ēst), tam ir arī labās puses – izrādās neēdot piena produktus, baltos miltus un saldumus var smuki dabūt nost svaru 😀
7. Sāc pierast pie nekārtības
Pēc četriem mēnešiem, vairāk kā jebkad esmu pieradusi pie nekārtības 🙂 salvešu kalniem, netīrām krūzēm un mantiņu labirintiem uz zemes. Un pat vairs par to īpaši nepārdzīvoju. Arī negaidītiem ciemiņiem nekaunos attaisnoties – piedod par nekārtību, mums tagad bēbis 🙂 Vistrakākais jau laikam tas, ka tā nekārtība tikai augs ģeometriskā progresijā, tāpēc laikam jau labi vien ir. Man gan ir paveicies, vīrs ir saorganizējis, ka vismaz vienreiz mēnesī mums palīdz savest māju smukā kārtībā, tāpēc varu ieteikt parūpēties par šādu komfortu arī citām jaunajām mammām.
8. Nekad nesaki nekad
Šis ir mans mīļākais punkts. Nekad nesakiet, ka “mans bērns gulēs tikai savā gultiņā” vai “es nepieradināšu mazo dzīvoties uz rokām” un citas šādas stereotipiskas frāzes. Es tā teicu un tagad varu teikt, ka priekš manis lielākais prieks ir aizmigt ar mazuli blakus, dzirdot katru viņa ieelpu un iepukstēšanos krītot miegā; un, lai arī cik grūti (un smagi) būtu, mans bumbulis ir riktīgs klēpju runcis. Un ziniet ko, es neattaisnošos un nemaz nejūtos slikti, jo es ļaujos savai mammas intuīcijai un daru tā, kā jūtu, ka mazajam ir labāk. Pati par to “maksāju” ar muguras sāpēm un nespēju izbraukt no mājām bez mazā, bet saprotu, ka tas viss ir tikai uz laiku… un baudu to!
Četru mēnešu laikā, esmu ne vienu vien reizi guvusi apstiprinājumu teicienam “ja nevari mainīt apstākļus, pielāgojies”. Jā, mēs nevaram īsti doties tautās ar mazo, jo viņš vēl ir tik maziņš, bet tāpēc mēs aicinām ciemiņus. Šķiet, nekad tik bieži pie mums nav braukuši ciemos. Protams, esmu nenormāli priecīga, ka man ir tādi draugi un draudzenes, kas var atrast iespēju atbraukt uzspēlēt kādu galda spēli vai vienkārši papļāpāt. Tas liek priecāties par katru nedēļas nogali. Sasmējos, jo kādreiz priecājos par nedēļas nogalēm dēļ tusiņiem ārpus mājas 😀
Tāpat arī esmu pieņēmusi, ka ir rūpīgi jāplāno “izkasīšanās no mājām”. Jau iepriekšējā vakarā pārdomāju darbības plānu (gandrīz kā darbā) – cikos jāpārģērbjas, cikos jāpaēd, cikos jāsāk kustēt ārā utt. Bet tas strādā un ļauj visam noritēt daudz gludāk.. un nav tālu arī līdz rakstītam grafikam 😀
Un nemaz nerunāšu par pusdienošanu, šūpjot mazo uz bumbas vai bloga rakstīšanu ar bebuci klēpī 🙂
10. Bēbis aug tiiiik ātri
Nekad nebiju iedomājusies, ka, pamostoties no rīta un čubinot savu mazuli, pamanīšu, ka viņš pa nakti palicis lielāks. Viņš aug tādā vājprātīgā ātrumā, mūsu acu priekšā. Un katru reizi neticas, ka klāt nākuši kārtējie 200 grami, 400 grami, kilograms. Un tas ir tikai sākums, kas patiesībā baida, jo saprotu, cik īss būs tas laiks, kad viņš būs maziņš un es būšu viņam pats svarīgākais uz pasaules.
Priecājieties par katru dienu, tāpat kā mēs!
Dzīvesstila blogere. Sieva un mamma. Audzinu divus bērniņus, no kuriem viens ir ar īpašām vajadzībām. Rakstu par sevi, savām sajūtām un par lietām, kas skaistas, vērtīgas un garšīgas... View all posts by evitarozentale
Previous Kas iedvesmo mani?
Next Veselīgas pilngraudu vafeles (bez piena)
2. novembris, 2015 14:20
Evita, es Tavam blogam sekoju no pirmās dienas un man ļoti patīk kā Tu spēj iedvesmot. Es šobrīd gaidu savu mazo un katru Tavu ierakstu burtiski apēdu 🙂 Paldies Tev un mazajam! Un lai jums abiem daudz spēka un prieka 🙂
2. novembris, 2015 14:30
Novēlu arī Tev skaistu gaidīšanas laiku un sirsnīgu satikšanos! 🙂
9. novembris, 2015 17:42
Un atkal trāpīts!! 🙂 Mums ar Alisi aiziet 3.mēnesis…
Jaunās māmiņas atziņas… 3.daļa – evita rozentale saka:
10. februāris, 2016 08:03
[…] manu atziņu 1. daļu te un 2. daļu te! […]
Ko es izstāstītu draudzenēm… jau kā divu bērniņu mamma – evita rozentale saka:
2. marts, 2017 18:45
[…] citu, manas atziņas par laiku ar tikai vienu mazu bērniņu lasi te, te un […]
Leave a Reply Cancel reply