lv lv en fr lv nl sl id lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lt lv lv lv lv lv lv lv fr lv lv fr lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv sv lv lv lv id lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv es lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lt lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv nl lv tr lv lv lv nl lv nl lv lv lv en lv lv lv hbs_lat lv lv lv lv lv de lv hbs_lat lv lv lv es lv en lv de lv lv lv lv lv hbs_lat lv nl lv es es en lv lv en lv en lv en lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lt lv lv lt lt lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv id lv hbs_lat lv en fr lv nl sl id lv
Ķermeņa orientēta psihoterapija - Autisms 2018
Iznīcinošas jūtas, stress rada psiholoģisku diskomfortu, iznīcina personību. Lai atvieglotu iekšējo spriedzi, valsts korekcija tiek izmantota ķermeņa orientēta psihoterapija (TOP), kas balstīta uz prāta un ķermeņa mijiedarbību. Integratīvās metodes mērķis ir noteikt provokatīvus cēloņus, atbrīvot slēgtas emocijas, atbrīvot prātu un ķermeni.
Garīgo un fizisko slimību attiecības
Bailes atzīt esošās problēmas, to apzināta izstumšana no apziņas izraisa emocionālu stagnācijas mehānismu organismā. Neizmanto emociju enerģiju, mehāniskie impulsi rada blokus, kas kavē svarīgas enerģijas pāreju, kas palielina locītavu un orgānu slodzi. Psiholoģiskie aspekti, kas nomāc psihi, papildina klīnisko ainu. Tas ir:
Iekšējais stresa aktivizē neiroendokrīnas un autonomās sistēmas, izraisot patoloģiskas pārmaiņas traukos, gludos muskuļus un hormonālo sistēmu. Ja tas netiek novērsts fiziskās relaksācijas dēļ, tas ir pilns ar:
psihosomatisku slimību izskats - hipertensija, čūlas, astma un citas smagas patoloģijas;
Uz ķermeni orientēta psihoterapija netiek uzskatīta par alternatīvu tradicionālajai medicīnai, bet reizēm palielina atgūšanas iespējas.
Kas ir norādīts uz ārstēšanu
Oscar Wilde "Dorian Green" parādīja, kā dzīves pieredzi un trūkumi ietekmē izskatu. Ja paskatās uz jauniešu sejām, daudzi cilvēki var pamanīt nedatriski piespiežamās lūpas, progresējošas grumbas uz pieres, saspiežamas žokas. Saistītās kustības, skolioze, ir arī muskuļu skavas pazīmes. Atsevišķos brīžos emocionālā pieredze paralizē ķermeņa daļas, izdrukā maskas un žestus, lai pasargātu no jūtām muskuļu atmiņā.
iekšēja saspringtība, kas traucē komunikācijai, attiecībām, karjerai;
pēc laulības šķiršanas, mīļotā zaudējums.
Traumatiska pieredze izjauc saikni starp dvēseli un ķermeni, izraisot hronisku stresu un depresiju. Atšķirībā no citiem paņēmieniem TOP neapzinās apziņu, atklājot neefektīvus uzskatus. Ar tā palīdzību tiek sarežģīti risināt slēptās problēmas, ar kurām jūs ne vienmēr vēlaties dalīties ar citiem.
Korekcijas tehnoloģijas ietver dažādus virzienus. Dažādu metožu kombinācija palielina psihoterapijas efektivitāti. Starp tiem ir:
Bioenerģija saskaņā ar A. Lowena principu.
Ida Rolf un Moshe Feldenkrais metodes.
Elpošanas pašregulācijas metodes, muskuļu relaksācija.
Darbs ar attēliem, ķermeņa shēma.
Metodes radītājs V. Reims bija pirmais, kurš atklāja, ka muskuļu relaksācija atbrīvo aizslēgtu enerģiju. Viņš salīdzināja kustības, grimaces un paradumus, analizēja, kā emocijas tiek apspiestas organismā. Tiklīdz cilvēks pieņem represētās emocijas, izzūd spazmas un enerģijas bloki. Viņš ierosināja izstiepties ķermeni ar rokām un fiziskām aktivitātēm, lai noņemtu muskuļu celmu. Saskaņā ar Lowena teikto, bioenerģētikas analīzes radītājs, uz ķermeņa orientēta pieeja psihoterapijā ir galvenais, lai izprastu emocionālo stāvokli.
Bodinamiskā analīze L.Marcher, pamatojoties uz muskuļu anatomisko klasifikāciju. Tas aptver muskuļu attīstības stadijas no pirmsdzemdību perioda un pierāda, ka standarta reakcijas izraisa traucējumus dažu muskuļu grupu attīstībā. Šim nolūkam izveidota ķermeņa karte ar psiholoģisko aspektu projicēšanu. Piemēram, mīmikas grumbas izsaka stāstus, krūšu muskuļi ir saistīti ar pašcieņu. Nerealizētā emociju enerģija bloķē šo zonu attīstību, radot muskuļu nelīdzsvarotību. Muskulatūras stāvoklis ļauj psihoterapeitam veidot kopēju ainu.
Attiecībā uz TOP, bloki ir acīs, žokļu, kakla, diafragmas, iegurņa un vēdera rajonā. Viņi sāk veidoties bērnībā no apakšas uz augšu, pārklāj visu ķermeni un veido čaulu - statisku muskuļu sasprindzinājumu, noslaucot sajūtas, kas traucē orgoniskās enerģijas plūsmai, kas ietekmē seksualitāti un brīvību izteikt jūtas.
Iedegtais diskomforts ir signāli, ar kuriem zemapziņas prāts cenšas pievērst uzmanību ķermeņa problēmām. Lai sinhronizētu garīgo un fizisko enerģiju, ir nepieciešams atbrīvoties no traucējumiem organismā. Kad tiek atjaunota normāla asinsrite, rodas pozitīvas izmaiņas veselības un psihes jomā.
TOP apmācības ļauj jums dzīvot jaunā veidā traumatiskas situācijas, galvenos dzīves notikumus. Ķermeņa psihoterapija tiek mācīta individuāli un grupu nodarbībās.
Darbs ar fiziku palīdz saprast un pieņemt apspiesto problēmu. Ķermeņa orientēta psihoterapeita iznīcina muskuļu bruņas, palīdz atpūsties, atbrīvojoties no krampjiem un emocijām. Pirms prakses uzsākšanas ārsts vienmēr novērtē:
Lai iedomāties, kā šī metode darbojas, jūs varat izdarīt analoģiju ar Ovides metamorfožu, kad stājās akmens statuja. Galatejas acis vispirms tika atvērtas, viņas lūpas sajauca, viņas ķermeņa stīvums pazuda.
Nospiežot uz punktiem pie acīm, asaras sāk nevēlamu plūsmu, un, strādājot ar sejas apakšējo daļu, cilvēki sāk dabiski reaģēt uz situācijām, izteikt iekšējo stāvokli, izmantojot sejas izteiksmes.
Fiziskās manipulācijas ar ķermeni ļauj verbāli analizēt stāvokli. Muskuļu brīvība paplašina kustības diapazonu, ļauj saprast ķermeņa valodu, lai atgrieztu komfortablu morāli. Tiklīdz cilvēks iegremdē transpersonālo pieredzi un dod brīvību jūtām, notiek iekšējā atbrīvošanās.
Personības orientēta psihoterapija ir efektīva starppersonu un psihosomatisku problēmu risināšanā, atsevišķi ārstējot neirozes. Konfliktu traucējumi sarežģī adaptāciju sabiedrībā, traucē veidot personiskās attiecības. Ārstēšanas princips ir balstīts uz savstarpēju mijiedarbību.
Psihoterapeits mēģina paplašināt pacienta izpratnes jomu, lai noskaidrotu provocējošo cēloni, palīdz pats atrast un izprast notiekošo. Atgriežoties pie bērnības atmiņām, sazinoties ar tuviem cilvēkiem un sabiedrību, ir iespējams noteikt neirotiskās sistēmas cēloni.
Nepareiza notikumu novērtējuma gadījumā situācijas pārskats ļauj veidot objektīvu atzinumu. Rekonstruktīvā terapija maina uzvedības modeli un attieksmi pret pasauli. Lai nostiprinātu rezultātus, pacients apgūst komunikācijas prasmes, apgūst garīgās pašregulācijas metodi.
starppersonu komunikācija, kas vajadzīga, lai veidotu adekvātu pašvērtējumu;
identificēt pieredzi un verbalizēt tos.
Dažādu metožu integrēšana paātrina procesu. Problēmu orientēta psihoterapija ietver konkrētas problēmas risināšanu. Virziens apvieno kognitīvi-uzvedības metodi, Gelštatu, TOP, psihoanalīzi. Pirmkārt, pacients iepazīstina ar savu viedokli. Koncentrējoties uz uzdevumu, ārsts piedāvā viņam stratēģiju, risinājumus, koordinē informāciju. Pilnīga izpratne par uzdevuma būtību un pacienta uzticību reizēm uzlabo ārstēšanas rezultātus
Garīgā satraukums rada spriedzi gludajos muskuļos. Ja doma pārtrauc kaklu vai ķermenis izjūt diskomfortu, fiziskās sajūtas var noteikt problēmas lokalizāciju. Lai atbrīvotos no, piemēram, iesiešanas mugurā, persona apmeklē masāžu, bet pēc stresa sāpes atgriežas. Neņemot vērā cēloņus, ārstēšanas ietekme ir īslaicīga.
Darbs ar traumu ķermenim orientētā psihoterapijā sastāv no vairākiem posmiem:
Psihes pielāgošana spēcīgai pieredzei (ierobežošana), dabisko pašregulējošo mehānismu nostiprināšana.
