lv lv en fr lv nl sl id lv nl lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv pt lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lt lv hbs_lat lv lv lv lv lv lv sk lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv fr lv fi lv lv lv lv lv es lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lt lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lt lt lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv hbs_lat lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv hbs_lat lv hbs_lat lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv hbs_lat lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv sq lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lt lt lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv cs lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lt lt lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv zh lt lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv fi lv hbs_lat lv hbs_lat lv lv lv lv br lv lv lv lv lv lv sl es es en lv lv nl lv nl lv nl lv nl lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv hbs_lat lv lv lv lv es lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv fr lv en hu lv lv hbs_lat lv en fr lv nl sl id lv
Anorexia nervosa pazīmes un simptomi sievietēm, meitenēm un pusaudžiem - Noguris no 2018
Anoreksija ir slimība, kas saistīta ar cilvēka psihi. Tas izpaužas kā uztura pārkāpšana. Persona apzināti atsakās ēst, lai zaudētu svaru.
Anoreksija izkropļo viņa ķermeņa uztveri: pacientam šķiet, ka viņš ir tauku pat tad, ja viņa ķermeņa masa sasniedz kritisku punktu. Tas noved pie turpmāka svara zuduma.
Attīstības sākums var būt psiholoģiska trauma, stress, nepilnvērtības komplekss.
Kāda cilvēku kategorijai ir vislielākās grūtības?
Visbiežāk slimība parādās jaunām meitenēm vecumā no 14 līdz 18 gadiem. Viņiem ir neiropsiātisks anoreksijas veids. Retāk slimība var novērot sievietēm, vīriešiem un bērniem. Viņi paši sevi neatzīst par nopietniem pārkāpumiem.
Papildus cilvēkiem, kuri apzināti atsakās ēst svara zudums, ir vēl viena kategorija - apetītes zudums, kas izraisa izsmelšanu. Šī attīstība parasti norāda uz ķermeņa problēmu.
Problēmas ar vielmaiņu, hormonu trūkums;
Apendicīts, gastrīts, ciroze un citas gremošanas sistēmas slimības;
Slikta mutes higiēna, augsts drudzis.
Anoreksija var rasties arī maziem bērniem. Tas ir saistīts ar faktu, ka vecāki pārkāpj barības režīmu vai piespiest bērnu ēst, ja viņš to nevēlas.
Vēl viena cilvēku grupa - mīļotāji ļaunprātīgi izmanto narkotikas svara zudums vai zāles, kas nomāc ķermeņa vitalitāti, antibiotikas. Šajā gadījumā anoreksija var izrādīties neapzināti, ārstējot kādu slimību vai apzināti mēģinot zaudēt svaru.
Slimības garīgo veidu raksturo brīvprātīgs atteikums ēst, bada trūkums depresijas stāvokļa fona apstākļos.
Anoreksija nervosa ietekmē cilvēkus, kuri vēlas zaudēt svaru ātrāk un spēcīgāk. Pacients sevi ierobežo ēšanas procesā, kā rezultātā bada pilnīga pazaudēšana.
Lai identificētu anoreksiju pirmajā posmā, ir ļoti grūti, jo gandrīz visus raksturīgos simptomus var novērot atsevišķi katrai personai.
Galvenā problēma slimības noteikšanā ir tās klātbūtnes noliegšana. Anorexics neuzskata, ka viņiem ir slims, un viņiem ir problēmas, kas prasa tūlītēju ārstēšanu.
Tagad ir moderns, lai būt slim ar labu skaitli un mazu svaru. Tas noved pie ķermeņa fizioloģisko vajadzību pēc nepieciešamo uzturvielu un vitamīnu pārkāpumiem. Apziņa par šo slimību notiek tikai tad, kad sasniegts kritiskais līmenis.
Neskatoties uz visām grūtībām, ir iespējams noteikt slimību agrīnā attīstības stadijā, ja jūs uzmanīgi sekojat cilvēkam. Sākumā uzvedība mainās un tikai pēc brīža svara sāk strauji palielināties.
Neapmierinātība ar to izskatu, skaitli;
Uztura ierobežošana, ēdot tikai zemas kalorijas pārtikas produktus;
Pārtikas atteikums kafejnīcās un restorānos;
Indikācijas vemšana, lai attīrītu ēstus ēdienus;
Šī uzvedība var izpausties ikvienā, kas vēlas zaudēt svaru, tāpēc papildus iepriekš minētajiem simptomiem ir arī fizioloģiskas izpausmes.
Ātra svara zudums īsā laika periodā. No 20% no kopējā ķermeņa svara;
Slikta āda, mati un naglas;
Ja Jums rodas šādi simptomi, nekavējoties konsultējieties ar ārstu.
Slimības simptomu atšķirība sievietēm, pusaudžiem un bērniem
Sievietes slimības pazīmes parādās bažas par svara pieaugumu. Pat ja nav papildu mārciņas, rodas psiholoģisks traucējums. Tā rezultātā rodas obsesīvs vēlme zaudēt svaru, kas var radīt neatgriezeniskas sekas. Dažos gadījumos pat zāles ir bezspēcīgas.
Visbīstamākā kategorija ir sievietes vecumā no 25 līdz 27 gadiem, kam ir problēmas viņu personīgajā dzīvē. Ja nav iespējams kaut kā ietekmēt situāciju un labot kļūdas, sieviete pāriet pie sava izskata, ko viņa var mainīt.
Pusaudži ir cilvēku kategorija, kas ir īpaši uzņēmīgi pret anoreksiju. Pusaudža gados visas problēmas un neveiksmes tiek uztvertas ļoti sāpīgi. Vecākiem jāpievērš pietiekama uzmanība saviem bērniem, lai izvairītos no tādām komplikācijām kā anoreksija.
Pusaudzis rūpīgi pārbauda sevi spogulī, viņa sejā, viņa figūru. Visbiežāk viņam nepatīk viņa izskats, svars;
Viņš atsakās fotografēt sakarā ar to, ka viņš nav labs attēlā, viņš uzskata, ka viņš ir tauki;
Viņš mēģina ēst atsevišķi no saviem vecākiem, lai viņi nekontrolē viņu;
Ēdienu gatavošana citiem, barojot pārējo ģimeni, bet tajā pat laikā atteikties ēst;
Saņemto kaloriju uzskaite, bieža svēršana, pastāvīga fiziskā aktivitāte;
Caurejas līdzekļu lietošana, īpaša vemšanas indukcija;
Aizkaitināmība, karstums un citi raksturs pasliktinās, jo īpaši, ja runa ir par maltīti.
Maziem bērniem, kas jaunāki par vienu gadu, ir ļoti viegli saskatīt anoreksijas pazīmes. Viņi atklāti parāda savu nepatiku pret pārtiku. Bērns var būt neķītrs, vējš, dievīša.
Arī bērns var mēģināt izslīdēt pārtiku, atgriezties, nevis norīt ēdienu.
Protams, papildus slimībai šī uzvedība var būt saistīta ar garšas uztveri, taču jebkurā gadījumā ir vērts rūpīgi novērot jūsu bērna uzvedību.
Bērns var patstāvīgi izraisīt vemšanu, būt izsalcis, bet tajā pašā laikā pilnīgi noraida pārtiku bez iemesliem. Anoreksija var rasties stresa fona apstākļos. Piemēram, vecāku šķiršanās vai problēmas bērnu komandā.
Skolēni, it īpaši meitenes, ir pakļauti slimībai mūsdienu modeļa un plašsaziņas līdzekļu ietekmes dēļ, kas veicina maigumu, modeļa izskatu un uzturu.
Problēmas būtība - neapmierinātība ar to izskatu. Bērnam, šķiet, ka viņš ir taukains, neatbilst izdomātajiem standartiem. Lai atzīt kādu, kas atrodas viņu problēmās, viņš neuzdrošinās, kas noved pie bada streika, lietojot caurejas līdzekļus.
Dažreiz pat pēc nepieciešamās ārstēšanas paliek ēdienrefles pārkāptības: apetīte nav jūtama, pārtika izraisa vemšanu.
Baidoties no ķermeņa, cilvēki nedomā, cik slikti tas ir iekšējiem orgāniem.
Asins plūsma palēninās, spiediens samazinās. Labvēlīgo minerālvielu daudzums asinīs samazinās. Tas viss var izraisīt elektrolītu līdzsvara traucējumus, aritmiju un pilnīgu sirdsdarbības apstāšanos.
Stresa hormonu līmenis palielinās, bet augšanas hormonu un vairogdziedzera līmenis samazinās. Tas kļūst mazāk reproduktīvās sistēmas hormoni. Menstruāciju pārtraukumi vai tā pilnīga prombūtne. Tas darbojas ļoti strauji, to nevar atjaunot.
Kalcija trūkums izraisa kaulu masas samazināšanos, minerālu blīvums nokrītas zem normāla.
Visi gremošanas procesi tiek palēnināti, tiek aktivizēts enerģijas taupīšanas režīms. Parādās nepatīkami simptomi: vēdera uzpūšanās, aizcietējums.
Dažos smagos gadījumos nervi tiek bojāti, ir krampji, ekstremitāšu nejutīgums. Un arī domāšanas traucējumi.
Zema barības vielu uzņemšana izraisa anēmiju.
Papildus visam iepriekš minētajam, Jums var rasties aknu darbības traucējumi, dehidratācija, vājums, ģībonis.
Sakarā ar to, ka pacienti ar anoreksiju līdz pēdējam noliedz problēmas pastāvēšanu, ārstēšana sākas, kad pacients jau tiek nogādāts slimnīcā, lai stabilizētu stāvokli. Ir gadījumi, kad ātrās palīdzības dienests tiek saukts, kad persona jau mirst.
Pacients sāk barot caur IV līniju, vienlaicīgi cenšoties likvidēt slimības cēloni un ar to saistītās komplikācijas, izmantojot zāles. Pēc stāvokļa stabilizēšanas ir paredzēts psihoterapijas kurss un konsultācijas ar uzturu.
Dietologs pastāstīs par pirmajām anoreksijas pazīmēm šādā videoklipā:
Anoreksija ir bīstama slimība, kas var izraisīt nāvi. Personai, kurai ir bijusi šī slimība, parasti nav iespējams tikt galā ar problēmu. Tāpēc ir ļoti svarīgi, lai mīļie reaģētu savlaicīgi un sāktu ārstēšanu pirms neatgriezeniskiem procesiem ķermeņa sākumā.
