lv lv fr lv es es lv lv lt de lv sv lv lv lv lv lv lv lv lv lv de lv lv lv lv ru lv lv fr es lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv gl lv lv eo es lv lv en lv lv fr lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lt lv lv lv en lv lv lv en sv lv en lv lv lv en lv lv lv lt en lv vi lv en lv lv en lv lv en lv lv en lv lv lv de hbs_lat lv es lv es lv lv lt de fr lv lv lv lv
Avots: Jānis Ķelpe. Sieviete latvju rakstniecībā. Jelgava, 1936.
Milda un Vladimirs Priedulāji Liepājā, 1923. gadā.
Piebalgas muzeju apvienības "Orisāre" krājums.
Milda Priedulāja izsūtījumā Sibīrijā,1955. gadā.
Milda Priedulāja (1896–1984), skolotāja un dramaturģe. Strādājusi par skolotāju Gulbenē, Rīgā un Tukumā. Beigusi Latvijas Universitātes Teoloģijas fakultāti (1937). Galvenokārt rakstījusi dramaturģijas darbus. Presē publicēti arī daži stāsti.
Mācījusies Vecpiebalgas draudzes skolā un Natālijas Draudziņas ģimnāzijā Rīgā.
1917: ar sudraba medaļu beigusi Larinas sieviešu ģimnāziju Maskavā.
1918: beigusi Margaritas Neijas sieviešu ģimnāzijas Pedagoģisko klasi Cēsīs.
1919–29: strādājusi par skolotāju un mācību pārzini Vecgulbenes draudzes skolā.
Beigusi Zeltmata daiļrunāšanas kursus skolotājiem, mācījusies arī rokdarbu un vācu valodas kursos.
1923: precējusies ar dzelzceļa darbinieku Vladimiru Priedulāju (1892–1942).
1929–41: strādājusi par skolotāju Latvijas pagastskolās. Darbojusies vietējā sabiedriskajā dzīvē, īpaši saistībā ar pašdarbības teātri. Šajā laikā uzrakstījusi vairākas lugas, pasakas, dzejoļus.
1932–37: studējusi teoloģiju Latvijas Universitātē, beidza ar diplomdarbu "Fransuā Moriana Jēzus dzīve" un ieguvusi ticības mācības skolotājas tiesības.
1941. gada 14. jūnijā: kopā ar vīru izsūtīta uz Tomskas apgabalu Sibīrijā. Mazbērnu novietnes vadītāja.
1944–56: strādājusi par kasieri rēķinvedi Kolpaševas palīgsaimniecībā, arī par brigadieri.
1958–65: strādājusi par aukli un apkopēju bērnu dārzā Rīgā. (Avots: Cēsu Cetrālā bibliotēka)
1928: pirmā publikācija – dzejolis "Šķiroties" laikrakstā "Latvis" (22. septembrī).
1935: A. Freija sastādītajā krājumā "Rīta svētbrīdis" ievietotas Mildas Priedulājas lūgšanas skolām.
1928: Mazās sirdis. Ziemsvētku skats.
1928: Ziemassvētku svecīte. Pasaka.
1928: Saules zemes Princis. Pasaka.
1929: Dimanta rasa. Pasaka.
1930: Brīnišķā vakarā. Ziemassvētku spēle.
1931: Veco dzirnavu noslēpums.
1932: Mirdzošā sirds. Pasaka.
1933: Ziemas svētku bērni. Spēle.
1933: Pasaka par laimi.
1935: Ķirmgrauzis un viņa bērni. Pasaku spēle.
1938: Iepriecinātās sirdis. Ziemas svētku spēle.
"Savos skatuves darbos M. Priedulāja ir dvēseles skaidrības meklētāja, kas dzīves tiešamību grib redzēt atmirdzam jaunā spožumā. Pakļaudamās meklējumiem, formu viņa atstājusi otrā vietā."
Jānis Ķelpe. Sieviete latvju rakstniecībā. Jelgava: 1936, 148.
Par lugu "Ķirmgrauzis un viņa bērni" (1935)
"Dialogs rit viegli. Valoda tiecas daiņu un pasaku žanrā, sevišķi labi padevušās meitu dziesmas 1. cēlienā. Personas runā un rīkojas diezgan raksturīgi, gan ļoti atgādinādamas "Maiju un Paiju". Darbības žiglums un asums vidējs. Lai to kāpinātu, derētu ludziņu vietumis īsināt. Mīnusā jāatzīmē daži diezgan novalkāti saldas dzejas vizuļi, kuri vairāk iederas dienasgrāmatā, nekā dzīvā bērnu valodā – "meža smarža dziļā biezoknī", "lūpas, smaidā vērtās", "lai sirds priekā dej", etc. (..) Raini atgādina gudrie Varavīksnīšu vārdi "Tuvs tam tālais, kas mīl sauli. Gaišs tam tumšais, kas pats gaisma". Kopsavilkumā – M. Priedulāja ar "Ķirmjgrauzis" sasniegusi diezgan labu gatavību, kaut ar jūtama vēl sveša ietekme. "Ķirmjgrauzis" ir lietas koks, kuru var izlietāt lielo teātru skatuves bērnu izrādēm."
Beigusi Larinas (bijušo Rīgas Lerches) sieviešu ģimnāziju.
Margaritas Neijas sieviešu ģimnāzija
Raunas iela 7, Cēsis
Beigusi Margaritas Neijas sieviešu ģimnāzijas pedagoģisko klasi.
Teoloģijas fakultāte.Diplomdarbs: "Fransuā Moriana Jēzus dzīve". Ieguvusi ticības mācības skolotājas tiesības.
Gulbenes draudzes 2. pakāpe pamatskolaSkolotāja, vēlāk skolas pārzine
Kasiere rēķinvede Kolpaševas palīgsaimniecībā, tur strādāja arī par brigadieri.
Aukle un apkopēja bērnudārzā.
Apglabāta Vecpiebalgas Jaunajos kapos.
© LU LFMI, 2022. Mājaslapa: Graftik
Pārpublicējot vai citējot atsauce uz LU Literatūras, folkloras un mākslas institūta (LU LFMI) resursu ir obligāta. Liela apjoma kopēšana un materiālu izmantojums komerciāliem nolūkiem pieļaujams vienīgi ar rakstisku LU LFMI atļauju.