es en en lv en lt en sl lt lv lv en pt lv hbs_lat lv lv lv en lv lv lv lv fr lv fi lv pt lv lv de lv es en en lv lv lv lv pt lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv es es en en es tr en en ne en lv en sl lv eo lv lv en lv en lv en lv en eo lv en lv en en en lv en hbs_lat en de pt it hbs_lat fi es lv pt sk lv en pt nl eo sv lv lv lv lv lv lv pl lv hbs_lat lv lv pl lv en eu en en en es es es kn lv lv en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en cs lv lv en cs lv en en it fr lv en en nb lt sl en en lv en en en lv fi lv pt lv lv de en lv lt pt lv en lv lv hbs_lat lv lv en lv lv en lv lv lv en
Lote un pagrabs - Karakuda | Art 360°
Ka | Kadrs • Frame
Ra | Rakstniecība • Writing
Ku | Kultūra • Culture
Da | Daba • Nature
June 21, 2022May 22, 2022 Iluta Dzene237Leave a Comment on Lote un pagrabs
Naktī Lote ir sapņojusi par to, ka ēd mammas gatavoto sacepumu. Pamostoties viņai šķiet, ka vēl joprojām jūt biezpiena kārdinoši brūnās garoziņas un viegli skābenās dzērveņu sulas atbalsis uz savas mēles. Izsalkums kairina viņas mazo puncīti, un meitene, veikli apģērbdamās, noskrien no otrā stāva guļamistabas lejup.
Tur virtuvē jau rosās viņas māmiņa. Abas apmainās ar labarīta vēlējumiem, kamēr pa Lotes prātu urdās nepiepildītā vēlme par kāroto saldo ēdienu.
Mamma, brokastu olas cepdama, iecietīgi uzklausa meitas gastronomisko iegribu. Lotei par neaptveramu prieku, piekrīt to pagatavot. “Tomēr ar vienu nosacījumu,” Lote izdzird piebildi, un tā viņu dara aizdomīgu, “tev pašai jāaiziet uz pagrabu dzērveņu sulai pakaļ.”
Lotes pleci sagumst. Pagrabs ir mazās meitenes visnemīļākā vieta pasaulē. Tūlīt uzreiz aiz vietējās kapsētas. Tumšais telpas padziļinājums ir ne vien biedējošs un auksts, bet visiem mājas iemītniekiem arī vienlīdz labi zināms, ka tur iemetinājies gan Pagraba Mošķis, gan žurķis un Lote nevar tā uzreiz pateikt, no kura viņai vairāk trīc kājas.
“Mammu, vai kāds cits nevar aiziet? Māsas nevar?”
“Kā tad tā?” brīnās mamma, “sacepumu gribi tu, ēdīsi tu, bet uz pagrabu jāiet māsām.”
Lote piekrīt, ka mammai ir taisnība. Tad smagi nopūšas un apņemas stāties pretī izaicinošajai tumsas pasaulei.
“Paņem līdzi kabatas lukturīti no verandas. Tētis atkal aizmirsis nomainīt izdzisušo spuldzi.”
Lote paklausa. Dzirdētais nemaz neskan iepriecinoši.
Pie pagraba durvīm nonākusi, viņa apstājas. Netālu rotaļājoties redzama māsa Dārta.
Lote sauc, lai māsa nāk ar viņu, tomēr saņem noraidījumu. Dārta negrib bez liekas vajadzības līst iekšā mitrajā tumsā, un kurš gan viņu tajā var vainot?
Apņēmusies būt drosmīga, Lote ver vaļā smagās ieejas durvis, vienlaicīgi ļaudama saules gaismai sadurties ar spocīgo krēslu un savādo smārdu, kas to pavada.
Viegli drebošiem ceļgaliem viņa nokāpj pirmos pāris pakāpienus pretī pazemei. Pa meitenes muguru, gluži kā mierinot, vēl arvien rotaļājas dienas gaismas strēles. Lote uzmet skatienu apkārtnei, kā pēdējo glābiņu meklējot, pirms pati nozūd tumsā.
Sākumā neredz neko. Viņa zina, ka acīm vajadzīgs brīdis, lai pierastu pie jaunajiem apstākļiem, taču tad atvieglota atceras par pirkstos sažņaugto lukturīti. Brīdi paknibinājusies, viņa to veiksmīgi ieslēdz. Nu Lotes skatiens cerību pilns seko šaurajam gaismas kūlim. Ak, kaut ātrāk izdotos atrast meklēto un varētu no šejienes nozust!
Pirmie izgaismojas stūrī, netālu no ieejas samestie puķu podi. Tos slinkā māsa te ienesusi un atstājusi tādus, kādi tie bijuši. Ar baltu pelējuma kārtu apvilktie zaru stīgojumi nudien atbilst tam apzīmējumam, kādus māsa tiem piedēvējusi pati – īsteni “dārza sprāgonīši”. Lotei tie atgādina naidīgas, spokainas būtnes, un viņa cenšas uz tiem vairāk neskatīties.
