lv lv en fr lv nl sl id lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv hbs_lat lv lv lv lv lv lv lv lv lv it lv lv lv lv lv lv ca lv lv lv lv lv en lv lt lv lv sv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv nl lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv sv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv hbs_lat lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv tr lv lv lv lv lv lv lv lv es es en lv lv lv en lv lv lv sl lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv fr lv hbs_lat lv en fr lv nl sl id lv
ADHD zāles (hiperaktivitāte un uzmanības deficīta sindroms) - Atkarīgas 2018
Hiperaktivitāte (ADHD) bērnībā ir ļoti izplatīta problēma. Tas tiek bieži diagnosticēts skolēniem, jo ​​mācību uzdevumi un dažādi mājsaimniecības uzdevumi vecumā no 7 gadiem prasa bērnam būt uzmanīgam, pašorganizētam, apņēmīgam, spējīgam pabeigt darbus. Un, ja bērnam ir hiperaktivitātes sindroms, tieši viņam trūkst šo īpašību, kas rada problēmas ar mācīšanos un ikdienas dzīvi.
Turklāt ADHD neļauj skolēniem sazināties ar saviem klasesbiedriem, tāpēc šīs problēmas korekcija ir svarīga bērna sociālajai adaptācijai.
Pētījumi liecina, ka daudzos bērniem uzmanības deficīta hiperaktivitātes traucējumi izraisa ģenētiskais faktors. Citi ADHD izraisošie faktori ir šādi:
Problēmas ar grūtniecības gaitu. Ja mātei draud pārtraukums, viņai bija nepietiekams uzturs, stresa risks, kūpināts un auglis bija hipoksisks vai tam bija attīstības defekti, kas veicina problēmas ar bērna nervu darbību, tostarp ADHD.
Problēmas ar darba plūsmu. Bērnu hiperaktivitātes rašanās veicina gan ātru un ilgstošu darbu, gan arī pārāk agru darba sākšanos un darbaspēka stimulēšanu.
Trūkumi izglītība. Ja vecāki bērnu pārāk stingri kontrolē vai bērns liecina par pastāvīgiem konfliktiem ģimenē, tas ietekmē viņa nervu sistēmu.
Barības vielu trūkums vai saindēšanās, piemēram, ar smagajiem metāliem. Šādi faktori pasliktina centrālās nervu sistēmas darbību.
Pirmās hiperaktivitātes pazīmes daudziem bērniem izpaužas bērnībā. Zīdaiņi ar ADHD nedomā labi, daudz pārvietojas, pārāk vardarbīgi reaģē uz jebkādām izmaiņām, ir ļoti piesaistīti savai mātei un ātri zaudē interesi par rotaļlietām un spēlēm. Pirmsskolas vecumā šādi bērni nevar sēdēt bērnudārza nodarbībās, bieži vien rāda agresiju pret citiem bērniem, daudz palaist, atsakās no jebkādiem ierobežojumiem.
Skolēnu ADHD izpaužas šādi simptomi:
Klase bērns ir neuzmanīgs un ātri izklaidīgs.
Viņam ir nemierīgas kustības. Šāds skolēns bieži ieslēdz mācības, nevar sēdēt uz krēsla mierīgi, un situācijā, kas prasa palikt vienā vietā, var piecelties un pamest.
Bērns brauc un lec situācijās, kad tas nav jādara.
Viņš nespēj kaut ko darīt mierīgi un klusi uz ilgu laiku.
Bērns bieži neveic mājsaimniecības darbus vai nodarbības.
Viņam ir grūti gaidīt rindā.
Bērns mēģina izvairīties no jebkādiem uzdevumiem, kuriem jums jābūt uzmanīgiem.
Viņš bieži zaudē savas lietas un aizmirst kaut ko svarīgu.
Bērnam ir palielināta talkativitāte. Viņš bieži pārtrauc citus un neļauj cilvēkiem pabeigt frāzi vai jautājumu.
Bērns nevar atrast kopīgu valodu ar klasesbiedriem un bieži vien ir pretrunā ar viņiem. Viņš mēģina iejaukties citu cilvēku spēlēs un neatbilst noteikumiem.
Students bieži vien uzvedas impulsīvi un nevērtē savas darbības sekas. Viņš var kaut ko salauzt un tad noliegt savu iesaistīšanos.
Bērns guļ nemierīgi, nepārtraukti pagriežot, sagriežot gultas veļu un atliecot segu.
Sarunā ar bērnu skolotājs jūtas tā, it kā viņš to vispār nerunā.
Paredzot skolēnu hiperaktivitātes sindromu, jums vajadzētu konsultēties ar viņu, lai:
Jebkurš no šiem speciālistiem veiks bērna pārbaudi, dos viņam pārbaudes uzdevumus, kā arī sazināsies ar saviem vecākiem un plāno papildu nervu sistēmas izmeklējumus. Balstoties uz rezultātiem, bērnam diagnosticēs ADHD un noteiks pareizu ārstēšanu.
