lv lv fr lv es es lv lv lt de lv sv lv lv lv lv lv en lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv de lv lv lv lv it lv de fi lv lv fr hbs_lat lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv hbs_lat lv lv lv lt ilo lv lv lv lv lv de lv lt lv lv lv it lv lv lv lv lv hu lv fi fi en lv lv en lv lv lv lt lv lv hbs_lat lv en en hbs_lat es lv lv lt de fr lv lv lv lv
Studente Anna Šķēre. Fotogrāfija no profesora Jāņa Alberta Jansona albuma. Zem fotogrāfijas paraksts: Jansona kungam - Rīgas Skolotāju Institūta 5. b klases audzēknes. 7. aprīlī 1927. gadā.
Avots: Avots: Arturs Plaudis. Marija Bērziņa. 1987, 2. lpp.
Marijas Bērziņas (Anna Dauge–Šķēre) pases foto
Pase izdota 1927. gada 12. decembrī.
Pase izdota 1937. gada 17. novembrī.
Marija Bērziņa ar brāli un vecākiem
Marija Bērziņa ar brāli Valdemāru Šķēri un vecākiem 1933. gada vasarā.
Marija Bērziņa tieslietu studijas beidzot
Latvijas Universitātes Tieslietu maģistri.
No kreisās aizmugurē: Kornēlijs Veitmanis, Artūrs Tīlmanis; priekšā: Elizabete Kristofore, Marija Bērziņa (Anna Šķēris)
Marija Bērziņa kāzu dienā
Marija Bērziņa (Anna Šķēris) kāzu dienā 1937. gada rudenī.
Marija Bērziņa kāzu dienā
Marija Bērziņa (Anna Šķēris) kāzu dienā 1937. gada rudenī ar vīru Kārli Daugi.
Marija Bērziņa (Anna Šķēris) vīra Kārļa Dauges jahtā 1938. gadā.
Marija Bērziņa (īstajā vārdā Anna Dauge-Šķēris, 1906–1986) – rakstniece. Pēc studijām LU Tiesību zinātņu fakultātē strādājusi par Rīgas kredītbankas pilnvaroto un par zvērinātu advokāti. Pēc 2. pasaules kara nonākusi Polijā, kur strādājusi par valodu skolotāju, līdztekus nodarbodamās ar rakstniecību. Ar pseidonīmu Māre Bērziņa publicējusi stāstus jaunatnei "Ģirts Tekumeklētājs" (1938) un "Ar burām uz ziemeļiem" (1940). Polijā dzīvojot, publicējusi rakstus par pedagoģiju Polijas presē un reliģiski filozofiskas ievirzes darbus ASV iznākošajā katoļu izdevumā "Dzimtenes Balss". Pastāstu krājuma "Mazā dzīvība" (1985), romāna ar autobiogrāfiskiem motīviem "Zelta caune" (1987), grāmatu "Baltās mājas noveles" (1988) un "Mūslaiku leģendas" (1989) autore. Bībeles un teoloģiskās literatūras studijās balstīts apjomīgs pētījums "Kristus māte" (1991).
Dzimtās mājas – Skaistkalnes pagasta "Šķēri".
1. pasaules kara laikā: devusies bēgļu gaitās uz Krieviju.
Pēc 2. pasaules kara: nonākusi Polijā, kur strādājusi par valodu skolotāju, līdztekus nodarbodamās ar rakstniecību. Lai izvairītos no izsūtīšanas, slēgusi fiktīvu laulību un pieņēmusi uzvārdu Hanyzewska.
1926: jau Skolotāju institūtā mācoties, tulkojusi R. Rolāna darbu "Mikelandželo", ko pieņēma izdošanai A. Gulbja apgāds, bet neizdeva.
Ar pseidonīmu Māre Bērziņa (par pseidonīmu izraudzīts tēvamātes vārds) publicēti stāsti jaunatnei.
Polijā dzīvojot, publicējusi rakstus par pedagoģiju Polijas presē un reliģiski filozofiskas ievirzes darbus ASV iznākošajā katoļu izdevumā "Dzimtenes Balss".
"Ar burām uz ziemeļiem" (1940)
"Mazā dzīvība" (pastāstu krājums) (1985)
"Zelta caune" (romāns ar autobiogrāfiskiem motīviem) (1987, sarakstīts 1947)
"Baltās mājas noveles" (1988, sarakstīts 1941–44)
"Kristus māte" (bībeles un teoloģiskās literatūras studijās balstīts apjomīgais pētījums) (1991).
Manuskriptā palikusi dzimtas hronika "Mūsu dzīve" un dzejoļu krājums "Metafizika pantos".
"Pastāstu krājumā "Mazā dzīvība" (1985) uz cilvēku fona tēlota daba – svarīgākā un ievērības cienīgākā mūsu pasaules sastāvdaļa. Nozīmīgs romāns ar autobiogrāfiskiem motīviem "Zelta caune" (1987, sarakstīts 1947), kurā dzīvi atainota Skolotāju institūta vide."
Latviešu rakstniecība biogrāfijās. R.: Zinātne, 2003.
Pēteris Šķēris - Radinieks
Raiņa bulvāris 19, Rīga
Pabeigtas studijas Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātē; studiju virziens: tieslietas.
Strādājusi par Rīgas kredītbankas pilnvaroto un par zvērinātu advokāti.
Strādājusi par valodu skolotāju.
© LU LFMI, 2022. Mājaslapa: Graftik
Pārpublicējot vai citējot atsauce uz LU Literatūras, folkloras un mākslas institūta (LU LFMI) resursu ir obligāta. Liela apjoma kopēšana un materiālu izmantojums komerciāliem nolūkiem pieļaujams vienīgi ar rakstisku LU LFMI atļauju.