lv lv en lv ru lv lv hbs_lat lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv en de en en lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv sk lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv fr lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv sk lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv id lv lv lv lv cs lv lv lv nl lv lv lv lv lv lv lv el lv
2019.gada 9.jūnijs, Vasarsvētki jeb Svētā Gara nosūtīšanas svētki, svētki
2019.gada 16.jūnijs, Trīsvienības svētki, svētki
2019.gada 20.jūnijs, Kristus Vissvētās Miesas un Asins svētki, svētki
2019.gada 24.jūnijs, Sv.Jāņa Kristītāja svētki
2019.gada 28.jūnijs, VISSVĒTĀKĀS JĒZUS SIRDS svētki
2019.gada 29.jūnijs, Sv. apustuļi Pēteris un Pāvils, svētki
7. Lieldienas svētdiena, Psaltērija VII nedēļa
Vadlīnija:Jūs, kas To Kungu mīlat, ienīstiet ļaunu! Viņš pasargā Savu svēto dvēseles, Viņš tās izglābj no bezdievju rokas. Gaisma atspīd taisnajam, un prieks atmirdz tiem, kas sirdī skaidri. (Ps 97, 10-11)
Ievads:Šīsdienas liturģija mūs aicina sekot Kristum līdz galam, klausīt un ieklausīties Viņa vārdos un būt gataviem nākamajiem pārbaudījumiem.
Kungs, Visaugstākais pār visu pasauli, apžēlojies par mums.
Kristu, spožā Rīta Zvaigzne, apžēlojies par mums.
Kungs, Dzīvais ūdens, apžēlojies par mums.
I lasījums (Apd 7, 55-60)
Pirmajā lasījumā mēs lasām par Stefanu, ka viņš bija pirmais, kas nogāja Kristus ceļu līdz galam – līdz nāvei. Pilnas atdošanas ceļu, pilnas sevis aizmiršanās. Un paskatāties, kas notiek, kad Stefans runā par savu vīziju. Apkārtējie cilvēki aizbāž ausis. Viņi jūt Stefana vārdos neizprotamo spēku. Šie vārdi kaut ko var izmanīt viņu sirdīs... un viņi aizbāž ausis un apstādina viņu tā, kā varēja apstādināt. Bet mums, droši vien svarīgi padomāt par mūsu reakciju uz vārdu, kas tiek pievērsts mums. Vai ir tā, ka ļoti gribās aizbāzt ausis?
II lasījums (Atkl 22, 12-14. 16-17.20)
Otrajā lasījumā mēs lasām brīdinājumu par to, kā mums jāizturas nākamajos pārbaudījumos, pie kā jābūt gataviem.
Lasījums no Jēzus Kristus Evaņģēlija, ko uzrakstījis svētais Jānis (17, 20-26)
Šajā Evaņģēlija fragmentā mēs lasām par Pētera atteikšanos. Viņam vajadzēja būt tuvāk, viņš grib kaut ko uzzināt, un bet viņu neviens nedrīkst iepazīt. Tādā brīdī kaut kas aizbēg un slēpjas, bet kaut kas nepamanīts mēģina ieiet tur, kur notiek galvenie notikumi. Muļķīgi, riskēt ar dzīvi, atzīties, ka ir pazīstams ar aizturēto. Tevi var arī noķert, kam būs vieglāk? Nav zināms, kas ietekmēja apustuli Pēteri. Pilnīgi iespējams, ka pirmie iemesli, kurus saprot jebkurš, šajā brīdī bija ne paši galvenie. Ir svarīgi, ka dažreiz atnāk moments, ka atklāta atzīšana tā fakta, ka tu seko Kristum – ir vienīga iespējama izvēle.
Mīlu Tevi, mans Dievs, un vienmēr stiprāk gribu Tevi mīlēt, jo Tu esi saldāks pār jebkuru medu, barojošs pār jebkādu barību un dārgāks par jebkādu zeltu un dārgakmeņiem. Ak, Uguns, vienmēr degošs un nekad nenodzīstošs!
Ak, Mīlestība, vienmēr kvēlošā un nekad nemazinošā! Ieliesmo mani, lai es aizdegtos ar Tevi, lai es pilnībā iemīlētu Tevi.
