it en it lv lv en fr en lv en fr en en en lv lv lv lv lv en ca en en en en lv en en en lv lv en en en lv en en en lv en en en lv en en en lv en en en lv en en en lv en en en lv en en en lv en en en en fa en en en en en en en lv en
August 12, 2009December 26, 201518 Comments on 0.118Notes, Uncategorized
Pavērojiet uz iepakojumiem. Nesen nopirku majonēzi ar baravikām. “Mmmm”, es pie sevis padomāju, “baravikas!” Izrādijās, ka uz dotajiem 220 gramiem majonēzes tur ir 1% baraviku. Cik tas ir? Divi grami.
Tas vēl ir daudz. Kādu brīdi kokakolas vietā domāju padzeršu mazāk sūdīgu dzērienu – ledus tēju. Jā, uzminējāt! – tā nav nekāda tēja. “ĪSTA TĒJA” rakstīts virsū, bet sastāvā paskatos satur 0.01% tējas ekstraktu. Hmm cik tas ir? Necik. Būtībā cukurūdens ar krāsu un citronskābi.
Vakar twitterī kāds sūdzējās ka Statoil cāļburgerī nav salātu pretēji tam kas bildē. Pārdevēja atbildējusi – “paskatieties bildē, burgeris ir UZ salāta, nevis ar salātu”.
Un tamlīdzīgi. Pavērojiet sastāvu. Tas ka tur rakstīts kausētais siers ar krabjiem, nenozīmē ka tur ir krabji. Drīzāk 1% sintētisko krabju nūjiņu (par šo mums bija diskusija un rezultātā tika noskaidrots ka krabju nūjiņas var sastāvēt vai nu no sintētiska proteīna, vai no zivju atlikumiem vai no abiem reizē – “krabju” nūjiņas ir tāpēc, ka tās izskatās pēc krabju kājām, jo ir sarkanas).
Kādus tik sūdus mēs neēdam. Bet nu īstenībā tas viss ir vairāk apziņas jautājums. Man personīgi ēdiens labāk garšo ja zinu no kā tas sastāv, un ja tas ir dabīgs un veselīgs. Citiem iespējams tas neko nenozīmē.
Click to share on Twitter (Opens in new window)
Click to share on Facebook (Opens in new window)
iPhone 3Gs vs Garmin Vista HCx
18 thoughts on “0.1%”
August 12, 2009 at 12:18 am
Ja vien autors nav īpaši viltīgs, varu apgalvot – nav gan 🙂
par to pārējo – nu jā, visu ko var pagatavot. es piemēram gribeju nopirkt guacamole mērci priekš nacho stila čipsiem, ieraudzīju ka viņa maksā ~2ls un sastāv no visādas drazas, es nopirku pats savus avokado un uztaisīju līdzvērtīgu. un daudz lētak sanāca, jo tilpums man bija 10x lielāks (protams visu nevarēju apēst, bet tas cits stāsts 🙂
August 12, 2009 at 12:36 am
Ledus tēju, protams, mājās vari taisīt pats. Bet kā līdzi paņemt? Pudeli vajag ;)Par pārējo – nekādu ilūziju. Ja ir iespēja, ēdamo vedu no laukiem. Kaut kādi zaļumi izaug tepat aiz mājas. Bet vispār – tāpat mēs visi nomirsim. Beigti un pagalam.
August 12, 2009 at 8:02 am
tāpat arī ar jogurtu un kefīru, kas ir ar smiltsērkšķiem. izlasot sastāvu, izrādās, ka tur smiltsērkšķi nav vispār. tikai aromatizators identisks dabīgajam. vai kaut kā tā 🙂
August 12, 2009 at 8:37 am
īstenībā, lai pilnīgi droši zinātu, ka produkts ir bez visiem tiem mākslīgajiem mēsliem, tie ir jāaudzē mājās un jāgatavo mājās, bet vai mums mūsdienu cilvēkiem tam ir laika un pacietība?Iespējams, visas šīs baraviku majonēzes un smiltsērkšķu jogurti ir cena par straujo dzīves veidu, kad nekam nav laika…
August 12, 2009 at 9:18 am
Tādēļ mēs varam pagatavot majonēzes, kefīrus un burgerus ar reālu saturu 🙂 nopirkt kefīru un pievienot ekstraktus vai ievārījumus. Mums ir iespēja izvēlēties un tā ir mūsu atbildība 🙂
August 12, 2009 at 9:22 am
Nu, patiesībā tagad jau cilvēki atkal sāk pamazām atgriezties pie īstenām vērtībām un novērtēt tās. Jautājums – cik daudz laika paši esam gatavi ieguldīt? Un nemaz dārgāk tas nesanāk. Uzskatu, ka krīze šai sakarā nākusi par labu, jo sarosījušies gan zemnieki, meklējot veidus kā realizēt savu produkciju, gan arī pircējs ir sācis mazliet domāt ar galvu. Mēs, piemēram, dārzeņus pērkam no saimniecības, kas turklāt mums to visu katru svētdienu pieved (nu, labi, tā ir manas paziņas vecāku saimniecība, bet internetā var atrast. Naudas izteiksmē tas ir pat ieguvums mums, bet man tagad, piemēram, neceļās roka pirkt visus šitos veikalu klonētos garos gurķus, kas garšo pēc velns zin kā. Tas pats ir ar piena produktiem, gaļu, medu un visu pārējo – meklējiet internetā, sametieties kaimiņi, radi un draugi un jums vēl arī pievedīs. Mums, piemēram, piena produktus tirgo katru nedēļas nogali laukumā pie veikala. Vēl mums ir ideāls variants – Salaspilī atvēries zemnieku saimniecības veikaliņš – viss, kas atrodams laukos un par super labām cenām, es pat desas esmu sākusi ēst, jo desa patiešām garšo un smaržo pēc desas. Mīļie, tā nav, ka nevar, vajag pašiem gribēt.
August 12, 2009 at 9:25 am
Tieši tā, kefīru var arī pats pagatavot, turklāt sanāks pat garšīgāks.Ak jā, aizmirsu vēl piebilst. Esmu pati sākusi vārīt ievārījumus, salātus ziemai, marinēt gurķus, taisīt kompotus. Un ziniet, man pat tas sagādā baudu, lai gan kādreiz šķita, ka es jau nu tādas lietas nekad nedarīšu :).
August 12, 2009 at 11:43 am
Negribu būt cinisks (ok, patiesībā gribu), bet izskatās, ka visi komentāru autori būtu viens cilvēks.
August 26, 2009 at 7:48 pm
man liekas, ka labāk nezināt ko ēdam 😉
Leave a Reply Cancel reply
Your email address will not be published. Required fields are marked *
Save my name, email, and website in this browser for the next time I comment.
Notify me of follow-up comments by email.
Notify me of new posts by email.
This site uses Akismet to reduce spam. Learn how your comment data is processed.
Rakstus šeit jau vairāk kā 20 gadus raksta Normunds.