lv en en lv en lt en sl lt lv lv en pt lv hbs_lat lv lv lv en lv lv lv lv fr lv fi lv pt lv lv de lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv el eu fr lv sk lv lv lv lv en lv sv lv lv lv lv lv fi id lt lv lv lv lt lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv el lv lv lv nl lv lv lv lv lv es lv is lv eo lv es el lv lv lv fr lv lv lv lv lv lv en el lv lv lv hbs_lat lv pl lv it it lv lv lv lt lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv nl hbs_lat lv lv lv lv en sv cs fi lv lv lv lv lv lv lv cs jbo fi de lv lv lv lv pt fr fr lv lv lv lv lv lv lv fr el hbs_lat lv en es ceb en es pt lv lv lv lv lv br it es lv el lv en sco lv lv vep lv en lv fr lv lv lv lv lv el de lv vo id eo lv lv lv lv lv es lv io lv el lv lv lv lv eo vi lv es lv en lv lv hbs_lat es lv lv lv es es en en es tr en en ne en lv en lv lv lt lv lv en lv en lv en lv en eo en en lv en lv en en en lv en de pt it hbs_lat fi es lv pt sk lv en pt nl eo sv lv lv lv lv lv lv pl lv hbs_lat lv lv en lv en eu en en en es es es kn lv lv en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en cs lv lv en cs lv en en it fr lv en en nb lt sl en en lv en en en lv fi lv pt lv lv de en lv lt pt lv en lv lv hbs_lat lv lv en lv lv en lv lv lv en
Pašpietiekamība ir mērķis, uz kuru būtu jāvirza mūsu valsts nākotne - Karakuda | Art 360°
Ka | Kadrs • Frame
Ra | Rakstniecība • Writing
Ku | Kultūra • Culture
Da | Daba • Nature
Pašpietiekamība ir mērķis, uz kuru būtu jāvirza mūsu valsts nākotne
Intervija ar Karakudas autori un biedrības „Ziemupīte“ pārstāvi, dzejnieci Daigu Kadeģi
Kāds bijis šis 2 gadu pašizolācijas laiks? Jums pašiem privāti? Ģimenei, draugiem?
Daiga Kadeģe: Varbūt skanēs dīvaini, bet – interesants. Skolēnam bija attālinātas mācības, kas sekmēm nenāca par labu. Lielajiem bērniem bija attālināts darbs, kas viņiem tīri labi patika. Pati ar kolēģi mēģinājām rīkot pasākumus, kuriem bija jāizdomā citas pieejas, risinājumi, definīcijas – ļoti tāds kreatīvs laiks, es teiktu, un nebūt ne sliktā nozīmē. Apkārtējie cilvēki, lielākoties, ir nečīkstētāji – ja jādara savādāk, tad dara. Ja kaut kas neizdodas no iecerētā, domā tālāk un dara ko citu. Nu varbūt, ka kopumā ne gluži viss tik pozitīvi, bija arī daudzas kaitinošas lietas, bet par pesimismu es arī to nesauktu, drīzāk – neskaidrību.
Kā tas ietekmējis radošo darbu?
D.K.: Kā jau minēju – daudz radošu pieeju, kreatīvu risinājumu, īsts izaicinājums „dabūt gatavu” to, ko nedrīkst, izmantojot līdzekļus, kas atļauti. Pasākumu sadaļa bija mazliet „iebrukusi”, cilvēku paradumi un plūsma bija mainījusies samērā kardināli (un ir joprojām tas jūtams). Taču, man šķiet, ka, pieliekot lielākas pūles kā parasti, visu ir izdevies noturēt un nosargāt.
Kādas smagas vai vieglas atziņas tas devis?
D.K.: Smagas laikam tajā ziņā, ka bija ļoti sāpīgi noskatīties, kā cilvēki internetā pārvērtās. Tie kļuva žultaini, izsmejoši, paštaisni, atslēdza domāšanu, pakļāvās troļļu retorikai un musināšanai. Tas liecina par mūsu valsts sabiedrības kolektīvo neveselību – mūsu sabiedrībā ir ļoti vājš tolerances un izzināšanas gēns. Tas ir biedējoši – jo situācijā, kad būs (būtu) jāpieņem kolektīvie lēmumi, ir skaidrs, ka daļa kā prusaki šķīdīs uz visām pusēm, jo tas taču uz viņiem neattiecas.  Daļa locīsies un staipīsies, lai tikai nebūtu jānostājas kāda pusē (esmu neitrāls), daļa kļūs agresīvi (un abās pusēs turklāt), daļa gribēs dzīvot kā pieraduši – ka tik ir pabalsti un zemas cenas. Diezgan baisa sabiedrība. Kā to labot?
Labā atziņa ir tā, ka mēs ar savējiem esam vienisprātis. Domājam līdzīgi, mums ir vienādas vērtības – ģimene, izglītība, valsts, un tad ir daudz vieglāk pārvarēt jebkuru krīzi.
Kā šis laiks ietekmējis darbu ar klientiem?