Bieži vien slimā un pievilcīgā ķermeņa sapņi rada briesmīgas sekas veselībai. Pavisam dīvaini, bet visbiežāk vēlas zaudēt svaru, tiem, kuriem absolūti nav nepieciešams. Šādas meitenes vada attēli, ko uzliek mūsdienu sieviešu skaistuma kanoni: izsmalcināti nogrimušie vaigi, skaidri definēti vaigu kauli un slaids figūra. Šādas vēlmes noved pie briesmīgas slimības, ko sauc par anoreksiju, kāda tā ir, kā šī slimība izpaužas un kā tā ir bīstama, mēs šajā pantā aplūkojam.
Anoreksija attiecas uz neiropsihiatriskiem traucējumiem, kam raksturīga obsesīvi vēlēšanās zaudēt "papildus" svaru.
Anoreksija ir garīgi traucējumi, kam raksturīgs apzināts atteikums ēst pārtiku, lai normalizētu savu svaru. Vēlme iegūt ideālu ķermeni var sasniegt māniju, tas noved pie tā, ka meitene samazina patērēto pārtikas daudzumu un vēlāk to pilnībā atsakās. Šādās sievietēs ēdiena nepieciešamība izraisa krampjus, sliktu dūšu un vemšanu, un pat mazāko daļu var uztvert kā glutoniju.
Ar šo slimību meitene izkropļo savu uztveri, viņai šķiet, ka viņai ir tauki, pat ja svars sasniedz kritisku punktu. Anoreksija ir ļoti bīstama slimība, kas izraisa iekšējo orgānu patoloģijas, psihiskus traucējumus un smagākajos gadījumos pacienta nāvi.
Neskatoties uz to, ka dati par anoreksiju kļūst aizvien vairāk, lai atbildētu uz jautājumu, kāda veida anoreksijas slimība un kāda iemesla dēļ tā ir diezgan sarežģīta. Pastāv vairāki faktori, kas var izraisīt slimību. Anoreksijas cēloņi var būt šādi:
Ģenētiskā. Pētot informāciju par cilvēka DNS, ļāva identificēt konkrētus lokus genomā, kas ievērojami palielina anoreksijas risku. Slimība attīstās pēc spēcīga emocionāla šoka, ar pārmērīgu fizisko piepūli vai ēšanas traucējumiem. Ja cilvēkam ar līdzīgu genomu dzīvē nav provokatīvi faktori, viņš paliks veselīgs.
Bioloģiskais. Šajā kategorijā ietilpst: liekais svars, agrīna regulēšana un endokrīnās patoloģijas. Svarīgs faktors ir specifisku lipīdu frakciju paaugstināšanās pacienta asinīs.
Iedzimta. Anoreksijas risks ir palielināts cilvēkiem ar ģimenes anamnēzi cilvēkiem ar garīgiem traucējumiem. Turklāt slimības izredzes palielinās arī tiem, kuru radinieki cieš no alkoholisma vai atkarības no narkotikām.
Pielāgota. Slimība ir jutīgāka pret cilvēkiem ar noteiktiem personīgām īpašībām. Vēlme ievērot skaistuma kanonus, skaidras dzīves pozīcijas trūkumu, nedrošību un kompleksu klātbūtni palielina garīgo traucējumu risku.
Dzimums un vecums. Visbiežāk slimība izpaužas pusaudža gados, daudz retāk pēc divdesmit pieciem gadiem. Bez tam, vairāk nekā deviņdesmit procenti no anoreksijas gadījumiem ietekmē taisnīgo dzimumu.
Sociālais Dzīvošana sabiedrībā, kur sievišķīgā skaistuma standarts ir slaids ķermenis, ir liela ietekme uz uzturu. Jaunie meitenes, cenšoties ievērot šādus kritērijus, atsakās no pilnīgas maltītes.
Anoreksijas pazīmes un simptomi parādās fona no iedomātas aptaukošanās bailes.
Pirmais posms. Sākotnējā stadijā meitene uzskata, ka viņai ir liekais svars, tāpēc viņa pastāvīgi pakļaujas izsmieklim un pazemošanai, kas izraisa depresīvu stāvokli. Jauna sieviete tiek fiksēta jautājumā par svara zudumu, tāpēc pastāvīgas svēršanas rezultāti aizņem visas savas domas. Ir ļoti svarīgi palaist garām pirmos slimības simptomus, jo šajā stadijā anoreksija tiek veiksmīgi ārstēta, neietekmējot sievietes ķermeni.
Otrais posms. Līdz ar šī posma iestāšanos pazūd pacienta depresijas noskaņojums, to aizstāj ar spēcīgu pārliecību liekā svara klātbūtnē. Vēlme atbrīvoties no papildu mārciņas nostiprināta. Paša svara mērījumi tiek veikti katru dienu, un tajā pašā laikā vēlamā svara josla kļūst mazāka.
Trešais posms. Par šī posma sākumu saka pilnīgu pārtikas noraidīšanu, piespiedu ēdiena uzņemšana var radīt nožēlu un vemšanu. Šajā posmā meitene var zaudēt līdz piecdesmit procentiem no sākotnējā svara, bet viņa būs pārliecināta, ka viņa joprojām ir tauki. Jebkuras sarunas par pārtiku ved viņas uz agresiju, un viņa pati apgalvo, ka viņa jūtas lieliski.
Pirms šīs slimības var būt dažādi faktori, tādēļ tiek izšķirti šādi anoreksijas veidi:
Psihisks - rodas, ja ir garīgi traucējumi, kuriem nav izsalkuma sajūtas. Šīs patoloģijas ietver šizofrēniju, paranoju, dažus depresijas veidus utt. Turklāt šīs sugas attīstību var ietekmēt alkohola un narkotiku atkarība.
Simptomātiska - attīstās spēcīgu somatisko slimību fona. Jo īpaši plaušu, kuņģa-zarnu trakta, hormonālo vai urīnskābes slimību slimības. Bada zudums rodas tāpēc, ka ķermenim ir jāpārvadā visi spēki, lai cīnītos pret slimību, nevis pārtikā.
Nervu - cits nosaukums šāda veida "psiholoģiskai". Šajā gadījumā meitene apzināti atsakās ēst, baidoties iegūt pat vienu papildu kilogramu. Šis veids ir īpaši bīstams pubertātes periodā. Anoreksijas nervosa simptomi un ārstēšana tiks apspriesti turpmāk, bet starp galvenajām slimības pazīmēm ir jāuzsver:
mēģina atbrīvoties no pieņemtā ēdiena, izraisot vemšanu;
pastiprināts vingrinājums, lai zaudētu svaru;
tauku dedzināšanas un diurētisku zāļu uzņemšana.
Vairāk nekā 80% no visiem anoreksijas gadījumiem parādās vecumā no 12 līdz 24 gadiem
Narkotiku lietošana - šāda veida slimības izpaužas ilgstoši lietojot zāles, kuru mērķis ir svara zudums. Arī antidepresanti, diurētiskie līdzekļi, caurejas līdzekļi, psihotropās vielas, kā arī zāles, kas rada sāta sajūtu ar mazām ēdamajām porcijām, var izraisīt anoreksiju.
Anoreksijas simptomi un pazīmes
Šie simptomi var norādīt, ka slimība jau ir sākusi postoši ietekmēt sievietes ķermeni:
regulāra svara zuduma saruna;
augsta kaloriju satura barības neiekļaušana;
Ja šajā posmā nebija iespējams noteikt anoreksiju, parādās izteiktāki slimības simptomi. Patērētā pārtikas daudzums ievērojami samazinās, bet patērētā šķidruma daudzums palielinās. Daudzas meitenes mākslīgi izsauc vemšanu pēc katras ēdienreizes, kas vairumā gadījumu izraisa bulīmiju. Lai ātri pazaudētu ienīstu kilogramus, bieži tiek izmantoti klīniski līdzekļi, diurētiskie līdzekļi un caurejas līdzekļi.
Ar trešās pakāpes anoreksijas sākumu notiek meitenes izskata pārmaiņas, kuras nav iespējams pamanīt. Samazina ādu, sāk nomazgāt, zaudē tonusu un elastību. Muskuļu audu distrofija notiek, un zemādas tauku slānis pilnībā izzūd. Kaulu skelets ir skaidri redzams caur plānu ādu. Zobi pasliktinās, mati un nagi kļūst trausli un zaudē spīdumu.
Ievērojami novirzes rodas arī iekšējos orgānos, asinsspiediena līmenis ievērojami pazeminās, ķermeņa temperatūra nokrītas, pulsa ātrums samazinās, kļūstot zem normāla. Attīstās gastrīts, čūlas un liekā zarnu sindroms, patoloģiskas izmaiņas notiek sirds muskuļos. Meitene arvien biežāk iekrīt nejēdzībā un apātijā, viņai pakļaujas nogurums un impotence.
Apzināta badošanās izraisa postošas ​​sekas visiem iekšējiem orgāniem un sistēmām.
Sirds muskuļi. Asins plūsma palēninās, asinsspiediena līmenis samazinās. Būtisku minerālvielu un mikroelementu līmenis asinīs samazinās. Šādas izmaiņas izraisa elektrolītu līdzsvara un aritmiju pārtraukšanu, kā arī vissmagākos gadījumos, lai pabeigtu sirds apstāšanos.
Hormonālā sistēma Prolaktina līmenis palielinās - stresa hormons, gluži pretēji, samazinās augšanas hormons. Hormonu daudzums, kas iesaistīts sieviešu reproduktīvās funkcijās, samazinās. Šajā sakarā menstruālā cikla laikā ir pārtraukumi, dažos gadījumos tas pilnīgi trūkst. Vēlākajos posmos to nevar atjaunot pat pēc ārstēšanas kursa.
Kaulu sistēma. Kalcija deficīts un svarīgākie minerālvielas izraisa kaulu masas samazināšanos, mazinās minerālvielu blīvums, kauli kļūst trausli.
Gremošanas sistēma. Hidrolīzes funkcijas un procesi palēninās, ķermenis ir enerģijas taupīšanas režīmā. Izgarojums, attīstās gastrīts, aizcietējumi un pietūkums var mocīt.
