lv lv fr lv es es lv lv lt de lv sv lv lv hbs_lat lv hbs_lat nl lv lv lv lv lv lv lv lv lv de lv az lv lv de lv lv ru lv lv lv lv lv lv lv nb lv hbs_lat lv lv gl lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv de lv lv lv lv sv lv lt az lv lv lv lv lv lv lv lv de lv en en lv lv lv es lv lv lt de fr lv lv lv lv
Avots: Latviešu rakstniecība biogrāfijās, Rīga: Zinātne, 2003.
Aktrise Tija Banga. 20. gs. 20. gadi. Fotogrāfe Lūcija Kreicberga.
Fotogrāfija no Rīgas Vēstures un kuģniecības muzeja krājuma. Identifikators VRVM 139928
Aktrise Tija Banga. 20. gs. sākums. Fotogrāfs nezināms.
Aktrise Tija Banga izrādē "Nogrimušais zvans"
Jaunā latviešu teātra aktrise Tija Banga Rūtiņas lomā vācu rakstnieka Gerharta Hauptmaņa lugā "Nogrimušais zvans". Fotogrāfs nezināms.
Fotogrāfija no Latvijas Valsts kinofotofonodokumentu arhīva krājuma. Identifikators LNA_KFFDA_F1_10_10883
Tija Banga (1882–1957), aktrise un rakstniece. 19. gadsimta 90. gados sākusi aktrises gaitas uz Rīgas nomales skatuvēm, vēlāk strādājusi Jaunajā latviešu teātrī, Jaunajā Rīgas teātrī, Nacionālajā, Liepājas, Dailes un citos teātros. Izdots stāstu krājums "Čadras deja un citi stāsti" (1926), kurā tēloti dzīves pabērni ar jūtīgām, atsaucīgām dvēselēm, teātra ikdiena. Rakstījusi arī lugas. Periodikā publicējusi divus nepabeigtus romānus "Sieviete" (1930) un "Sirds – kurzemnieka gods" (1932). Pēc nāves izdota atmiņu grāmata "Mana dzīve" (1957).
1890. gadi: sākusi aktrises gaitas uz Rīgas nomales skatuvēm. Vēlāk strādājusi Jaunajā latviešu teātrī, Jaunajā Rīgas teātrī, Nacionālajā, Liepājas, Dailes un citos teātros.
1905: pirmā publikācija – dzejolis "Muša un ods" žurnālā "Mājas Viesa Mēnešraksts" (Nr. 1).
Periodikā publicējusi divus nepabeigtus romānus:
1930: "Sieviete" ("Domas", Nr. 7-10)
1932: "Sirds – kurzemnieka gods" ("Jaunākās Ziņas", 21.V-21.VI).
1926: "Čadras deja un citi stāsti"
1957: "Mana dzīve" (atmiņu grāmata)
"Dažādi ceļi" (teātrī 1919)
1921: "Tēvs" (teātrī 1920)
"Pašu ļaudis" (teātrī 1931)
"Tomeļu mātes vājās dienas" (teātrī 1933)
1934: "Lai visiem būtu labi" (grāmatā un teātrī)
"Septiņas vecmeitas" (teātrī 1939)
"Gudrā Marjana" (teātrī 1942)
Par stāstu krājumu "Čadras deja un citi stāsti" (LETA, 1926)
"Tijas Bangas idejiskais kredo ir viegla rezignācija, sāpošas skumjas par neaizsniegtiem mērķiem, un nepiepildītiem dzīves ideāliem. Viegli sabrūkoša padošanās fatālismam. Ja arī Bangas tēli grib aiz liktenības savu ilgu pašapmierinātību gūt, tad tikai vienas dienas sajūtās, no kā šķietas iznesam veldzējumu turpmāki smokošai dzīvei (Čadra, Leons Djurde). Tikai jaunais kareivis (Kāršu licējā) grib saslieties pret liktenibu, bet — paniskās bailēs no nāves viņš izsmisigi lūdz likteņzīlētāju par savu dzīvību. Viņa to apmaina pret savējo. Bangai nav idejiski plašāka vēriena, tematiska dziļuma un daudzpusības. Viņas stāstu krājumiņu var raksturot kā elēģiskas dzīves miniatursajūtu gleznainu skicējumu. (..) Bangas valoda diezgan vienkārša
Žanis Unāms. Tija Banga. Čadras deja un citi stāsti. "Latvju Grāmata" Nr. 5, 1.09.1926.
"Stāstos periodikā un krājumā "Čadras deja un citi stāsti" (1926) tēloti dzīves pabērni ar jūtīgām, atsaucīgām dvēselēm, arī teātra ikdiena. Lugās – lauku ļaudis, inteliģences pārstāvji, vecāku un bērnu attiecības. Mākslinieciski veiksmīgākās komēdijas – "Tomeļu mātes vājās dienas" (teātrī 1933) un "Septiņas vecmeitas" (teātrī 1939), tajās raita darbība, veikls, asprātīgs dialogs, labsirdīgs humors, savdabīgi raksturi. Bangas literārajai daiļradei raksturīgi centieni atmodināt cilvēcisko."
Biruta Gudriķe. Latviešu rakstniecība biogrāfijās. R.: Zinātne, 2003.
Dagnija Amtmane-Valdmane - Māsasmeita
Fricis Mierkalns - Draugs
Jūlija Amtmane - Māsa
Leonīds Banga - Dēls
Teodors Amtmanis - Svainis
Žanis Kopštāls - Vīrs
Tēva slimības dēļ mācības jāpārtrauc.
© LU LFMI, 2022. Mājaslapa: Graftik
Pārpublicējot vai citējot atsauce uz LU Literatūras, folkloras un mākslas institūta (LU LFMI) resursu ir obligāta. Liela apjoma kopēšana un materiālu izmantojums komerciāliem nolūkiem pieļaujams vienīgi ar rakstisku LU LFMI atļauju.