lv lv fr lv es es lv lv lt de lv sv lv lv lv lv lv nl lv nl lv nl lv lv de lv lv de lv lv lv lv lv lv de en lv lv ru hbs_lat lv lv lv lv lv lv lv lv lv nl lv lv lv hbs_lat lv lv lv lt lv lv lv lv lv lv pl lv lv de nl lv lv lt lv lv lv lv lv it lv de lv lv lv lv lv lv lv hbs_lat en lv lv lv en lv lv lv en lv lv lv de lv lv en lv lv de lv lv en lv lv lv lv lv lv en pt es de de lv en lv lv lt en sv lv ru lv lv lv en lv lv en lv lv en lv lv lv de lv lv en lv lv lv lv de lv de lt de lv lv ru hbs_lat es lv lv lt de fr lv lv lv lv
Avots: Latviešu rakstniecība biogrāfijās, Rīga: Zinātne, 2003.
Avots: Zeltene, Nr. 22, 1939, 15. nov., 11. lpp.
Avots: Karikatūra. Aizkulises, Nr. 44, 1931, 30. okt.
Ermaņa Pīpiņa ģimenes kapa piemineklis
Literatūrkritiķa Ermaņa Pīpiņa, viņa Tomskas apgabalā apglabātās sievas Bertas Pīpiņas, meitas Birutas Pīpiņas kapa piemineklis.
Latvju sieviešu nacionālās līgas padome
Pirmajā rindā no labās: Olga Znotiņa, Berta Pīpiņa, Cecīlija Heince. Otrajā rindā sēž: Zelma Cēsniece, Emma Platace, Klāra Vītola, Klāra Hibšmane, Marija Mežance, Spodrīte Kleslberga, Berta Ašmane, Emma Baltkaula. Trešajā rindā stāv: O. Feldmane-Ķempele, Milda Salnajs, Marija Veinberga, Marta Eše, Elvīra Āboltiņa. Avots: Brīvā Latvija: Apvienotā "Londonas Avīze" un "Latvija", Nr. 32, 22.08.1998.
Berta Pīpiņa (1883–1942) – sabiedriskā darbiniece, politiķe, literāte. Viena no 20. gs. pirmās puses redzamākajām latviešu sabiedriski politiskajām darbiniecēm, kura pievērsusies arī sieviešu lomas un tiesību, seksualitātes, abortu, jaunatnes dzimumaudzināšanas u. tml. jautājumu aktualizācijai sabiedrībā. Vienīgā sieviete, kas starpkaru periodā bija Saeimas deputāte un viena no pirmajām sievietēm, kas bijusi Rīgas domes deputāte un ieņēmusi tajā vairākus atbildīgus amatus. Literatūrā debitējusi 1935. gadā ar romānu "Lejaskrodznieces meitas".
Trūkst precīzu ziņu par nometinājuma vietu un miršanas datumu.
Dzimusi Bauskas apriņķa Codes pagasta "Spāriņos", kur saimniekojuši un krogu turējuši viņas vecāki Jēkabs un Līze Ziemeļi. Pēc ģimnāzijas beigšanas Bauskā viņa sāka strādāt par mājskolotāju Harkovā, Ukrainā, savukārt vēlāk par pašas nopelnītiem līdzekļiem 21 gadu vecumā devās uz Berlīni, lai turpinātu izglītību pie Dr. Lipmaņa, apgūstot bērnu valodas defektu labošanas metodiku.
Atgriežoties Latvijā, 1910. gadā Berta Pīpiņa (tobrīd vēl Ziemele) apprecējās ar skolotāju, žurnālistu un literatūrkritiķi Ermani Pīpiņu-Vizuli. Laulībā dzimuši trīs bērni – meitas Biruta un Nora un dēls Jānis.
Pēc Latvijas valsts neatkarības proklamēšanas aktīvi darbojusies dažādās pašvaldībās un sabiedriskajās organizācijās, kā arī politikā – ievēlēta Rīgas domē, pēcāk – Saeimā par deputāti.
Īpaši pievērsusies sieviešu lomas un tiesību, seksualitātes, jaunatnes dzimumaudzināšanas jautājumu aktualizācijai sabiedrībā. Par šiem jautājumiem lasījusi lekcijas, uzstājusies priekšlasījumos un konferencēs – uzstājusies Starptautiskās sieviešu savienības kongresos:
1927: brošūra "Kā es runāju ar saviem bērniem par dzimumu dzīvi".
Periodikā publicējusi rakstus par sabiedriski politiskiem jautājumiem.
1935: pirmais romāns "Lejaskrodzinieces meitas".
"Varētu šķist, ka B. Pīpiņa ir revolucionāru ideju paudēja, tomēr publikācijas periodikā un arī romāna ["Lejaskrodznieces meitas"] teksts liecina ko pavisam citu – mērenība, patriarhālo vērtību ne vien respektēšana, bet pat slavēšana un atjaunota iedzīvināšana sabiedrības apziņā kā vēlama un pareiza pretstatā Rietumu brīvdomībai un emancipācijas idejām, kas kardināli atšķiras no "tradicionālajām latviešu vērtībām" [..]
B. Pīpiņas pienesums latviešu literatūrā nav nedz plašs, nedz ļoti vērtīgs, tomēr tas ir būtisks, skatot to laikmeta un dzimumsocialitātes kontekstā, turklāt interesantas ir nianses, kas atklājas romāna "Lejaskrodznieces meitas" un E. Virzas pozitīvisma tradīcijā veidotās poēmas prozā "Straumēni" dialogā un pretstatījumā."