Šodien ieklausies Dieva vārdos un mēģini izdzīvot tos šajā dienā, tieši šajā brīdī! Pajautā sev, vai tu vienmēr dzirdi, ko Dievs tev saka?
Vasarsvētki jeb Svētā Gara nosūtīšanas svētki, svētki
Vadlīnija:Es dziedāšu Tam Kungam visu savu mūžu, es slavēšu savu Dievu, kamēr vien šeit mītu!
Ievads:Šodien mēs svinam Kristus Lieldienu noslēpuma piepildīšanās svētkus. Vasarsvētkos Baznīcai tika dāvāts Svētais Gars – Baznīcas vienotības, mīlestības un svētuma Avots. Vasarsvētku notikumā tika atklāts kristietības dziļākais noslēpums – tas, ka Dievs atklāj sevi un dāvā savu dievišķo dabu nevis šīs pasaules gudrajiem un prātīgajiem, bet gan vājiem, pazemīgiem, pat bailīgiem cilvēkiem. Ne jau mēs paši sevi spējam glābt un pārveidot, to var izdarīt vienīgi Dievs, ja mēs atveramies, ļaujam Viņam darboties un paši līdzdarbojamies.
Kungs, kas esi Valdnieks pār visu zemi, apžēlojies par mums.
Kristu, kas esi mūsu Ceļš un Dzīvība, apžēlojies par mums.
Kungs, kas esi gudrības un prāta devējs, apžēlojies par mums.
I lasījums (1Moz 11, 1-9)
Bābeles tornis simbolizē civilizāciju, kura tika celta kā Dievam izaicinājums. Tāpēc ir saprotams, kāpēc tā rīkojās Dievs. Paša sākumā bija saprotams, ka šī ideja būs izgāšanās celtnieku nesaprašanas dēļ. Kaut sākumā viņi runāja vienā valodā, bet viņi domāja katrs par sevi, nevis par citiem. Tāpēc katra darbība bez Dieva nolemta iznīcībai. Vēlāk, Vasarsvētkos dienā, Svētais Gars dziedinās šo brūci un dos saprašanās iespēju starp cilvēkiem, kas runā dažādās valodās.
II lasījums (Rom 8, 22-27)
Dievs mīl mūs vienmēr, visu laiku, pat neapstājoties uz sekundi. Un nekas „nevar mūs nošķirt” no Viņa mīlestības. Nekāda cita radība, pat ne skumjas. Tikai grēks. Grēks – var. Mēs paši varam. Dievs mums deva brīvību, tai skaitā brīvību atteikties no Viņa, Viņa mīlestības un piedošanas. Tēvs Daniels Anžs rakstīja: „Grēks – mīlestības īsa saslēgšana”. Mēs sākam pretoties Dieva mīlestībai jau tad, kad izdarām grēku, mēs attālināmies no tās – kad atsākamies lūgt piedošanu. Dievs var piedot visu, visu, par ko mēs lūgsim piedošanu. Viņš dod mums spēku piedot un lūgt piedošanu. Viņš dod mums spēku mainīties, Viņš mīl mūs un vienmēr pieņem mūs. Tikai mēs paši varam atraidīt Viņu, Viņs deva mums tādu brīvību. Un tad mēs iedzinām kārtējo naglu Viņas atvērtas uz mums rokās.
Lasījums no Jēzu Kristus Evaņģēlija, ko uzrakstījis svētais Jānis (7, 37-39)
Kungs runa par pamatlietām, kas visiem cilvēkiem ir kopīgas, - par Gara slāpēm, bez Kura katra reliģija, katra sabiedrība, katra dzīvība kļūst smacīga un pliekana. Par to, ka ticība Viņam nepaliks neauglīga un kā sausa ideja, ka tā atvērs cilvēkam piekļuvi pie Gara dzīvības ūdens.