Kādā vecumā ADHD visbiežāk iziet?
Visredzamāk hiperaktivitātes pazīmes izpaužas pirmsskolas vecumā bērniem, kas apmeklē bērnudārzu, kā arī jaunākiem skolēniem vecumā no 8 līdz 10 gadiem. Tas ir saistīts ar centrālās nervu sistēmas attīstības īpatnībām šādos vecuma periodos un nepieciešamību veikt uzdevumus, kuriem ir svarīgi būt uzmanīgiem.
Nākamais ADHD izpausmju maksimums ir atzīmēts seksuālās adaptācijas periodā 12-14 gadus veciem bērniem. Pēc 14 gadu vecumam, daudzi tīņi hiperaktivitātes simptomi saplacināt un var pazust paši, kas ir saistīta ar kompensāciju trūkstošajiem funkcijām CNS. Tomēr dažiem bērniem ADHD saglabājas, un tas noved pie "sarežģītā pusaudža" un asocialu uzvedību.
Studentam ir jābūt visaptverošai pieejai hiperaktivitātes ārstēšanai, un tajā jāiekļauj gan zāles, gan nekomerciāla terapija. Ar ADHD jums ir nepieciešams:
Iesaistīties psihologā. Ārsts pielietos metodes, lai mazinātu trauksmi un uzlabotu bērna komunikācijas prasmes, kā arī vingrinājumus uzmanībai un atmiņai. Ja ir runas traucējumi, tiek parādītas nodarbības ar logopēdu. Turklāt ir vērts pievērsties psihologam ne tikai hiperaktīvam bērnam, bet arī viņa vecākiem, jo ​​tie bieži attīstās uzbudināmība, depresija, neiecietība, impulsivitāte. Ārsta apmeklējumu laikā vecāki sapratīs, kāpēc aizliegumi ir kontrindicēti bērniem ar hiperaktivitāti un kā veidot attiecības ar hiperaktīvu skolnieku.
Nodrošiniet bērnam atbilstošu fizisko aktivitāti. Studentam jāizvēlas sporta sadaļa, kurā nebūs konkurences aktivitātes, jo tas var saasināt hiperaktivitāti. Arī bērnam ar ADHD nav piemērotas statiskās slodzes un sports, kuros notiek demonstrējumi. Labākā izvēle ir peldēšana, riteņbraukšana, slēpošana un citi aerobikas veidi.
Dodiet bērnam zāles un ārsta izrakstītas zāles. Ārzemēs psihostimulatori ir paredzēti bērniem ar hiperaktivitāti, un mūsu valstī viņi dod priekšroku nootropiskām zālēm, un tie arī izraksta nomierinošas zāles. Specifisko zāļu un tā devu izvēlas ārsts.
Piesakies tautas aizsardzības līdzekļiem. Tā kā zāles ADHD ārstēšanai ilgstoši tiek parakstītas, laiku pa laikam sintētiskās zāles tiek aizstātas ar augu tējām, piemēram, no piparmētras, valerīniem, citronu balzāmiem un citiem augiem, kas pozitīvi ietekmē nervu sistēmu.
Mēģiniet veidot attiecības ar studentu, kuras pamats būs uzticēšanās un savstarpēja sapratne.
Palīdziet savam dēlam vai meitai organizēt savu ikdienas rituālu, kā arī vietu spēlēm un nodarbībām.
Pievērsiet uzmanību bērna miega režīmam. Ļaujiet viņam aizmigt un pamodosies tajā pašā laikā katru dienu, pat nedēļas nogalēs.
Sniedziet savam bērnam līdzsvarotu, garšīgu uzturu, kurā rafinēts un sintētisks produkts būs ierobežots.
Aizliegtu bērnam tikai to, kas patiešām sāp viņu vai ir bīstams viņam.
Biežāk parādiet savu mīlestību pret bērnu.
Izvairieties no pasūtījumu sazināšanās, biežāk izmantojiet pieprasījumus.
Atteikties no fiziskā soda.
Bieži slavēt bērnu, atzīmējot visus pozitīvos aspektus un darbības.
Mēģiniet organizēt kopīgas brīvdienas, piemēram, ģimenes forays dabā.
Dodiet savam bērnam vislabākos ikdienas darbus un nevis to izpildiet.
Saglabājiet piezīmju grāmatiņu, kurā vakarā ar savu bērnu pierakstiet visus panākumus un pozitīvos dienas mirkļus.
Centieties nevis iet uz ļoti pārblīvētām vietām ar savu bērnu, piemēram, tirgu vai iepirkšanās centru.
