en en en lv en en en fa ru sv ru lv ru lv es en lv lv de lv lv lv lv en en en en ru lv en de lv en lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lt lv en lv en lt lv lv lv xmf lv lv lv lv lv lv lv sk lv lt lv vo lv lv lv lv en lv nl lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv nl lv lv lv lv lv lv lv hbs_lat uk lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en en en en en en en en en hbs_lat en en sv en hbs_lat nl en lv en en sv lv en nl en lv en en lv lv en en en lv lv en en lv en en en en en hbs_lat en ru lt lv en en fa en en en en
Avots: Latviešu rakstniecība biogrāfijās, Rīga: Zinātne, 2003.
Pase izdota 1936. gada 26. novembrī.
Mirdza Bendrupe. Avots: Literatūra un Māksla, Nr.36 (16.09.1994)
Mirdza Bendrupe (1910–1995), dzejniece un rakstniece. Pirmajos
dzejoļu krājumos "Dzīvība" (1937) un "Pie jūras" (1939) – filozofiski dzīves jēgas meklējumi. Stāstos un novelēs "Majestāte un
pērtiķis" (1938) un "Dieva viesuļi" (1942) turpinājusi modernās
psiholoģiskās noveles tradīcijas, akcentējot līdzjūtību pret visu dzīvo.
Dzimusi zemnieka Paula Ludvika Bendrupa un skolotājas un literātes Emīlijas Kristīnes Bendrupes (dzimusi Baltgalve) ģimenē. Tēvs Pauls Ludviks Bendrups par piedalīšanos 1905. gada revolūcijā vairākus gadus sēdējis Jelgavas cietumā. Māte – mājskolotāja un literāte, žurnāla "Zeltene" līdzstrādniece, kas jaunībā arī atdzejojusi.
1936. gada 22. novembris: laulības ar mākslinieku Jāni Skuču (1908–1998) (laulība šķirta 1939. gada 10. augustā).
1926: pirmā publikācija – dzejolis
"Bij pusnakts..." laikrakstā "Jaunākās Ziņas" (14. septembrī).
1940: žurnālā "Daugava" sāk, bet nepabeidz publicēt (ar 7. numuru žurnāls pārstāj iznākt) Bendrupes romānu "Trešā paaudze". Manuskripts vēlāk gājis bojā.
Pēc kara Bendrupe strādāja kinostudijā, tulkoja no krievu valodas dzejoļus, dziesmu tekstus, stāstus, bērnu
Nozīmīgi ir Aleksandra Puškina un Mihaila Ļermontova darbu atdzejojumi.
Kopš 1965: atsākta dzejoļu publicēšana periodikā.
"Pilna krūze mēnesnīcas" (1974)
"Viss ir tagad. Tepat" (1980)
Proza"Majestāte un pērtiķis" (1938)
"Trešā paaudze" ("Daugava", 1940, 1-7) (nepabeigts romāns)
"Skudru Meistars un viņa ļaudis" (daļēji periodikā 1942-43) (līdzību cikls)
"Upe izkāpj no krastiem" (1957)
"Pie durvīm klauvē" (1961)
Ārzemju autoru darbu atdzejojumi un tulkojumi1948: Barto, Agnija. "Meitene raudule" (dzeja bērniem) (LVI).
1948: Barto, Agnija. "Pirmās klases skolniece" (LVI).
1948: Zolotovs, Vasīlijs. "Meža draugi" (LVI).
1950: Barto, Agnija. "Es dzīvoju Maskavā" (dzeja bērniem) (LVI).
1951: Ševčenko, Tarass. "Izlase" (atdzejojuši: M. Ķempe, V. Dāvids, P. Bārda, M. Bendrupe, J. Plaudis) (LVI).
1952: Sčipačovs, Stepans "Pavļiks Morozovs" (LVI).
1962: Tjutčevs, Fjodors. "Dzeja" (Kopā ar Vladimiru Kaijaku) (Liesma).
1962: Ļermantovs, Mihails. "Mciri; Bēglis" ("Mciri" atdzejojusi M. Bendrupe; "Bēglis" atdzejojis R. Egle) (LVI).
1966: Tendrjakovs, Vladimirs "Stāsti" (Liesma).
1972: Fets, Afanasijs. "Izlase" (Liesma).
1974: Puškins Aleksandrs. "Jevgeņijs Oņegins" (Liesma).
1981: Tjutčevs, Fjodors. "Lirika" (no krievu valodas atdzejojuši: Mirdza Bendrupe, Māris Čaklais, Olafs Gūtmanis, Vladimirs Kaijaks, Monta Kroma un Māra Misiņa) (Liesma).
1985: Baratašvili, Nikolozs. "Spārnotais zirgs" (no gruzīnu valodas parindeņiem atdzejojusi un pēcvārdu sarakstījusi Mirdza Bendrupe) (Liesma).
1996: "Bhagavadgītā" (Izmantojot autoritatīvus avotus vairākās valodās, tulkojusi Mirdza Bendrupe; Viktora Ivbuļa priekšvārds, zinātniskā konsultācija un glosārijs) (Jāņa sēta).