Nervu sistēma Ārkārtējos gadījumos var rasties nervu bojājumi, parādās krampji un krampji, kā arī ekstremitāšu kustības. Rezultātā tas izraisa garīgus un garīgus traucējumus.
Asinis Asinis kļūst biezākas, asinsriti pasliktinās. Vitamīnu un mikroelementu trūkums izraisa anēmiju.
Papildus iepriekš minētajām problēmām aknās notiek deģeneratīvas pārmaiņas, ķermenis ir dehidrēts, parādās vājums un ģībonis.
Visbriesmīgākā anoreksijas komplikācija ir ķermeņa pašiznīcināšanas mehānismu uzsākšana.
Sakarā ar to, ka pirmās meiteņu anoreksijas pazīmes parasti paliek nepamanītas, bet viņi paši nepieņem padomu un noliedz problēmu, terapija sākas posmā, kad pacients tiek nogādāts slimnīcā kritiskā stāvoklī. Nav neparasti, ka radinieki jau tagad, kad sieviete mirst, izsauktu ātro palīdzību.
Terapijas pasākumi, lai stabilizētu anorexikas stāvokli, tiek piespiestas barot caur IV. Pirmkārt, ārstiem vajadzētu uzzināt iemeslu, kas izraisīja šādu nopietnu stāvokli. Nosakot faktoru, kas izraisījis slimību, nosaka ārstēšanas kursu. Kad pacienta stāvoklis stabilizējas, psihologi un uztura speciālisti sāk strādāt ar viņu.
Anoreksija ir ārkārtīgi bīstama slimība, kas var būt letāla.
Meitenēm, kurām ir kāda problēma, bieži vien to nevar atrisināt atsevišķi. Ir ļoti svarīgi, ka radinieki un tuvie cilvēki savlaicīgi pievērš uzmanību pacienta stāvoklim un sāk ārstēšanu, kamēr pastāv patoloģiskas izmaiņas organismā.
Anoreksija nervosa ir slimība, kurai raksturīga ēšanas traucējumi. Pacienti (galvenokārt sievietes) izceļas ar garīgu traucējumiem, kas izteikti izkropļotā savas ķermeņa uztverē, un pat tad, ja viņiem ir normāli svara rādītāji, viņi joprojām zaudē svaru un ļoti baidās no pilnības. Tas izraisa to, ka cilvēks krasi ierobežo uzturvērtību.
95% gadījumu sievietes cieš no anoreksijas nervozas, un visbiežāk pirmās šīs slimības izpausmes rodas pusaudža gados. Retāk slimība izpaužas pieaugušā vecumā. Anoreksija ietekmē pārtikušo iedzīvotāju segmentu pārstāvjus, parasti jaunās meitenes vai jaunās sievietes, kas nespēj strādāt, gadījumu skaits Rietumeiropā katru dienu pieaug. Starp citu, slimība praktiski nenotiek starp nabadzīgajiem un starp melnajām sacīkstēm. Mirstība šajos traucējumos ir 10-20%.
Anoreksija nervosa var notikt gan viegla, gan smaga un ilgstoša. Šo slimību vispirms aprakstīja vairāk nekā pirms 200 gadiem. Līdz 60. gadiem šī slimība bija ļoti reti sastopama, un tā straujā attīstība strauji pieaug.
Pirms tiek konstatēts spēcīgs svara zudums, pacienti tiek raksturoti kā viegls, grūti strādājošs, veiksmīgs pētījums bez garīgās veselības traucējumu pazīmēm. Visbiežāk viņu ģimenes ir pārtikušas un pieder pie sabiedrības augšējā vai vidējā slāņa. Šādi cilvēki var ciest no skaudības par viņu skaitli vai lieko svaru. Pati slimības sākumā persona piedzīvo tās pilnīgumu, un bažas par svara palielināšanos, kad pacients zaudē svaru. Un pat tad, ja cilvēka ķermenis ir iztukšots, viņš apgalvo, ka viņam ir aptaukošanās. Pēc izsitumu parādīšanās sākuma vecāki parasti meklē palīdzību no ārsta. Pārbaudes atklās, ka tukšā dūšā raksturīgas metabolisma un hormonālās pārmaiņas, bet paši pacienti noliedz slimību un nevēlas ārstēties.
Mūsdienu pētījumi norāda uz personības faktora lomu anorexia nervosa slimībā. Parasti pacienti cieš no pārmērīgas lepnības, izolācijas, psihoseksuālas attīstības traucējumiem.
Parasti slimība iziet cauri 4 attīstības posmiem.
Pirmais anoreksijas nervozas posms ir primārais vai dysmorfomanisks. Šajā posmā pacientam ir domas par viņa mazvērtīgumu, kas ir saistīts ar paša idejām kā pārāk pilnīgs. Idejas par viņu pārmērīgo pārpilnību parasti apvieno ar kritiku par savu izskata trūkumu (deguna formas, lūpu formas). Citu viedoklis par viņa izskatu personīgi vispār nemaz. Šajā laikā pacientam ir nomākts, pasliktināts garastāvoklis, trauksme, depresija. Pastāv sajūta, ka apkārtējie cilvēki viņu izsmina, kritiski apsver viņu. Šajā periodā pacients tiek pastāvīgi nosvērts, mēģinot aprobežoties ar ēdienu, bet dažreiz, nespējot tikt galā ar badu, sāk ēst naktī. Šis periods var ilgt no 2 līdz 4 gadiem.
Otrais slimības posms ir anorekts. Šajā periodā pacienta svars jau var tikt samazināts par 30%, un tajā pašā laikā vērojama eiforijas sajūta. Šādi rezultāti tiek sasniegti, izmantojot stingru diētu, un, pamatojoties uz pirmajiem rezultātiem, cilvēks sāk to vēl vairāk pievilkt. Šajā laikā pacients pats slodzes laikā veic fizisku piepūli un sportiskus vingrinājumus, ir palielināta aktivitāte, veiktspēja, bet hipotensijas pazīmes ir saistītas ar šķidruma samazināšanos organismā. Šo periodu raksturo alopēcijas un sausas ādas parādīšanās, var būt bojātas sejas tvertnes, var rasties menstruāciju traucējumi (amenoreja), un vīriešiem var samazināties spermatogeneze un libido.
Bieži vien pacienti pēc ēdiena vemšana, tiek lietoti caurejas līdzekļi un diurētiskie medikamenti, lai novērstu ķermeņa masas samazināšanos. Pat ja vienlaikus viņi sver mazāk par 40 kg, viņi tomēr saprot, ka tie ir pārāk biezi, un to nav iespējams atspēkot, ko izraisa smadzeņu nepietiekams uzturs.
Bieži vien, lietojot lielu devu caurejas līdzekļu, var izraisīt sfinktera vājumu, līdz pat taisnās zarnas prolapsam ieskaitot. Sākumā mākslīgi izraisīta vemšana rada nepatīkamas sajūtas, tomēr, bieži izmantojot šo metodi, nepareizas sajūtas nenotiek, ir pietiekami, lai tikai pagriež rumpi uz priekšu un nospiestu epigastrisko reģionu.
Ne retos gadījumos tas tiek papildināts ar bulīmiju, kad nepastāv sāta sajūta, kad pacienti var absorbēt milzīgu pārtikas daudzumu un pēc tam izraisīt vemšanu. Tiek veidota patoloģija, pirmkārt, ēdienu gatavojot lielu daudzumu pārtikas, "barojot" savus mīļotos, pēc tam - košļājot pārtiku un izspiežot to, un pēc tam - izraisot vemšanu.
Domas par pārtiku var kļūt apsēsti. Pacients gatavo ēdienu, kalpo galdam, sāk ēd ēst visvairāk garšīgi, bet nevar apstāties, un ēd viss mājā. Pēc tam tie izraisa vemšanu un mazgā kuņģi ar vairākiem litriem ūdens. Lai sāpīgāk zaudētu svaru, viņi var sākt smēķēt daudz, dzert daudz spēcīgas melnās kafijas, viņi var lietot zāles, kas samazina viņu apetīti.
Pārtikas produkti, kam ir augsts ogļhidrātu un olbaltumvielu daudzums, tiek izslēgti no uztura, viņi cenšas ēst augu un piena produktus.
Nākamā anoreksijas nervozes stadija ir kahektiskā stadija. Šajā stadijā pacienta ķermeņa masa tiek samazināta par 50%, sākas neatgriezeniskas distrofijas traucējumi. Ķermenis, pateicoties olbaltumvielu trūkumam un kālija līmeņa pazemināšanās, sāk uzbriest. Apetīte pazūd, kuņģa sulas skābums samazinās, un barības vada sieniņās parādās erozīvi bojājumi. Vemšana var rasties refleksā pēc ēšanas.
Pacientu āda kļūst sausa, kļūst plānāka un pārslās, zaudē elastību, matus un zobus izkrit, nagi pazūd. Tomēr tajā pašā laikā var novērot matu augšanu uz sejas un ķermeņa. Retāk tiek pazemināts asinsspiediens, kā arī ķermeņa temperatūra, miokarda distrofija, iekšējo orgānu izlaide, anēmijas pazīmes, var tikt traucēta aizkuņģa dziedzera funkcija, kā arī augšanas hormona sekrēcija. Šajā posmā var būt tendence ģībonis.
Kahekstiskas stadijas izmaiņas parasti ir neatgriezeniskas, tādas anoreksijas nervosa komplikācijas var izraisīt nāvi. Fiziskā un darba aktivitāte pacientiem samazinās, siltums un auksts ir slikti panesamas. Viņi turpina atteikties ēst, arī apgalvo, ka viņiem ir liekā svara, t.i. traucēja viņa ķermeņa uztveri. Jāatzīmē, ka spēcīga ķermeņa masas samazināšanās un tauku trūkuma dēļ, kā arī estrogēna līmeņa pazemināšanās dēļ var rasties osteoporoze, kas var izraisīt ekstremitāšu izliekumu, kā arī muguras sāpes un stipras sāpes.
Pakāpeniski, kad palielinās kaheksija, pacienti vairs nav aktīvi, pavado vairāk laika uz dīvāna, viņiem sākas hronisks aizcietējums, slikta dūša, muskuļu krampji, polineirīts. Anoreksijas nervosa garīgie simptomi šajā posmā ir depresīvā stāvoklī, reizēm agresivitāte, grūtības koncentrēties, nepietiekama pielāgošanās videi.
