lv fr lv fi lv nl es ru lv de eo lv lv lv lv lv lt fi fr fr fr lt lv lv fr fi lv lv fr fr lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv fr fr lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv fr fr lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv en lv lv lv lv lv sl lt lv lv fr lv pl lv eo lv lv lv hbs_lat lv en lv sl fr lv fi lv lv es en es
Veloceļu audits: Centrs – Dārziņi – Pilsēta cilvēkiem
Trešais veloceļš, kurā veicām auditu, ir veloceļš, kas ved uz Rīgas tālāko apkaimi – Dārziņiem. Veloceļš “Centrs – Dārziņi” izceļas ar to, ka tas tiek veidots ļoti īpatnējā veidā – katru gadu tiek izbūvēts jauns posms aptuveni 600-700 metru garumā un to ļoti labi varēsiet redzēt galerijā – katra gada posms atšķiras no pārējiem posmiem. Veloceļa izbūve tika uzsākta tālajā 2011. gadā un, kā izteicies Rīgas mērs Nils Ušakovs: “Mums [veloceļa Centrs-Dārziņi izbūves] vidējais ātrums ir 600-700 metri gadā. Ir jāsaprot, ka šie 600-700 metri nav tikai tīrā veidā asfalts un viss, tā ir arī labiekārtošana, līdz ar to vēl pēc apmēram dažiem gadiem mēs arī aizvilksim līdz Dārziņiem.”
Šis veloceļš pretendē uz ilgāk būvētā veloceļa statusu pasaulē – ja viss turpināsies kā līdz šim, tad šis ~13 kilometrus garais veloceļš tiks uzbūvēts 14 gados!
“Centrs – Dārziņi” šobrīd uzbūvētā veloceļa kopgarums RDSD veidotajā veloceļu kartē ir 5,9 km. Lai stāsts būtu uztveramāks, tāpat kā iepriekš, veloceļu esam sadalījuši posmos un pēc katra apskatītā posma būs posma novērtējums.
Vērtējumu sastāda trīs daļas – veloinfrastruktūras tips, platums un seguma kvalitāte. Vērtēta tiek katra tipa veloinfrastruktūra atsevišķi, pēc tam vērtējums tiek sareizināts ar posmu garumu un tiek izvilkts vidējais vērtējums. Detalizētāku novērtējuma algoritmu skatīt šeit.
Veloceļš “Centrs – Dārziņi” Rīgas domes Satiksmes departamenta veloinfrastruktūras kartē.
Veloceļa sākums meklējams aiz Dzelzceļa tilta. Ja velosipēdists brauc pa brauktuvi, viņam šajā vietā ir jāapstājas, jānokāpj no velosipēda un tas jāuzceļ uz veloceļa, jo par uzbraukšanu no brauktuves uz veloceļa Satiksmes departaments padomājis nav. Klikšķini uz pirmā attēla un iepazīsti veloceļu savām acīm!
Starpposms: Salu tilts – Ķengaraga promenāde
Ķengaragā, vietā, kur veloceļš atsākas, novērojam, ka pa veloceļu labprāt brauc automašīnas. Iemesls tam ir visnotaļ saprotams, skati tālāk galerijā:
Ķengaraga promenādes sākums izskatās graujoši - blakus gājēju un veloceļam ir milzīga bedre.
Tādēļ visnotaļ saprotams, ka autovadītāji ir spiesti pārkāpt noteikumus un šajā posmā brauc pa gājēju un velosipēdistu ceļu.
Bedres turpinās arī tālāk.
Bedres turpinās arī tālāk.
Bedres turpinās arī tālāk.
Turpinājumā pēkšņi pazūd sadalošā līnija un veloceļš uz īsu mirkli kļūst par kopīgu gājēju un velosipēdistu ceļu.
Pēc pārdesmit metriem ceļš atkal pārtop par dalītu gājēju un velosipēdistu ceļu.
Ceļš turpinājumā ved gar burvīgu Daugavas ainavu. Ideāla pastaigu vieta. Vai šī ir īstā vieta veloceļam? Diez vai.