Pārliecinieties, ka bērns nepārstrādā. Kontroles laiks televizorā vai datorā.
Esiet mierīgs un mierīgs, jo jūs esat piemērs jūsu bērnam.
Nākamajā filmā Dr Komarovsky runās par to, kādi noteikumi jāievēro, lai paaugstinātu hiperaktīvo bērnu.
Vecākiem tiek piešķirta ļoti svarīga loma bērna uzvedības korekcijā. Kā rīkoties, skatiet nākamo klīniskās psihologa Veronikas Stepanovas video.
Kā izārstēt hiperaktivitāti bērnā vai pieaugušā?
ADHD (uzmanības deficīta hiperaktivitātes traucējumi) ir hroniska centrālās nervu sistēmas traucējumi, kas izpaužas kā bērna hiperaktivitāte, impulsivitāte un neuzmanība. Bērniem ar ADHD ir ļoti grūti stāvēt vai sēdēt vienā vietā, tie ir nepārtraukti kustīgi, ātri noguruši, nesabalansēti, nav rūpīgi, nespēj koncentrēties. Šīs slimības pazīmes neliecina par sliktu izglītību vai bērna dabu. Pirmie ADHD simptomi var izpausties 3-6 gadus veciem bērniem, bet slimība visvairāk attīstās skolas vecumā, pakāpeniski var paaugstināties ADHD simptomi, bet daži pieaugušajiem. Visbiežāk šī slimība izpaužas zēniem. Ja hiperaktivitātei ir traucēta smadzeņu neirofizioloģija, jauniem pacientiem trūkst dopamīna un norepinefrīna. Vecāki visbiežāk vēršas pie psihologa ar sūdzībām, ka viņu bērns ir hiperaktīvs.
Lai kontrolētu visus ADHD simptomus, ir iespējams sarežģīti ārstēt šo slimību, kas palīdz samazināt hiperaktivitāti un sociāli pielāgot bērnu vai pieaugušo. Katram bērnam vai pieaugušam ārstēšanas metodes parasti ir individuālas, parasti tas ietver divus galvenos aspektus - uzvedības un zāļu terapiju.
Psihofarmakoterapija ilgstoši tiek ordinēta bērniem ar ADHD, ārstēšana var ilgt vairākus gadus. Bērnu psihiatrijā hiperaktivitātes ārstēšanai ir starptautiski protokoli zāļu izrakstīšanai. Lietotas zāles ar pierādītu efektivitāti un drošību:
Izrakstot zāles bērniem vecumā no 10 līdz 12 gadiem. Bērnam ir redzamas ADHD pazīmes, kā arī sekundārās nervu sistēmas darbības traucējumu pazīmes. Skolā vienmēr ir pamanāms šāds hiperaktīvs bērns, par ko visi skolotāji sūdzas, un kopīgas nodarbības ar psihologu viņam nepalīdz. Psiholoģiskā farmakoterapija šādiem bērniem ir indicēta kā monoterapija vai to var kombinēt ar dažādu psihoterapiju. Vairāku zāļu kombinācija ir iespējama, ja ir ģimenes disfunkcija vai ir priekšdzirnavas fons. Ir iespējams izrakstīt zāles vieglas ADHD formās, kad tika izmantota uzvedības terapija, taču tā nebija efektīva un hiperaktivitātes simptomi saglabājās.
Pirmsskolas vecuma bērnu psihofarmakoterapija netiek lietota. Tikai izņēmuma un sarežģītā situācijā, kad izpaužas hiperaktivitāte, ir traucēta pareiza bērna psihofizioloģiskā attīstība un viņa sociālā adaptācija. Bet, pirmkārt, tiek veikta psihoterapija, un to neefektivitāte ir iespējama zāļu terapijas izrakstīšana. Vecākiem ir jāpieņem galīgais lēmums par zāļu lietošanu bērnam. Parasti vecāki ir orientēti uz narkotiku terapiju. Medicīnas darbinieku uzdevums ir izskaidrot un pastāstīt par to, cik svarīgi ir noteikt īpašus preparātus, uzsvērt visus šā jautājuma aspektus un atbildēt uz visiem interesējošiem jautājumiem, izteikt savu viedokli. ADHD jāārstē, un to nedrīkst novērot, ja pati hiperaktivitāte patiešām iziet. Ir svarīgi ievērot vecāku uzskatus un iecelt dažādu psihoterapiju kompleksu, bet, ja tie ir neefektīvi, atkal atgriežas narkotiku terapijā.
Galvenās zāles ADHD ārstēšanai:
Pirmās līnijas zāles (to lietošana bērniem ir efektīva un droša). Tie ietver psihostimulantus un atomoksetīnu.