Nav tādas universālas tehnoloģijas, kas stresa izlīdzinātu vienādi. Psihoterapeiti izmanto:
Youngang analīze un citas metodes
Visbiežāk lietotā masāža, relaksācijas paņēmieni. Visas darbības sākas ar elpošanu. Cilvēka "ieelpo-izelpas" kontrole ir visu relaksējošo metožu pamats. Saskaņā ar Reiha metodi, pirms sesijas pacients slēpjas un elpo, koncentrējoties uz miesas sajūtām.
Lowen piedāvā aktivitāti, lai aktivizētu simpātisko nervu sistēmu, lai sagatavotu sistēmas un orgānus emocionālai pieredzei. Jums vajadzētu stāvēt pie muguras ar augstu izkārnījumu, uzlikt spilvenu uz augšu, saliekt muguru, saķerties pie aizmugurējā krēsla aiz viņa, lai veiktu vairākus elpošanas ciklus.
Pirms grupu nodarbības apmeklēšanas jūs varat mācīties mājās pamata praksi, kas ir ķermeņa psihoterapijas vingrinājumu daļa.
Tehnika sastāv no 6 daļām. Mēs sēdējam krēslā, kājas atrodas pie grīdas. Stingri aizveriet plakstiņus, pieskaroties kustībām, atslābiniet acs apļveida muskuļus. Mēs atveram savas acis pēc iespējas plašāk un meklējam. Atkārtojiet 3 reizes. Katrā punktā mēs koncentrējamies uz 8 sekundēm.
Mēs noņemam acis skūpsti pa kreisi - pa labi, paliek 8 sekundes.
Lēnām nolaidiet un paceliet acu ožu. Veikt ciklu sāpēm.
Pagrieziet 10 reizes pulksteņa rādītāja virzienā un pretējā virzienā.
Atkārtojiet punktu skaitu 1.
Sēdi 5 minūtes ar slēgtiem plakstiņiem. Relaksācijas laikā bieži ir diskomforts kaklā, žokļos.
Šis vingrinājums Feldenkrais mazina spriedzi no acs ābola, sinhronizē kustību.
Mēs sēdējam krēslā, mēs paņemam labo kāju tālu uz sāniem, mēs velkam pa kreisi kāju. Mēs apgriezāmies, palieciet kreisajā rokā, paceliet labo roku uz acu līmeni, pārvietojiet to horizontāli.
Zazhmuriv atstāj acis, atstājiet no labās rokas uz sienas, atkal tulkojiet uz pirkstiem. Mainiet rokas, aizveriet labo aci. Veiciet 10 reizes abās pusēs. Sarežģījumiem atkārtojiet modeli ar atvērtajām acīm, izsekojot, cik daudz sānu redzes leņķis ir paplašinājies.
Cilvēki, kas cieš no neirozes, lielākā daļa no enerģijas, kas zaudēta, lai saglabātu aizsargmehānismu. Vingrinājumi palīdzēs atpūsties ķermeņa vidusdaļai, nervu sistēmai, sajust ķermeni.
Jo stiprāks atbalsts zem kājām, jo ​​drošāks cilvēks jūtas. Pēdu novieto uz plecu līnijas ar iekšējo pirkstu izplatīšanos, veicot deformāciju. Ceļiem noliekot, mēs sasniedzam grīdu ar savām rokām; Mēs elpojamies dziļi un mēreni. Minūtes aizkavēšana statiskā stāvoklī var izraisīt drebu.
Vēdera prakse. Mēs izvirzām kājas platākas par 40 cm, mēs savukārt pirkstiem iekšā, savācim dusmas, un ar mūsu īkšķiem mēs atpaliekam pret krustu. Nevelkot papēžus, mēs noliecamies ķermeni, noliecāmies atpakaļ. No kājas centra līdz pleciem ķermeni velk virknē. Ja muskuļi ir ļoti tukšas, no pirmā reizēm sāpju dēļ tas nedarbosies pareizi.
Mēs noliecamies uz paklāja, noliecam kājas, sakārtojam kājas par 30 cm. Mēs noberzējam plecu asmeņus, stiept uz priekšu, aizturi mūsu potītes ar mūsu rokām. Šūpoties uz priekšu un atpakaļ 10 reizes. Lai izstieptu, mēs izvietojam dūres zem mūsu papēžiem, paceliet iegurni trīcei augšstilbu muskuļos. Lai panāktu efektu, mēs šūpoties vidusdaļā ķermenī.
Fiziskās psihoterapijas vingrinājumi neaprobežojas ar statiskajām pozām. Lai galu galā atvieglotu sasprindzinājumu no iegurņa reģiona, mēs gulējam uz muguras un aktīvi pieskaras kājām gaisā, pieskaroties sienai vai gultam. Kustības ātrums un spēks nepārtraukti pieaug, skaļi sakot "nē". Ir svarīgi apzināti veikt tehniku ​​un uzraudzīt fiziskās sajūtas.
Lai izkļūtu no ļaunprātības, mēs vizualizējam kairinājuma objektu, ar spēcīgiem pūšļiem mēs sasniedzam raketi, pielīmējam durtiņas uz spilvena, štancēšanas maisiņu. Mēs elpojam caur muti, emocijas un vārdi nav ietverti.
Saskaņā ar atsauksmēm ķermeņa orientēta psihoterapija palīdz tikt galā ar sāpēm, izmainītu emocionālo stāvokli, uzlabotu dzīves kvalitāti. Galvenais ir atzīt sev problēmu un lūgt palīdzību no speciālista.
Kas ir uz ķermeni orientēta terapija?
Ķermenis ir mūsu psihes turpinājums. Garīgās veselības problēmas parasti sākas ar fizisku vai emocionālu stresu. Visas mūsu domas un darbības ir uzdrukātas ķermenī. Pakāpeniski uzkrājas nogurums un spriedze, no kā tiek bloķēta enerģija, parādās ķermeņa skavas, kas neizbēgami izraisa slimības.
Cilvēka ķermenis ir materiālās emocijas atspoguļojums, kas viņam rodas. Novēršot vēlmes un emocijas, cilvēks tās paslēpj savā ķermenī, tādējādi radot blokus un skavas uz dzīvības enerģijas kustības ceļu. Tādējādi visa ķermeņa "pierakstīta" visa emocionālā spriedze un psihoteraksts.
Ķermeņa orientētas psihoterapijas pamatjēdzieni. Galvenie jēdzieni un praktiskā pielietošana
Mūsdienu psiholoģijā ir ļoti daudzas psihoterapeitiskās ārstēšanas metodes, no kurām viena ir ķermeņa orientēta psihoterapija. Ķermeņa psihoterapija attiecas uz somatisko psiholoģiju, kas nozīmē garīgo traucējumu dziedināšanu, ietekmējot cilvēka fizisko ķermeni.
Ķermenis ir dvēseles spogulis
Attiecības starp ķermeni un cilvēku garīgo stāvokli jau ilgu laiku ir izveidotas, tāpēc aktīvs pētījums šajā jomā palīdz ievērojami paplašināt psihoterapeitiskās ārstēšanas iespējas. Ķermenim orientēta psihoterapija darbojas kā neatkarīgs virziens psiholoģijā, vienlaikus nodrošinot skaidru koncepciju un dažādas praktiskas izmaiņas.
Cilvēka fiziskais stāvoklis spēj pateikt par viņa iekšējām problēmām, viņa garīgo un emocionālo stāvokli. Cilvēka ķermenis atspoguļo visas savas jūtas, emocijas, jūtas un bailes. Tāpēc psihoterapeiti un psihologi visā pasaulē velta tik daudz uzmanības, lai mācītu uz ķermeņa orientētu psihoterapiju.
Uz ķermeņa orientētas psihoterapijas teorētiskās un praktiskās sistēmas pamatā ir pārliecība par ciešu saikni starp fizisko un garīgo veselību. Tātad, psiholoģiski verdzībā esoša, neuzticama persona, tiks pakļauta materiālā plaknē. Tāpēc, darbojoties uz cilvēka fizisko čaulu, var novērst vai samazināt viņa psiholoģiskos traucējumus.
Ķermeņa orientētas psihoterapijas galvenā priekšrocība ir diezgan neierobežota ārsta iespēja iesaistīties pacienta dvēseles "dziedināšanā". Ķermeņa psihoterapija ir sava veida universāls psihologa rīks, kas ļauj pakļaut pacienta problēmu būtību, izmantojot bezsamaņas ietekmes metodes. Izmantojot fizisko apvalku, psihoterapeits, izmantojot TOP, strādā ar personas iekšējām sajūtām.
Neapšaubāma priekšrocība, lietojot uz ķermeņa orientētu psihoterapiju, ir tāda, ka ārstēšanas gaitā pacientam nav jūtama psihoterapeita verbālā ietekme.
Psihologi un psihoterapeiti visā pasaulē uzsver šādus nozīmīgus ķermeņa orientētas psihoterapijas jēdzienus:
Enerģija ir svarīga cilvēka dzīves sastāvdaļa. Katra no mums veselību tieši ietekmē viss, kas kavē enerģijas kustību jebkurā ķermeņa sistēmā. Daži psihoterapeiti uzskata, ka tikai laba cilvēka ķermeņa enerģētiskā cirkulācija spēj nodrošināt izcilu fizisko un garīgo veselību. Parasti ir grūti nepiekrist, ka persona depresijas stāvoklī izskatās miega un gausa, kas norāda uz zemu viņa enerģijas potenciāla līmeni. Viens no svarīgākajiem nosacījumiem, lai izkļūtu no depresijas stāvokļa, ir pareiza pacienta atpūtas un uztura režīma organizēšana.