Velosipēdistiem paredzētā ceļa daļa ir tik šaura, ka tajā neietilpst pat oficiālais veloceļu marķējums - tas abiem virzieniem uzzīmēts viens virs otra.
Horizontālais veloceļu marķējums iekrāsots ar neierastu regularitāti - ik pēc 5-10 metriem. Acīmredzot šādi dome centusies risināt problēmu ar gājējiem un velosipēdistiem, kuri neievēro baltos ceļa apzīmējumus.
Tāpat gar promenādi uzstādītas šādas ceļa zīmes, kas atgādina, ka šaurais ceļš ir sadalīts divās daļās - viena gājējiem, otra velosipēdistiem.
Gājējiem atvēlētā daļa nav īsti piemērota mierīgai pastaigai divatā, jo tās platums ir pārāk šaurs, lai samainītos, piemēram, divi mīlnieku pārīši, neiekāpjot velosipēdistiem paredzētajā ceļa daļā.
Kā redzams šajā attēlā, gājējiem atvēlētā daļa pieļauj vien samainīšanos diviem bērnu ratiem, par iešanu blakus jāaizmirst.
Turpinājumā ceļš ved pāri tiltam. Pirms tā ir uzlikts betona šķērslis, lai pār tiltu nepārvietotos tam neparedzēti transportlīdzekļi. Tiesa, tas nobloķē teju pusi no gājējiem paredzētās ceļa daļas, tādēļ šeit būtu vēlams uzstādīt šaurākus metāla stabiņus.
Promenādi pastaigām iecienījuši arī gulbji un pīles.
Tālāk ceļš vienkārši pārtrūkst un tālāk jābrauc pa gājēju ceļu - šeit pat nav uzstādīta ceļa zīme, ka te būtu kopīgs gājēju un velosipēdistu ceļš.
Turpinājumā ceļš ved augšup bīstamā un nepārredzamā uzkalnā, kur labāk būtu iet kājām vai braukt ļoti lēnā ātrumā, lai nesaskrietos ar pretim braucošu velosipēdistu.
3. posms: Ķengaraga promenāde
Šajā posmā izteikti redzams tas, ka gājēju un velosipēdistu ceļš uz Dārziņiem veidots pa ļoti īsiem posmiem - katru gadu 600-700 metri. Uz to norāda atšķirīgais segums - bruģis.
Novērojām, ka gājēji un velosipēdisti neievēro arī dažādus materiālus ceļa daļām. Tieši tādēļ labākais variants ir gājēju ietvi veidot atšķirīgā līmenī - augstāku par veloceļu.
Diemžēl pie nākamā tilta betona puslode praktiski nobloķē gājēju ceļu. Arī šeit nepieciešams vienkāršs metāla stabs starp gājējiem un velosipēdistiem paredzēto ceļa daļu.
Tiltam izvēlēts visnotaļ interesants seguma risinājums - finieris, kas apstrādāts ar melnu smilšpapīram līdzīgu tekstūru. Lieliska alternatīva asfaltam, lai ietaupītu uz tilta nesošo konstrukciju izbūves rēķina.
Turpinājumā vēl viens tilts ar asu pagriezienu, kur viegli sadurties ar pretimbraucošu velosipēdistu.
Tilta galā ceļa zīme vēsta par gājēju un velosipēdistu ceļa beigām. Tātad turpinājumā jābrauc pa gājēju ceļu.
Šis posms acīmredzot ir būvēts citā laika posmā, par ko liecina divu krāsu bruģis. Sarkanā daļa acīmredzot bija domāta kā veloceļš, bet nekādas ceļa zīmes vai marķējums par to neliecina.
Ceļš turpinās gar skatu torni.
Un īsi pirms kārtējā tilta parādās ceļa zīme, ka veloceļš atsākas. Tiesa, uz tilta par to nekas neliecina, jo tur nav horizontālā marķējuma.
Skats atpakaļ uz skatu torni.