Euharistiskais dialogs pēc komūnijas
Dievs! Lai manī mīlestība būs stipra, varoniska un brīnišķīga! Lai tā būs maiga, uzmanīga un vienkārša! Lai tā var pasmaidīt nelaimīgam, pastiept roku sabrukušam un apskaut bēdīgo. Un vēl – lai tā varētu aizvērt acis un neredzēt, ja mani kaut kas apvaino, lai tā varētu aizvērt ausis un nedzirdēt nelabo vārdu, lai tā nekad neaizver sirdi katra cilvēka priekšā. Lai mana sirds būtu gatava dot mīlestību un arī pieņemt mīlestību. Jo mīlestība, kura spēj dot, būs pilnīga tikai tad, kad varēs sagaidīt un pieņemt.
Mises noslēgums un vadlīnija
Esi vienmēr atvērts Dieva mīlestībai, nenocietini savu sirdi ar grēkiem, labāk palūdzi par tiem piedošanu!
Vadlīnija:Dziediet priecīgi Kungam, jūs taisnie, visiem, kam skaidra sirds, klājas Viņu slavēt! Dziediet Viņam jaunu dziesmu! Skandiniet jauki ar bazūnēm! Tiešām, taisni ir Tā Kunga vārdi, un visi Viņa darbi ir pilni uzticības. (Ps 33, 1-4)
Ievads:Šodien mēs svinam Trīsvienības svētkus un šīsdienas liturģija mūs aicina ar patieso ticību pazīt mūžīgas Trīsvienības godību un godāt Dievišķo Personu vienotību Viņu varenībā.
Kungs, mūsu Valdnieks, apžēlojies par mums.
Kristu, mūsu Pestītājs, apžēlojies par mums.
Kungs, cerības avots, apžēlojies par mums.
I lasījums (Salm pam 8, 22-31)
Pirmajā lasījumā mēs lasām par gudrību, tā bija pirms sākuma, pirms pasaules radīšanas. Gudrība piedalījās pasaules radīšanā un vadīja to.
II lasījums (Rom 5, 1-5)
Otrajā lasījumā apustulis Pāvels mūs aicina padomāt par garīgumu: ticība – miers un žēlastība – godības cerība – mīlestība; par ciešanas jēgu: bēdas – pacietība – pieredze – cerība – mīlestība; par Trīsvienību: Dievs Tēvs – Dēls Jēzus Kristus – Svētais Gars.
Lasījums no Jēzus Kristus Evaņģēlija, ko uzrakstījis svētais Jānis (16, 12-15)
Šajā fragmentā Kungs runa par Garu, Kas atnāks un vadīs mūs „ visā patiesībā”. Un kāpēc Viņš to varēs izdarīt – parādīt patiesību, atbrīvot mūs no „nespējības nest”? Tāpēc ka „Viņš nerunās no Sevis paša, bet runās to, ko dzirdēs”, radīs Viņa Sūtītāja gribu.
Euharistiskais dialogs pēc komūnijas
Kungs, mēs saucam pie Tevis: māci mūs mīlēt, salauž mūsos egoisma un lepnības garu! Lai Kristus mīlestība, kas ar Svēto Garu tiek ielieta mūsu sirdīs, ved mūs katru dienu – katru stundu, katru mirklī. Mēs saucam pie Tevis: māci mūs mīlēt ienaidniekus un tos, kas mūs kritizē. Māci mīlēt ne ar vārdiem, bet ar darbiem. Mēs saucam pie Tevis, jo vēlamies šo mīlestības dzīvi, jo vēlamies Tevi, Kungs, Kas Pats ir Mīlestība. Āmen.
Mises noslēgums un vadlīnija
Atklāsim savas sirdis Svētajam Garam, lai sadzirdētu īsto patiesību un gudrību!
Kristus Vissvētās Miesas un Asins svētki, svētki
Vadlīnija:Ņemiet, tā ir mana miesa. Tās ir manas Jaunās derības asinis, kas par daudziem tiek izlietas. (Mk 14, 22.24)
Ievads:Šīsdienas liturģija aicina katru kristieti padziļināt ticību Euharistijas noslēpumā, lai dzīvotu nemitīgā komūnijā ar Jēzu un būt par Viņa vērtīgo liecinieku.
Kungs, mūsu Tēvs, apžēlojies par mums.
Kristu, kas ir dzīvā Maize, kas nākusi no Debesīm, apžēlojies par mums.
Kungs, kas mūs vieno ar Dievu, apžēlojies par mums.