Lai izstāšanos no kahoksijas stāvokļa pacientiem, nepieciešama medicīniska uzraudzība, jo ar mazāko svara pieaugumu anoreksija nervosa atkal sāk lietot vēcionošu un izraisīt vemšanu pēc ēšanas, veic smagu fizisko slodzi, bet depresija var atkal attīstīties. Menstruālā cikla normalizācija notiek ne agrāk kā sešus mēnešus pēc anoreksijas nervozas ārstēšanas sākšanas. Pirms tam pacienta garīgo stāvokli raksturo biežas garastāvokļa svārstības, histērija un dažkārt izpaužas dysmorphic noskaņas. 2 gadus pēc ārstēšanas sākuma ir iespējami slimības recidīvi, kas jāārstē slimnīcā. Šo posmu sauc par nervu anoreksijas mazināšanu.
Dažreiz pastāv šāda veida slimība, kurā persona atsakās ēst nevis tāpēc, ka nav apmierināta ar viņa izskatu, bet saskaņā ar savādām idejām, ka "ēdiens organismā nav absorbēts", "ēdieni sabojājas ādu" utt. Tomēr šādiem pacientiem amenoreja nenotiek, un izsmelšana nesasniedz kaheksiju.
Tas norāda arī uz 2 veidu ēšanas paradumiem slimības gadījumā. Pirmo veidu - ierobežojošo, kas izteikts faktā, ka persona ievēro stingru diētu, nomoka. Otrais veids ir tīrīšana, ko papildus raksturo pārēšanās un turpmākās tīrīšanas epizodes. Tajā pašā personā abi veidi var rasties dažādos laikos.
Anoreksijas nervosa cēloņus var saukt par bioloģiskiem faktoriem, piemēram, iedzimtību, t.i. ja psiholoģiskas problēmas ir saistītas ar psiholoģiski nestabilu sfēru, konfliktiem ģimenē un ar draugiem, kā arī sociāliem iemesliem (modes imitācija, apkārtējo cilvēku uzskatu ietekme, TV, glancēti žurnāli utt.), tad psiholoģiskas problēmas ir saistītas ar psiholoģiskām problēmām. Varbūt tāpēc jaunās meitenes ir mazāk uzņēmīgas pret anorexia nervosa (zēniem retāk), kuru psihe vēl nav stipra, un viņu pašcieņa ir ļoti augsta.
Mūsu sabiedrībā ir plaši izplatīta ideja, ka bez tievas skaistas figūras nav iespējams sasniegt panākumus studijās vai profesionālajā darbībā, tāpēc daudzas meitenes kontrolē savu svaru, bet tikai dažiem tas kļūst par anorexia nervosa.
Anoreksijas nervosa rašanās ir saistīta ar nesenajām modes tendencēm, un šodien tā ir diezgan izplatīta slimība. Saskaņā ar nesenajiem pētījumiem 1,2% sieviešu un 0,29% vīriešu cieš no anorexia nervosa un vairāk nekā 90% no viņām ir jauniešu meitenes vecumā no 12 līdz 23 gadiem. Atlikušie 10% ir vīrieši un sievietes vecāki par 23 gadiem.
Ārsts diagnosticē anorexia nervosa šādos gadījumos: ja cilvēkam ir 15% zemāka par viņa vecuma noteiktajām normām, t.i. ķermeņa masas indekss būs 17,5 un mazāk. Parasti pacienti neatpazīst to esošo problēmu, nebaidās iegūt svaru, cieš no miega traucējumiem, depresijas traucējumiem, nepamatotu trauksmi, dusmas un asiem garastāvokļa izmaiņām. Sievietēm ir menstruālā cikla pārkāpumi, vispārējs vājums, sirds aritmija.
Tipisks anoreksijas nervozes gadījums ir jauna meitene, kuras svara zudums bija 15% vai vairāk. Viņa baidās no taukiem, viņas periodi ir apstājušies, un viņa noliedz, ka viņai ir slimība. Arī slimnīcā anoreksijas nervu diagnoze ietver EKG, gastroskopiju, barības vada manometriju un citus pētījumus. Nervu anoreksijā parādās nozīmīgas hormonālās izmaiņas, kuras izpaužas kā vairogdziedzera hormonu līmeņa pazemināšanās. Tas notiek, vienlaikus palielinot kortizola līmeni.
Visbiežāk pacientiem, kas cieš no anoreksijas nervozes, pirms neatgriezenisku izmaiņu sākšanas nepieciešama medicīniska palīdzība. Šajā gadījumā atgūšana var notikt spontāni, t.i. pat bez ārsta iejaukšanās.
Sarežģītākos gadījumos pacienti tiek nogādāti slimnīcā ar radiniekiem, un ārstēšana ar anoreksiju nervu notiek slimnīcā, izmantojot zāļu terapiju, psiholoģisko palīdzību pacientam un viņa ģimenes locekļiem, kā arī pakāpenisku atgriešanos normālā uzturā un kaloriju daudzuma palielināšanos.
Stacionāra ārstēšana palīdz lielākajai daļai pacientu. Sākotnējā ārstēšanas stadijā tiek izmantota obligāta barošana, jo īpaši, ja ķermeņa svars ir samazinājies par vairāk nekā 40% salīdzinājumā ar sākotnējo, un pacients pastāvīgi atsakās no palīdzības. Tas nozīmē, ka tiek veikta nepieciešamo barības vielu un glikozes ievadīšana intravenozi vai caur caurulīti, kas ievada degunā caur vēderu.
Psihoterapijas rezultātā tiks uzlabots pacienta somatiskais stāvoklis, un zāles ir tikai papildinājums sesijām. Anoreksijas nervu ārstēšanu var iedalīt divās pakāpēs. Pirmajā posmā galvenais ārstēšanas uzdevums ir pārtraukt ķermeņa masas samazināšanos, kā arī noņemt pacientu no kaheksijas stāvokļa. Nākamajā posmā tiek izmantotas psihoterapijas un narkotiku metodes.
Psihologi parasti mēģina pārliecināt savus pacientus, ka viņiem ir nepieciešams piedalīties sociālajā dzīvē, mācīties vai strādāt, un veltīt laiku savām ģimenēm. Tas palīdzēs viņiem izvairīties no neapmierinātības ar savu ķermeni un atkal saslimst ar nervu anoreksiju. Turklāt, izmantojot kognitīvo psiholoģiju, veidojas normāla pašcieņa, kas nav saistīta ar svaru un ķermeņa formu. Pacientiem tiek mācīts pienācīgi uztvert savu izskatu un kontrolēt savu uzvedību. Persona, kas cieš no šīs slimības, var glabāt dienasgrāmatu, kurā viņš apraksta vidi, kurā viņš ēda. Individuālā psihoterapija palīdz veidot kontaktus ar pacientu, lai noskaidrotu anoreksijas nervosa iekšējos psiholoģiskos cēloņus.
Ģimenes psihoterapijas metodes var būt efektīvas, ja traucējumi tiek novēroti maziem bērniem, šajā gadījumā mainoties ģimenes attieksmēm, arī bērna attieksme pret sevi un viņa ķermeni mainās. Starp citu, ļoti daudzu cilvēku vecāki, kas cieš no anoreksijas nervosa, strādā pārtikas rūpniecībā vai pārdod pārtiku.
Zāles lieto kā anoreksijas nervu kā adjuvantu ārstēšanai. Ciproheptadīnu, antidepresantu, izmanto, lai palielinātu ķermeņa svaru, ar satrauktiem un uzmundrīgiem uzvedības simptomiem, var ordinēt olanzapīnu vai hlorpromazīnu. Fluoksetīns palīdz samazināt recidīvu skaitu tiem, kas izārstēti ar anorexia nervosa. Netipiski antipsihotiskie līdzekļi ietekmē trauksmi, samazina to un palielina ķermeņa svaru.
Ārstēšanas laikā pacientiem tiek sniegts jebkāda veida atbalsts, ap to ir izveidota mierīga un stabila atmosfēra, tiek izmantoti uzvedības terapijas paņēmieni, kur gultas režīms tiek kombinēts ar fitnesa vingrinājumiem, kas palīdz palielināt kaulu blīvumu, kā arī palielina estrogēnu līmeni. Uzvedības psihoterapijas piemērs ir tāda situācija: ja pacients ēd visu, kas viņam tiek piedāvāts vai iegūts, tad viņš var saņemt kādu iedvesmu, piemēram, garāku gājienu utt.
Diēta ir svarīga loma anoreksijas ārstēšanā. Sākotnējā stadijā pārtika nav ļoti augsta kaloriju daudzumā, bet pakāpeniski palielinās kaloriju daudzums. Diēta tiek sagatavota saskaņā ar īpašām shēmām, lai novērstu vēzi, kuņģa un zarnu bojājumus utt.
Jāatzīmē, ka mirstības rādītājs no ķermeņa pilnīgas izzušanas, kā nervu anoreksijas komplikācija, ir no 5 līdz 10%, un šajā gadījumā cilvēks nomirst no infekcijas organismā. Dažreiz, it īpaši slimības vēlākajos posmos, pacienti var parādīt tādus nervozas anoreksijas simptomus kā garīgo traucējumu pazīmes, kā arī tendenci, lai gan bieži vien, pašnāvību.
Anoreksijas būtība ir pilnībā atspoguļota vecajā līdzībā "Cured absurds". Ziemeļīrijas pilsētas valdnieks Rejs izcēlās melanholijas, skumjas un anoreksijas dēļ. Viņš uzskatīja, ka viņš ir govs, nevis vīrietis. Viņš moaned kā dzīvnieks, atteicās ēst cilvēku pārtiku, un pieprasīja, lai viņu novestu prom ganībās pļavas. Viņš arī vēlējās nogalināt un izmantot gaļu. Tāpēc no kapteiņa palika tikai "āda un kauli". Doktors Avicenna nolēma viņam palīdzēt. Ielodoties pilī, viņš kliedza: "Kur šī govs, es atnācu, lai to nokautu!" Viņš tika uzņemts suverēnam. Pirms jūs sapratāt savu plānu, Avicenna pārbaudīja viņu kā miesnieks par tauku un gaļas klātbūtni. Avicenna teica: "Šī govs nav piemērota kaušanai, tas ir pārāk plāns. Ļaujiet viņai iegūt svaru, un tad es ņemšu viņu. " Ar to mudinot, suverēna sāka ēst visu, kas viņam tika dota, pakāpeniski ieguva svaru un atgūstas.