D.K.: Laikam nekādi. Ikdienā neinteresē vai klients ir antivakseris vai nē. Respektējam dažādi domājošos. Nerunājam par „slidenām tēmām”.
Ko vislabāk izdevās šajā pandēmijas laikā paveikt?
D.K: Liekas, ka vislabāk ir tas, ka spējām palikt mēs paši. Izmatojām šo laiku, lai pilnveidotos, kaltu nākotnes plānus.
D.K.: No ieplānotā? Sarīkot ierasti kuplus pasākumus. Nojauca dažas iecerētās jaunās aktivitātes – ekskursiju organizēšanu, debašu turnīrus utt.
Kādas atziņas pandēmijas periods vēl nes sev līdzi?
D.K.: Jo mazākā struktūrā cilvēks dzīvo (ģimene, sava māja, lauki, ciems, savs pašnodarbinātā darbs utt.), jo mazāk cilvēku ietekmē šīs lielās, graujošās lietas. Pašpietiekamība, man šķiet, ir tas, uz ko būtu jāvirza valsts nākotne. Naturālās saimniecības. Ciemu kopienas. Spēcīgs NVO sektors. Tas viss var izglābt pasauli. Īpaši, ja cilvēki sadarbojas.
Vai būs viegli atgriezties atpakaļ pirmspandēmijas sliedēs?
D.K.: Man un manai ģimenei te nav nekādu problēmu. Jau esam sliedēs. Tā īsti pat nebijām no tām izslīdējuši ārā. Taču tālākā apkārtnē (internetā lasot), šķiet, ir ļaudis, kuri joprojām nevar pārdzīvot kaut kādus sev vien zināmus pazemojumus. Tie nespēj atslēgties no pandēmijas, jo viņu psiholoģiskais raksturojums pēc būtības ir – cietējs, upuris, un šis laiks bija viņu ziedu brīdis.
Ukrainas karš kā pandēmijas turpinājums nav nekas patīkams. Kā tas ietekmē jūs privāti?
D.K.: Apziņa, ka ukraiņu vietā varējām būt mēs. Šī sajūta nav patīkama. Zināt, ka tepat netālu mirst jauni puiši un civiliedzīvotāji, bet nespēt tajā neko mainīt. Tas ir tā, it kā sirds apmet kūleni. Ierasto dzīvi šis karš ietekmē cenu ziņā, un ir skaidrs, ka būs jāspēj pielāgoties.
Vai šis karš mūs ietekmēs arī vasarā un rudenī?
D.K.: Ietekmēs vēl ilgi. Ir tikai divi varianti – ņaudēt, žēloties, vaimanāt un maksāt, vai vienkārši izvērtēt, kas nepieciešams un bez kā var iztikt, un maksāt.
Kā tas ietekmēs darbu?
D.K.: Darbu tas neietekmēs. Tas iespaidos ienākumus, jo cilvēki, apzināti vai neapzināti, iepērkas mazāk un par mazākām summām.
Kādas atziņas šis grūtais laiks ir devis mums visiem?
D.K.: Atziņas? Piemēram to, ka mēs dzīvojām pārtikuši, viegli, bezrūpīgi (un tas jau nav nekas slikts). Tikai iepriekš to nesapratām. Šis ir laiks novērtēt.
D.K.: To nezina neviens. Lai kas arī notiks, tas būs mūsu apziņas, mūsu darbības vai bezdarbības rezultāts. Pie kam, tikai mēs katrs pats izvēlēsimies, kā dzīvot, – un tā arī dzīvosim, ar savu izvēļu rezultātiem.
Bite jau neko nezina
Par pirkstiem, kas norauj spārnus…
Viņa zin tikai medu.
Un nenojauš, ka pļava uzzīmēta.
Granātmetēji met smagas divdabju bumbas –
Kā reaktīvā virsskaņas lidmašīna
Izraisot insultu visās smadzeņu šūnās.
Var jau būt, ka piedos…
Var jau būt, ka bite kādreiz
Bet es uz to nepaļautos…
Vasaras tēja smaržoja. Rituma zīmes. Pa maliņu maliņām.
Ļaudis saradās, kā skudriņas satecēja, pa celiņu, celiņiem – sauli lūkot.
Mazs, mazs kadiķītis pirkstgalos pastiepās – ātrāk sauli ieraudzīt.
Dziesma modās. Lec Saulīte rītā agri, lec ar Dieva palīdzību.
Vicītes lidoja, švīkstēdamas. Un tad – ķuikš.
Uguns pušķojās ar kadiķu asumu, ar magoņu briedumu, ar pūpolu sīkstumu.
Olas ripinājās, Dieviņš zīmēja putnu kāsi debesīs. Jau otro gadu. Viņam izdodas, es sapratu – Dieviņam ziedu došu, Dievs dos manim spēku, prātu. Laika ritums bija pareizajā vietā, pareizajā Saules starā, jo viss notiek, atkārtojas pa spirāli, pat Saule jūrā mirdz tajos pašos, bet citos viļņos. Daina sacīja – šis laiks pieder mums. Mēs esam ievīti Laika ritumā. Tikai jāprot paņemt no Dieva, no Laimas, no Māras. Jāprot arī tālāk dot. Lai Top!