Otrās zāles - ir mazāk efektīvas zāles vai vairākas nevēlamās darbības - centrālās alfa-2 adrenoreceptoru antidepresanti un agonisti (imipramīns, velbutrīns, klonidīns un guanfacīns).
Trešās līnijas zāles - šo zāļu farmakodinamika joprojām ir maz pētīta vai tām ir daudz blakusparādību. Šīs zāles lieto ADHD ārstēšanai, ja slimība ir saistīta ar kādu citu traucējumu vai pacients nepieļauj zāles no iepriekš minētajām grupām (venlafaksīns, buspirons, karbamazepīns, risperidons).
Antipsihotisko līdzekļu lietošana bērnu psihiatriskajā praksē pacientiem ar ADHD ir ļoti nevēlama.
Ja psihofarmakoterapija ir svarīga, lai novērstu nevēlamas blakusparādības, mainiet devu, zāļu lietošanas biežumu, lai cieši kontrolētu bērna uzvedību. Ir arī nepieciešams periodiski pārtraukt terapiju (piemēram, kad ir vēlams organizēt "medicīnisku" atvaļinājumu pacientam). Skolas sākumā nevajadzētu nekavējoties parakstīt zāļu terapiju, jāgaida, jāapzinās, kā pacients pielāgojas skolas slodzēm, cik lielā mērā hiperaktivitāte ir izteikta bērnam ar ADHD.
Vairākas desmitgades psihostimulantus lieto ADHD ārstēšanai pieaugušajiem un bērniem.. Šo zāļu farmakodinamika pamatojas uz kateholamīnu atpakaļsaisti pie presinaptiskos nervu beigām. Tā rezultātā palielinās dopamīna un norepinefrīna daudzums nervu galu sinapsēklī.
Psihostimulatori indicēti recepšu saņemšanai skolā, pusaudžiem, lieto pieaugušajiem ar ADHD un pat pirmsskolas vecuma bērniem (3-6 gadi). Pirmsskolas vecuma bērniem viņiem ir zemāks terapeitiskais efekts un vairāk parādās viņu blakusparādības. Jautājumā par psihostimulantu iecelšanu bērniem ir daudz neatrisināto jautājumu.
Daži vecāki uzskata, ka psihostimulatori var izraisīt atkarību no narkotikām un, lietojot psihostimulantus, rodas "euforijas" sajūta, un jo augstāka ir psihostimulanta deva, jo spilgtāka ir sajūta. Vecāki stingri iebilst pret psihostimulantu izmantošanu, jo viņi baidās, ka viņu bērni kļūs atkarīgi nākotnē. Nav ieteicams izrakstīt psihostimulantus bērniem ar psihiskiem un bipolāriem traucējumiem, jo ​​šīs zāles var izraisīt psihotisku reakciju vai māniju.
Psihostimulatori ietekmē bērna augumu un svaru, tie nedaudz palēnina augšanas ātrumu. Psihostimulatori ietekmē miegu un apetīti, kā arī var izraisīt vai palielināt tics bērniem.
Psihostimulanti nav panaceja visām problēmām. Vecākiem ir jāsaprot, ka viņiem ir pienākums audzināt viņu bērnu, nevis ar narkotikām, lai ietekmētu bērna psihi.
Psihostimulatori neattiecas uz sirds un asinsvadu slimībām bērniem un pieaugušajiem.
Antidepresanti tiek noteikti kā rezerves zāļu grupa, un tie ir labs psihostimulantu aizstājējs. Antidepresanti samazina ADHD simptomu smagumu. Tricikliskie antidepresanti ir paredzēti arī hiperaktivitātes ārstēšanai pieaugušajiem un bērniem. Šo zāļu farmakodinamikas mehānisms ir balstīts uz norepinefrīna uztveršanu.
Tomēr triciklisko kandidātu lietošana ir bīstama šo zāļu kardiotoksiskuma un aritmiju riska dēļ (jāparaksta EKG kontrolē). Maksimālā terapeitiskā iedarbība, lietojot tricikliskos antidepresantus, tiek sasniegta trīs līdz četras nedēļas pēc zāļu lietošanas. Šo zāļu pārdozēšana var būt letāla, tāpēc vecākiem ir jābūt ļoti uzmanīgiem attiecībā uz šo zāļu uzglabāšanu. Kādu laiku pēc triciklisko antidepresantu lietošanas attīstās rezistence pret tām, tādēļ ir jāorganizē "zāļu brīvdienas", kas sakrīt ar brīvdienām skolā.
Triciklisko antidepresantu lietošanas rezultātā simptomi tiek uzlaboti 70% slimnieku. Šīs zāles galvenokārt ietekmē uzvedības simptomus (mazina hiperaktivitāti) un maz ietekmē izziņas spējas.
