lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv fr lv lv lv lv lv lv ca es es ne en en en en en lv lv lv pt en lv en en en en lv en en de en lv en en en en lv en en en en lv en en en en lv en en en en en en en en en en en en en en en en nl lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en en lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en en en en en en en lv en en en lv pt en en en en en en en en en en en en en en en en
Īss ievads grāmatu pirkšanas mākslā. II daļa. – PILSONIS GRĀMATNĪCĀ
pilsonis Bez kategorijas Oct 26, 2015 6 Minutes
Iepazīšanās un lietoto grāmatu tirdzniecības portāls ibook.lv būtu vispār uz rokām jānēsā. Neskatoties uz to, ka pēdējo gadu laikā inflācija samaitājusi arī privātos grāmatu pārdevējus, ibook.lv ir un paliek vieta, kur iegriezties, ja vajadzīgs kaut kas specifisks, konkrēts un nekur citur neatrodams. Noteikti daudziem ibook’s ir pirmā vieta, ko apmeklēt, medījot grāmatas, tomēr ne man. Redziet, viss jau būtu labi, ja nevajadzētu krāmēties ar tiem cilvēkiem. Esmu pēc dabas kautrīgs un man grūti iepazīties. Sveši cilvēki mani biedē un es labāk turos no tiem pa gabalu. Bet ibook’ā, lūk, bez “mīcīšanās” neiztikt. Jāsarunā, jāstāv uz kāda stūra, jāsaka “labdien” vai “čau”, jādod nauda, jāņem grāmata, kautrīgi jāgaida atlikums, jo nepietiek dūšas pateikt, ka atlikumu nevajag, jāatvadās un visādi citādi jākontaktējas. Reizēm nevar saprast vai pārdevējam jāpaspiež roka vai nav jāpaspiež. Un ko ar meitenēm? Dies pasarg’ vēl tāda glītāka atnāks. Jāsarkst kā tītaram. Posts un negals. Visas šīs klapatas man allaž atmiņā atsauc, kā, reiz, 15 gadu vecumā, Origo stacijā biju norunājis tikšanos ar savu toreizējo vēstuļu draudzeni. Tolaik jau nebija nekādu baigo feisbuku. Man pat datora nebija. Rakstīju meitenei vēstules ar roku kā tāds Rainis līdz mamma nopirka man Nokia 5110. Ar vēstuļu draudzeni mums bija nopietnas attiecības, jo viņa man rakstīja, ka mīl mani, un es atbildēju, ka nespēju dzīvot bez viņas un tādā garā. Lūk, bet vienu dienu sarunājām, ka brauksim abi uz Rīgu un zem Origo pulksteņa satiksimies. Sacīts darīts. Satikāmies. Nākamās četras stundas bija briesmīgas: mēs stīvi klīdām pa stacijas rajonu un nepārmijām gandrīz neviena vārda – tik nobijušies mēs abi bijām. Mums nebija ne jausmas, kas vispār jādara. Kā gan es varēju zināt, ka meitene tādos brīžos ir jāved uz kaut kādiem kino vai kafejnīcām? Tā nu mēs pārsaluši un izsalkuši aizbraucām atpakaļ katrs uz savu pilsētu. Skaidrs, ka draugiem es vēlāk stāstīju, ka mēs neko citu nedarījām, kā sūcāmies. Nākamajā dienā viņa man atsūtīja sms, ka esot superīgi pavadījusi laiku un mani mīlot tik stipri, ka gribot līdz sirmam vecumam kopā nodzīvot. Nu, neko, es atbildēju, ka nav mūžā man bijusi jaukāka diena un, ka es izdarīšu pašnāvību, ja viņa mani kādreiz pametīs. Beigās mēs protams izšķīrāmies, jo viņai uzradās kaut kāds bijušais draugs metālists, kurš draudēja man iedot galvā, ja es nepārstāšu rakstīt viņa meitenei.
Lūk, ar ibooku teju tas pats – stāvi zem tā paša Origo pulksteņa un, lūrēdams uz visiem, gaidi sazin ko. Reiz, es tā nostāvēju pusstundu, gaidīdams, kad ieradīsies pārdevējs ar 30 santīmus vērtu antīkās pasaules atlantu. Todien es tikko nepaliku bez kāju pirkstiem, bet, kur atrodas Korinta joprojām nevaru pateikt.