Dr. Mortons 1689. gadā šo slimību noteica kā "nervu patēriņu". Pagājušā gadsimta sākumā slimība tika klasificēta kā šizofrēnijas izpausme un pēc tam endokrīnās sistēmas slimībām. Vēlāk to sauca par Twiggy vai Barbie sindromu, un tikai 1988. gadā slimība saņēma nosaukumu "anorexia nervosa".
Anoreksija ir slimība, kuras pamatā ir neiropsihiatriski traucējumi, ko izraisa obsesīvs vēlēšanās zaudēt svaru, bailes no aptaukošanās. Pacienti ar anoreksiju cenšas samazināt ķermeņa svaru, izmantojot diētu, tukšā dūšā, šokējošu vingrinājumu, kuņģa skalošanu, klīniskos efektus un izraisīt vemšanu pēc ēšanas. Ar anoreksiju notiek progresējoša ķermeņa masas zudums, miega traucējumi, depresija, vainas sajūta, lietojot ēdienu un badu, nepietiekams svara novērtējums. Slimības sekas ir menstruālā cikla, muskuļu krampju, ādas bumbas, aukstuma sajūtas, vājuma, aritmijas pārkāpums. Smagos gadījumos neatgriezeniskas izmaiņas organismā un nāve.
Anoreksija (grieķu - "bez apetītes", kas ir - negatīva priedēklis, orexis - apetīte) - slimība, ko raksturo pārkāpumu pārtikas centra smadzenēs un manifesti apetītes trūkums, atteikumu pārtiku.
Augsts anoreksijas risks ir slimības īpatnības.
Anoreksija - slimība ar augstu mirstību - nogalina līdz pat 20% no kopējā pacientu skaita. Turklāt vairāk nekā puse no nāves ir pašnāvības sekas, bet anorexikas dabiskās nāves cēlonis galvenokārt ir sirds mazspēja sakarā ar vispārēju organisma noplūdi.
Gandrīz 15% sieviešu, kuras interesējas par uzturu un svara zudumu, noved pie obsesīvās valsts attīstības un anoreksijas, lielākā daļa no Anorexikas - pusaudžiem un jaunām meitenēm. Anoreksija un bulīmija ir profesionālo modeļu cīņa, no šīm slimībām cieš 72% meiteņu, kas strādā pie catwalk.
Anoreksija var izraisīt dažu zāļu lietošana, īpaši pārmērīgas devas.
Tāpat kā alkoholiķi un narkomāni, pacienti ar anoreksiju neatpazīst jebkādu pārkāpumu klātbūtni un neuztver slimības smagumu.
Anoreksija tiek klasificēta pēc sastopamības mehānisma:
neirotiskie anoreksija (negatīvās emocijas stimulē smadzeņu garozas pārmērīgu stimulāciju);
neiroindinamiskā anoreksija (stipra stimulēšana, piemēram, sāpes, nervu centra nomākšana smadzeņu garozā, kas ir saistīta ar apetīti);
neiropsihiska anoreksija vai nervu kaheleksija (atteikšanos ēst izraisa garīgi traucējumi - depresija, šizofrēnija, obsesīvi-kompulsīvi traucējumi, pārvērtēta ideja par svara zaudēšanu).
Anoreksija var izraisīt arī hipotalāma mazspēju bērniem un Kannera sindromu.
Dažādu hronisku orgānu un sistēmu slimību klātbūtne var veicināt anoreksijas attīstību. Tas ir:
endokrīnās sistēmas traucējumi (hipofīzes un hipotalāma mazspēja, hipotireoze uc);
gremošanas sistēmas slimības (gastrīts, pankreatīts, hepatīts un aknu ciroze, apendicīts);
hroniskas sāpes jebkura etioloģija;
ilgstoša hipertermija (hronisku infekciju vai vielmaiņas traucējumu dēļ);
Jotrogēna anoreksija var rasties, lietojot narkotikas, kas iedarbojas uz centrālo nervu sistēmu, antidepresantus vai trankvilizatorus, narkotisko un narkotisko vielu, un amfetamīnu un kofeīna ļaunprātīgu izmantošanu.
Maziem bērniem anoreksiju var izraisīt režīma un barošanas noteikumu pārkāpumi, pastāvīga pārapšana. Anoreksija nervosa visbiežāk sastopama sievietēm (pārsvarā jaunām sievietēm). Bažas par lieko svaru un ievērojami pazeminātu pašcieņu rada kopējā ietekme uz pārtikas psiholoģisko noraidījumu, kas pastāvīgi tiek noraidīta.
Apzināti, anorexija kļūst par visredzamāko veidu, kā atbrīvoties no bailēm no liekā svara un pievilcības zaudēšanas. Pusaudžu psihe, kas pakļauta nestabilitātei, nosaka, ka svara zudums ir pārvērtēts, un meitene zaudē savu realitātes sajūtu, pārtrauc sevi uztvert kritiski un savu veselības stāvokli.
Anoreksiskas meitenes, pat ja acīmredzams ķermeņa masas trūkums, līdz pilnīgai izsīkšanai, var uzskatīt par taukiem un turpina atteikties no ķermeņa vajadzīgajām uzturvielām. Dažreiz pacienti apzinās savu izsmelšanu, bet, piedzīvojot zemapziņas bailes no ēšanas, nevar to pārvarēt. Anoreksijas laikā notiek apburtais aplis: barības vielu trūkums nomāc smadzeņu centrus, kas atbildīgi par ēstgribas regulēšanu, un organisms vairs nepieprasa nepieciešamās vielas.
Uztura traucējumi, tostarp anoreksija, ir viena no visbiežāk sastopamajām psihosociālajām slimībām, jo ​​tik daudzi cilvēki apmierina piesātinājuma instinktu kā trūkstošo pozitīvo emociju sublimāciju. Pārtika kļūst par vienīgo psiholoģisko labumu iegūšanas līdzekli, un to apsūdz psiholoģiskos neveiksmes, kas nonāk galā - atteikšanās ēst.
Anoreksijas nervozitātes uzvedība var būt divu veidu (un tā pati persona var rīkoties abos virzienos dažādos laikos):
spēcīgs vēlēšanās, stingra diētas ievērošana, tukšā dūšā, visdažādākās badošanās metodes;
Ņemot vērā mēģinājumus regulēt uzturu, rodas nekontrolēta pārēšanās (bulīmija), kam seko tīrīšanas stimulēšana (vemšana, kliņģi).
Vingrojumi parasti tiek praktizēti, kamēr attīstās muskuļu vājums.
obsesīvs vēlme zaudēt svaru, neraugoties uz to, ka nav (vai atbilstība normai) svara;
fatfobiija (obsessīvi bailes no liekā svara, pilnības);
ēdot apsēstības, fanātiķu kaloriju skaitīšanu, sašaurinot intereses un koncentrējoties uz svara zuduma jautājumiem;
regulārs pārtikas atteikums, ko motivē apetītes trūkums vai nesenās ēdienreizes, tā daudzuma ierobežojums (arguments ir "es jau esmu pilns (a)");
pārtikas pārveidošana par rituālu, īpaši rūpīga košļājamā (dažreiz norijot bez košļājamās), kalpo nelielās porcijās, sagriežot mazos gabaliņos;
izvairīšanās no aktivitātēm, kas saistītas ar uztveršanu rakstīt, psiholoģiska diskomforts pēc ēšanas.
vēlēšanās palielināt fizisko piepūli, kairinājumu, ja jūs nevarat veikt vingrinājumus ar pārslodzi;
priekšroka lielu, bagātu apģērbu izvēlei (lai paslēptu savu uztverto lieko svaru);
grūts, fanātisks, nespējīgs elastīgums, domāšanas veids, agresivitāte, atbalstot viņu uzskatus;
tieksme izvairīties no sabiedrības, vientulība.
psihes depresija, depresija, apātija, samazināta spēja koncentrēties, veiktspēja, pašaprūpe, apsēstība ar viņu problēmām, neapmierinātība ar sevi, viņu izskats un viņu panākumi svara zudumā;
bieži - psiholoģiskā labilitāte, miega traucējumi;
sajūta, ka viņi zaudē kontroli pār savu dzīvi, nespēj būt aktīvi, pūļu nevajadzīgums;
anoreksija nedomā, ka viņš ir slims, atsakās no ārstēšanas, turpina atteikties no pārtikas;
ķermeņa masa ievērojami (vairāk nekā 30%) ir zemāka par vecuma normu;
vājums, reibonis, biežas ģībošanās tendence;
plānu un mīkstu vējš maņu augšanu uz ķermeņa;
seksuālās aktivitātes samazināšanās sievietēm, menstruācijas traucējumi līdz amenorejai un anovulācijai;
slikta apgrozība un, kā rezultātā, pastāvīga aukstuma sajūta.
Fizioloģiskas izmaiņas ilgstošas ​​izņemšanas no pārtikas
Ilgstoša nepieciešamo barības vielu neesamība organismā kļūst par distrofiju, un pēc tam kadheksija ir fizioloģisks stāvoklis, kam raksturīga izteikta ķermeņa izsīkšana. No kaheksija simptomi: bradikardija (lēna sirdsdarbība), un smagu hipotensiju, bāla āda ar galotnes cianoze (zili pirkstiem, galu deguna), hipotermija, rokas un kājas ir aukstas uz tausti, ir nosliece uz paaugstinātu jutību pret zemu temperatūru.
Raksturo sausa āda un tās elastības samazināšanās. Visā ķermenī parādās mīksti un plāni, pūkaini mati, bet uz galvas matu kļūst sauss un trausls, sākas matu izkrišana. Zemādas tauki gandrīz nav, sāk muskuļu audu atrofija, iekšējo orgānu distrofijas izmaiņas. Sievietes attīstās amenoreja. Iespējams, ka tūskas izpausme, asiņošana, bieži attīstās psihopātija, progresīvos gadījumos asu ūdens un sāls metabolismu pārkāpšana izraisa sirds mazspēju.