Jūra pati ņēma, Maritas dzērvenes kā sarkanas pogas piešuva zilgandzestrajai villainei. Tika mums smukumam, tika jūrai. Pūpoli palika – veselam garam.
Kaut kādi svešie laimes akmeņi – ametisti. Piedod! Un kā ar laukakmeņiem – man kaut kā tuvāki tieši tie, ne zaļie malahīti, ne baltie mēnesakmeņi, ne kalnu kristāli mirdzošie, nekas no tā mani neuzrunā, bet laukakmens visparastākais.. jā. Pieglaužu vaigu saulē sasilušam, pelēkam akmens sānam, un skaidri un noteikti zinu – nevienam es neļaušu savu dziesmu sarežģīt, nevienam es neļaušu savu zemi nicināt. To Liene sacīja, arī viņā tas laukakmens spīts.
Mēs visi šeit Laika ritumā ierakstīti, kā jostā izrakstīti, kā raksti, kā zīmes. Nosargāt.
Veltīts taurenim manā virtuvē
manā azotē taureņi pārziemo
dzīvība vāra un kusla
iekrīt tieši tev acīs
saradot sāpes un lauskas
izšķīst kā kristāla vāze
cik pasaule veca –
Sliedes iet pa aizmuguri.
Vien pīles lido un suņi rej.
Saredzēt sauli un ieelpot.
Ģeometriskā pieturā kafiju dzer
Tu esi trausla kā ābeļzieds,
ar zilajām acīm un zelta matiem,
skaista kā mežrozes zieds.
Gremdēšos tavā skūpstā tik saldā,
kas nesīs mūs pār trejdeviņām zemēm,
līdz debesīm,kuras mums abiem par mazu,
un pat nāve mūs neizšķirs.
un būsi jau izēdis
un sirds par aukstu,
Par čūskām un urbjiem.
es tev iekodu rokā,
un lai manī ir
Es tikai runāju uz tevi.
kaut ko no klasikas.
triecos ar pieri sienā,
Bet kas esi tu?
Es nezinu, uz kurieni
tu esi slikta, slikta, slikta…
tavā drob savā vietā.
Tagged Dzeja kolektīvā neveselība neskaidrība pašpietiekamība Ukrainas karš vērtības
April 30, 2020November 21, 2020 Olga Bogdanova
Patiess stāsts par meiteni, kuru vienmēr aizmirsa pie tantes
June 29, 2021May 5, 2021 Anna Berga
Čehova „Kaija” Minhenē, A. Hermaņa iestudējumā jeb miega zāles
January 21, 2019November 15, 2020 Iveta Buiķe
Tavs komentārs Cancel reply
This site uses Akismet to reduce spam. Learn how your comment data is processed.
September 29, 2022September 19, 2022 Sandris Saulītis 0
Izklausās banāli, bet labais vienmēr uzvar
September 27, 2022September 19, 2022 Karakuda 0
Via Cultura atsāk darbību ar lekciju par mākslinieciskās izteiksmes līdzekļiem
September 22, 2022September 22, 2022 Gunita Lagzdiņa-Skroderēna 0
The Blue Blue Man
September 22, 2022September 19, 2022 Aleksandra Reisnere 0
Ar savu ētisko stāju kaut drusku stāvēt tām šausmām pretī
September 20, 2022September 19, 2022 Karakuda 0
Forumi | Diskusijas (19)
View kara.kuda.10’s profile on Facebook
View @karakuda360’s profile on Twitter
View karakuda360’s profile on Instagram
RISEBA AVMM 1-O jūra mīlestība Barcelona audiovizuālā māksla vienota Spānija audiovizuālā mediju māksla Mediju kvalitāte māksla mēdiju māksla Ukrainas karš ģimene Karakuda rakstniecība Latvijas neatkarība Catalunya studēt kino mūzika Barselona Dzeja intervija publicistika Katalonijas referendums Katalonija daba Rīga proza VEF Kultūras pils studēt televīziju Latvija Spānija studentu filmas reportāža laime Ziemeļblāzmas pils PPLA video LSO sapņi Liepāja Generalitat de Catalunya Diada īsfilma īsfilmas RISEBA studenti Ukraina LTV Ostankino Liepājas simfoniskais orķestris kur studēt mākslu Lielais dzintars COVID-19 pandēmija mūzikas video sajūtas latviešu valoda Liepājas Universitāte Atmoda Katalonijas neatkarība Katalonijas vēsture tiešsaiste Ģeneralitāte
News Portal Pro | Theme: News Portal Pro by Mystery Themes
Da | Daba • Nature
Karakuda | Art 360°
Ka | Kadrs • Frame
Ra | Rakstniecība • Creative Writing
Ku | Kultūra • Culture
Literārā publicistika • Literary journalism