lv lv fr lv es es lv lv lt de sl sv lv lv id lv de lv lv lv lv de lv lv lv ru lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv de nl lv hbs_lat lv lv lv lt lv lv lv fr lv lv lv en lv lv lv en lv lv lv de lv lv lv lv en lv lv de lv lv en lv lv en lv lv lv en lv lv lv lt en lv en lv lv ru lv lv lv en lv lv lv de lv lv lv en lv lv lv en lv lv lv ru lv lv lv en es lv lv ru lv es lv lv lt de fr lv lv lv lv
Latvju sieviešu nacionālās līgas padome
Pirmajā rindā no labās: Olga Znotiņa, Berta Pīpiņa, Cecīlija Heince. Otrajā rindā sēž: Zelma Cēsniece, Emma Platace, Klāra Vītola, Klāra Hibšmane, Marija Mežance, Spodrīte Kleslberga, Berta Ašmane, Emma Baltkaula. Trešajā rindā stāv: O. Feldmane-Ķempele, Milda Salnajs, Marija Veinberga, Marta Eše, Elvīra Āboltiņa. Avots: Brīvā Latvija: Apvienotā "Londonas Avīze" un "Latvija", Nr. 32, 22.08.1998.
Avots: Latviešu Ārstu un Zobārstu Apvienība. Apkārtraksts, Nr. 157., 01.03.2009.
Marija Mežance-Kronenberga (1887–1967) – ginekoloģe, sabiedriskā darbiniece. Būdama otrā sieviete ginekoloģe Latvijā, ārstes profesijā darbojusies četrdesmit piecus gadus. Paralēli ginekoloģes darbam aktīvi iesaistījusies valsts sabiedriskajā dzīvē, darbojoties tādās organizācijās kā Latvju sieviešu nacionālā līga, Latvijas Izglītoto sieviešu apvienība un Latviešu Ārstu biedrība.
Dzimusi kā piektais bērns saimnieku Teņa un Marijas ģimenē.
Tēvs Tenis bija saimnieks, bet pēc Marijas mātes pāragrās nāves (viņa, iespējams, mirusi dvīņu dzemdībās) pārdeva saimniecību un pārbrauca uz Rīgu, ļoti pārdzīvodams sievas nāvi. Tur Tenis aizrāvās ar alkoholu un bieži mainīja gadījuma darbus, kas Marijai bija smags trieciens. Meiteni lielākoties audzināja brāļi, māsas un citi radi.
Savu topošo vīru Albertu Kronenbergu (1887–1958) Marija pirmoreiz sastapa 1912. gadā mākslinieka Arhipa Kuindži (1842–1910) izstādē Pēterburgas Mākslas akadēmijā. Dienasgrāmatā viņa ierakstīja: "Pirmais iespaids – stalta, cēla auguma, tumšām acīm puisis."
1921. gada maijā Marija kopā ar bēgļu ešelonu cauri Pleskavai devās uz Latviju. Albertam bija problēmas tikt uz dzimteni, un, satiekoties Pleskavā, abi saderinājās Puškina mājas dārzā, "mīlas šūpulī". 1921. gada oktobrī pēc vairākām sarunām Latvijas konsulātā Albertam izdevās ar pēdējo bēgļu vilcienu atgriezties Latvijā. Drīz viņu laulība tika reģistrēta Rīgas dzimtsarakstu nodaļā, kur viņus salaulāja V. Maldonis.
Interesanti, ka 1931. gadā Kronenbergu pāris noslēdza līgumu par "mantas šķirtību", jo Marija bija ģimenes finansiālais balsts.
1928. gada 29. augustā Kronenbergu ģimenē piedzima meita Rūta, kura četrdesmitgadīgajiem vecākiem bija ļoti gaidīts bērns.Rūta apmeklēja privātu vācu bērnudārzu, mācījās Rīgas 2. vidusskolā un no 1947. līdz 1953. gadam studēja LVU Arhitektūras fakultātē. Pēcāk apprecējās ar kursabiedru Valteru Maiki (1924–1973), pārim 1956. gadā piedzima meita Ieva, bet 1961. gadā – meita Ilze, kura 1995. gadā nodibināja Alberta Kronenberga fondu.