Visiem antidepresantiem ir daudz nevēlamu darbību - tie izraisa hipotensiju, sausu muti un aizcietējumus. Triciklisko antidepresantu vidū bērniem un pieaugušajiem bieži ir parakstīts - Velbutrīns. Šīs zāles ir labi panesamas un reti rodas blakusparādības (sausa mute un galvassāpes). Velbrutīns parasti tiek nozīmēts pēc psihostimulanta (ja tas ir bijis atkarīgs vai ļaunprātīgi izmantots). Bērniem un pieaugušajiem ar pastiprinātu krampju aktivitāti, arī tiem, kuriem ir toksīni, labāk nav parakstīt antidepresantus, šīs zāles var izraisīt krampjus.
Effexor, Effexor XR ir jaunās paaudzes antidepresanti. Šo zāļu farmakoloģiskās iedarbības mehānisms pamatojas uz neirotransmiteru līmeņa - serotonīna un norepinefrīna līmeņa palielināšanos šūnās. Pēc ārstēšanas kursa ar Effexor tiek novērota darba spējas palielināšanās un garastāvokļa uzlabošanās, tiek uzlabota uzmanība un atmiņa.
Krievijā ADHD ārstēšanai plaši izmanto nootropa un neurometaboliskās zāles. Nootropics - pozitīvi ietekmē smadzeņu darbību un uzlabo mācīšanās un atmiņas procesus (nootropilu, glicīnu, fenibutu, fenotropilu, pantogāmu), neradot paaugstinātu aktivitāti bērniem un pieaugušajiem.
Narkotikas, kas uzlabo neirotransmiteru metabolismu, ir Cortexin, Cerebrolysin, Semax.
Lai uzlabotu smadzeņu asinsritējumu, tiek norādīts, ka ir iecelti pieaugušie un bērni - Cavinton vai Instenon. Zāles, kas uzlabo smadzeņu asinsriti, palielina bērnu hiperaktivitāti.
Medikamentu regularitāte ir periodiski jāpārskata, ārsts var kādu laiku atcelt zāles un novērtēt bērna uzvedību. Pastāv gadījums, ka ADHD izpausmes ir tik mazas, ka jums nekavējoties jālieto psihofarmakoterapija. tas ir, tas prasa stingrus nolasījumus.
Viena no pretrunīgajām ADHD farmakoloģiskās ārstēšanas metodēm ir dažu smadzeņu zonu iedarbība ar vāju pastāvīgu elektrisko strāvu - transkraniālu mikropolarizāciju. Šī terapijas metode var samazināt hiperaktivitāti un neuzmanību.
Psihoterapija ir papildus metode hiperaktivitātes ārstēšanai bērniem un pieaugušajiem. ADHD ārstēšanā tiek izmantota individuālā, uzvedības, grupas, ģimenes psihoterapija, psiholoģiskā apmācība, pedagoģiskā korekcija un metakognitīvu sistēmu izstrāde (kā veidot savu ikdienas rituālu, kā apgūt jaunu materiālu).
Bērniem un pieaugušajiem ir dažādas netradicionālas hiperaktivitātes ārstēšanas metodes, kuru efektivitāte nav pierādīta. Starp tiem ir osteopātija, Feingold īpaša diēta, homeopātija, akupunktūra, uztura bagātinātāji, neurovitamīni, augu izcelsmes zāles (Neurohel). Ir ļoti svarīgi iesaistīt skolu skolotājus un bērnudārzu skolotājus ārstēšanas procesā. Tikai kopīgos centienos ir iespējams veiksmīgi ārstēt ADHD.
Tautas metodes bērniem ar hiperaktivitāti
Ir nepieciešams ārstēt hiperaktīvus bērnus jau no agrīna vecuma. Ja pametat patoloģiju bez uzmanības, bērnam var būt problēmas ar socializāciju. Viņa pieaugušo dzīve ietvers daudzas negatīvas izpausmes, kas neļaus viņam kļūt par veiksmīgu cilvēku. Ja bērniem attīstās hiperaktivitāte, ārstēšana tiek veikta vispusīgi. Korekcijai piemēro psihoterapiju, narkotikas un tautas līdzekļus.
Bērni ar uzmanības deficīta hiperaktivitātes traucējumiem (ADHD) ir pārsteidzoši, ārkārtīgi mobili. Viņiem ir grūti koncentrēties uz ilgu laiku. Viņiem ir grūtības kontrolēt savu uzvedību. ADHD ir bērna ķermeņa patoloģisko izmaiņu sekas, nepareiza audzināšana, nepareiza uzvedība, traucēta sociālā adaptācija.
Pastāv trīs veidu sindroms:
nav uzmanības deficīta simptomu;
uzmanības deficīts (visbiežāk sastopamais slimības veids).