Pēc psihologu domām, daudzus pacientu psihiskus traucējumus izraisa sākotnējā neuzmanība pret viņu paša jūtām un vēlmēm, kā arī to nepareizu vai nepilnīgu izpratni.
Saskaņā ar tā dēvēto muskuļu bruņām psihoterapeiti, kam ir ķermeņa orientētas psihoterapijas pamati, izprot pastāvīgo muskuļu saspīlējuma stāvokli personā. Citiem vārdiem sakot, cilvēka muskuļi darbojas kā aizsargslēgi ​​no emociju un jūtu ietekmes.
Dažādas psiholoģiskas traumas vai notikumi, kas var izraisīt garīgās attīstības traucējumus, tiek bloķēti muskuļos, kas noved pie cilvēka uztveres maiņas vai nomākšanas. Un tas savukārt izraisa jau cilvēka ķermeņa fizisko stīvumu un necaurlaidību.
Enerģētiski sazinieties ar zemi
Fiziskās psihoterapijas pamatojums nozīmē enerģijas stabilitātes un atbalsta sajūtu, kas ļauj personai būt stabilā psiholoģiskā stāvoklī. Kontaktu atrašana ar jūsu jūtām un emocijām ļauj ikvienam saglabāt veselību gan fiziski, gan garīgi.
Fiziskās psihoterapijas praktiskais pielietojums
Visiem fiziskās psihoterapijas teorētiskajiem jēdzieniem ir praktiskas pielietošanas formas, kuras veido virkne vingrinājumu, kuru mērķis ir sasniegt noteiktus mērķus:
atbrīvošana no neapmierinātības utt.
Galvenie ķermeņa psihoterapijas vingrinājumi ir ļoti svarīgi - atpūsties pacientam. Pateicoties fiziskās terapijas vingrinājumiem, pacients varēs iemācīties atpūsties, klausīties viņa ķermeni, saprast to un atrast harmoniju ar apkārtējo pasauli.
Parasti praktiskās nodarbības tiek veiktas grupās no 6 līdz 10 cilvēkiem, jo ​​lielākajai daļai vingrinājumu nepieciešams divkāršs darbs.
Muskuļu relaksācija - šis vingrinājums atspoguļo maksimālo muskuļu relaksāciju pēc maksimālās spriedzes. Lai veiktu šo vingrinājumu, jums konsekventi jāsāk sasprindzināt visus ķermeņa muskuļus, sākot no galvas un beidzot ar kājām. Šajā gadījumā, katra muskuļa spriegumam vajadzētu būt, saglabājot to šajā stāvoklī, un pēc tam lēni atpūsties. Veicot uzdevumu, jums vajadzētu pēc iespējas vairāk koncentrēties uz jūsu jūtām muskuļu relaksācijas procesā.
Vingrinājums "pareiza elpošana" ir vērsts uz viņa ķermeņa uztveri caur elpošanas funkciju. Lai pabeigtu šo vingrinājumu, uzmanīgi aizveriet acis un koncentrējoties uz savu elpošanu. Vingrinājuma laikā jūs varat sajust svaigumu inhalācijas un siltuma procesā, veicot gaismas izplūdi no plaušām. Turklāt ieteicams mēģināt elpot citos jūsu ķermeņa orgānos. Tas ir, iedomāties sīki, ka elpošana notiek caur vainagu, krūtīm, vēdera lejasdaļu, palmu utt. Katrai ķermeņa daļai jāpievērš vismaz 10-15 elpas.
Sekojošās darbības sērijas palīdzēs attīstīt jūsu ķermeņa izpratni:
runā skaļi savas jūtas;
Ļaujiet ķermenim darīt to, ko vēlas dažām minūtēm;
atrast visērtāko pozīciju savam ķermenim;
saglabājot ērtu stāvokli, lai analizētu katras ķermeņa daļas stāvokli;
ņemiet vērā spriedzes klātbūtni un atpūšaties šīm vietām.
Šis vingrinājums ir ieteicams individuālai lietošanai, šīs vienkāršās darbības palīdz pacientam atgūt sava ķermeņa un dvēseles vienotības sajūtu.
Visas ķermeņa orientētās psihoterapijas metodes un metodes dod dzīves pilnības un unikalitātes sajūtu, savas būtnes integritāti, palielina personas vēlmi dzīvot aktīvu dzīvi bez visa veida bailēm un bailēm.
Uz ķermeni orientēta psihoterapija ir dvēseles terapijas metode, kas pastāv tik ilgi, kamēr cilvēce dzīvo. Viņas metodes attīstās paralēli austrumu un rietumu virzienos, jo gadsimtiem ilgi austrumu straumēs kopumā bija citāda ķermeņa kultūra un fiziskums. Tagad dažāda pieeja ir atrodama mūsdienu psiholoģiskā uz ķermeņa orientētajā praksē. Šī virziena metodes ir viegli uzliktas citām psiholoģiskā darba metodēm. Turklāt ļoti bieži, izmantojot uz ķermeņa orientētu pieeju, mēs varam paaugstināt no bezsamaņā tos dziļo saturu, kas tiek bloķēts, strādājot ar citām metodēm.
Visbeidzot, mūsu kultūrā ir biežāk pievērsta uzmanība mūsu pašu ķermeņa pieredzei, un ne tikai tad, kad tā ir slima. Viņi sāka ķermeņa attieksmi cienīt, tomēr dominējošais bieži tiek novirzīts galvai, ķermenis saglabā mazāk uzmanības. Tas ir skaidri redzams zīmēšanas mīkla statistikā, kad tiek ieteikts izdarīt personību, un daudziem cilvēkiem uz lapas nav pietiekami daudz vietas ķermenim. Tāpēc kakla problēmas ir tik plašas, jo kakls savieno galvu ar ķermeni.
Eiropas tradīcijās ķermeņa pieejas vēsturi ir grūti izsekot, jo psiholoģijā tas parasti sākas ar Wilhelma Reiha. Neskatoties uz viņa bieži kritiku, viņš ieviesa visus jēdzienus, kas ķermeņa orientēti terapeiti izmantot līdz šai dienai. Mūsdienu Eiropas ķermeņa psihoterapija ir kļuvusi pakļauta spēcīgai psihoanalīzes ietekmei, tāpēc to var uzskatīt par darba metodi ar tādu pašu problēmu, bet ar citu ieeju.
Fiziskais virziens ļauj psihologam strādāt ar klientu, kuru ir grūti saprast un verbalizēt savu problēmu. Viņš būtu gatavs paskaidrot, kāpēc viņš jūtas slikti, bet viņam burtiski nav vārdu. Cits ekstremāls gadījums ir tad, kad klients ir pārāk daudz runājošs un pat izmanto runu, lai izvairītos no problēmas. Ķermeņa orientēta psihoterapija ļaus viņam atņemt viņa parasto aizsardzības modeli, pieturoties ar psiholoģisku problēmu.
Ķermenim orientētas psihoterapijas metodes
Ķermenis nemelojas, atklājot garīgo pieredzes būtību. Ir grūti noslēpt pretestību ķermenī - to var pat noteikt. Jūs varat noliegt savu trauksmi, bet jūs nevarat paslēpt trīci rokās vai visa ķermeņa stīvumu. Un tā kā darbs ar pretestību psiholoģiskās problēmas risināšanā bieži vien aizņem lielāko daļu laika, objektīvā, materiālistiskā ķermeņa pieeja izrādās ļoti efektīva.
Pilnīgi visa cilvēka pieredze tiek kodēta organismā. Un tie, kurus mēs nevaram atšifrēt runā, ir iespējams atklāt caur ķermeni. Ne verbālās informācijas daudzums, kas norāda uz cilvēka stāvokli, ir vienkārši milzīgs, un jums vienkārši jāiemācās strādāt ar to. Suprekontroles problēmas izpaužas galvas, roku un plecu pusēs - grūtības sazināties ar cilvēkiem, intīmas problēmas atspoguļojas iegurā, un kājās ir informācija par personāla atbalsta grūtībām, viņa uzticību un kustību dzīvē.
Uz ķermeņa orientēta terapija ir balstīta uz mēģinājumu atsaukties uz cilvēka dzīvnieku ķermeni, uz to, ka mums tas dabiski, dabiski un satur daudz noderīgas informācijas. Tomēr mūsu sociālā organizācija bieži nonāk pretrunā ar instinktīvām centieniem, tabu viņiem un rada daudzas psiholoģiskas problēmas. Mēs bieži dzirdam mūsu ķermeni slikti un nezina, kā veidot mijiedarbību ar to.
Reiha ķermeņa orientēta psihoterapija ir balstīta uz pētītajiem psiholoģiskajiem aizsarglīdzekļiem un to izpausmēm ķermenī - tā saukto muskuļu bruņām. Šo koncepciju ieviesa Reiha, lai norādītu uz izspiedušiem muskuļiem un ierobežotu elpošanu, kas veido kā bruņas, fizisko izpausmi dažādās psiholoģiskās aizsardzības metodēs, ko uzskata par psihoanalīzi. Reiha metode bija mainīt ķermeņa stāvokli, kā arī ietekmi uz saspiestu apgabalu. Katrai atsevišķai muskuļu grupai viņš izstrādāja metodes, lai samazinātu stresu un atbrīvotu izspiestās emocijas. Tehniķi bija vērsti uz muskuļu bruņu pārrāvumu, tāpēc viņi pieskārās klientam, saspiežot vai saspiežot. Pleasure Reich redzēja kā dabisko enerģijas plūsmu no ķermeņa centra uz āru, un trauksme - šīs kustības pārvietošana uz pašu personu iekšā.