Robežnosacījumi pie anoreksiju parasti izraisa dziļu patoloģiskās traucējumus homeostāzi, tāpēc ārkārtas palīdzība personām uzņemtajiem ar simptomiem sastrēguma sirds mazspēju ar ievērojamu samazināšanos, tas ir, lai novērstu šķidruma un elektrolītu statusu, ar ko atjauno jonu līdzsvaru (šajā kālija seruma piedziņu). Piešķir minerālvielu un vitamīnu kompleksus, augstas kaloriju augsta proteīna diētu. Pārtikas atteikuma gadījumā - barības vielu parenterāla ievadīšana.
Tomēr šie pasākumi izlabo sekas, bet neiznīcina psiholoģiskos cēloņus, neizārstē anoreksiju. Lai sāktu psihoterapiju, pacienta radiniekiem jāpaziņo par slimības smagumu un jāpārliecinās par nepieciešamību ārstēties. Ievērojamas grūtības ir paša anoreksijas pārliecība garīgās slimības klātbūtnē un nepieciešamība pēc ārstēšanas. Pacientam brīvprātīgi jāievieš pasākumi anoreksijas ārstēšanai, obligātā terapija var būt neefektīva un vienkārši neiespējama.
Lielākajā daļā gadījumu (neņemot vērā agrīnās stadijas, bez izteikta izsīkuma) anoreksija tiek ārstēta slimnīcā, pirmais uzdevums ir atjaunot normālu ķermeņa masu un vielmaiņu. Rīcības brīvība un pārvietošanās slimnīcā anoreksijas gadījumā ir ļoti ierobežota, un papildu stimuli pastaigas veidā, tikšanās ar radiniekiem un draugiem, pacienti saņem atlīdzību par uztura ievērošanu un svara pieaugumu. Pati pacienti, vienojoties ar savu ārstu, nosaka šos atlīdzības pasākumus, pamatojoties uz viņu pievilcību un viņu interesi saņemt atlīdzības. Šādu stimulu metode tiek uzskatīta par diezgan efektīvu vidēji smagas anoreksijas gadījumā, bet smagos progresējošos gadījumos šī metode var nebūt efektīva.
Pamata anoreksijas terapija - psiholoģiskā palīdzība, atbalsts, obsesīvo stāvokļu korekcija, psihes novēršana no apsēstības ar izskatu, svaru un pārtiku, atbrīvošanās no nepilnvērtības sajūtas, personības attīstības un pašcieņas, spēja pieņemt sevi un apkārtējo pasauli. Pusaudžiem ieteicama ģimenes terapija.
Parasti aktīvs psihoterapijas kurss ilgst no viena līdz trim mēnešiem, bet notiek arī svara normalizēšana. Pareizai ārstēšanai pacienti turpina normālu ēšanu un ķermeņa masas palielināšanos pēc terapijas beigām, bet anoreksijas recidīvu gadījumi nav retāk. Daži pacienti iziet vairākus psihoterapeitiskos kursus un turpina atgriezties slimības apburtā ceļā. Mazāk nekā puse no tiem, kuri cieš no anoreksijas, parāda pilnīgu atveseļošanos.
Ļoti reti, liekais svars un aptaukošanās var būt terapijas blakusparādība.
Anoreksija nervosa: simptomi un ārstēšana
Anoreksija nervosa ir smaga garīgās attīstības traucējumi, ko papildina ēšanas traucējumi, kuru pamatā ir svara samazināšanas vai lietiskā ķermeņa novēršana. Tā rezultātā šāda patoloģiska vēlme pēc svara zuduma, ko papildina visaptverošas bailes no aptaukošanās, noved pie 30 līdz 60% ķermeņa svara zuduma. Daudzi pacienti zaudē savu kritisko stāvokli, neuzrāda acīmredzamu distrofiju, traucē viņu metabolismu, rodas dažādu sistēmu un orgānu slimības, taču ir ļoti grūti pārliecināt viņus par nepieciešamību ārstēties no speciālista. Daži no pacientiem apzinās viņu izsīkumu, bet viņu bažas par pārtikas absorbciju ir tik dziļi, ka viņi paši vairs nevar atjaunot savu apetīti.
Šajā rakstā mēs iepazīstināsimies ar cēloņiem, riska faktoriem, izpausmēm, sekām, anoreksijas nervosa noteikšanas un ārstēšanas metodēm. Šī informācija palīdzēs pamanīt satraucošos slimības simptomus sev vai saviem mīļajiem, un jūs veiksiet pareizo lēmumu par nepieciešamību redzēt speciālistu.
Bez ārstēšanas anoreksija nervosa izraisa nāvi aptuveni 10-20% pacientu. Šo nosacījumu pamatoti sauc par stereotipu slimību, un biežāk tas attīstās starp bagātajiem iedzīvotāju segmentiem. Saskaņā ar pēdējo gadu statistiku, šādu pacientu skaits pieaug, gandrīz 95% pacientu ir sievietes. Apmēram 80% no visiem anorexiciem ir meitenes un jaunas sievietes 12-26 gadu vecumā, un tikai 20% ir vecāki vīrieši un sievietes (līdz menopauzes periodam).
Cēloņi un riska faktori
Anoreksijas nervu cēloņi ir nosacīti sadalīti bioloģiskajā, psiholoģiskajā un sociālajā jomā. Šādas slimības rašanās var izraisīt šādus faktorus:
ģenētiskā - slimība izpaužas nelabvēlīgos apstākļos dažu gēnu (NTR2A, BDNF) nesējiem, kas veido noteiktu personības veidu un veicina garīgo traucējumu attīstību;
bioloģiski aptaukošanās un agrīna menstruācijas sākšanās, disfunkcijas, kas regulē neirotransmiteru (serotonīna, norepinefrīna un dopamīna) uztura uzvedību, spēj padziļināt patoloģiskus traucējumus anoreksijā;
personas - garīgās veselības traucējumu attīstības iespēja palielinās starp perfekcionistu-obsessīvo personības veidu cilvēkiem, kas cieš no nepilnvērtības sajūtas, un nepieciešamību ievērot dažus standartus un prasības, zemu pašnovērtējumu un nenoteiktību;
ģimene - anoreksijas risks palielinās cilvēkiem, kuru ģimenē kāds cieš no vienas slimības, aptaukošanās, nervozitātes bulimijas, depresijas, alkoholisma un atkarības no narkotikām;
vecums - pusaudža un jauniešu vidū visjūtīgākie ir vēlme līdzināties pretējam dzimumam vai atdarināt elkiem un stereotipiem;
kultūras - dzīvošana industriāli attīstītajās pilsētās pastiprina vēlmi ievērot skaistuma un panākumu kanonus, kas izteikti skaitļa harmonijā;
stressful - fiziska, psiholoģiska, seksuāla vardarbība vai stresa apstākļi (tuvu draugu vai radinieku nāve, laulības šķiršana utt.) var veicināt ēšanas traucējumu attīstību;
Garīgi - vairākas garīgās slimības (piemēram, šizofrēnija) var būt kopā ar ēšanas traucējumiem.
Raksturīgi, ka slimība sākas ar faktu, ka pacientam ir mānīgs un obsessīvs uzskats, ka liekā svara ir visu viņa nepatikšanas cēlonis (nepatraukšana, atdalīšana no mīļotā, profesijas pieprasījuma trūkums utt.). Turklāt pacientam attīstās depresija, kas izraisa spēcīgu un pastāvīgi progresējošu ierobežojumu pārtikā. Kā parasti, pacienti mēģina uzmanīgi slēpt to no citiem (iemeta ēdienu noslēpumā, dodiet to savam mājdzīvniekam, daļēji pārvietojiet daļu atpakaļ uz pannu utt.).
Pastāvīga nepietiekama uztura un tukšā dūšā rezultātā rodas cita patoloģiska novirze - reizēm tā "pazūd" un sāk absorbēt lielu daudzumu pārtikas. Tajā pašā laikā viņš pārmeta sevi un izgudro veidus, kā ierobežot viņas asimilāciju. Lai to panāktu, pacients var mākslīgi izraisīt vemšanu, lietot caurejas līdzekļus un veikt klīniskos efektus.
Ņemot vērā nepietiekama uztura un vielmaiņas traucējumu dēļ organismā notiekošās izmaiņas, pacienti ar anoreksiju nervozi zaudē savu kritisko stāvokli. Pat pēc tam, kad viņi sasniedz vēlamo rezultātu, zaudējot svaru, viņiem sāk parādīties neapmierinoši, un viņi izvirza jaunus "uzdevumus".
Parasti pēc apmēram 1,5-2 gadiem pacients zaudē 20% vai vairāk ķermeņa masas, un viņam būs nervu anoreksijas fiziskās sekas - fizioloģiskas novirzes dažādu sistēmu un orgānu darbā.
Ilgtermiņa nepietiekams uzturs izraisa vairākas izmaiņas pacienta uzvedībā un garīgajā stāvoklī:
pacienta noliegums psihiskajos traucējumos un kritiskuma trūkums izsitumu pazīmes;
pastāvīga sajūta par savu pilnību un vēlēšanās vairāk un vairāk zaudēt svaru;
izmaiņas ēšanas rakstos (mazu ēdienu ēšana, pastāvīga ēdienreize);
pēkšņs entuziasms pārtikas jautājumos: recepšu savākšana, ēdienu gatavošanas grāmatu lasīšana, gastās ēdienu organizēšana radiniekiem bez pacienta, pārmērīgs entuziasms attiecībā uz uzturu;
panikas bailes par papildu mārciņas;
nepamatotu apvainojumu un dusmu rašanos;
depresija: skumjas, aizkaitināmība, euforijas periodi, pārmaiņus ar samazinātu aktivitāti;
izmaiņas darbībā sociālajā vidē un ģimenē: pārmērīga sporta apmācība ārpus mājas, nevēlēšanās apmeklēt pasākumus, kas saistīti ar ēdienreizēm (dzimšanas dienas, korporatīvās puses utt.), komunikācijas ar radiniekiem un draugiem ierobežošana.
Viena no anorexia nervosa raksturīgajām pazīmēm ir šāda pacienta argumentācija: "Mans augstums ir 168, un tagad svara svars ir 45 kilogrami, bet es gribu nosvērt 35 kilogramus." Pēc tam skaitļi kļūst mazāki.