Par ginekoloģi Marija strādāja līdz pat 72 gadu vecumam. Istaba Rīgā, Lāčplēša ielā, kur atradās ārstes privātprakse, vienmēr bija pilna ar slimniekiem. Viņas pacientu vidū bija arī daudzas slavenas sievietes Latvijā, piemēram, politiķa Jāņa Kalnbērziņa sieva.
Marija bija ne tikai darbaholiķe, bet arī sabiedriski aktīvs cilvēks. Viņa bija vairāku organizāciju biedre, rakstīja periodikā, lasīja lekcijas, aizstāvēja sieviešu tiesības iegūt izglītību. Darbojās Latviešu ārstu biedrībā, 1924. gadā kopā ar ārstēm Klāru Hibšmani, Mariju Veinbergu un Annu Vēveri nodibināja Latvju sieviešu nacionālās līgas (LSNL) Veselības kopšanas sekciju, ierīkoja ambulanci un zobārstniecības kabinetu mazturīgajiem. 1928. gada 14. maijā Marija bija viena no deviņām jaundibinātās Latvijas Akadēmiski izglītoto sieviešu apvienības statūtu parakstītājām.
Meita Rūta vēstīja, ka māte bijusi īsta "dzelzs lēdija", daudz strādājusi un ar mājsaimniecību īpaši neesot nodarbojusies: "Palika iespaids, ka nebija nekā tāda, ko māte nespēja paveikt (..), bija praktiska, dzīvespriecīga, viņa piederēja pie tām sievietēm, kas dievināja mākslu. Mātei ļoti patika sieviešu dzejnieču dzeja. Tēvam gan vairāk tika panti ar humora devu. Mūsu ģimenē bija otrādāk nekā citās: māte bija ārste, no rīta devās uz darbu, vakaros vēl mājās pieņēma pacientus." (Juka Rislaki. Vilki, velni un vīri / Alberta Kronenberga dzīve un daiļrade. Rīga: Neputns 2017. No somu valodas tulkojusi Anna Žīgure.; Miķeļsone, Māra. Viens pats. Albertam Kronenbergam- 100. Jūrmala, Nr. 43., 29.10.1987., 12.lpp.)
Alberts Kronenbergs - Vīrs
Biruta Skujeniece - Skolas biedre
Felicita Ertnere - Studiju biedre
Ludmila Špīlberga - Skolas biedre
Otīlija Bobkovica-Lieknēja - Skolas biedre
Paula Līcīte - Skolas biedre
Petrogradas Latviešu Strādnieku Izglītības biedrība
Darbojusies arī filozofijas pulciņos un studentu marksistiskajos pulciņos.
Latvju sieviešu nacionālā līga
Valdes locekle, kā arī viena no Veselības kopšanas sekcijas dibinātājām.
Latvijas akadēmiski izglītoto sieviešu apvienība
Rīgas Latviešu labdarības biedrības meiteņu skola
Voldemāra Maldoņa Rīgas sieviešu ģimnāzija
Blaumaņa iela 26, Rīga
Paula Leshafta Augstākie sieviešu kursi
Pēterpils Kara medicīnas akadēmija
Ķirurga prakse sanitārajā vilcienā
Ārste kara ķirurģiskajā hospitālī, Petrogradas kara lazaretē un kādā rūpnīcā.
Latvijas Republikas Tautas labklājības ministrija
Sociālās apdrošināšanas nodaļas vadītāja vietas izpildītāja ar VII kategorijas algu.
Valsts Centrālā darbinieku ambulance
Vīnrūpniecība “Bajārs un biedri”
Paju savienības valdes priekšsēdētāja vietniece, vēlāk arī valdes locekle.
Rīgas pilsētas 3. poliklīnika
Starpkaru laikā dzīvoklī bija ierīkota arī Marijas privātprakse.
1921. gada maijā Marija kopā ar bēgļu ešelonu cauri Pleskavai devās uz Latviju.
Rīgas Pirmie Meža kapi
© LU LFMI, 2022. Mājaslapa: Graftik
Pārpublicējot vai citējot atsauce uz LU Literatūras, folkloras un mākslas institūta (LU LFMI) resursu ir obligāta. Liela apjoma kopēšana un materiālu izmantojums komerciāliem nolūkiem pieļaujams vienīgi ar rakstisku LU LFMI atļauju.