Aleksandrs Lowens grozīja Reiha terapiju un izveidoja savu virzienu - bioenerģiju, ko līdz šim šodien plaši pazīst ar šo nosaukumu. Ķermeņa orientēta psihoterapija Lowens uzskata ķermeni par bioelektrisko okeānu ar nepārtrauktu ķīmiski-enerģētisku apmaiņu. Terapijas mērķis ir arī emocionālā atbrīvošana, cilvēka emancipācija. Lowen izmantoja Reichian elpošanas tehniku, kā arī ieviesa dažādas saspringtas pozas, lai aizpildītu bloķētās vietas ar enerģiju. Viņa attīstītajās pozās spiediens uz muskuļiem pastāvīgi un tik lielā mērā palielinās, ka cilvēks tādēļ spiests viņus atpūsties, nespējot vairāk tikt galā ar pārmērīgu slodzi. Lai pieņemtu savu ķermeni, metode tika lietota, lai novērotu viņu kailu priekšā spogulī vai priekšā citiem apmācības dalībniekiem, kuri pēc tam sniedza savus komentārus. Ķermeņa apraksts ļāva izveidot konkrētajai personai raksturīgo muskuļu bruņojuma attēlu un no tā izrietošās problēmas.
Nākamās plaši pazīstamā psihoterapeita Moshe Feldenkraisa metode aplūko konfliktu starp sociālo masku un dabisko apmierinātības sajūtu, instinktiem un impulsiem. Ja cilvēks apvienojas ar savu sociālo masku - viņš zaudē sevi, it kā Feldenkraisa metode ļauj jums radīt jaunus, harmoniskākus ieradumus, kas izlīdzinās šo pretrunīgo spriedzi un nodrošinās iespēju izpaust iekšējo saturu. Feldenkraisi uzskatīja, ka deformēti muskuļu darbību modeļi, kas ar to stiprināšanos kļūst arvien stāvošāki un darbojas ārpus apziņas. Viņš pievērsa lielu uzmanību kustības brīvībai vienkāršos darbos, klientam tika ieteikts patstāvīgi meklēt vislabāko vietu viņa ķermenim, kas atbilst viņa individuālajai anatomijai.
Matthias Aleksandrs arī izpētīja ķermeņa paradumus, pozas, stāju, lai atrastu harmoniskākas un dabīgākas pozīcijas. Viņš uzskatīja visprecīzāko maksimālo taisnošanu, pagarinot mugurkaula garumu. Aleksandra terapijā tiek izmantots arī spiediens, kas izriet no galvas un tālāk, kā rezultātā klients arvien vairāk relaksējas, mēģinot iztaisnot. Rezultāts ir atbrīvošanās sajūta un vieglums. Šo metodi bieži izmanto sabiedriskie cilvēki, dejotāji, dziedātāji, jo pats Aleksandrs izgudroja šo metodi, zaudējot savu balsi un pateicoties atrastajam risinājumam, viņš atkal varēja atgriezties skatē. Tas ir efektīvs arī terapijas gadījumā traumu, traumu, vairāku hronisku slimību gadījumos.
Ķermeņa orientēta psihoterapija - vingrinājumi
Jebkādam darbam ar ķermeni, vispirms ir svarīgi to justies un pamatus. Stāviet taisni, kājas iztaisnotas, izstiepjot galvas augšdaļu un pat nedaudz nospiežot krūtīs uz priekšu. Jūtieties kā no kājām visa enerģija iet uz augšu, tas ir stāvoklis pacēlums un pat daži apturēšanu. Ieelpojiet, tad liekot saviem ceļgaliem, atslābinot iegurni, izelpot. Iedomājieties, ka sēdējat vieglā krēslā, it kā jūs izaugtu zemē ar saknēm. Apskatīt apkārt, jūs jutīsieties vairāk klāt, it kā jūs pat sāksiet izjust gaisu caur ādu. Tas ir vienkāršākais veids, kā pamanīt sevi un sākt dziļāku darbu ar visu, vai tas attiecas uz emocionālo pieredzi vai turpmāku darbu ar ķermeni.
Sekojošais uzdevums ir veltīts skavas atvēršanai mutes zonā - augšdelma skava. Mēs bieži izspiežam žokli fiziskās slodzes laikā vai vajadzību būt noturīgiem, lai sasniegtu mērķi. Arī tad, ja mums kaut kas nepatīk, bet mums nav iespējas to teikt, mēs atkal izspiežam žokli. Dažreiz žoklis tiek tik saspiests, ka tiek traucēta asinsrite šajā rajonā. Jūs varat sēdēt vai stāvēt, lai veiktu šo uzdevumu. Novietojiet savu roku zem zoda apakšā un mēģiniet ieelpot, atveriet muti, nolaidiet žokli, bet rokai ir jānovērš šī kustība. Kad jūs izelpājat, žoklis atkal atslābjas un aizveras. Pēc vairākām šādām kustībām jūs jutīsit žokļu aizvēršanas vietu, to varat masēt, relaksējot muskuļus. Rezultātā jūs sajutīsiet siltumu, vieglāk izrunāt vārdus un, iespējams, pat elpot.
Cieta bloka piemērs var būt pleciem piestiprināts. Ja mēs vēl vairāk pastiprināsim šo klipu, izrādās, ka kakls burtiski slēpjas plecos, kas, tāpat kā bruņurupuču čaula, aizsargā to no iespējama trieciena vai spiediena no aizmugures. Kad cilvēks jau ir pieradis pie šī plecu pozīcijas, tas nozīmē, ka viņa dzīvē bija daudz stresa situāciju, kad viņam bija jāorganizējas līgumi iekšēji. Vienkāršākais uzdevums šeit ir mēģināt kaut ko nomest pie pleca. Lai uzlabotu attēlu, varat iedomāties, ka kāda roka ir uz pleca, un mēs nevēlamies, lai tā būtu tur. Noskalojiet to pie pleca un dariet to ar pārliecību.
Vēl viens uzdevums, kura mērķis ir atbrīvot plecus, ir atbaidīšana. Izklājiet rokas priekšā, it kā mēģinot izspiest nepatīkamu cilvēku no tevis. Atšķirība ir iespējama arī tad, ja jūs esat elkoņoti atpakaļ. Jūs pat varat palīdzēt sev atgriezties ar vārdiem, sakot, ka nav kontaktu.
Vingrinājumos ar citas personas klātbūtni, kas praktizē Reiha ķermeņa orientētu psihoterapiju un Lowen uz ķermeņa orientētu psihoterapiju, viņš var, kamēr jūs guļat mugurā, aiz galvas, masāžas pieri, tad kakla zari aiz galvas. Labāk, ja darbību veic profesionāls terapeits. Savā ķermenī liekot laiku ar savu masāžas kustību. Nākamais - pāreja uz kakla muskuļiem, maskējot cīpslas, vietas, kur muskuļi ir pievienoti galvai, mīksts muskuļu sasprindzinājums. Atkal, ja garums pieļauj, jums ir jāvelk kakls un pat mazliet mati.
Jebkurā laikā, ja spriegums ir klāt, jūs varat atkal atgriezties pieres zonā, to sajauciet, cieši pieskaroties rokas ar galvu. Nepieciešama asu kustību atbalsts un trūkums. Galvas matu daļai arī jāveic mīcīšanas kustības, stiept galvas ādu. To var izdarīt dažādos virzienos ar kustībām, pirkstiem un dūmiem. Ar katru jauno spiedienu jūs varat mainīt pirkstu atrašanās vietu. Uztverot uzacu krokām, jūs varat to vilkt uz sāniem un aizvērt atpakaļ.
Darbojoties ar frontālo skavu, pāreja uz mīmikas muskuļiem. Simetriski novietojot pirkstus uz deguna sāniem, viņiem lēnām jāatrodas līdz ausīm. Mēs virzīsimies zem nasolabiskās reizes, velkot muskuļu. Mēs izstrādājam augšstilba muskuļus, pievēršam īpašu uzmanību stresa vietām. Mēs noņemam spriegumu no žokļa kaula, ielieciet rokas uz zoda centra malām un lēnām pārvietojiet tos atpakaļ uz ausīm. Jo lēnāk kustība, jo dziļāka tā ir. Darbs ar sejas muskuļiem - mēs strādājam ar emocijām, kas viņiem ir iestrēdzis.
Turpmākais darbs tiek novirzīts uz kakla un pleciem. Ja kaklā tiek izmantoti līdzīgi mīcīšanas paņēmieni, plecos ir atļauts atbalstīt un spēcīgs spiediens, lai tos iztaisnotu. Nospiežot tiek veikta ar šūpošanos, tad pārejot uz rokām. Ņemot roku, kas ir pilnīgi atvieglinātas, jums ir jāveic šūpošanās, jāņem rokas un velciet, pēc tam atlaidiet un atkārtojiet no šūpošanās cikla. Tad ir rokas mīcīšana, kas, tāpat kā plastilīns, būtu jāizvelk ar mīkstiem palmu daļām, kā arī gāja ar mīcīšanas kustībām uz katra pirksta, tā, it kā pievilktu spriegumu. Varat izmantot un pagriezt kustību. Jums viss ir jāaizpilda ar nomierinošu viļņošanos.
Ķermenim domātas psihoterapijas metodes
Ķermenis, kā mūsu lielākais resurss, satur visu pašu reģistrēto informāciju. Tāpat kā gredzeni uz koka, tā saglabā mūsu dzīves vēsturi par tām sarežģītām un emocionāli piesātinātām situācijām, kas paliek kā tādas pakāpes, kas izpaužas muskuļu skavu sāpēs un diskomforta dēļ. Darbs ar ķermeni ļauj iekļūt dziļumā, būtībā, tajā kodolenerģijas pieredzē, kas var saglabāties kā konfliktu rezultāts attiecībās, darbā, iekšējos konfliktos, bailēs, bezmiega, emocionālā stresa, ko nevar ierobežot, pat panikas lēkmes.
