lv lv fr lv es es lv lv lt de lt sv lt lv lv en lv ru lv lv lv ru sl lv lv fr de lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv nl lv lv lv en lv lv lv lv hbs_lat en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv de lv lt lv lv fi lv lv sv en lv lv lv lv lv lv en sl lv lt en hbs_lat lv en lv lv de lv lv de lt es de lv nl en de lv en lv lv lv en lv lv en it en en lv lv en it lv es lv lv lt de fr lv lv lv lv
Avots: Latviešu rakstniecība biogrāfijās, Rīga: Zinātne, 2003.
Pase idota 1928. gada 17. martā.
Rakstniece Marija Andžāne (1909–1988), mācoties Rēzeknes skolotāju institūtā, pievērsusies literārajai daiļradei, publicējusies institūta literārajā žurnālā "Daile". Vēlāk strādājusi par skolotāju un aktīvi publicējusies latgaliešu presē. 1944. gadā emigrējusi uz Vāciju, 1951. gadā – uz ASV. Dzejas krājumiem "Reits" (1933), "Dzeiveibai" (1944, godalgots latgaliešu literāro darbu konkursā Daugavpilī, rokrakstā), "Namīra vortūs" (1951), "Caur dvēseles prizmu" (1977, A. Jūrdža fonda godalga 1978) raksturīgs garīgums, filozofiskums. Darbojusies arī prozā un rakstījusi literatūrteorētiskus apcerējumus. Dzīvojot Latvijā, publicējusies tikai latgaliski, trimdā rakstījusi un presē publicējusies abās latviešu rakstu valodas tradīcijās. Konstantīna Stroda–Plencinīka sieva.
Dzimusi Ludzas apriņķa Landskoronas, vēlāk Šķaunes pagasta Mačos zemnieku Leonarda un Agneses Andžānu ģimenē kā ceturtā meita.
Pēc Landskoronas pagastskolas beigšanas iestājusies Rēzeknes skolotāju institūtā.
1931. gada rudens: sākusi skolotājas gaitas Bukmuižas pagasta Porečjes pamatskola (tagadējā Bērziņu pagasta Upmales pamatskolā).
1934. gada 6. janvāris: salaulāta ar Konstantīnu Strodu–Pelcinīku Rīgas Sāpju Dievmātes baznīcā. Laulībā divi dēli un meita, kas kara laikā mirusi.
Dzīvojusi Rīgā, strādājusi par skolotāju Pārdaugavas bērnu patversmes skolā.
Vēlāk bijusi skolotāja Ludzas apriņķa Sarkaņu pamatskolā, Maltas pagasta Rozentavas pamatskolā, Varakļānu ebreju pagastskolā.
No 1944: Vācijā, bēgļu nometnē Grēvenē, Langerfeldē, tad strādājusi par skolotāju kopā ar vīru izveidotajā latviešu bēgļu nometnes skolā Oberkaselē.
No 1951: dzīvojusi ASV, Ņujorkas štatā.
Mācoties Rēzeknes skolotāju institūtā, aktīvi
pievērsusies literārajai daiļradei, publicējusies institūta literārajā žurnālā "Daile".
1931: pirmā publikācija – dzejolis
"Caur osorom..." un īsa skice prozā "Orōjdāls" literārajā žurnālā "Zīdūnis"
1930–40: latgaliešu presē publicējusi stāstus jaunatnei.
1943: Latgales inteliģences problēmas 1930. gados risinātas garajā stāstā "Orojdāls" ("Olūts", 1943, 3).
"Dzeiveibai" (1944, godalgots latgaliešu literāro darbu konkursā Daugavpilī, rokrakstā)
"Namīra vortūs" (1951) (krājuma pamatā neizdotā krājuma "Dzeiveibai" manuskripts, klāt nākusi kara laikā un trimdā tapusī dzeja)
"Caur dvēseles prizmu" (1977, A. Jūrdža fonda godalga 1978)
"Izejas punkts" (1982) (A. Jūrdža fonda godalga; bērnības atmiņu tēlojumi, kas sniedz reljefu 20. gadsimta sākuma Latgales lauku dzīves ainu.)
"Puisāns ar kozu" (1996) (pārsvarā agrāk periodikā publicētā īsproza, Ilonas Salcevičas sakārtojumā)
"Nosta" (nepabeigts romāns ar autobiogrāfiskām iezīmēm publicēts žurnālā "Dzeive" 1948-52, 1-9).