I lasījums (1 Moz 14, 18-20)
Pirmajā lasījumā mēs lasām par Melhisedeku, Salemas ķēniņu, kas bija visuaugstā Dieva priesteris. Viņš iznesa vīnu un maizi Ābramam, lai viņam dotu savu svētību. Šī svētība nav tikai parasts sveicinājums un parasta labvēlība, Ābrams, pieņemot to svētību no Melhisedeka, atzina viņā īpašo starpnieku starp sevi un Dievu, Kas spēj sūtīt uz viņu Savu dievišķo svētību.
II lasījums (1 Kor 11, 23-26)
Šodien visi lasījumi saistīti ar svētkiem – tie ir par Pestītāja priesterību, par maizes pavairošanu, par Euharistiju. Euharistija ir Baznīcas „dārgums”, nenovērtējams mantojums, ko Kungs ir atstājis. Taču šis dārgums, kas ir paredzēts kristītajiem, neaprobežojas ar savu darbību Baznīcā vien: Euharistija ir Kungs Jēzus, kas dāvā sevi, lai „pasaulei būtu dzīvība. Baznīca šai svētku dienā sludina, ka Euharistija tai nozīmē visu. Tā ir tās dzīve, mīlestības avots, kas uzvar nāvi. No Euharistijas smeļamies mīlestību, kas pārveido mūsu eksistenci un atbalsta mūsu visu gājumu pretim debesu tēvijai.
Lasījums no Jēzu Kristus Evaņģēlija, ko uzrakstījis svētais Lūkas (9, 11B-17)
Šodien mēs lasām par brīnumaino maizes pavairošanu, par daudz tūkstoš cilvēku maltīti, kuru Jēzus sarīkoja kā Dieva Valstības zīmi. Tajā vairs nebūs ne naida, ne bada, ne vienaldzības, tāpēc visi cilvēki sanāks apkārt Dieva galda uz mielastu. Tieši to un saka sarīkot Jēzus, tādā veidā apgalvot, ka Valstība atnāca – katrs var atnākt pie Viņa un izbaudīt „dzīves maizi”. Katrs var atnākt – bet no tuviem mācekļiem tiks pieprasīta svarīga gara piepūle: vēl dziļāk saprast šo maltīšu jēgu, ieraudzīt savā Mācītājā ne tikai Valstības vēstnesi, bet arī tā Centru – Iesvaidīto, apkārt Kuram pie Dieva galda savāksies visas tautas. Svētais Lūkas parāda, ka mācekļi pakāpeniski iet ticības ceļos, vairāk pazīstot savu Mācītāju, pieņemot uz sevi visvairāk ticības nastu, kas ne vienmēr runa par prieku un uzvaru. Tāpēc arī mēs aicināti iet pa šo ceļu.
Euharistiskais dialogs pēc komūnijas
Kungs, dāvā man acis, lai redzētu Tevi, kailu un izsalkušo. Dāvā man ausis, lai dzirdētu Tavu vaidu, dod man rokas, lai rūpētos par Tevi gan slimnīcā, gan cietumā. Dāvā man atvērtu sirdi, lai pieņemtu Tevi, kam ir atņemts patvērums. Dāvā man prātu, lai celtu tiltus, un sirdi, lai iznīcinātu robežas. Dāvā man spēku, lai iet, atbalstu, lai nepiekāptos ciešanās. Dāvā man drosmi, lai saīsinātu attālumus, stādīt puķes un nest cerības smaidu.
tēvs Žoze Oskars Beocco
Mises noslēgums un vadlīnija
Palieciet šodien kaut 15 min Euharistijā klātesošā Jēzus Kristus priekšā uz ceļiem, gandarot ar savu ticību un mīlestību par nolaidību, aizmirstību, pat nicinājumiem, kādus mūsu Pestītājs pieredz tik daudzviet pasaulē!
Vadlīnija:Kungs, Tu izproti mani visos sīkumos un mani pazīsti. Vai es eju, vai es guļu, Tu esi ap mani, un Tev ir zināmi visi mani ceļi, jo nav vārda uz manas mēles, kas Tev, Kungs, nebūtu zināms.