Jebkurā situācijā ķermenis ir ieslēgts, jo tas uzņemas absolūti visas spriedzes, kas iet caur cilvēka dzīvi. Stresa brīdī, uztraukums, elpošanas izmaiņas, seko izmaiņas asins sastāvā, hormonālais fons, kas fizioloģijas līmenī sagatavo cilvēku darbībai. Ja žestalts nav slēgts - šo stāvokli pēc tam noglabā muskuļos.
Lai ārstētu negatīvos apstākļus uz ķermeņa orientētu pieeju, tiek izmantoti dažādi paņēmieni, sākot no jau aprakstītās zemējuma. Tad centrēšana bieži tiek izmantota, kad klients guļ zvaigznītes pozā, un terapeits masāžas galvu, rokas un kājas, novēršot lieko spriedzi no katras daļas. Ja pirmo metodi var veikt patstāvīgi un ir piemērots lietošanai pat ārpus terapijas, tad otrajā gadījumā nepieciešama terapeita klātbūtne.
Atsevišķi tiek pievērsta uzmanība kopīgām elpošanas metodēm, kuras dažādos variantos ir zināmas no senām garīgajām praksēm. Izsekojot dabisko elpošanas veidu, cilvēks var diagnosticēt viņa psiholoģiskās problēmas. Tad, mainot ritmu un elpošanas dziļumu, tiek sasniegts jauns apziņas stāvoklis. Virsmas formā tas var būt parastā relaksācija vai tonusa palielināšana, kas ir piemērojama ikdienas lietošanai, kad persona vēlas nomierināties vai gluži pretēji strādāt. Terapeitiskajā darbā elpošanas metodes var izmantot daudz aktīvāk, pat dažos gadījumos, lai iegremdētu cilvēku transā. Protams, tam nepieciešams vadīt kvalificētu terapeitu.
Darbs ar ķermeni ir vērsts uz iekšējo resursu izmantošanu, konkrētā dzīves mirkļa sajūtas attīstību, bloķētās, notverto enerģijas pilnīgu klātbūtni un atbrīvošanu. Tas viss ir būtisks pilnīgas, priecīgas dzīves elements.
Galvenās idejas par ķermeņa orientētu psihoterapiju
Pat Socrates teica, ka nav iespējams uztvert acis bez galvas, galvas bez ķermeņa un ķermeņa bez dvēseles. Katrai personai ir ne tikai fizisks ķermenis, bet arī intensīva garīgā dzīve, tāpēc viņam ir fiziskas un garīgas slimības. Pagājušā gadsimta 50. gadu sākumā psihosomatiskās medicīnas dibinātājs F. Aleksandrs identificēja trešo slimību kategoriju - psihosomatisko, tas ir, tādas ķermeņa slimības, kuras izraisa psiholoģiskie cēloņi. Nedaudz vēlāk slavenais Austrijas psihoterapeits, Freuda students Wilhelm Reich, nodibināja pamati jaunu psihoterapijas virzienu, kas vēlāk kļuva pazīstams kā uz ķermeni orientēta terapija (vai TOT).
Vēlāk vingrinājumus un metodes darbā ar ķermeņa turpināja attīstīt un uzlabot psihoterapeiti, piemēram, Ida Rolf (rolfing dibinātājs), Gerda Boyésen (biodinamika dibinātājs), Marion Rosen (rosenas metodes radītājs) un Aleksandrs Lowens (bioenerģētikas analīzes dibinātājs Aleksandrs Lowens). Mūsdienās Krievijā uz ķermeņa orientētu psihoterapiju pārstāv daudzi izcili psihoterapeiti. Viens no tiem ir Vladimirs Baskakovs, kurš ierosināja savas metodes un vingrinājumus kā daļu no novatoriskas "Tanerapijas" metodes.
Galvenā ideja, ko atbalsta ķermeņa orientēta psihoterapija, ir tā, ka visa mūsu pieredze visā dzīves laikā ietekmē muskuļu dinamikas īpašības un veido hroniskas muskuļu skavas, kas ietekmē neirozi un dažādus psihosomatiskus traucējumus. Dažreiz, papildus nosaukumam "uz ķermeņa orientēta psihoterapija", jūs varat dzirdēt nosaukumu "somatiska psiholoģija", kas būs arī patiess. Papildus tīri psihoterapeitiskiem mērķiem, uz ķermeņa orientētu terapiju izmanto, lai atrisinātu cilvēka prenatālās un perinatālās problēmas.
"Soma" grieķu valodā nozīmē "ķermenis". Somatiska psiholoģija vienmēr ir vērsta uz izpratni par ķermeņa un prāta mijiedarbību, mūsu fiziskā jautājuma un mūsu enerģijas attiecībām, mūsu psihofizisko struktūru mijiedarbību ar mūsu domas un rīcību. Psihoterapijas virziena fiziskie vingrinājumi un metodes balstās uz filozofiju, medicīnu, fiziku, citām psiholoģijas jomām, neskaitāmiem tūkstošiem cilvēku novērošanas stundu un klīniskās pieredzes. Uz ķermeni orientēta psihoterapija uzskata cilvēka ķermeni un dvēseli par neatdalāmu veselumu, radot iespējas cilvēka ķermeņa dziedināšanai, izaugsmei un pārveidošanai. Tās mērķis ir novirzīt uzmanību no kognitīvo / analītisko procesu uz problēmām, kas saistītas ar personas fizisko stāvokli, kā arī ar prenatālo un perinatālo sfēru.
Uz ķermeni orientēta psihoterapija vispirms vērš uzmanību uz fiziskiem stāvokļiem un simptomiem, kas attiecas uz cilvēkiem kā cilvēka eksistences izpausmes veidu. Pirms šī psihoterapijas virziena parādīšanās, ķermeņa un prāta sadalīšana, kurā ķermenis tika uzskatīts par ārstu ietekmes zonu, un prāts un emocijas bija psihoterapeitu prerogatīva, bija tik spēcīgs, ka ideja par ķermeņa / prāta vienotību sākotnēji tika uztverta kā kaut kas dīvains un aizdomīgs. Tikai pēdējo divdesmit piecu gadu laikā šo fizioloģisko, psiholoģisko un garīgo procesu mijiedarbības koncepcija kļūst ļoti populāra. Šodien ir daudz dažādu fiziskās psihoterapijas formu, kas piedāvā dažādas metodes un vingrinājumus. Visas šīs metodes cenšas pievērst mūsu uzmanību tam, ka ikvienam ir neatņemamas tiesības uz veselīgu un optimālu darbību, izmantojot mūsu ķermeņa tiešo fizisko pieredzi kā līdzekli. Ķermenim orientēta psihoterapija arī veicina cilvēka pastāvīgu izaugsmi un transformāciju, īstenojot mūsu integrējošo būtību, kā bija paredzēts.
Apskatīsim pamatjēdzienus, uz kuriem balstās uz ķermeni orientēta terapija.
Ietekme uz garīgo attīstību
Ko mēs zinām par cilvēka dabu? Kādi ir mūsu uzskati par veselību un slimībām? Kā agrīnā bērnības pieredze un tūlītēja dzīves pieredze ietekmē mūsu valsti? Kā cilvēki mainās? Vai mēs varam mainīt metodes un vingrinājumus, lai palielinātu izpratni un izpratni? Kas notiek ar mums, ja mēs atmetam vecos enerģijas modeļus? Vai mēs maināmies, mainot savu uzvedību un ierastās kustības?
Uz ķermeni orientēta psihoterapija norāda, ka mūsu veselība ir tieši atkarīga no tā, kā mēs to pārvalda. Ķermeņa un dvēseles slimības rodas, kad mēs esam spiesti cīnīties pret mūsu patieso dabu. Šādi uzskati veido ķermeņa terapeitisko efektu pamatu. Visi uz ķermeni orientētie psihoterapeiti strādā atšķirīgi. Daži no viņiem strādā kopā ar grupām, citi koncentrējas uz pāriem, un citi ir ieinteresēti individuālajā psihoterapijā. Turklāt uz ķermeņa orientētu terapiju var domāt konfliktu atrisināšana, darba efektivitātes uzlabošana un citi Kopienas projekti. Daži no šīs psiholoģijas jomas vingrinājumiem un paņēmieniem galveno uzmanību pievērš radošai izpausmei. Dažreiz ķermeņa tehnika koncentrējas uz šauro dziedināšanu, savukārt citos gadījumos šādi vingrinājumi ļauj cilvēkam strādāt pie viņu garīgās izaugsmes un transformācijas.
Iespējams, ka viena no svarīgākajām somatiskās psiholoģijas iezīmēm ir tieši tā ietekme uz garu un garīgumu. Mēs parasti domājam par garīgumu kā par sevišķu daļu no mums, bez miesas važām. Uz ķermeni orientēta psihoterapija norāda, ka šāda garīguma izpratne ir ļoti tālu no patiesības. Vārds "gars" slāvu vidū bija identisks jēdzienam "elpa". Ar pareizu elpošanu mēs varam nonākt pie sevis un pārsniegt parastās apziņas robežas, no kurām daudzas ir pierakstītas pirmsdzemdību un zīdaiņu attīstības pieredzē.