Lai nu kā, bet stāsta morālei vajadzēja būt tādai, ka ibooks vienmēr “izručīs”, jo bez grāmatas, taču neviens vēl nav palicis.
Lai tiktu klāt Latvijas Universitātes bezmaksas grāmatu plauktam Humanitāro zinātņu fakultātē, jums jāstājas iekšā aziātos vai vāciešos. Kāpēc tieši aziātos vai vāciešos, nevis angļos? Jūs jautāsiet. Tāpēc, ka LU bezmaksas grāmatplauktā ir tūkstoš tonnas ar grāmatām vācu un āziešu valodās. Ir arī latviešu un angļu valodās, bet maz. Tomēr, ja jums ir kādas goda jūtas un vecāki ir ieaudzinājuši tikumu, lai kas tas arī būtu, tad jūs ievērosiet grāmatu nezūdamības likumu, un grāmatas nevis ņemsiet, bet iemainīsiet. Bet tas tā, sak, lai karma nesamaitājas.
Cilvēkiem, kas iepriekšminētās valodas nesaprot, pie šī plaukta nav ko darīt, ja vien negrib izbesīties. Reiz, es ieraudzīju Mopasāna “Horlu” kaut kādā mandarīnu valodā. Paņēmu, bet mandarīniski neprotu, tāpēc nezināju, ko lai ar to dara. Stāvēja, stāvēja mājās plauktā, kamēr krāsnī sadega. Savukārt, kāds mans draugs reiz ielika plauktā Homēra “Īliadu”, jo viņam bija viena lieka. Pēc divām dienām šī grāmata pārdevās ibook’ā pa 30 eiro. Lūk, tādas intrigas tiek vērptas ap LU humanitāro zinātņu bezmaksas grāmatu plauktu.
Uz Roberta grāmatām es neeju bieži. Ne jau tāpēc, ka būtu dārgi vai grāmatas propagandētu nez kādas propagandas. Nē, neeju tāpēc, ka veikals ir noburts. Tieši tā – noburts. Esmu tur bijis daudzas reizes, bet joprojām bez kartes palīdzības nespēju to atrast. Reiz es, iedams uz Roberts books, attapos Vašingtona laukumā, bet citreiz atkal, aizgājis līdz Tērbatas ielai, nokļuvu krogā “Gauja”, kur uzreiz piedzēros. Protams, to var skaidrot, ar to, ka esmu topogrāfiskais idiots, ģeogrāfiskais begemots vai vienkārši mēdzu maķenīt par daudz iegrimt sapņos, bet ar nevienu citu grāmatnīcu man tā negadās.
Lai nu kā tur būtu, tomēr vairākas reizes esmu tur bijis. Uzreiz jāpiemin, ka tur grāmatas ir tikai svešvalodās, pārsvarā angļu valodā. Šie cilvēki ir interesanti ar to, ka uz grāmatām virsū neliek cenas, bet gan krāsainus rimbuļus. Katra krāsa nozīmē savu cenas kategoriju. Tādā veidā viņi atvieglo dzīvi tādiem kā man, kas ciparus un matemātiku nesaprot, bet apgrūtina dzīvi daltoniķiem, kuri nesaprot krāsas. Bet atmosfēra tur gan feina. Tur jau tev fonā neskanēs nekādi bīberi vai sairusas, nē, tur skanēs visvisādi boviji, dilani un airpleines. Tur arī dod vīnu padzerties un var nopirkt mūzikas ierakstu kasetes. Ja nezini, kas ir kasetes un bērnībā nemēdzi ar pildspalvu pārtīt “Rammstein” vai “System of a Down” ierakstus, tad tev tur noteikti nepatiks. Un vispār, naudas taupītājiem un cilvēkiem, kas tikai tagad stājušies uz lasītāja takas, tur nav ko meklēt. Roberts books ir paredzēts priekš advencētiem grāmatniekiem, mūsdienu jauniešiem, kas mūsdienās izgudrojuši anglolatviešu valodu un priekš ārzemniekiem (tūristiem, bēgļiem, spiegiem u.c.).