Jebkurus svara zaudēšanas rezultātus pacients uzskata par vēlamo sasniegumu, un pat dažu kilogramu kopums tiek uztverts kā nepietiekama pašpārvalde un neapmierinātība ar sevi. Pat pacienti, kuri apzinās savu distrofiju, bieži valkā bagātas drēbes, kas slēpj to trauslumu no citiem. Tādā veidā viņi cenšas izvairīties no nepieciešamības izskaidrot sevi un iesaistīties sarunās ar tiem, kas neatbalsta viņu centienus fiktīvos "ideālos" standartus.
Viena no bīstamākajām anorexia nervosa izpausmēm ir dažādu hormonālo līdzekļu svara zudums pašnovērtējums. Šādi gadījumi ir ļoti slikti apstrādāti, un pat obligātā ārstēšana var būt neefektīva.
Psihiski traucējumi, ko izraisa anorexia nervosa, var izraisīt pašnāvību.
Laika gaitā ilgstoša nepietiekama uztura un badošanās rezultātā rodas smagi vielmaiņas traucējumi un dažādu sistēmu un orgānu slimību attīstība.
Sākumā pacientam ir hormonālas izmaiņas, ko izraisa samazināta vairogdziedzera hormonu, estrogēna un kortizola līmeņa paaugstināšanās. Tie izpaužas šādi simptomi:
nepārtraukts vājums (līdz pat badu);
menstruācijas traucējumi (menstruācijas trūkums, sāpes, kavēšanās un menstruāciju trūkums, nespēja iedomāties);
Pēc tam rodas šādi traucējumi ķermeņa sistēmas darbībā:
sirds un asinsvadu sistēma - reibonis, ģībonis, saaukstēšanās, aritmijas parādīšanās, kas var kļūt par pēkšņas nāves cēloni;
asinis - anēmijas pazīmes, balto asins šūnu skaita samazināšanās, kas izraisa paaugstinātu jutību pret infekcijām;
gremošanas sistēma - funkcionāla dispepsija, kuņģa vēdera sāpes vēderā, peptiska čūla, gastrīts, hronisks aizcietējums, slikta dūša, vēdera dobuma tūska (vēdera uzpūšanās);
āda un mati - sausums un pietūkums, dzeltena ādas toni, trulums un matu izkrišana, vēdera matu izskats uz sejas un ķermeņa, trauslums un naglu atdalīšana;
kaulu sistēma un muskuļi - osteoporoze, lūzumu tendence un to ilgstoša dziedēšana, zobu sabiezējums, locītavu pietūkums, muskuļu atrofija;
urīnceļu sistēma - urīnizvadkanāla tendence, nieru mazspēja.
Daži no iepriekš minētajiem fiziskajiem traucējumiem tiek novērsti, ārstējot anoreksiju nervu un atjaunojot normālu svaru un uzturu, bet daži no tiem ir neatgriezeniski.
Pārmērīga aizraušanās ar mēģinājumiem izsaukt mākslīgo vemšanu un tīrāmo kliņģu turēšanu var izraisīt šādus traucējumus:
barības un šķidrumu norīšanas problēmas;
Grūtniecība un nervu anoreksija
Anoreksijas grūtniecības iestāšanās bieži ir sarežģīta, taču pēc ārstēšanas un ķermeņa masas palielināšanās estrogēna līmeni var atjaunot un notikt koncepcija. Pat pēc terapijas nākotnē sievietei var rasties šādas ar hormonālo līdzsvaru saistītas problēmas:
sarežģītība ar uztveres sākumu;
palielināts augļa hipotrofijas risks un iedzimtu anomāliju parādīšanās nedzimušajam bērnam;
palielināts komplikāciju risks grūtniecības un dzemdību laikā;
palielināts atkārtotas anoreksijas risks saskaroties ar stresa stāvokli, kas rodas, reaģējot uz grūtniecības ziņām.
Smagas nervu anoreksijas formas dēļ pat pēc ārstēšanas menstruālā cikla atjaunošanās nav iespējama, un sieviete nevar pašam iestāties grūtniecības laikā.
Anoreksijas nervozas laikā tiek izdalīti šādi posmi:
Dysmorfisks. Pacientam bieži ir sāpīgas domas par viņa zemāku attieksmi, kas saistīta ar iedomātu pilnību. Garastāvoklis kļūst nomākts, satraukts. Pacients ilgstoši var noskatīties uz viņa atspoguļojumu spogulī, bieži to nosver, mēra viņa vidukli, gurnus utt. Šajā posmā viņš sāk izdarīt pirmos mēģinājumus aprobežoties ar ēdienu vai meklē un ievēro "perfektu" diētu.
Anorekts. Pacients jau cenšas panākt noturīgu badu un pazaudējis apmēram 20-30% ķermeņa masas. Šādi "panākumi" tiek uztverti ar eiforiju un to papildina vēlme vēl vairāk zaudēt svaru. Pacients sāk izstumt sevi ar pārmērīgu fizisko piepūli, ēd mazāk un cenšas visu iespējamo pārliecināt gan sevi, gan citus, ka viņam nav apetītes. Šajā posmā viņš vairs nevar kritiski vērtēt viņa izsmelšanu un nepietiekami novērtē viņa pārmērīgo pakāpi. Zibšana un barības trūkums noved pie pirmajām fiziskās slodzes pārmaiņu pazīmēm: hipotensija, bradikardija, ģībonis un vājums, menstruācijas traucējumi un libido, sausa āda, matu izkrišana. Organismu metabolisma un fizioloģiskās darbības traucējumi ir saistīti ar aktīvu audu bojājumu un noved pie vēl lielākas apetītes nomākšanas.
Kahekticheskaya. Šajā posmā ir neatgriezenisku traucējumu rašanās, ko izraisa orgānu distrofija. Parasti šis periods sākas 1,5-2 gadu laikā pēc pirmajām anorexia nervosa izpausmēm, kad pacients zaudē apmēram 50% ķermeņa svara. Ja neārstēti, distrofiskie procesi izraisa visu orgānu funkciju izzušanu un pacienta nāvi.
Daudzi cilvēki ar anoreksiju nervozi domā, ka viņi nav slimi vai spēj paši kontrolēt savu slimību. Tieši tāpēc viņi reti dodas pie ārsta. Šādos gadījumos viņu radinieku uzdevums ir palīdzēt tiem, kas tuvu izprot problēmu un izmanto speciālista pakalpojumus.
Parasti diagnozei ārsts lūdz pacientam vairākus testa jautājumus, kas izstrādāti Apvienotajā Karalistē:
Vai jūs uzskatāt sevi par pilnīgu;
Vai jūs saglabājat savu svaru kontrolē un ko jūs ēdat?
vai jūs esat zaudējuši vairāk nekā 5 kilogramus pēdējā laikā?
vai pārtikas domas ir dominējošā stāvoklī;
Vai jūs ticat, ka jūs esat tauki, ja citi saka, ka esat plāns?
Pat divas atbildes "jā" norāda uz ēšanas traucējumiem.
Lai apstiprinātu diagnozi un noteiktu anoreksijas nervozitātes smagumu, pacientam tiek noteikti šādi pētījumu veidi:
ķermeņa masas indeksa aprēķināšana (piemēram, sievietēm vecumā virs 20 gadiem norma ir 19-25, riska slieksnis ir 17,5);
asins analīzes, lai noteiktu anēmiju un elektrolītu patoloģijas;
asins analīzes, lai noteiktu nieru un aknu funkcijas;
asins analīze vairogdziedzera hormoniem un dzimumhormoniem.
Ja nepieciešams, pacienta ar anoreksiju nervosa pārbaudi var papildināt ar densitometriju (lai noteiktu osteoporozi), dažādu orgānu ultraskaņu un fibrogastroduodenoskopiju (lai atklātu iekšējo orgānu slimības).
Anoreksijas nervosa ārstēšanu veic vairāku specializāciju ārsti, un to var veikt ambulatorā vai slimnīcā. Pacienta hospitalizācijas nepieciešamību nosaka klīniskā attēla smagums. Tas tiek parādīts šādos gadījumos:
ķermeņa masas indeksa samazinājums par 30% zem normāla;
progresējošs svara zudums ambulatorās terapijas fona apstākļos;
Anoreksijas nervosa ārstēšanas galvenais mērķis ir atjaunot svaru un ēšanas paradumus. Vēlams palielināt ķermeņa svaru 0,4-1 kg nedēļā. Turklāt terapijas mērķis ir izskaust garīgās un fiziskās komplikācijas.
Visveiksmīgākā šāda slimības ārstēšana ir psihoterapijas, ģimenes un konservatīvās terapijas kombinācija. Ir svarīgi, lai pats pacients būtu iesaistīts šajā procesā un būtu informēts par tā nepieciešamību.
Pat pēc ārstēšanas daži pacienti joprojām ir pakļauti atkārtotām slimības recidīvām un viņiem ir nepieciešams pastāvīgs psiholoģiskais atbalsts (īpaši stresa dzīves laikā). Sekojošie faktori var kavēt reģenerācijas procesu un palielināt recidīvu risku:
saziņa ar draugiem, sporta treneriem un radiniekiem, kas apbrīno maigumu un veicina svara zudumu;
tuvu draugu un ģimenes locekļu psiholoģiskā atbalsta trūkums;
neiespējamība pārvarēt pacienta pārliecību, ka vienīgais veids, kā apkarot aptaukošanos, ir pārmērīga slimība.
Anoreksijas nervu ārstēšanas plāns tiek sastādīts atkarībā no slimības raksturojumiem un pacienta personības. Sarežģītas terapijas sastāvā ir vairākas metodes.
Pacientiem ar anoreksiju nervozi ir nepieciešamas šādas izmaiņas:
regulāra un veselīga pārtika;
pareiza diētas veidošana un ēdienkartes apkopošana ar uztura speciālista palīdzību;
atbrīvojoties no pastāvīgā svēršanas ieraduma;
fiziskās aktivitātes izslēgšana svara zudumam (tikai pēc pacienta stāvokļa normalizēšanas ārsts var iekļaut terapijas plāna fiziskās terapijas vingrinājumus);
psiholoģiskais atbalsts no draugiem un radiniekiem.