Kad mēs izjūtam ķermeņus caur elpošanas paņēmieniem un citiem fiziskiem vingrinājumiem, mēs spējam līdzsvarot savas domas, attīstīt iztēli un atbrīvoties no fiziskām vai emocionālām ciešanām. Somatiskā psiholoģija uzskata cilvēka ķermeni par templi, svēto vietu. Diemžēl daudzi no mums dzirdējuši, ka mums ir jāatsakās no miesas baudām, jo ​​viņi mūs noved pie grēka. Šī perversēta ideja par viņa ķermeni daudzos cilvēkiem vēl aizvien izraisa milzīgas ciešanas, tāpēc fiziskās prakses dēļ cilvēki izglābj no šādiem aizspriedumiem, atjaunojot ķermeni kā neatņemamu personības daļu, kas rūpējas par mūsu ķermeņa piepildīšanu ar enerģiju. Ja mēs rūpējamies par savu ķermeni, dzīvojam saskaņā ar saviem likumiem, mēs varam dziedēt gan mūs, gan visu pasauli.
Ietekme uz ārējiem notikumiem
Jebkurš notikums, kas notiek ārējā dzīvē, ietekmē mūsu visu būtni: fizisko, emocionālo, kognitīvo un garīgo. Katrs notikums iekļūst mūsu ķermenī, izmantojot maņu sistēmas, kas atspoguļo mūsu ķermeņa stāvokli, ieskaitot prātu. Tādējādi jebkurš notikums maina ķermeņa fizisko struktūru, kā arī emocijas un domas. Ja mēs pozitīvi domājam, mūsu muskuļi un orgāni arī jūtas lieliski. Jebkāda fiziska, emocionāla, kognitīva un uzvedības pieredze ietekmē visu cilvēka ķermeni. Tādēļ uz ķermeņa orientētas terapijas uzdevums ir identificēt šos efektus un tos iziet caur īpašiem vingrinājumiem.
Cilvēks ir unikāla enerģijas sistēma. Mūsu enerģija nosaka mūsu dzīves piepildījumu un izpausmi. Enerģija ir mūsu ķermeņa virzītājspēks, kuru var uzlabot vai līdzsvarot, izmantojot ķermeņa metodes un vingrinājumus. Enerģija ir sava veida degviela, ar kuru mēs progresējam dzīvē. Enerģija ir dievišķa dzirkstele, ar kuru mēs atzīstam sevi kā cilvēku. Mēs varam sajust enerģiju, kas pulsē, tāpat kā sinusoīds, vai pilnīgi pārņem mūs, tāpat kā okeāna viļņi. Mūsu enerģija nāk un iet, pateicoties kurām mūsu emocijas palielinās un samazināsies. Enerģija, materiāls un telpa ir Visuma trīs sastāvdaļas.
Somatiska psiholoģija pievērš uzmanību cilvēka enerģijai. Mūsu enerģētiskās mijiedarbības ar ārējo pasauli formas un metodes nosaka mūsu izpratni par to, kas mēs esam un kā mums jārīkojas. Vai kāds cilvēks samazināsies zem stresa vai drīzāk eksplodēsies? Kādi notikumi spēj pilnībā izspiest savu enerģiju un kas - lai izraisītu tā plūdmaiņu? Ar enerģētikas tendencēm mēs sākam saprast, kāda ir mūsu un mums apkārtējā pasaule. Visi dzīves notikumi tiek uztverti kā daļa no uz ķermeņa orientētas terapijas kā veids, kā stimulēt mūsu enerģijas plūsmu.
Kustība ir somatiskās psiholoģijas centrā. Tā ir kustība, kas ir dzīves izpausme - tā ir sirdsdarbība, plaušu elpošana un smadzeņu neironu pulsācija. Kustības trūkums tiek saukts par nāvi vai pāreju uz nedzīvu valsti. Jebkura kustība tiek uzskatīta par noteikta veida vibrāciju. Jebkurš pulsējošais process (izplešanās vai kontrakcijas, ieelpošanas vai izelpas) tiek uzskatīts par primāro dzīves izpausmi. Viens no svarīgākajiem ķermeņa terapijas uzdevumiem ir sistēmiskas kustīgums un pulsācija organismā.
Daži ķermeņa terapijas vingrinājumi ir klasiski un praktiski nemainīgi - tas ir izpausme sevi ar elpošanu, vokālu un kustībām. Šīs metodes efektīvi atjauno veselīgu enerģijas vibrāciju un ļauj personai pati par sevi saprast savu klātbūtni. Lielākā daļa uz ķermeni orientētu psihoterapeitu uzskata, ka ķermeni var sadalīt vairākos enerģijas segmentos vai zonās. Viņi apgalvo, ka dažādiem segmentiem ir dažādas formas un funkcijas, kā arī ir dažādas atmiņas, emocijas, problēmas un ievainojumi. Tādējādi V. Reima ierosinātā ķermeņa segmentu analīzi var korelēt ar austrumu mācībām par čakrām (vai enerģijas ķermeņiem cilvēka ķermenī). Enerģijas bloki dažādos segmentos izpaužas raksturīgā veidā ar garīgās ietekmes, pozu un kustību, izraisot īpašas fiziskās un garīgās slimības.
Šeit ir šīs vietas, no augšas uz leju:
Acu segments (skavas ap acīm) - atspoguļo problēmas, kas saistītas ar to, ko mēs redzam.
Mutes dobums (mutes, žokļa, kakla) atspoguļo personas problēmas, kas saistītas ar nespēju tikt uzklausītam, kā arī uztura un uztveres problēmas.
Torakālais segments (krūtīs un diafragmā) - dusmas un skumjas, noraidījums un ilgas.
Vēdera segments - bailes, gremošanas problēmas.
Magu daļa (reproduktīvie un izdalošie orgāni) - seksualitāte, vitalitāte, izdzīvošana un atbalsts.
Daži uz ķermeņa orientēti psihoterapeiti pievērš uzmanību arī kājām, jo ​​tie ir saistīti ar cilvēka zemi.
Somatiskā psiholoģija uzskata ķermeni par visas dzīves pieredzes veidni, plānu vai metaforu. Šī prezentācija ir atspoguļota mūsu runā. Kad mēs sakām, ka kāda persona sēž uz mūsu kakla, tas nozīmē, ka mēs esam par to atbildīgi. "Esmu tik nogurusi, ka nejūtos kājas," saka persona, kurai nepieciešama zeme.
Uz ķermeni orientēti terapeiti vienmēr pievērš uzmanību cilvēka vārdiem un idejām par viņa ķermeni, lai novērtētu un organizētu savu pieredzi.
Kad mūs ietekmē cita persona, visa mūsu būtība ir pārbūvēta. Mūsu pozīcija, pozīcija un žesti tiek modificēti, lai atbilstu nozīmīgas personas attēlojumam. Bērns mācās izteikt savas emocijas tādos veidos, kas atbilst viņa ģimenes emocionālajam klimatam. Tāpēc mūsu ķermenī tiek noteikti visi mūsu bērnības simboli, stāsti un arhetipi, un mēs turpinām tos izmantot arī pieaugušajiem. Uz ķermeņa orientētas terapijas vingrinājumi ļauj noņemt šos uzliktos modeļus, ļaujot personai iegūt tiešu pieredzi par savu enerģiju un kustību.
Enerģijas plūsma un sabiedrība
Enerģijas plūsma nosaka visas mūsu aktīvās aktivitātes. Kad kāds mūs slavē, asinis paaugstina vaigiem un padara tos karstu. Kad mēs baidāmies, mēs jūtam tukšumu kuņģī. Ja mūs kritizē, to atspoguļo spazmas krūtīs. Tad visa šī enerģija izpaužas kā uzvedība, piemēram, emociju formā. Viens no svarīgākajiem ķermeņa terapijas jēdzieniem ir tas, ka mūsu enerģija nevar būt slikta. Lielākā daļa ķermeņa patoloģiju rodas kā sods par enerģijas izteikšanas nespēju vai neiespējamību. Cik daudz problēmu rodas, jo mums tiek teikts, ka mēs uzvedamies pārāk satraukti, pārāk skaļi, pārāk seksīgi, pārāk aktīvi?
Wilhelm Reich sauc mūsdienu sabiedrību par galveno milzīgo spēku, kas ir visu slimību pamatā. Mūsdienu ķermeņa orientēti psihologi uzskata, ka nespēja kontrolēt savu enerģiju ir potenciāli bīstama sabiedrībai. Tāpēc fiziskie vingrinājumi un prakse ir vērsta ne tikai uz cilvēka enerģijas pulsācijas sajūtu, bet arī tā izsekošanu, kā arī maņu izpratnes pārbaudi. Lai gan agrīnajā praksē parasti tiek izmantoti sprādzienbīstami un intensīvi vingrinājumi (piemēram, kicking un štancēšana, kliegšana un moaning), tagad tiek uzskatīts, ka tiek atbrīvoti vecie klipi un aizliegumi, piemēram, kustību, runas un citu izpausmju ierobežošana vai samazināšana.. Daudzi psihoterapeiti tagad izvēlas izmantot tādus vingrinājumus, kas personai ļauj labāk apzināties savu iekšējo pieredzi.
Uz ķermeni orientēta terapija
Papildus metodēm, kuru pamatā ir vienīgi psihologa un pacienta saruna, psihoterapijā ir metodes, kas paredzētas darbam ar ķermeni. Lai jūs varētu pārvietoties pa šīm metodēm, mēs esam sadalījušies piecās grupās.
