lv de lv en lv en sl en es en en tr es es nl lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en en lv en en es es tr en es en ne en lv lv en lv it en lv lv lv lv en hbs_lat en eo en lv lv pt lv en lv lv lv lv en lv lv en lv en lv lv pt lv lv lv en lv it pt lv en lv lv pt lv en en en
Ko es izstāstītu draudzenēm… 5 jaunās māmiņas atziņas – EVITA ROZENTALE
digitālais saturs | sociālie mediji | copywriting
31. augusts, 20153. maijs, 2021 evitarozentale
Nu jau divus mēnešus esmu mamma fantastiskam dēliņam un šis laiks ir bijis gan laimīgs, gan skumjš, gan jautrs, gan izaicinošs. Domāju, ka tāds ir katras jaunās māmiņas pielāgošanās posms, jo šķiet, ka tieši divi mēneši ir vajadzīgi, lai sāktu aprast pie domas, ka “nu vairs nekas nebūs kā iepriekš”…
Šo divu mēnešu laikā man ir bijis ļoti daudz laika domāt par situāciju, kurā šobrīd atrodos un mans iekšējais analizētājs, grib visam atrast paskaidrojumu. Vairāk kā jebkad mācos pieņemt to, ka dažām lietām pamatojuma nav, bet tāpat redzu daudz likumsakarības un lietas, kam var sagatavoties (vai vismaz mēģināt, jo dažām lietām vienkārši nespēj sagatavoties). Tāpēc vēlos padalīties ar 5 atziņām vai ieteikumiem, ko es izstāstītu savām draudzenēm – topošajām mammām.
1. Parūpējies par sevi pēc dzemdībām!
Kad biju stāvoklī, īpaši nedomāju par to, kā es jutīšos pēc dzemdībām. Domāju par to, kā gulēšu, kad mazais gulēs, rūpēšos par saviem matiem un nagiem, staigāšu pa māju tīrās drēbēs :), bet nevienu brīdi nedomāju par to, kā es jutīšos fiziski. Un jāsaka, ka tas mani paņēma uz pauzes. Es pat nerunāju par medicīniskajām procedūrām, kas man bija jāveic, bet kaut vai par to, ka divas dienas pēc tam, jutos, ka man būtu pāri pārbraucis lielizmēra traktors; par to, ka imunitāte piedzīvo supertriecienu un piedāvā izdzīvot visdažādākā rakstura “slimības”; par to, ka miega trūkums rada tādu nogurumu, kad Tu vairs nesaproti, kas ir par dienu un piena ražošana liek justies iztukšotai – vārda tiešajā nozīmē.
Tāpēc, paralēli visām pasaules rūpem par mazulīti, neaizmirsti parūpēties par sevi pēcdzemdību periodā. Manuprāt nav nosodāmi lūgt dakterim pretsāpju zāles (kas nekaitē pienam), ja ļoti sāp. Un pats svarīgākais ieguldījums šajā periodā ir ļoti labi vitamīni, kas palīdz stiprināt imunitāti un sniedz organismam visas tās labās lietas, kas vajadzīgas gan Tev, gan mazulim (man daktere ieteica šos) un pavisam nopietni – atpūties, kad ir iespēja, jo tas palīdz ķermenim būt stipram un možam!
2. Grūtniecības “blakusparādības” pazūd!
Nenoliegšu, ka, lai arī mana lielākā raize grūtniecības laikā nebija māmiņu rezervju krāšanās uz gūžām vai rokām, bija dažādas organisma izpausmes, kas man nepatika – vasarasraibumiem līdzīgie pigmenti uz sejas, sārti izsitumi uz rokām, muguras sāpes, krampji un citas mokošas lietas. Labas ziņas – tie pazuda! Ne uzreiz, bet tagad jau esmu aizmirsusi tos! Nākamajā grūtniecībā par tiem tik traki nesatraukšos, īpaši par vizuālajām lietām – tās piederās pie organisma hormonālajām izmaiņām un tas pāriet!