Ievads:Šodien mēs svinam svēta Jāņa Kristītāja svētkus un liturģija mūs aicina lūgt no Dieva garīga prieka žēlastību, lai varētu sagatavoties Jēzus Kristus atnākšanai otrreiz.
Kungs, Debesu Tēvs, apžēlojies par mums.
Kristu, mūžīgās gaismas atspīdums, apžēlojies par mums.
Kungs, kas modini žēlastību, apžēlojies par mums.
I lasījums (Jes 49, 1-6)
Pirmajā lasījumā ir teikts par Dieva Dēla, Mesijas, ciešanu noslēpumu. Pravietis Jesaja runā Mesijas vietā: "Es velti esmu pūlējies, es lieki un ne par ko esmu šķiedis savu spēku; tomēr mana taisnība ir pie Tā Kunga un mana alga mana Dieva rokā.” Viņa alga – būt Gaismai visām tautām, kas atnesis pestīšanu visiem cilvēkiem. Jēzus runā, ka Dievs pagodinās Viņu – Cilvēka Dēlu. Viņš runa to visu, zinot, ka pēc dažām stundām Viņu gaida krusta sišana… Jēzus godība – Viņa uzvara pār nāvi, Viņa Augšāmcelšanas. Bet šī uzvara ir iespējama tikai caur Viņa Asinīm.
II lasījums (Ap 13, 22-26)
Otrajā lasījumā mēs redzam, ka pirms Jēzus Kristus atnākšanas svētais Jānis bija sludinājis visai Izraēla tautai par grēku nožēlas kristību. Un ka drīz atnāks Pestīšanas Vārds, kam viņš nebūs cienīgs pat kurpju siksnas atraisīt.
Lasījums no Jēzus Kristus Evaņģēlija, ko uzrakstījis svētais Lūkas (1, 57-66.80)
Ļoti interesanti, ka visi Dieva brīnumaini darbi ir mūs kā pārsteigums, jo Dievs īstenībā nekad un neko nopietno nedara, nebrīdinot par to cilvēkus. Lūk, un Mesijas atnākšana, kuru Dievs gatavoja dažus gadsimtus, pasaulē tiek sūtīts viens no vareniem praviešiem – Jānis. Viņa uzdevums – būt tam, kas sludina par Kristus atnākšanu, kā Viņu pazīt – parādīt cilvēkiem Viņu.
Euharistiskais dialogs pēc komūnijas
Svētais Jānis, Kristus Kristītājs, godīgais priekštecis, pēdējais pravietis un pirmais moceklis, mūku un vientuļnieku audzinātājs, šķīstības skolotājs un vistuvākais Kristus draugs! Tevi, lūdzu, neatraidi no manis savu aizstāvību, neatstāj mani, kas ir iekritis daudzos grēkos; atjauno manu dvēseli ar grēku nožēlošanu kā ar otru kristību; attīri mani no grēkiem un palīdzi ieiet Debesu Valstībā, kur neieies nekas netīrs. Āmen.
Mises noslēgums un vadlīnija
Dosimies mājās un būsim gatavi Jēzus otrajai atnākšanai šajā pasaulē! Neaizmirsīsim, ko Jēzum vajadzēja izciest, lai mūs glābtu!
VISSVĒTĀKĀS JĒZUS SIRDS svētki
Vadlīnija:Dievs ir mana pestīšana, es esmu paļāvības pilns un nebīstos, jo Dievs Tas Kungs ir mans stiprums un mana slavas dziesma; Viņš bija priekš manis pestīšana! (Jes 12, 2)
Ievads:Šīsdienas liturģija atgādina mums par mūsu attiecību ar Dievu svarīgumu. Uz kā balstās mūsu attiecības ar Viņu? Cilvēka taisnīgums, Dieva mīlestība vai grēku nožēla?
Kungs, kas ir patiesa Mīlestība, apžēlojies par mums.
Kristu, kas ir labais gans, apžēlojies par mums.
Kungs, kas ir taisnīguma avots, apžēlojies par mums.
I lasījums (Ech 34, 11-16)
Pirmajā lasījumā mēs lasām vārdus, kas stāsta par Kristu kā par labo Ganu, kas sasilda ar Savas Sirds siltumu nomaldījušās avis. Mums patīk šis salīdzinājums ar aitām, tās ir tik baltas, nabagas, vājas un maigas. Bet tie, kas audzē īstas aitas, zina, ka tie dažreiz ir netīri, stūrgalvīgi, stulbi un ļauni. Un, lūk, par tādām „aitām” labais Gans atdod savu Dzīvi.