Psihologi sāka pievērst uzmanību cilvēka ķermenim tikai 60. gados. Kaut arī daži no Freuda sekotājiem - Georgs Grodeks, Vilhelms Reims, Otto Ranka (Georgs Grodeckis, Vilhelms Reihs, Otto Rangs) vienmēr viņam uzticēja savu pienākumu, tomēr populārākais bija viedoklis, ka ķermenis un dvēsele nav savstarpēji atkarīgi. Visi ir mainījuši seksuālo revolūciju un hipiju izskatu - subkultūru, kas aicina atbrīvoties un dabisko dabu. Amerikas Savienotajās Valstīs sāka parādīties zinātnieku grupas, kas vēlējās pārsniegt pārāk šauru frīdiešu pieeju, bet neiebrauca uz otru galēju - biheiviorismu, kura sekotāji bija burtiski apsēsta ar fizioloģiju. Pētnieki gribēja radīt tehnoloģijas, kas ir tuvu cilvēka būtībai. Īpaša iedvesma valdīja Amerikas rietumu krastā, jo īpaši Esalen institūtā, kur tika noteikti ķermeņa terapijas principi. Alexander Lowen izstrādāja bioenerģētiskās analīzes metodi, Fritrich Perls ierosināja geštalta terapiju, Ida Rolf izveidoja rolfing tehniku.
Šie un citi zinātnieki galveno uzmanību pievērsa mūsu dzīves ķermeņa daļai. Viņi runāja par prieku būt savā ķermenī, uzsvēra fiziskā kontakta nozīmi un iesaistījās mūsu ķermeņa ziņu atšifrēšanā, reaģējot uz garīgo pieredzi (ko vēlāk sauca par psihosomatiku). No daudzajām mūsdienu tehnoloģijām mēs izvēlējāmies nedaudz vairāk par divdesmit - izstrādāta, lai strādātu ar ķermeni un palīdzētu atbrīvot mūsu slēpto pieredzi un atvieglotu emocionālo stresu.
Šajā kategorijā ietilpst vecākās metodes: piemēram, automātiskās ierosināšanas metode parādījās 19. gadsimta beigās, nemaz nerunājot par seno hinduistu praktizēto meditāciju, un relaksāciju - tā "oficiālā" versija tika pasniegta pasaulei 1920. gados. Visas trīs metodes ir vērstas uz iekšējā līdzsvara atjaunošanu, justies labāk savā ķermenī, iemācīties kontrolēt garīgo impulsu un, pats svarīgākais, tikt galā ar stresu. Tos nevar saukt par terapijas metodēm, drīzāk viņi veicina attīstību un personīgo izaugsmi.
Automātiska ieteikšana (automātiskā apmācība)
Francijas farmaceits Emile Coue (Emile Coue), kurš ilgu laiku vēroja viņa aptiekas klientus, radīja to, secināja, ka pacients, kas paliek vienaldzīgs ar to, kas ar viņu notiek, atgūst daudz lēnāk. Tad viņš iesaka klientiem lietot zāles, izteikt vienkāršu frāzi: "Katru dienu man kļūst vieglāk". Ārstēšanas efekts bija pārsteidzošs - pacienti vairs nesaņēmis sāpes, lai gan faktiski viņi lietoja glikozes tabletes. Tāpēc farmaceitam bija iespēja pierādīt patieso pašpiešnēju spēku: cilvēks ir dziedināts ar pārliecību, ka viņš noteikti atgūsies. Tas, protams, neatceļ pašu ārstēšanu. Ir jāatkārto pozitīva attieksme sapņa apziņas stāvoklī (starp realitāti un gultu - vakarā, aizmigšana vai no rīta, pamošanās) - šajā brīdī mūsu bezsamaņā ir visvairāk uztverama informācija.
Metode, kas kļuva par pamatu visām turpmākajām relaksācijas metodēm, 20.gadsimta 20.gados tika izstrādāta ar amerikāņu fiziologu Edmundu Džeikobsonu (Edmunds Džeikobsons) un to sauca par "pakāpenisku relaksāciju". Tehnikas galvenais princips ir muskuļu sasprindzinājuma samazināšana. Lai to izdarītu, pārmaiņus paceliet un atslābiniet dažādas muskuļu grupas. Piemēram, pacients cieši sasiežas ar dūmiem un kādu laiku uztur viņu spriedzi. Apmācītie muskuļi kļūst noguruši un pēc spriedzes atvieglošanas tas kļūst vēl atvieglinātāks nekā pirms treniņa sākuma. Arī citas muskuļu grupas tiek izstrādātas.
Meditācijas būtība ir uz laiku apturēt intelektuālo darbību un koncentrēties uz sajūtu uztveri. Redzes, dzirde, pieskaršanās, smarža un garša ir meditācijas prakses atslēgas. Daudzi uzskata, ka tas ir neticami grūts uzdevums, kas prasa zināšanas, īpašu sagatavošanu, īpašu vietu un laiku. Faktiski, meditācija vispār nav jautājums par izredzētajiem. Jebkādas vienkāršas darbības - piemēram, šokolādes mīlēšana, putnu dziedāšanas klausīšanās, gluda akmens glābšana - ja tas notiek lēnām un apzināti, tas var kļūt par reālu meditāciju, kļūt par vienu no veidiem, kā atpūsties, atjaunoties, saskaņot ķermeni un dvēseli. Galvenais ir to darīt regulāri, no rīta vai vakarā, apmēram tajā pašā laikā.
Elpojiet, dziediet un klausieties
Elpošanas aparāts, dziedāšana un mūzika vienmēr tiek izmantoti terapeitiskos nolūkos. Ķermeņa un dvēseles saskaņošana tika uzskatīta par veidu, kā saprast garīgo patiesību. Ikviens zina elpošanas vingrinājumus joga, īpašu tembru, ko veic hindu un budistu mantras, apreibinošā šamanču mūzika... Ne tik sen eksperti sāka atkārtoti (un mums) tos izmantot šos paņēmienus.
Vārds nāk no angļu rebirthing - "atdzimšana". Amerikāņu psihoterapeits Leonard Orr (Leonard Orr) izstrādāja šo metodi 70. gadu sākumā, liekot pamatus "saistītas" elpošanas tehnoloģijai - ja starp ieelpošanu un izelpu nav paužu. Mērķis: pilnīgi atpūsties ķermenī, vispirms atjaunot negatīvo pieredzi (jo īpaši tās, kuras ķermenis piedzīvoja dzimšanas laikā), un pēc tam atbrīvoties no tām. Metode ļauj atvērt un novērst apspiesto pieredzes centrus, atbrīvot enerģiju, saņemt maksu par darbību, prieku un baudu.
Viens no transpersonālās psiholoģijas veidotājiem, amerikāņu psihiatrs Stanislavs Grofs (Stanislavs Grofs) izstrādāja metodi, kas apvieno intensīvu elpošanu, kas izraisa hiperventilāciju, īpaši atlasītos vingrinājumus un mūziku. Metode palīdz noņemt bioenerģētiskos un emocionālos blokus. Parasti to praktizē grupu nodarbībās, kur dalībniekus apvieno pa pāriem un pēc kārtas darbojas kā elpošana un "novērotājs". Sesijas laikā viņi vada mandalus, kuros viņi pauž savu pieredzi. Un tad mazās grupās viņi runā par viņu pieredzi iegremdēšanā bezsamaņā. Pasaulē šo metodi izturas piesardzīgi. Krievijā to praktizē tikai daži sertificēti speciālisti.
Hakomu terapijas radītājs ir uz ķermeņa orientēta terapeita Ron Kurtz (Ron Kurtz), speciālists struktūras psiholoģiskā stāvokļa, stājas un ķermeņa kustību atzīšanā. Viņa metodi sauc par Rietumu atbildi uz Austrumu garīgo gudrību: hokomī metode lielā mērā ir līdzīga budismam un daoismam ar viņu maigumu, līdzjūtību un pēc būtības. Lai strādātu ar problēmām, terapeiti strādā ar trim stāvokļiem: izpratni, spēcīgas emocijas un bērna spontanitāti.
Rietumu kultūrā mūzikas dziedinošā vara tika atpazīta divdesmitā gadsimta vidū. Mūsdienās mūzika ir daļa no bērnu autisma, depresijas un daudzu garīgu slimību ārstēšanas. Mūzikas terapijas sesijās uzmanība tiek pievērsta ne tikai dzirdēšanai, bet arī fiziskām sajūtām, elpošanai un kustībām. Mūsu pati ķermenis ir līdzīga orķestrim: ja ārējās dzīves ritmi ir agresīvi, tā darbība tiek traucēta, ja tā atbilst mūsu bioritmām, mēs jūtam harmoniju. Tas ir saistīts ar melodiju nomierinošo efektu relaksācijai: smadzeņu intensitāte palēnina tik daudz, ka mēs varam nonākt dziļā miegā.
Oratoriskās prasmes, balss vadības māksla un dziedāšana ir ļoti veiksmīgi. Darbs ar balsi palīdz atslābināties vai, gluži pretēji, iedvesmoties. Tas ļauj saprast jūsu "I" dziļumu, iesaistīties dialogā ar citiem.
1960. gadā otolaringologs Alfrēds Tomatis (Alfrēds Tomatis) atklāja: klausoties augstfrekvences skaņās - 5000-8000 Hz - aktivizē smadzeņu darbību un uzlabo atmiņu. Vibrācijas, šķiet, baro mūsu smadzenes, un ar to ķermenim ir drošības sajūta, integritāte un labsajūta. Tomatis metode ir efektīva koncentrācijas traucējumu, runas traucējumu, kā arī depresijas gadījumā pieaugušajiem.
Mūsu ķermenis atceras: tajā tiek "ierakstīts" viss, kas ar mums notiek. Strādājot ar ķermeni, mēs varam tikt galā ar traumu ietekmi no attāluma vai nesenas pagātnes.