Kušnere, Sigita. Politiķe rakstniecībā – Berta Pīpiņa. Aktuālas problēmas literatūras un kultūras pētniecībā, 22. Liepāja: LiePA, 2017, 44. lpp."Izceldamās ar lielām runas dāvanām, asām novērošanas spējām un apķērību, Berta Pīpiņa saeimā cienīgi nostājās blakus saviem partijas biedriem, piedzīvojušiem politiķiem — juristiem, kas viņai neliedza savu atzinību kā tautas pārstāvei."
Gailīte, Angelika. Izcila latviete un mocekle. Latvija Amerikā, 1973. 22. sept., 6. lpp."Manam sabiedriskam darbam kā sarkans pavediens cauri stiepjas "sieviešu jautājums". To rosīgi šķetināt var tikai sieviešu organizācijās. Tām dažai labai esmu kūmās stāvējusi un skaitos par priekšnieci latvju sieviešu nacionālā līgā. Mans lozungs tur: sievietei ir atkal jāatgūst sabiedrības atziņā dievišķās Madonnas augstumi. Bet ja sieviete tagad izdzīta pelēkās darbdienas maizes peļņā ārpus savas ģimenes, tur viņu aizstāvēt un atbalstīt varēsim tikai pašas saviem kopīgiem spēkiem. Skaitos par ģimenes dzīves mūžīgo vērtību atzinēju un atbalstītāja. Esmu māte trim bērniem un nosodu vienbērnu vai bezbērnu zistēmu. Mēs mātes — nesam sevī mūžības misiju: turpināt cilvēces mūžus, kas klājas zem mums un pacelsies bezgalībā pār mums."
Pīpiņa, Berta. Īss atskats manā dzīvē. Zeltene, 1926, 1. dec., 3. lpp.
Par romānu "Lejaskrodzinieces meitas" (A. Gulbis, 1935)
"Sieviešu kustības darbinieces Pīpiņas "Lejaskrodzinieces meitas" uzsver, ka ne mīlestība piepilda dzīvi, bet pienākums; ka pašvērtība, lepnums cienījams, jo tas atkarīgs no tā, kādā mērā cilvēks veic savus galvenos pienākumus. (..) Lejaskrodziniece saka savai meitai, kam sāncense atņēmusi līgavaini: "Gan vēl atradīsi cilvēku, kas būs tevis cienīgs, un ko tu mīlēsi, ja ne vairāk, tad vismaz kā savu bērnu tēvu." Un tālāk: "Katram cilvēkam ir tikai viens mūžs, kuru nedrīkst nomest citiem par kāju saslauku." Tiešām respektējama rigorozitāte. (..) Intriga patiesi intriģējoši ierežģīta, kolorīts piemērots, kāpinājums spēcīgs. Kā stilistei – sevišķi kā prozas stilistei – Pīpiņai tomēr trūkumu daudz. Viņa itin kā nav rakstījusi prozas darbu, drīzāk liekas, ka romāns veidots vienā vienīgā jūsmas vilcienā. Arī šī liroepiskā romāna varones brīžam par daudz eksaltētas – Katiņa neiet, bet skrien, skrien arī Skara, viņas jaunākā māsa, un arī māte plaša vēriena sieviete, tā kā lasītājs nebrīnās par to, ka ģimenes iekārta Lejaskrogā tuvu matriarhātam. Visumā tomēr cienījamās ekspolitiķes kā romānu rakstnieces debija dod zināmas cerības."
Spektators. Jauni prozaiķi. Daugava, Nr.7 (01.07.1935)
Emma Liekne - Draudzene
Ermanis Pīpiņš-Vizulis - Vīrs
Ķērsta Veckalna - Draudzene
Ģertrūdes iela 69/71, Rīga
Brīvības pieminekļa komitejas locekle.
Uzvaras laukuma izbūves komitejas locekle.
15. maija komitejas locekle.
Partijas biedre, 1917. gada 26. martā ievēlēta partijas izpildu komitejā.
Latvijas Sociālistisko sieviešu izglītības biedrība
Partijas biedre. Deputāta kandidāte Satversmes sapulces vēlēšanās.
Latvju sieviešu nacionālā līga
Latvijas Sieviešu organizāciju padome
Dibinātāja un valdes priekšsēdētāja.
Rīgas Pirmie Meža kapi
Pirmajos Meža kapos uzstādīts kapakmens – piemiņas vieta Bertai Pīpiņai.
Misas pagasta Dugānes pamatskola
Apguvusi valodas mācīšanas metodi bērniem ar runas defektiem pie Dr. Lipmaņa Berlīnē.
Mājskolotāja un audzinātāja kādai slimai meitenei.
Rīgas pilsētas valdes locekle un trūcīgo apgādāšanas nodaļas vadītāja.
Rīgas pilsētas revīzijas komisijas locekle.
Jēkaba iela 11, Rīga
Demokrātiskā Centra deputāte 4. Saeimā.
Izdevēja un redakcijas kolēģijas locekle.
Spiestuves īpašniece un vadītāja.
© LU LFMI, 2022. Mājaslapa: Graftik
Pārpublicējot vai citējot atsauce uz LU Literatūras, folkloras un mākslas institūta (LU LFMI) resursu ir obligāta. Liela apjoma kopēšana un materiālu izmantojums komerciāliem nolūkiem pieļaujams vienīgi ar rakstisku LU LFMI atļauju.