II lasījums (Rom 5, 5B-11)
Apustuļa Pāvela vārdi pievērsti visiem, kas, ticot Kristum un sākot jaunu dzīvi, atklāja sevī iepriekšējo tieksmi pret grēku un iekrita skumjās. Pāvels apgalvo, ka ne mūsu bezgrēcība atnes mums glābšanu, bet Dieva mīlestība. Dievs dara visu, kas ir vajadzīgs mūsu izlīgšanai ar Viņu, ne „atmaksājot” mūsu taisnīgumu, bet atbrīvojot no grēka verdzības. Pieņemot ticību, mēs, pat ja grēkojam, bet ne naidīguma pret Dievu dēļ, bet mūsu „pasaules” attiecību ar Viņu nepilnības dēļ. Bet kristieša dzīves jēga – šo attiecību attīstība caur Kristu, tāpēc „nav mums ceļa skumt”.
Lasījums no Jēzus Kristus Evaņģēlija, ko uzrakstījis svētais Lūkas (15, 3-7)
Vai tiešam Dievam viens cilvēks ir svarīgāks nekā 99? Bet katrs no tiem 99? Vai taisnīgums ir slikti? Vai mēs neesam aicināti uz taisnīgumu? Liekas, ka šie Jēzus vārdi var mūs novest uz dažām domām: pirmkārt, Dieva priekšā stāv katrs cilvēks personiski, bet ne kolektīvā. Katram no mums ir dažādas starpcilvēku saites – ģimenes, darba, kaimiņu, baznīcas – tie ir svarīgi, bet tikšana ar Dievu notiek tikai viens ar citu, un šīs tikšanās pārveido mūsu dzīvi un ienes kvalitatīvas pārmaiņas mūsu attiecībās ar citiem cilvēkiem. Otrkārt, ar ko mēs stāvēsim Dieva priekšā? Vai ar mūsu taisnīgumu? Bet „nav neviena taisna, it neviena”. Un šeit ir svarīgi, vai mēs apzinām savu netaisnīgumu, grēcīgumu, un lūdzam Dievu, lai Viņš kaut ko ar to izdarītu, - vai uzskatām, ka mums viss „nav sliktāks, nekā citiem”, un neredzam vajadzību nožēlot grēkus. Pirmais ceļš atklāj mūs tikšanai ar Dievu, bet otrs – dara bezdibeni starp mums un Viņu dziļāk.
Euharistiskais dialogs pēc komūnijas
Saldais Jēzus, kas ir saldāks pār Tevi? Saldas atmiņas par Tevi, saldāki pār medu un citiem saldumiem. Tavs Vārds – saldumu vārds, pestīšanas vārds. Ko nozīme Jēzus, ja ne glābējs? Labais Jēzus, kas ir dāvājis mums salduma avotu, tas ir ticību, dāvā mums arī cerību, un mīlestību, lai, dzīvojot un mirstot ar tām, mēs varētu beigu beigās sasniegt Tevi. Āmen.
Sv. Antonijs no Padujas
Mises noslēgums un vadlīnija
Šodien lūdzas litāniju Vissvētajai Jēzus Sirdij par neticīgiem tava ģimenē!
Sv. apustuļi Pēteris un Pāvils, svētki
Vadlīnija:Kunga pavēles ir taisnas, tās dara sirdi priecīgu, Tā Kunga bauslis ir skaidrs, tas apskaidro acis.
Ievads:Svēto apustuļu Pētera un Pāvila svētki ir vieni no svarīgākajiem svētkiem katoliskajā Baznīcā. Šie svētki atgādina par mūsu ticības pamatpatiesībām, un, ja mēs tiešām gribam apzināties, kas mēs esam un kam ticam, tad noteikti centīsimies atrast iespēju vienoties ar visu Baznīcu Kristus Euharistiskajā mielastā. Šī diena mudina ikvienu no mums vispirms ieskatīties sevī, lai pārliecinātos, vai es pats esmu Baznīcas klēpī saskaņā ar sirdi, nevis tikai saskaņā ar miesu, kā arī lūgties un sludināt Evaņģēliju ar visu savu dzīvi, lai ikviens cilvēks varētu pievienoties Kristus Baznīcai un sasniegt mūžīgo laimi.