Turpinājumā kārtējais citā gadā būvētais veloceļa posms - šoreiz atkal asfalts visā platumā.
Veloceļš ved garām mazai pludmalei, kur vasarās dežurē Rīgas pašvaldības policija.
Pie pludmales ir izbūvēts kas līdzīgs velonovietnēm, diemžēl tās absolūti neveicina drošību, jo pie tām velosipēdu nav iespējams droši pieslēgt.
Turpinājumā ceļš ved taisni, gar ainavisku skatu abās tā pusēs.
Kārtējo reizi redzam, ka balta līnija gājējam intuitīvi "nepastāsta", ka šeit ir veloceļš un jāuzmanās no velotransporta.
Šajā nesen izbūvētajā daļā pie soliņiem uzstādītas drošas augstā tipa velonovietnes.
Šajā posmā būvnieki pacentušies ar barjerām. Nav gan īsti saprotams, kam tās ir paredzētas, jo bērni tām mierīgi var iziet caur apakšu.
Iespējams, barjeras paredzētas iedzērušiem cilvēkiem, lai pasargātu no iekrišanas grāvī.
Esam nonākuši līdz veloceļa jaunākajam posmam, kas uzbūvēts 2016. gada rudenī.
4. posms: Ķengaraga promenāde
Esam nonākuši pie jaunākās veloceļa daļas - būvēta 2016. gada rudenī. Diemžēl pat šajā daļā veloceļš nav būvēts atbilstoši pat minimālākajām Latvijas standarta prasībām. To spilgti pierāda fakts, ka marķētie velosipēdi nav uzzīmēti viens otram blakus. Gluži vienkārši - nepietika vietas.
Jaunākajā posmā aina gan visnotaļ drūma, bet jādomā, ka to ar laiku sakops.
Vietas gan šeit bija atliku likām, lai veloceļu uzbūvētu atbilstoši standartiem.
Ievērojiet ceļa zīmi - tā norāda, ka braukt ar velosipēdu atļauts tikai vienā virzienā. Var šķist - sīkums, bet tieši sīkumi parāda to, kādi "speciālisti" projektē un rada veloinfrastruktūru Rīgā.
Ja ir vēlēšanās, turpinājumā iespējams braukt cauri mazdārziņiem, bet tur ielu seguma kvalitāte tam nav pārāk piemērota - jāuzmanās, lai neiestigtu dubļos.
Kopvērtējumā veloceļš no maksimālajiem 47043 punktiem ieguvis 23654 punktus, kas dod tam 5 balles no 10. Vēlreiz jāpiebilst, ka šis novērtējums sevī ietver tikai trīs ļoti vienkāršus raksturlielumus – veloinfrastruktūras tipu, platumu un seguma kvalitāti. Vērtējumā netika ietverti lielie robi veloceļā, kas viennozīmīgi ir liels mīnuss, jo vides pieejamība posmā no Spīķeriem līdz Ķengaraga promenādei ir slikta – ir gan augstas apmales, gan nekvalitatīvs asfaltsegums, gan nedroši krustojumi ar iebrauktuvēm.
Rezumējot auditu, varam droši apgalvot, ka RDSD mājaslapā pieejamā veloceļa karte nav precīza. Veloceļš atbilstoši standarta minimālajām prasībām realitātē ir izbūvēts tikai Spīķeros. Ja RDSD publicētajā kartē veloceļa kopējais garums ir 5,9 km, tad pēc veiktā audita noskaidrojām, ka reālais veloceļa kopgarums ir 1,2 km. Kartē tas izskatās šādi:
Noslēdzošajā galerijā parādīsim, kādiem būtu jāizskatās veloceļa posmiem, ja tos būvētu pēc labākās pasaules prakses. Galvenais princips gan ir vienkāršs – ceļam jābūt drošam, ērtam un intuitīvam. Apakšpusē ir mūsu veloceļš, augšpusē – kā būtu jābūt. Velc aiz līnijas, lai atklātu vienu vai otru attēlu!