Hiperaktivitāte attīstās šādu iemeslu dēļ:
Sarežģīts darbaspēks (priekšlaicīgi norobežota placenta, jaundzimušo hipoksija, nekavējoties pagājuša vai pārāk ilga piegāde).
Izglītības metožu izvēle ģimenē: pārmērīga aprūpe, daudzi ierobežojumi, nepamatota smaguma pakāpe, nolaidība, kontroles trūkums.
Sensoru orgānu patoloģija, endokrīnās slimības, asinsvadu distonija.
Stress - konflikts atmosfērā mājās, bērnudārzā, skolā, ielu uzņēmumos.
Ne katrs nerātns zēns ir hiperaktīvs bērns. Ja mobilais kazlēns ir spējīgs 10 minūšu laikā vai ilgāk aizturēt spēli, viņam nav ADHD.
Bērnam ir viena lieta mazāk kā 10 minūtes. Viņš uzreiz pāriet no vienas spēles uz otru.
Bērnam ir grūti sēdēt vienā vietā, viņš uzskata, ka ir nepieciešama pastāvīga kustība.
Bērns bieži rāda agresivitāti.
Viņš ir traucējis miegam un apetīte ir satraukta.
Ar izmaiņām bērns ir nomākts, viņam viņiem ir nepietiekama reakcija. Viņš pauž protestu, kas izpaužas kā spēcīgs raudāšana vai atsaukšana sevī.
Vēl viens raksturīgs hiperaktivitātes simptoms ir runas kavēšanās.
Līdzīgas pazīmes parādās pirmsskolas vecuma bērniem, līdz pat trim gadiem tos uzskata par normām. Ja simptomi neizzūd pēc trīs gadu vecuma, ārsts ir jāparāda bērnam. Agrīnā stadijā slimību ir vieglāk izārstēt.
Nevaru ļaut problēmai uzņemties gaitu un ceru, ka septiņus gadus tas spontāni izzudīs. Skolas vecuma bērniem ADHD ir grūti ārstējams. Līdz šim laikam slimība tiek novārtā un rodas nopietnas komplikācijas.
Psihologi diagnosticē ADHD, redzot šādus simptomus:
nespēja sēdēt mierīgi (mazulis pārmācas, pārcēlās kājas, rokassomiņas, sitieni);
nepacietība, vēlmes gaidīt savu kārtu;
pastāvīga pāreja no viena gadījuma uz otru;
pašapkalpošanās instinkta trūkums: uzliek izsitumus, dažkārt dzīvībai bīstami;
bērns atbild nejauši, neuzklausa to, par ko viņam tiek uzdots jautājums;
bērnam ir grūti izpildīt uzdevumus, pat ja viņš zina, kā to izdarīt;
bērna uzmanība ir izkaisīta, viņš nespēj koncentrēties uz spēli, piešķirto uzdevumu, stundu.
bērns ir pārlieku aktīvs, viņš dod priekšroku aktīvai atpūtai brīvā dabā;
nepieciešama pastāvīga uzmanība, jāievēro vienaudžiem un pieaugušajiem;
apturēts, runājot ar viņu, spēlējot, veicot uzdevumus kopā;
izklaidīgs: zaudē lietas, neatceras, kur viņš tos ievietoja.
Hiperaktīvi bērni mēdz startēt cīņas, ņirboties ar dzīvniekiem un vienaudžiem, mēģināt izdarīt pašnāvību. Ja pieaugušais stāv priekšā viņiem, viņi neatzīst viņa autoritāti, viņi ir rupji un izsmieklu. Nepietiekamas uzvedības dēļ viņi tiek uzskatīti par "sarežģītiem bērniem".
Uzvedības pazīmēm pievieno neiropsihiatriskus simptomus. Bērns cieš no depresijas, galvassāpēm, reiboņiem, nervu sistēmas traucējumiem (galvassāpēm, pleciem, trīcei), panikas lēkmes (bailes, trauksme), urīna nesaturēšana.
Diagnozējot ADHD, tiek veikta kompleksā terapija, kas sastāv no uzvedības korekcijas, sociālās adaptācijas un ārstēšanas ar narkotikām.
Hiperaktīvā bērna ārstēšana sākas ar psiholoģisku korekciju:
viņu māca saskaņā ar atsevišķu plānu;
psihologi, defektologi ar viņu strādā;
kontrolēt dienas režīmu (izmērīt noderīgās aktivitātes laiku, atpūtu un gulēt);
attīstīt fiziskās aktivitātes (klubu un sporta klubu nodarbības dod labumu aktīviem bērniem, palīdz viņiem pielāgoties sabiedrībai);
Pirmsskolas un skolas vecums ir laiks, kad nepieciešams stingri izlabot bērnu uzvedību, uzmanīgi norādīt uz tiem trūkumus, noteikt pareizo darbību un nodarījumu vektoru.