Kungs, kas ceļ no putekļiem savus ļaudis, apžēlojies par mums.
Kristu, kas aicini sekot Tev, apžēlojies par mums.
Kungs, kas papildini mūs ar spēku un ietērpj mūs varenībā, apžēlojies par mums.
I lasījums (Ap 12, 1-11)
Pirmajā lasījumā mēs lasām par brīnumaino Pētera atbrīvošanu no cietuma. Apstākļi bija šausmīgi, cerības nebija zobens jau ir pacelts virs galvas – un Dievs dara brīnumu, uz kuru pats cilvēks nevarētu pat cerēt. Sirds saspiežas no Dieva reālā tuvuma, un grūti ticēt, ka tas neiespējamais – notika. Šeit mēs redzam, ko nozīmē piederēt Dievam. Šeit ir saskatāms vēl viens aspekts. Pētera brīnumaina izglābšana no Heroda rokām, nav saistīts ar to, kas ir Herots. Arī tas nav saistīts ar to, kas ir Pēteris. Bet ar to, kas ir Dievs, kuram pieder Pēteris. Tas attiecās pret katru, kas velta savu dzīvi Dievam.
II lasījums (2 Tim 4, 6-9. 17-18)
Apustulis Pāvels parāda mums kristiešu loģikas un domāšanas paraugu. Pāvels runa, ka viņš nogāja labu, ilgu un smagu ceļu, ka saglabāja ticību, un tagad viņu gaida apbalvojums: taisnības kronis. Mocības kronis.
Lasījums no Jēzus Kristus Evaņģēlija, ko uzrakstījis svētais Matejs (16, 13-19)
Pēteris atšķiras no citiem Kristus mācekļiem ne tikai ar vecumu un līdera rakstura īpašībām. Ar to visu nepietiek tam solījumam, kuru viņam dot Jēzus. Var būt, vissvarīgākā Pētera īpašība, kura padara viņu par otro svarīgāko personu Evaņģēlijā, - tas, ka viņš bez kavēšanās reaģē uz jebkuru jaunu situāciju, kura ir saistīta ar Kristu. Viņš gandrīz neko nedomā, bieži kļūdas, bet viņš nav pasīvs, viņš cenšas. Tieši Pēteris cenšas iet pa ūdeni, viņš pirmais starp apustuļiem dara brīnumus. Protams, ir arī citi svētuma ceļi, bet par Baznīcas pamata svētumu Kristus ieliek Pētera svētumu.
Euharistiskais dialogs pēc komūnijas
Kungs, kas es būtu bez Tevis? Kāda būtu mana dzīve? Kādi būtu mani sapņi un cik augstu tie paceltos? Kāda būtu mana mīlestība, par ko tā domātu, ilgotos? Kas būtu par manu prieku un cik tas ilgtos? Kas būtu par manu cerību, un kas - manas cerības pamatu? Kungs, nav man citas atbildes, izņemot šo: šodien es atkal izvēlos Tevi, kas esi mana dzīvība un mana pestīšana. Šodien es atkal izvēlos Tevi, kas ļauj būt sapņiem par bezgalību un mūžību. Šodien es atkal izvēlos mīlēt tāpat, kā Tu mīli. Un visā centīšos saglabāt prieku, jo prieks – tas ir Tavas Debess godības atspoguļojums uz zemes. Šodien es izvēlos cerību, pat tajos brīžos, kad pasaulē nav tai iemeslu; es izvēlos Tevi, kas esi mana klints, manas cerības pamats. Tu, Kungs, esi mūžīga klints, uz kuras es stāvēšu un nenokritīšu.
Mises noslēgums un vadlīnija
Padomājiet par savu dzīves mērķi!