Normāla uztura atjaunošana un svara pieaugums
Šī anoreksijas nervu ārstēšanas plāna daļa ir būtiska, jo uztura un svara normalizēšana veicina gan fiziskās, gan garīgās veselības atjaunošanos. Turklāt šie faktori palielina psihoterapijas efektivitāti.
Lai palielinātu pacienta svaru, tiek noteikts diētas princips, kura mērķis ir pakāpeniski palielināt ikdienas diētas kaloriju saturu. Sākumā ir ieteicams patērēt 1000-1600 kalorijas dienā, un tad diēta pakāpeniski paplašinās līdz 2000-3500. Pārtiku vajadzētu lietot 6-7 reizes dienā nelielās porcijās.
Agrīnā stadijā pacientiem var rasties trauksme, depresija un ķermeņa šķidruma aizturi, kas rodas, reaģējot uz ķermeņa svara palielināšanos. Laika gaitā, ņemot vērā svara pieaugumu, šie simptomi samazinās un pazūd.
Anorexia nervosa ārstēšanai parenterāli un intravenozi uztura parasti netiek izmantota, jo nākotnē šādas metodes var radīt grūtības atjaunot normālu uzturu, un daudzi pacienti uztver tādas metodes kā sodīšanu un obligātu ārstēšanu. Tomēr dažos sarežģītos gadījumos (kategorisks un ilgstošs atteikums ēst, sirds ritma traucējumi, asiņošana no mutes utt.) Šādas metodes var uz laiku izmantot, lai sākotnēji uzlabotu pacienta stāvokli.
Pacienti ar anoreksiju nervozi cieš no vitamīnu, minerālvielu un uzturvielu trūkuma. Atjaunojot tos, ievērojami uzlabojas pacientu garīgais un fiziskais stāvoklis, tāpēc ēdienam ir jābūt barojošam un stiprinātam.
Ja nepieciešams, uztura terapija bieži tiek papildināta ar uztura bagātinātāju uzņemšanu. Šajā nolūkā var izmantot šādus uztura bagātinātājus:
multivitamīni (A, C, E) un piedevas, kuru pamatā ir magnijs, cinks, kalcijs, varš, fosfors un selēns;
Omega-3, zivju eļļa, ēd zivis (īpaši paltusus un lašus);
probiotikas, kuru pamatā ir laktobacilli un acidophilus;
Labvēlīgo vielu asimilācijas uzlabošana un vispārējais atbilstības stāvoklis var sekot šādiem ieteikumiem:
pietiekams dzeramā ūdens daudzums (līdz 6-8 glāzes dienā);
iekļaušana augstas kvalitātes olbaltumvielu avotu uzturā: olas, gaļa, piena produkti, olbaltumvielu un dārzeņu kokteiļi;
atmest smēķēšanu un alkohola lietošanu;
kofeīnu saturošu produktu eliminācijas vai ievērojama samazināšana;
rafinētu cukuru ierobežojums: saldumi, salds ūdens utt.
Šī ārstēšanas metode pacientēm ar anoreksiju nervozi ir visefektīvākā. Ar šo paņēmienu pacients iemācās aizstāt izkropļotās domas un negatīvos spriedumus ar reāliem un pozitīviem problēmu risināšanas veidiem.
Kognitīvā uzvedības terapija ir tā, ka vairākus mēnešus vai pusgadu pats pats veido savu ēdienkarti un iekļauj produktus, kurus viņš jebkad agrāk bija noraidījis. Viņš sekmē viņa uzturu un uzņem neveselīgas domas un reakcijas, kas saistītas ar ēšanu. Turklāt viņš atzīmē viņa recidīvus vemšanas formā, lietojot caurejas līdzekļus un pārmērīgu fizisko slodzi.
Pacients periodiski pārskata šos ierakstus ar kognitīvo psihoterapeitu un rezultātā var uzzināt nepatiesus un negatīvus spriedumus par viņa svaru. Pēc šādas pieņemšanas diētisko produktu saraksts paplašinās, un informētība par iepriekš pastāvošajām problēmām ļauj viņam atbrīvoties no iedibinātajiem nepatiesiem spriedumiem. Pēc tam tos aizstāj pareizi un reāli.
Vecāku, radinieku un draugu iesaistīšana palīdz pacientam tikt galā ar grūtībām, kas rodas. Ārsts māca viņiem attīstīt pareizu uzvedības taktiku. Turklāt ģimenes terapija ir vērsta uz to, lai likvidētu vainas un trauksmes izjūtas, ko rada pacienta radinieki un radinieki.
Šī taktika ir ģimenes terapijas veids un to var izmantot agrīnās anoreksijas nervozes stadijās. Maudsija metode ir tāda, ka agrīnā stadijā pacienta vecāki pārņem mencu plānošanu un kontrolē gatavo ēdienu lietošanu. Pakāpeniski, kad tiek atjaunoti pareizi uztura jautājumi, pacients sāk pašiem izlemt, kad un cik daudz ēst. Iknedēļas ārstēšanas rezultāti tiek apspriesti ar psihoterapeitu, kas sniedz papildu ieteikumus un novērtē šīs metodes efektivitāti.
Hipnozes izmantošana var kļūt par neatgriezeniskas nervu anoreksijas pilnīgas ārstēšanas sastāvdaļu. Šādas sesijas ļauj pacientiem atgūt pašapziņu, palielina izturību pret stresa situācijām, atjauno pareizu uztveri par viņa izskatu un svaru. Tā rezultātā hipnoterapija var palīdzēt atgriezties normālā uzturā.
Zāles anoreksijas nervu ārstēšanai ieteicams lietot tikai tad, ja nav iespējams novērst esošās problēmas, izmantojot psihoterapeitiskās metodes un diētu. Par to pacientam var parakstīt:
antidepresanti (fluoksetīns, ciproheptadīns, hlorpromazīns utt.) - smagu depresijas formu, atbrīvošanās no trauksmes un obsesīvi-kompulsīvo traucējumu ārstēšanai;
Trauksmes līmeņa samazināšanai tiek izmantoti netipiski antipsihotiskie līdzekļi (asenapīns, ziprasidons, klosapīns, sertindols uc).
Turklāt ārstēšanu ar narkotikām papildina ar anoreksijas nervu (gastrīts, peptiska čūla, aritmija utt.) Komplikācijām simptomātiska ārstēšana. Ja tiek atklāti garīgās veselības traucējumi, kas izraisa ēšanas traucējumus, to ārstēšana tiek noteikta.
Pacientiem ar anoreksiju nervosa atveseļošanās process var ilgt apmēram 4-7 gadus. Pat pēc atveseļošanās joprojām pastāv slimības atkārtošanās iespējamība.
Saskaņā ar dažādiem statistikas datiem aptuveni 50-70% pacientu pēc slimības pilnīgi atgūst, bet 25% pacientu šo rezultātu nevar sasniegt. Dažreiz pēc ārstēšanas rodas nekontrolēta pārēšanās, kas izraisa svara pieaugumu un parādās vairākas problēmas ar citu psiholoģisku raksturu.
Anorexia nervosa nāves varbūtība ir atkarīga no slimības stadijas, pacienta garīgās un fizioloģiskās īpašības. Nāvi var izraisīt dabiski cēloņi (ti, radītās komplikācijas un slimības) vai pašnāvība.
Ja jums ir ārkārtas bažas par jūsu svaru, atteikšanos no ēšanas un asu svara zudumu no citiem, jums vajadzētu sazināties ar psihoterapeitu. Ja atklājas anoreksijas nervosa, pacienta ārstēšanas procesā tiek iesaistīts uztura speciālists un vispārējās prakses ārsts.
Anorexia nervosa ir garīgs traucējums, kurā persona apzināti ierobežo sevi ēšanas dēļ nepamatotas bailes par svara pieaugumu. Gandrīz vienmēr viņš zaudē savu kritisko stāvokli viņa stāvoklī, un viņa tuvie radinieki vai draugi var palīdzēt viņam saprast nepieciešamību doties pie ārsta. Šādas slimības ārstēšana vienmēr ir sarežģīta un ietver psihoterapiju, diētu un ģimenes terapiju. Ja nepieciešams, to papildina zāļu lietošana.
Psihiatrs Abrosimova J. S. runā par anoreksiju nervozi:
Līdzīgi Raksti Par Depresiju
Kāda ir atšķirība starp neirotiskās depresijas simptomiem, cēloņiem, ārstēšanu
Kas izraisa kakla neirozi: simptomi, īpašības, profilakse un ārstēšanas metodes
Kā atjaunot nervu sistēmu un psihi mājās
Kodēšanas veidi: kā izvēlēties labāko?
Neiropatija: cēloņi, simptomi un ārstēšana
Vai nervu izraisīts svara zudums ir kaitīgs? Vai svars atgriezīsies ātri?
Kam un kā kognitīvā terapija palīdzēs?
Kādas ir šizofrēnijas formas un veidi?
Bērnu alkoholisma novēršana ir viens no svarīgākajiem mūsdienu sabiedrības uzdevumiem
Cry for no reason, smieties bez iemesla? Jums ir histērija! Septiņas tradicionālās medicīnas receptes no histēriskiem krampjiem.
Asinsvadu demences cēloņi, simptomi un ārstēšana
Depresija, vai tur un atpakaļ
Kas ir bīstama autonomās nervu sistēmas somatoforma disfunkcija?
Bipolāri traucējumi - kas tas ir. Bipolāru personības traucējumu simptomi, veidi un agrīnas pazīmes
Alkoholizēšanas kodēšanas metodes: kā ārstēšana
Nieru un stresa tabletes
Tiešsaistes nosliece uz garīgiem traucējumiem
Bipolāri traucējumi: cēloņi, simptomi, ārstēšana
Vienreizējs kakls - problēmas cēloņi un diagnoze
Kas ir apātija un kā ar to rīkoties?
Labāko bezrecepšu antidepresantu saraksts
Parafrēnijas sindroms (parafrenija) attiecas uz visnopietnākajiem murgojošu traucējumu veidiem. Emil Kraepelins bija pirmais, kurš šīs slimības aprakstīja pagājušā gadsimta sākumā.
Šāda slepenā nervu bulīmija - varbūt viņa jau tevi pieskārās ?!
Kā kodēt cilvēkus, kas atkarīgi no alkohola?
© Copyright 2022 www.avanta-medical.com Visas Tiesības Aizsargātas