Par dzejoļu krājumu "Dzīvība" (Zemnieka Domas, 1937)Mirdzas Bendrupes dzejoļu grāmatas lielāko daļu aizņem balādes, un jau šis apstāklis raksturo visu viņas dzeju. Ļoti oriģinālie sižeti, krāsainā, gleznām pārbagātā valoda ir apliecinājums, ka Bendrupe spēj dot mākslinieciski augsti vērtējamu dzeju. Viņa nevēlas iet iemītus, viegli staigājamus ceļus, bet ar visu sava temperamenta sparu laužas neizbrienamos biezokņos, būdama allaž ziņkārīga vērotāja un baudītāja, nevaldāmu dziņu un ugunīga prieka saucēja.
P. Ats. Straume Nr. 30, 1.02.1937
Par stāstu krājumu "Majestāte un pērtiķis" (Valters un Rapa, 1938)Mirdzas Bendrupes stāsti un noveles pieder nelielai, bet
spožai un īpatnējai latviešu jauno stāstnieku plejādei, kuras prozas mākslu
raksturo krāšņa, rūpīgi izkopta valoda, smalka psiholoģiska metode un augsta
estētiska kultūra. (..) Tā ir pasaule, kurā valda Erots, kas iedvesis Mirdzā
Bendrupē tādu ekstatisku dzīvības izjūtu, tādu varenu skurbumu, kāds nav
nevienā citā latviešu rakstniecē. Visos viņas stāstos un novelēs izpaužas kāda
asa un neremdināma jūteklība un garīgā mīla uz cilvēkiem, dzīvniekiem, stādiem,
formām, krāsām un smaržām, uz visām šīs pasaules redzamām un neredzamām lietām.
(..) Bendrupes stiprā puse nav viņas stāstu un noveļu fabula un kompozīcija,
bet viņas skaistais, plastiskais un smalki izstrādātais stils, spilgtie,
interesantie raksturu zīmējumi un psiholoģiskie sarežģījumi.
Zeme, Nr. 96, 30.04.1938.
Par dzejoļu krājumu "Pie jūras" (Valters un Rapa, 1939)Krājums
nav liels, bet ļoti noskaņots saturā, un atsevišķie dzejoļi saistās viens ar
otru kā poēmas daļas. Lasot uzteicamo apdāvinātās dzejnieces grāmatu, jāatzīst,
ka latviešu jaunākajā lirikā sievietes dažkārt apliecinājušas lielāku talantu
nekā vīrieši. Pie tam raksturīgi, ka šis talants ir vairāk intelektuālas un
episkas, nekā liriskas dabas. "Pie jūras" uzskatāma par vienu no
gatavākajām dzejoļu grāmatām, kas iznākušas 1939. gadā. Tā rāda dzejnieces
lielo talantu un – galvenais – augšanu.
Fricis. Sējējs, Nr. 2, 1.02.1940
Par stāstu un noveļu krājumu "Dieva viesuļi" (K. Rasiņa apgāds, 1942)Līdzīgi tam, kā Bendrupe no vienas puses pieķērusies zemei
un cilvēkiem, no otras – skatās tiem pāri un aiziet reliģiskos meklējumos,
viņas darbos gleznainība un fantāzija cīnās ar reliģisko un filozofisko domu,
jeb pareizāk – tās tur viena otru līdzsvarā. Bez šīs domas viņas darbi zaudētu
daudz no sava dziļuma, bet kailā doma varētu pārvērst mākslinieci sludinātājā. Bendrupei svešs ir sauss, lietišķs stāstījums. Viņas stilam, kā jau minēts,
raksturīga gleznainība un tēlainība. Visas lietas viņa skata pirmreizējā gaismā,
un visniecīgākajām no tām viņa piešķir nozīmību ar oriģināla salīdzinājuma,
epiteta vai metaforas palīdzību. Sevišķi šī gleznainība izpaužas dabas tēlojumos,
kur, apvienodamās ar spilgti izteikto ritmu, tā ienes darbā spēcīgu lirismu.
Mēnešraksts, Nr. 2, 1.01.1943
Jānis Skučs - Ex-husband
Lija Bendrupe - Mother
Vladimirs Kaijaks - Ex-husband
Lija Mirdza Bendrupe, Lija Mirdza Skuča
Ģimene bēgļu gaitās dodas uz Maskavu. Pēc tēva nāves atgriežas Latvijā.
Riga State Gymnasium No.1
Grūto materiālo apstākļu dēļ viņai no pēdējās klases jāizstājas un jāpelna iztika ar dažādiem darbiem.
Aspazijas bulvāris 3, Rīga
Riga Motion Pictures Studio
Vecākā redaktore. Vēlāk tulko filmu tekstus dublāžai.
Latvian Soviet Writers’ Union
Pelni izkaisīti Baltijas jūrā pie Apšuciema.
© LU LFMI, 2022. Website: Graftik
When republishing or quoting, reference to the resource of the Institute of Literature, Folklore and Art of the University of Latvia (LU LFMI) is mandatory. Large-scale copying and use of materials for commercial purposes is allowed only with the written permission of LU LFMI.