Runājot par ķermeņa formas atgūšanu – man laikam paveicās, bet, aizbildinoties ar piena ražošanu, pieķēru sevi ļaujoties kārdinājumam mieloties ar siltām un mīkstām bulciņām, līdz brīdim… Es pati uzskatu, ka esmu sākusi ēst daudz pareizāk, izvērtējot produktu kvalitāti un arī daudzumu. Izmaiņas ēdienkartē gan ieviesusi arī nepārvarama vēlme pasargāt mazo no gāzēm puncī 🙂 bet tas viss tikai uz labu!
3. Tie māmiņu kursi patiešām ir noderīgi!
Zinu, ka ir topošās mammas, kas uzskata, ka māmiņu kursi ir lieka naudas un laika šķērdēšana – ko tad tur jaunu izstāstīs. Varbūt viņām ir taisnība, bet priekš manis šie kursi bija pats labākais ieguldījums. Atzīstos, ka iespējams mana mamma un vīrs uzskata, ka esmu kaut kāda Diānas Zandes slavināšanas kulta pārstāve, bet atsaucos uz viņas stāstītajām lietām katru otro dienu 🙂 “Diāna Zande teica, ka tas esot normāli”, “Man kursos stāstīja, ka vajag darīt tā”. Tipiska es 🙂 Bet kursos iegūtā informācija man visupirms palīdzēja atpazīt, ka dzemdības ir sākušās, palīdzēja tām tikt cauri pēc iespējas ātrāk un pavisam noteikti palīdz izprast un pieņemt par normālām dažādas, ar mazo saistītas situācijas, kuru šķetināšana savādāk man būtu prasījusi daudz galvas lauzīšanas un forumu lasīšanas 🙂 Tāpēc es iesaku!
4. Krūts barošana pavisam nav viegla, bet noteikti ir pūļu vērta!
Jau no pirmās dienas sev pateicu – ražot pienu ir mans svarīgākais pienākums! Lai arī dažādu apstākļu dēļ mazais mammas pienu ēda (un ēd vēljoprojām) lielākoties no pudelītes, tad tagad, kad viņš ir gana liels, iemācīt ēst no krūts ir mans uzdevums nr.1! Protams internetā atrodamie raksti par to, ka bēbīši, pamēģinājuši pudeli, krūti vairs neņem nav īpaši uzmundrinoši un motivējoši, bet es negrasos padoties. Jā, nav viegli! Ne ražot pienu, ne slaukt, ne barot ar krūti. Piens mēdz pēkšņi “pazust” un tad tikpat ātri atkal uzrasties (šausmīgi kaitinoši), bet šeit ir viena liela likumsakarība – daudz ūdens, regulāras ēdienreizes, atpūta un ticība sev! Un kā saka Diāna Zande (redzi, atkal 🙂 ) piena ražošanā palīdz viss, kam jūs ticiet – fenheļa tēja, māmiņu tēja, karsta duša vai meditēšana. Ticiet sev! Arī es mēģinu nezaudēt ticību sev, jo mana atziņa – barojot mazo ar krūti es patiešām esmu apjautusi sevi kā mammu un mazais arī to novērtē!
5. Dzīve patiešām mainās!
Es zinu, ka ir dažādas mammas un dažādi mazulīši, bet domāju, ka visiem dzīve tomēr mainās! Šo divu mēnešu laikā, dienas šķiet vienādas un neliegšos, bieži vien vienmuļas. Novārtā palikušas iepriekš iemīļotas nodarbes un laika pavadīšanas veidi. Tagad pasaule riņķo ap mazo! Es apzinos, ka kāds tur augšā man ir pasniedzis vislielāko dāvanu uz pasaules – mazu dzīvību, un mans uzdevums šobrīd ir parūpēties, lai mazais ir samīļots, paēdis un lai dupsis ir sausumā. Tajā brīdī visas pārējās lietas, gribot negribot, paliek otrajā plānā. Un tikai tagad, kad esmu iegājusi ritmā, parādās vēlēšanās pagatavot vakariņas, parakstīt blogu vai noskatīties kādu seriālu, bet tas vairs nav tāpat, kā bija iepriekš, nekad nebūs un labi ka tā! 🙂
A miracle is really the only way to describe motherhood and giving birth. It’s unbelievable how God has made us women and babies to endure and be able to do so much. A miracle, indeed. Such an incredible blessing.