Šiem bērniem trūkst uzmanības. Viņiem jābūt iesaistītiem lietderīgās lietās, sniedzot delikātu darbību novērtējumu, paaugstinot viņu pašcieņu, mainot darbību veidus un iesaistoties ar viņiem spilgtā veidā.
Pareiza izglītība ir svarīga sastāvdaļa hiperaktīvo bērnu korekcijā. Vecākiem ir nepieciešams izveidot emocionālu kontaktu ar bērnu, atbalstīt viņu labos darbos, mazināt nepiemērotu uzvedību. Atbalsts un slavēšana palīdz bērniem sevi aizstāvēt, palielinot viņu nozīmi citiem.
Bērnam vajadzētu izskaidrot uzvedības noteikumus publiskajās vietās, ģimenē, rotaļu laukumā. Jūs nevarat noliegt bērnu kaut ko bez paskaidrojumiem. Ir nepieciešams izteikt aizlieguma iemeslu, piedāvāt alternatīvu. Jums būtu jāapmaksā par labu bērna labo uzvedību: lai jūs varētu skatīties jūsu iecienītākās izstādes, sēdēt pie datora, izklaidēties, organizēt kopīgu pārgājienu vai ceļojumu.
Labākais ārstēšanas veids uzmanības deficīta hiperaktivitātes traucējumiem ir psiholoģiska korekcija bez narkotiku lietošanas. Bet tas ir iespējams agrīnā stadijā, kad bērna vecums ir ne vairāk kā astoņi gadi.
Kad rodas skolas vecums, sekundārajiem simptomiem pievienojas galvenie simptomi. Sociogēnas izpausmes ir nopietns trūkums bērnu attīstībā. Tas tiek veidots, ņemot vērā konfliktus ar tuvu vidi, sliktu akadēmisko veikumu. Smaga hiperaktivitāte ir grūti ārstējama bez medikamentiem.
Ja bērnam ir agresijas uzbrukumi, tas kļūst bīstams gan citiem, gan sev, izmantojot psihoterapijas metodes un zāles. Autogēni apmācība, psihoterapijas sesijas, kas notiek individuāli, grupā kopā ar ģimeni, palīdz izlabot nepiemērotu uzvedību.
Ārstēšana tiek veikta, izmantojot šādus medikamentus:
Zāles, kas uzlabo smadzeņu asinsriti: piracetāms, fenobuts, encefabols.
Antidepresanti ir medikamenti, kas uzlabo garastāvokli, nomāc depresiju un pašnāvības tendences, kā arī mazina nogurumu.
Glicīns ir zāles, kas uzlabo smadzeņu darbību.
Multivitamīni. Cinka, magnija, kalcija un B vitamīni ir svarīgi, lai pienācīgi darbotos nervu sistēma. Viņu līmenis hiperaktīvo bērnu ķermenī bieži tiek pazemināts. Lai papildinātu šīs vielas, bērnam tiek noteikts nepieciešamais vitamīnu un minerālu komplekss.
Bērnu ārstē, izmantojot gan tautas līdzekļus, gan zāles. Piesakies tiem saskaņā ar ārsta norādījumiem.
Augu ekstrakti nomierina, uzlabo miegu, atmiņu un uzmanību, atbrīvo trauksmi.
Augu aizsardzības līdzekļi tiek sagatavoti pēc šādām receptēm:
Nomierinošas angelikas zāles. Vārītas 500 ml ūdens, šķidrumā iemērc 10 g saknes. Uzstāj 6 stundas, filtrē. Ūdens mazuļu ekstrakts trīs reizes dienā. Viena deva - ēdamkarote.
Apiņu rogu infūzija nomierina un uzlabo gremošanu. 300 ml verdoša ūdens ielieciet 2 ēdamkarotes garšaugu, uzkarsējiet to, noņemiet no karstuma. Pēc 30 minūtēm filtrē. Dodiet 10 ml trīs reizes dienā.
Hypericum zinga normalizē miegu, tai ir labvēlīga ietekme uz uzmanību un atmiņu. 250 ml verdošā ūdenī ielieciet ēdamkaroti garšaugu, ēdot 15 minūtes. Pēc atdzesēšanas filtrē. Ūdens bērnu divas reizes dienā, dodot 2 ēdamkarotes.
Lavanda palīdz izārstēt bērnus. Izvilkums no tā nomierina, mazina neiropsihiatriskas pazīmes: galvassāpes, reibonis. 300 ml verdoša ūdens ielej 10 g zāles. Filtrējiet pēc 30 minūtēm. Infūziju ievada no rīta pēc miega un naktī. Ieteicamā vienreizēja deva - ēdamkarote.