Veloceļš Spīķeru promenādē šobrīd itin nemaz nav piemērots mierīgai braukšanai ne senioriem, ne bērniem, ne ģimenēm ar bērniem. Tas šobrīd ir divvirzienu veloceļš, kuram cieši blakus brauc smagās automašīnas ar ātrumu 70 km/h. Pirmais solis, kas būtu jādara, lai uzlabotu apstākļus uz veloceļa – jāsamazina atļautais maksimālais braukšanas ātrums līdz 50 km/h. Savukārt otrais solis – jārada fiziska barjera – buferzona starp autosatiksmi un velosipēdistiem, lai pa veloceļu braucot būtu drošības sajūta. Izcils piemērs ir Kanādas pilsēta Vankūvera, kurā gar veloceļiem tiek uzstādītas ziedu kastes.
Svarīga lieta no drošības aspekta divvirzienu veloceļiem ir sadalošā centra līnija. Tā kā Rīgā jau ir izveidoti un nākotnē plānoti gan vienvirziena, gan divvirzienu veloceļi un velojoslas, ir svarīgi velosipēdistiem nepārtraukti atgādināt to, ka veloceļš ir divvirzienu un ka pretī var braukt cits velosipēdists. Tā kā velosipēdistu ātrums var sasniegt pat 30-40 km/h, tad frontāla sadursme starp diviem velosipēdistiem var būt pat letāla, tādēļ ir svarīgi atgādināt velosipēdistiem, ka šis nav vienvirziena veloceļš. Noskaties video, kas var notikt, ja viduslīnija uz divvirzienu veloceļa nav iekrāsota.
Savukārt Ķengaraga promenādē vienīgais reālais ieteikums būtu likvidēt veloceļu. Ķengaraga promenādes platums visā tās garumā ir pārāk šaurs,  lai tur varētu nodrošināt ērtu un drošu veloceļu. Ķengaraga promenādes velosipēdistiem atvēlētās daļas platums caurmērā ir tikai 154 cm, savukārt pats minimālais platums, ko pieļauj standarts LVS 190-9:2015 ir 200 cm. Tātad, lai izpildītu kaut vai minimālās standarta prasības, pietrūkst teju pusmetra. Bet – vai tiešām tagad vajadzētu pārasfaltēt jau sabūvēto? Promenādei jābūt mierīgai pastaigu un rekreācijas vietai, nevis velomaģistrālei. Vasaras sezonā, kad promenāde tiek aktīvi izmantota, uz tās ir bīstami atrasties gan gājējiem, gan velosipēdistiem. Vecāki ar bērniem nevar droši ļaut saviem bērniem izskraidīties pa promenādi tikai tādēļ, ka bērnam virsū var uzbraukt kāds velosipēdists, kurš savukārt ir iedomājies, ka te ir veloceļš, tātad droši var braukt ar ātrumu 20-30 km/h. Lietišķajam veloceļam būtu jāved pa paralēlo Maskavas ielu. Savukārt promenāde pilnā platumā jāatver gājējiem pastaigām un velosipēdistiem šeit jāļauj doties vien mierīgos atpūtas braucienos, līdzīgi, kā tas notiek parkos. Šeit nav vietas tranzīta velomaģistrālei!
Lai uzlabotu situāciju uz veloceļa, Rīgas domes Satiksmes departamentam būtu pašam jāauditē šis veloceļš un jāsagatavo rīcības plāns, iepriekš pieļauto kļūdu novēršanai un izlabošanai. Tā kā mums nav itin nekādu cerību, ka viņi ko tamlīdzīgu darīs, mēs sagatavojām oficiālu iesniegumu ar problemātiskajām vietām ar lūgumu kļūdas labot. Tāpat palūdzām Satiksmes departamentam nolīdzināt augstās apmales Krasta ielas ietvēm, kas ļoti apgrūtina pārvietošanos.
Kā nākošais veloceļš, kuru auditēsim, būs veloceļš “Centrs – Berģi”, tādēļ sekojiet mūsu mājaslapai un Facebook kontam, lai nepalaistu to garām!