Esmu sava ceļojuma pašā sākumā un esmu laimīga!
Dzīvesstila blogere. Sieva un mamma. Audzinu divus bērniņus, no kuriem viens ir ar īpašām vajadzībām. Rakstu par sevi, savām sajūtām un par lietām, kas skaistas, vērtīgas un garšīgas... View all posts by evitarozentale
Previous Stāsts par pasākumiem nr. 3 – bēbīšu gaidīšanas ballīte
Next Pavisam fiksi un vienkārši kabaču plācenīši
31. augusts, 2015 18:57
Ko es vēl izstāstītu savām draudzenēm… 2.daļa | evita rozentale saka:
2. novembris, 2015 14:07
[…] diviem mēnešiem publicēju savu pirmo rakstu par gūtajām atziņām, esot mammai pirmo reizi. Neticās, ka laiks tā ir paskrējis un manam mazajam brīnumam jau […]
Jaunās māmiņas atziņas… 3.daļa – evita rozentale saka:
10. februāris, 2016 08:02
[…] manu atziņu 1. daļu te un 2. daļu te! […]
Ko es izstāstītu draudzenēm… jau kā divu bērniņu mamma – evita rozentale saka:
2. marts, 2017 18:45
[…] citu, manas atziņas par laiku ar tikai vienu mazu bērniņu lasi te, te un […]
14. novembris, 2017 18:06
Sveika! Žēl tevis! Paldies ka padalījies ar savu pieredzi kas var palīdzēt jaunajam māmiņām- ko sagaidīt no tā visa.
Lasu un vienīgais kas man arī bij punkts 5- dzīve tiešām ir pakārtota bērnam un viņa vajadzībām vispirms. Grūtnieciba bij burvīga – ar riteni braukāju vēl 36 nedēļā un 39 ned vēl bez piepūles 10km dienā nostaigāju. Pēc dzemdībām nebij ne satūkuma ne sāpes- šķita ka neesmu dzemdējusi. Apkārt pa koridoru staigāju un 5 stundas pec dzemdībām prasīju vai mājas laidīs 🙂 Bērniņš ēd labi, piena pār pārēm un esam 5 mēn veci un joprojām noslaucu 1x naktī jo krūtis tik pilnas ka pušu plīst.
Visām novēlu lai būtu tik viegli kā man!
14. novembris, 2017 18:58
Sveika! Tā tas laikam ir – katrai sievietei grūtniecība noris pa savam un arī laiks pēc tam katrai savādāks! Prieks, ka Tev tas ir viegls! Lai veiksmīgi arī turpmāk! 🙂
15. novembris, 2017 02:44
Es arī esmu šokā ka nekas nesāpēja! Ir bijis ka pēc ginekologa apmeklējuma un visas taustīšanās 3 dienas vēders sāp, bet pēc dzemdībām pilnīgi nekādu sāpju – pat ar manu 2 pakāpes plīsumu un šuvēm… laikam prieka hormoni tur riktīgi nostrādāja. Mamma vienmēr par dzemdībām stāstīja kā kautko sāpīgu un mokošu tapēc biju gatava uz vis trakāko – ka no gultas 2 nedēļas neizkāpšu. Jā- kontrakcijas man bij neizturamas. Un vēl 25h… bet viss jau ir aizmirsts cik ļoti neērtas tās bij 😊
Leave a Reply Cancel reply