Rožu gūžas, citronu balzams, kumelīšu, pelašķu, piparmētru, valerīns, asinszāli, angelika un apiņi ir efektīvs veids, kā ārstēt hiperaktīvus bērnus. Augi tiek sajaukti vienādos daudzumos. Uzvāriet 300 ml ūdens, ievieto 20 g savākšanas. Pēc 30 minūtēm filtrē. Ūdens bērnu divas reizes dienā, dodot ēdamkaroti naudas.
Mint, citronu balzams, lavandas, asinszāli, ko ņem 10 g un 30 g valerīns. Termos ielej 500 ml verdoša ūdens, ielieciet 30 g savākšanas. Filtrējiet pēc piecām stundām. Dzeriet līdzekli no rīta un naktī. Viena deva ir puse tasi.
Labi nomierina, atbrīvo nervu spriedzi un noguruma vannas ar augu ekstraktiem. Tos lieto hiperaktivitātes ārstēšanai bērniem.
Ņem 20 g vītolu mizas un kadiķu ogas, 50 g gurķu saknītes. Ielej 3 litrus ūdens katlā, apkaisa zāles, uzvāra, sautē 15 minūtes. Pēc atdzesēšanas, filtrē, ielej vannā.
Skābju ekstrakts nomierinošai vannai. Uzvāriet 3 litrus ūdens, ielieciet tajā 50 g priežu skujas. Pēc 20 minūtēm filtrē, ielej vannā.
Kad mazulis nedomā mierā, pīrāgs, piparmētra, kliņģerīte palīdz. 3 litros verdoša ūdens ielieciet 50 g ziedkopu. Filtrē pēc dzesēšanas, ielej vannā.
Sāls vannas. Ielej 3 ēdamkarotes jūras sāls ūdenī bez ķīmiskām piedevām. Atļauts izmantot sāli ar aromātiskajām eļļām. Sāls efekts ar lavandu un piparmētru ir nomierinoša. Pēc peldes bērns tiek izskalots ar tīru ūdeni.
Vannas notiek naktī - tā ir svarīga iezīme ūdens procedūru pieņemšanā. Viņi palīdz atpūsties, ātri aizmigt. Peldēšanas ilgums ir 10-20 minūtes. Padarīt vannu katru otro dienu četras nedēļas. Tos var mainīt.
Hiperaktīvi bērni ir īpaši, taču tas nenozīmē, ka viņi ir sliktāki par citiem. Viņiem nepieciešama lielāka uzmanība. Tie ir jāuzņem, kā tie ir, mīlestībā. Vienīgā lojā attieksme palīdz risināt problēmu: piecelties uz ļaunu - maigi pārmest, sasniegt rezultātu - slavēt. Bērni, kuri uzskata, ka viņi saprot, ātri spēj tikt galā ar nepilnībām.
Līdzīgi Raksti Par Depresiju
Kā izārstēt neirozi pats? Ārstu padomi un ieteikumi
Kādi vitamīni mazina nogurumu un stresu
Miega grūtniecības laikā - tās īpašības un stāvokļi gulēšanai
Hysteriskā psihoze - psihogēnisks apziņas traucējums fona ietekmē
Stostīšanās cēloņi un ārstēšana pieaugušiem pacientiem
Kas ir trihotillomanija - kā pārtraukt matu noņemšanu no sevis
Zīmju akcentēšanas veidu apraksts saskaņā ar Licko klasifikāciju
Negaidīta sajūta bez iemesla
Kā atbrīvoties no depresijas sevi
Sedatīvi, miega līdzekļi, sedatīvi līdzekļi
Senile psihoze: ceļš no intelekta lejupslīdes līdz delīrijai un demencei
Kā atbrīvoties no depresijas sevi
Baidos lidot lidmašīnā. Kā pārvarēt bailes no lidojuma?
Šizofrēnija: apstrādāta vai ne
Kas ir sprādzienbīstama psihopātija un kā mēs varam identificēt epileptoīdu starp mums?
Saraksts ar labākajiem antidepresantiem
Efektīvi līdzekļi bezmiega ārstēšanai
Kā tiek klasificēti garīgās atpalicības veidi un pakāpes? Cēloņi un tas, vai ir iespējams novērst garīgo atpalicību
Kā ārstēt bērnu hiperaktivitāti?
Kas ir halucinācijas?Halucinācijas (no latīņu valodas - halucinācijas - absurds, vīzijas) - iztēles priekšmetu un situāciju attēli, kas tiek uztverti kā reāli, bet trūkst patiesībā, kas rodas spontāni, bez sensoriskas stimulācijas.
Ģeneralizēta trauksme: mūsdienu slimība
Kādas bezmiega tabletes bez receptēm un atkarības ir labākas un efektīvākas?
© Copyright 2022 www.avanta-medical.com Visas Tiesības Aizsargātas