Parastā liturģiskā laika 13.svētdiena, Psaltērija XIII nedēļa
Vadlīnija:Es slavēšu Kungu, kas man devis padomu; pat naktī mana sirdsbalss ir paklausībā modra. (Ps 16, 7)
Ievads:Šīsdienas liturģija mūs aicina būt brīviem un atbildīgiem par savu rīcību un solījumiem Dieva priekšā.
Kungs, kas ir mana manta un mans kauss, apžēlojies par mums.
Kristu, kas ir mana dzīvība, apžēlojies par mums.
Kungs, kas ir brīvības avots, apžēlojies par mums.
I lasījums (1 Ķēn 19, 16B.19-21)
Elīss, liekas, dara bezjēdzīgu darbu. Ko nelaimīgie vērši viņam izdarīja? Kāpēc viņš vēršus izcepa un atdeva gaļu citiem? Varēja aizvest uz mājām. Bet Elīsam ir svarīgi atdot visu, par ko viņš bija atbildīgs „iepriekšējā dzīvē”. Elija aicina viņu kalpot, un Elīss pieņem šo aicinājumu nopietni. Viņš neaizved šos vēršus mājās, jo tie viņam vairs nepieder, bet viņš ne vienkārši palaiž viņus – Elīsam svarīgi pabarot citus. Visu, kas viņam bija, viņš atdeva, un tagad ar tukšām rokām sāk jaunu ceļu – Dieva pravieša ceļu.
II lasījums (Gal 5, 1.13-18)
Otrajā lasījumā apustulis Pāvels aicina mūs būt brīviem, garīgi brīviem. Daiļliteratūra dažreiz apraksta verga atbrīvošanas problēmu. Kad cilvēks palieks viens pats ar savu brīvību, ar jaunu dzīvi, kur nav nekādu pienākumu, kur visu izlemj pats, cilvēks bieži sāk domāt par verdzību, par dzīvi, kur viss bija noteikts, un tad sāk meklēt iespēju, kā atkal kļūt par vergu. Iziešana no garīgas verdzības un Kristus atrašana ir sarežģītāka. Garīga brīvība, kuru mēs pēkšņi sākam sajust, parasti nav redzama ārēji. Tāpēc ir sarežģītāk to saglabāt sevī, tā nav nopelnīta, bet tai ir ļoti augsta vērtība.
Lasījums no Jēzus Kristus Evaņģēlija, ko uzrakstījis svētais Lūkas (9, 51-62)
Šajā tekstā Jēzus var likties par stingru, pat ļoti. Bet paskatīsimies uzmanīgi, kāpēc Viņš tādā veidā atbild? Pirmais cilvēks, tāpat, ka mēs to darām bieži, pie Dieva meklē mieru, aizstāvību. Viņš pārliecinoši saka, ka ies pēc Kristus, visur, kur Viņš ies, bet par Krustu šis cilvēks neko nezina. Viņš doma, ka Kungs atvedis viņu uz ērtu māju, kur varēs pārlikt uz Viņu rūpes par savu dvēseli. Dievs aicina mūs būt atbildīgiem. Viņš nevienu nedzen, bet Viņš brīdina, ka mēs neesam no šīs pasaules un pasaulē mēs nevaram dzīvot ērti un aizsargāti, jo Dievam šajā pasaulē nav kur nolikt savu galvu, tikai mūsu sirdīs un tikai Baznīcā.
Euharistiskais dialogs pēc komūnijas
Kungs, dari mani par Sava miera nesēju.
Kur ir naids, ļauj man sēt mīlestību,
Kur aizvainojums, - piedošanu,
Kur šaubas, nes savu ticību.
Kur izmisums, - cerību.
Kur tumsa, nes gaismu.
Un, kur bēdas, nes līksmību.
Dievišķais Kungs, dari tā, lai mana vēlme būtu
nevis saņemt mierinājumu, bet gan mierināt,
nevis tikt saprastam, bet saprast,
nevis tikt mīlētam, bet mīlēt.
Jo iegūstam mēs dodot,
un, mirstot sev, dzimstam mūžīgai dzīvībai.
Mises noslēgums un vadlīnija
Padomājiet, vai jūs izpildījāt visus solījumus, ko devāt Kungam? Vai kaut ko jau aizmirsāt? Esiet atbildīgie savos solījumos, ja kaut ko solījāt, tad izpildiet līdz galam.