Pēc nāves Marijas Andžānes arhīvā atrasti daudzi dzejas un daži prozas darbi rokrakstā.
"[Marija Andžāne] piederēja pie tiem dzejniekiem, kuri 20. gadu beigās un 30. gados veidoja jauno latgaliešu dzeju, kas vairs neiekļāvās veco tautisko mudinājumu gultnē, bet vairāk deva tieši lirikai specifisko subjektīvi pārdzīvoto saturu. Jaunais saturs, protams, arī bija tautisks, bet citāda izpausmē. Tā bija pašas latgaliskās dvēseles likšana uz plaukstas, tā bija no tautas dzīves izjūtas izcelta un vienkāršos ikdienas vārdos ielikta sirsnības poēzija. (..) Stāstiem aužas cauri spilgts un gaišs novada sadzīves kolorīts, romānos daudz autobiogrāfiska un laikmetu raksturojoša materiāla. (..) Trimdā rakstītā dzeja pauž mūža sāpes par zaudēto Latgali (..). Marijas Andžānes lirikai pieder nozīmīga vieta latgaliešu lirikas vēsturē viņas vārds minams blakus Augustam Eglājam, Aleksandram Adamānam, Madsolas Joņam."
Vitolds Valeinis. Svešatnē mirusi izcila Latgales dzejniece. Literatūra un Māksla, Nr.11 (13.03.1989)
"Marijas Andžānes prozai raksturīga sulīga, ar dzimtā novada
leksiku bagātināta valoda, smalks detaļu izzīmējums, spēja veidot kolorītus
Salceviča, Ilona. Marija Andžāne. Latviešu rakstniecība biogrāfijās. Rīga: Zinātne, 2003.
"Marijas Andžānes daiļrade ir saistīta ar kopīgiem latgaliešu rakstniecības vēstures gaitā notiekošiem procesiem un parādībām – gan ar latgaliešu literatūras uzplaukumu 20. gs. 30. gados un 40. gadu sākumā, gan lasītāju auditorijas meklējumiem trimdā, gan latgaliešu un kopnacionālās latviešu literatūras kontaktiem Rakstniece ir ieņēmusi unikālu vietu latgaliešu un latviešu literatūrā gan 20. gs. 30. gados, pieteikdama jaunas tēmas un motīvus, gan 20. gs. vidū un otrajā pusē, trimdas literatūrā valdošo rezignāciju papildinādama ar dzīvinošiem impulsiem un intelektuālās pārdomās balstītām idejām. Marija Andžāne ir pirmā latgaliešu modernā dzejniece."
Ilze Sperga. Marija Andžāne. 100 Latvijas sieviete kultūrā un politikā. R.: LU, 2008, 27. lpp.
Konstantīns Strods-Plencinīks - Vīrs
Rēzeknes Valsts skolotāju institūts
Atbrīvošanas aleja 115, Rēzekne
Beigusi Rēzeknes Valsts skolotāju institūtu.
Šķaunes pagasta bibliotēkā iekārtota Marijas Andžānes piemiņas istaba, kur apskatāmi materiāli par dzejnieces gaitām un literāro darbību dzimtenē un trimdā.
Pie dzejnieces dzimtajām mājām Maču sādžā 1990. gadā uzstādīts piemiņas akmens.
Strādājusi par skolotāju Porečjes pamatskolā.
Strādājusi Pārdaugavas bērnu patversmes pamatskolā.
Strādājusi par skolotāju kopā ar vīru izveidotajā latviešu bēgļu nometnes skolā Oberkaselē.
Pēc kāzām pārcēlusies uz Rīgu.
1944. gada vasarā ar ģimeni aizbraukusi uz Rīgu, no kurienes rudenī devusies bēgļu gaitās uz Vāciju, dzīvojusi bēgļu nometnēs Grēvenē un Langerfeldē.
© LU LFMI, 2022. Mājaslapa: Graftik
Pārpublicējot vai citējot atsauce uz LU Literatūras, folkloras un mākslas institūta (LU LFMI) resursu ir obligāta. Liela apjoma kopēšana un materiālu izmantojums komerciāliem nolūkiem pieļaujams vienīgi ar rakstisku LU LFMI atļauju.