Wilhelm Reich Vege Therapy
Psihoanalīte Wilhelm Reich (84. lpp.) Vispirms vērsa uzmanību uz to, ka represētās emocijas rada muskuļu skavu. Hronisks stress Reiha sauc par "muskuļu bruņas" vai "raksturs bruņas", jo tie atspoguļo arī cilvēka psihi. Pēc šī atklājuma viņš atteicās no psihoanalīzes un izveidoja veģetatīvo terapiju, kas balstīta uz dzīvās (veģetatīvās) enerģijas brīvu apriti.
Tāpat kā citas ķermeņa orientētas psihoterapijas metodes, kinezioloģija darbojas ar mūsu ķermeņa uztveres pieredzi. Metode galvenokārt ir vērsta uz darbu ar psiholoģiskas traumas sekas. Speciālie vingrinājumi "noņem" automātisko reakciju, kas apgrūtina situācijas apzināšanos un pienācīgu rīcību. Pacients mācās klausīties ķermeņa sajūtas, atpazīt impulsīvās reakcijas un atšķirt tās no patiesām izjūtām.
Astoņdesmitajos gados šo metodi izveidoja psihoterapeits Vladimirs Baskakovs. Thanatoterapija uzskata nāvi (toatos) par pilnīgas relaksācijas un atpūtas stāvokli. Slodžu laikā tiek radīti īpaši apstākļi dziļai relaksācijai. Darbs ar ķermeni palīdz tikt galā ar četriem problēmu veidiem: pārmērīga kontrole (ķermeņa projekcija ir galva), saskare ar traucējumiem (krūškurvja un roku laukums), seksuālās grūtības (cirkšņa zona), stabilitātes problēma (kājas un kājas).
Dānijas psihoterapeits Lisbeth Marcher izstrādāja šo metodi divdesmitā gadsimta 70. gados. Pacientiem ir ieteicama īpaša vingrinājumi relaksācijai, un tiem, kas ir pārāk atviegloti - gluži pretēji, veidi, kā radīt muskuļus tonī.
Daudzas metodes dvēseles dziedēšanai, kas pazīstamas kopš seniem laikiem, var saukt par "pasaules vingrošanu". Mūsdienu metodes, kā strādāt pie stāja un kustībām, palīdz ķermeņa spriedzes mazināšanai, spēj novērst emocionālos blokus.
Fiziķis un ārsts Moshe Feldenkrais (Moshe Feldenkrais), kas viņam radīts 1930.gados, radījis savu motīvu, ļauj apgūt savu ķermeni, iegūstot patīkamu sajūtu. Pacientam nav konkrētu kustību, bet tikai noņem tos, kas viņam nav piemēroti. Tehnikas galvenais mērķis ir pārvietoties ar komfortu.
Deja ir komunikācija, kas notiek trīs līmeņos: dejojot ar sevi, ar citiem cilvēkiem un pasauli. Terapeita uzdevums ir izveidot drošu telpu, kurā, analizējot attiecības, izmantojot kustību piemēru ar deju terapeiti vai partneriem, cilvēks iemācās sadarboties ar citiem un ar sevi. Viņam ir arī iespēja izprast simptomu cēloni, sāpes, ķermeņa diskomfortu vai pārvietošanās ierobežojumus. Turklāt, dejojot ķermenī, tiek saskaņoti visi iekšējie ritmi un mazinās spriedze.
1970. gados ķermeņa psihoterapeits David Boadella (David Boadella) sāka izstrādāt tehniku, kas mazina spriedzi organismā ar īpašu vingrinājumu palīdzību un masāžu, ļauj justies ķermenim jaunā veidā, novērtēt sevi un apkārtējo pasauli. Runājot par bioenerģiju, jūtas labi, ir bez maksas, bez muskuļu skavām.
Sieviešu prakse, kuras rezultātā harmonija tiek sasniegta starp ķermeni un emocijām. Dejas laikā notiek darbs ar enerģiju, ķermeņa pārveidošana un pārveidošana atbilstoši sievietes dabiskajiem spēkiem.
Kristīgā kultūra nekad nav atbalstījusi fizisko kontaktu. Turklāt bija gadījumi, kad viņa ieviesa stingrāko aizliegumu jebkuram kontaktam, uzskatot tos par agresijas aktu. Ķermeņa atteikumu pastiprināja Freuda teorija, kas ikvienā dvēselē un ikvienā darbībā redzēja seksuālos apvārījumus. Pagāja ilgs laiks, kamēr cilvēce atzina sejas un masāžas dziedinošo efektu. Mūsdienās tie dažādos veidos ir kļuvuši par terapeitiskās ārstēšanas daļu.
Šo metodi izstrādāja Ida Rolfs (Ida Rolfs), bioķīmijas doktors, divdesmitā gadsimta 50. gados. Rolfing atvieglo muskuļu spriedzi, dziļi izprot muskuļus, proti, stiprus un bieži vien sāpīgus ķermeņa saistaudu un ķermeņa daļas, kas saistās ar cilvēka skeletu un muskuļu sistēmu. Saskaņā ar tehnikas autoru, lai saglabātu veselību, cilvēkam vajadzētu pievērst uzmanību viņa gaitai, stājai un sēžu veidam... Mērķis ir sasniegt ķermeņa līdzsvaru, jo līdzsvarota ķermenis labāk pielāgo stresu, kas bieži kļūst par ķermeņa un dvēseles slimību cēloni. Citas metodes ir izstrādātas, pamatojoties uz rolfing: Dany Bois fascistoterapija un Pierre Hammond galvaskausa osteopātija.
Norvēģijas psihologs Gerda Boyesen, iedvesmojoties no Wilhelma Reiha darba (84. lpp.), Formulēja jaunās metodes principus. Tas pamatojas uz apgalvojumu, ka masāža uzlabo terapijas efektu. Pēc tam viņas dēls Paul Boyesen ieviesa psihoanalīzes elementus savā mātes tehnikā. Šodien šī metode apvieno sejas un aci ar terapeitu un klientu ar masāžu.
Šī metode ir paredzēta pilnīgai muskuļu relaksācijai. Gludums un nepārtrauktība (ar aptverošu efektu) lieliski ietekmē sasprindzinātos muskuļus. Masāža tiek veikta saskaņā ar speciāli atlasītu mūziku, un visi triki - berzēšana, glāstīšana un nospiešana - notiek ar melodiju.
Citiem vārdiem sakot, "zinātne par emocionālo pieķeršanos". Šo metodi izstrādāja holandiešu zinātnieks Frans Veldman (Frans Veldman). Palīdz nākotnes vecākiem izveidot kontaktus ar bērnu, kamēr viņš ir dzemdē. Komunikācija tiek izveidota ar balsi un rokas uz vēdera. Bērns sajūt tos pieskaras un reaģē uz viņiem. To pašu metodi izmanto, lai uzlabotu attiecības starp bērniem un vecākiem, kā arī lai pavadītu personu slimības beigu stadijā.
Matiass Aleksandrs (Matias Aleksandrs) izstrādāja savu metodi 1920. gados. Tās princips ir gadu gaitā attīstīta kustības poza un kustības veids. Metode ir vienkārša: pievērsiet uzmanību tam, kā mēs vadām savu ķermeni ikdienas dzīvē, kā mēs stāvam, apsēdamies, melojamies... un iemācās to darīt pareizi.
Līdzīgi Raksti Par Depresiju
Kā tikt galā ar stresu un mazināt nervu spriedzi: metodes un pieejas
Šizofrēnijas tests - 3 slimību noteikšanas paņēmieni
Bezmiegas cēloņi vīriešos un ārstēšanas metodes
Kā tiek klasificēti garīgās atpalicības veidi un pakāpes? Cēloņi un tas, vai ir iespējams novērst garīgo atpalicību
OCD vai šizofrēnija? Galvenās atšķirības
Kā tikt galā ar panikas lēkmes
Neiecietība pret skaļām skaņām - šī slimība? Ko un kā ar to ārstēt?
16 metodes, kā izturēties neatkarīgi no panikas lēkmes
Hiperaktivitātes ārstēšana skolas vecuma bērniem
Kā izvēlēties nomierinošu līdzekli neirozei?
Efektīvas metodes alkoholisma ārstēšanai - tautas līdzekļi, narkotiku un psiholoģiskā kodēšana
Kā atpazīt sieviešu alkoholismu
Kāpēc viņi zaudē svaru no stresa?
Bērnības autisma cēloņi un simptomi. Terapijas metodes
Antropofobija - cilvēku bailes
10 pazīmes, ka jums ir depresija
Idiotija - garīgā atpalicība visdziļākajā garīgā atpalicības pakāpē
Sensācija - Derealizācija, kas tas ir, izpausmes, kā dziedēt
Bērnības autisma cēloņi un simptomi. Terapijas metodes
12 veidi, kā palīdzēt nomākts cilvēks
Kas ir neirotisks un kā pārtraukt būt neirotisks?
Senile psihoze: ceļš no intelekta lejupslīdes līdz delīrijai un demencei
Tā kā autonomās nervu sistēmas darbības traucējumi izraisa ķermeņa masas traucējumus. Defekts var notikt jebkurā sistēmā, neņemot vērā vizuālo. Redzes traucējumi IRR ir bieža parādība, tomēr, pateicoties vienmērīgai plūsmai, tas nerada bažas pacientam.
Ja Jums ir hiperaktīvs bērns: tautas ārstniecības līdzekļu un zāļu ārstēšana
Depresija bērniem. Ko vecākiem vajadzētu darīt?
© Copyright 2022 www.avanta-medical.com Visas Tiesības Aizsargātas