Vairākkārtīgi pārlaidusi baterijas izstaroto gaismu pagraba stūriem pāri, meitene lēnām sāk virzīties uz priekšu. Nāsīs tikmēr salīduši visi smacīgie sārņi.
Lote par savu mērķi noskatījusi pie tālākās sienas izvietoto plauktu, uz kura visā dibena sienas garumā izkārtojušās ievārījumu un sulu burkas. Viņa ir jau pusceļā, kad meitenes seju ar taustekļiem aizskar kas piņķerīgs un baiss.
“Palīgā, palīgā!” Lote no šausmām iekliedzas. Viņa nesaprot, kas tas ir. Vai – kurš? Spoks? Pagraba Mošķis? Un ja nu – žurķis?!
Lote lēkā un spiedz. Ar roku notraukdama preteklību nost, Lote saprot, ka iepinusies milzīgā un pieputējušā zirnekļa tīklā. “Fui, fui, fui!” viņa sūkstas savai atbalsij.
Ar netīrajiem pavedieniem cīnīdamās, Lote saprot, ka pie pretējās sienas dzirdama skrapstoša skaņa. Meitene acumirklī apcērtas riņķī. Nu gan viņa ir pārliecināta, ka tas ir žurķis. Viņa te palikusi divatā ar žurku! Tā noteikti ir liela, resna, pierijusies un tagad nāks un apēdīs Loti pašu! Prātā ieskanas onkuļa vārdi par to, ka tādas žurkas varot bērniem nograuzt ausis un nez ko tur vēl.
Lotei ir gana. Pie joda to sacepumu, pie joda dzērveņu ķīseli! Lote iztiks ar saldējumu. Viss, ko viņa grib – ir ātrāk tikt ārā. Meitene, pēkšņas panikas pārņemta, steidzas uz izeju, tepat jau pakāpieni – galvenais – nepaklupt, kad atskan spēcīgs būkšķis. Tumsa ir apēdusi pēdējo sīksīko gaismas strēli, kas savienoja pagrabu ar ārpasauli. To saprot arī Lote pati. Pagraba durvis ir aizcirtušās. Vai arī – aizcirstas. Nozīmes nav. Nu Lote te paliks. Asaras rīdama, meitene pievārē pēdējos pakāpienus un sniedzas pretī rokturim. Tikai… šai durvju pusē tā nav, tas ir nolauzts.
Tagged bailes pagraba durvis pagrabs sapņi žurķis
Milda šovasar būs sastopama Beberliņos, Liepājā
“Čē-pē” jeb ārkārtas stāvoklis
July 13, 2021July 13, 2021 Santa Irbe
Vakars ar Mauriņu un Bēthovenu
January 18, 2022January 19, 2022 Gunita Lagzdiņa-Skroderēna
Katram bērnam vajag mammu un tēti
April 21, 2020November 21, 2020 Gita Pjulze
Tavs komentārs Cancel reply
This site uses Akismet to reduce spam. Learn how your comment data is processed.
Izklausās banāli, bet labais vienmēr uzvar
September 27, 2022September 19, 2022 Karakuda 0
Via Cultura atsāk darbību ar lekciju par mākslinieciskās izteiksmes līdzekļiem
September 22, 2022September 22, 2022 Gunita Lagzdiņa-Skroderēna 0
The Blue Blue Man
September 22, 2022September 19, 2022 Aleksandra Reisnere 0
Ar savu ētisko stāju kaut drusku stāvēt tām šausmām pretī
September 20, 2022September 19, 2022 Karakuda 0
September 15, 2022August 29, 2022 Linda Anna Silavniece 0
Forumi | Diskusijas (19)
View kara.kuda.10’s profile on Facebook
View @karakuda360’s profile on Twitter
View karakuda360’s profile on Instagram
Ukraina mūzika publicistika VEF Kultūras pils īsfilma studēt televīziju mēdiju māksla latviešu valoda Liepājas Universitāte Liepājas simfoniskais orķestris studentu filmas PPLA Lielais dzintars 1-O Generalitat de Catalunya studenti mūzikas video Dzeja Rīga Barcelona Ziemeļblāzmas pils pandēmija Ostankino reportāža Mediju kvalitāte audiovizuālā māksla intervija māksla RISEBA AVMM Katalonija Liepāja mīlestība Karakuda ģimene RISEBA LSO Katalonijas vēsture Diada laime Katalonijas neatkarība jūra Catalunya Latvija Ukrainas karš vienota Spānija daba Barselona proza īsfilmas Latvijas neatkarība rakstniecība audiovizuālā mediju māksla Ģeneralitāte sapņi video studēt kino Spānija sajūtas COVID-19 LTV Atmoda tiešsaiste kur studēt mākslu Katalonijas referendums
News Portal Pro | Theme: News Portal Pro by Mystery Themes
Da | Daba • Nature
Karakuda | Art 360°
Ka | Kadrs • Frame
Ra | Rakstniecība • Creative Writing
Ku | Kultūra • Culture
Literārā publicistika • Literary journalism