Par bibliotēkām jau nav ko daudz teikt. Ej, ņem, lasi. Grāmatu klāsts ir lielāks nekā jebkurā grāmatnīcā. Nauda nav jāmaksā. Šķirsti līdz nelabi metas. Viss skaidrs. Bet citiem laikam nav tik skaidrs, jo viens otrs ļautiņš šķiet tādā bibliotēkā nekad nav bijis. “Paskat, uzbūvēja sev pili par tautas naudu. Asinsūcēji! Zagļi! Svolači!” kliedz viens otrs pilsonis par Gaismas pili, jo laikam jau nezina, ka tā ir bibliotēka, kur baudīt siltumu, grāmatas, internetu, mūziku, rīgas panorāmu utt. var jebkurš, ne tikai Šlesers, Ušakovs vai, kas tur vēl. Labi, bija prezidentūra. Tad gan svolači. Sesijai bija jāiet gatavoties Čomskī, kamēr visi šitie prezidenti bibliotēkā dievs vien zin ko darīja. Tak jau grāmatas nelasīja! Bet, neskatoties uz to, jāsaka, ka Gaismas pils ir superīgākā vieta uz pasaules. Padomā, tev ir grāmatas, ērti krēsli, visvisādas modernas uzpariktes, skats uz Rīgu un Daugavu, klusums un kafija. Kas gan var būt vēl labāks par to.
Bet, viena lieta gan tur ir baisa. Tualetes. Reiz es divas stundas nostāvēju pie poda, prātodams, kas tur ir jāspiež, lai noskalotu visas tās sadarītās briesmas. Jāatzīst, tā arī neizdomāju. Tiesa, kad mazgāju rokas, dzirdēju, ka pods pats izlēma visu iznīcināt manā vietā. Jocīgi, bet, lūk, tāda laikam jau ir tā nākotne.
Kopš atklāja gaismas pili, par citām bibliotēkām pat dzirdēt negribu. Kādreiz likās, ka Rīgas centrālās bibliotēkas galvenā nama stikla lifts ir kaut kas nenormāli stilīgs. Tagad pat skatīties virsū negribu. Tāpēc uz turieni neeju. Vispār jau neeju arī tāpēc, ka jau trīs gadus neesmu vienu grāmatu šiem atdevis. Kauns iet, tāpēc izliekos, ka esmu ārzemēs. Bet jūs gan ejiet. Izvēle liela, grāmatu tik daudz, ka tūkstoš gados neizlasīsi. Un galvenais, ka viss par velti un uz mājām arī dod.
View all posts by pilsonis
Previous Post Īss ceļvedis grāmatu pirkšanas mākslā. I daļa.
Next Post Darba meklētāja piedzīvojumi jeb, kā es neaizbraucu strādāt uz Angliju
6 thoughts on “Īss ievads grāmatu pirkšanas mākslā. II daļa.”
Oct 26, 2015 at 1:25 pm
Kādā bijušajā darba vietā satiku vienu tanti, kas nopietni nodarbojas ar šo ibook padarīšanu. Viņa man stāstīja, ka vislabākā vieta, kur vecas, bet interesantas grāmatas dabūt, ir pansionāti. Kad veciem cilvēkiem kaut kas aiziet ciet vai viņi nokļūst aizsaulē, viņa tiek pie viņu grāmatām. Vēlāk tās nokļūst pie ibook klientiem. Tas bija tajos šausmīgajos krīzes laikos. Un tad vienu dienu es viņai nejauši nopārdevu vienu no saviem Murakami romāniem, un jā, bija tā, kā tu teici- tad viņa pārdeva to par lielāku cenu.
Tā gan, tā gan. Ir vēl tādi, kas braukalē apkārt pa pagastiem un uzpērk vecas bibliotēkas. Labi, nezinu vai Latvijā kāds tā dara.
Oct 26, 2015 at 3:51 pm
Bibliotekā mēneša pēdējā 6diena ir grēku atliašanas diena 😉 izspruksi bez soda
Nov 1, 2015 at 3:35 pm
Vēl Origo Jāņa Rozē ir tāds maģisks stends, kur angļu mēlē var dabūt visādus Hemingvejus, Dž.Orvelus un Led Zeppelin biogrāfiju pa pāris eiro.
Nov 2, 2015 at 12:51 pm
Taisnība. Led Zeppelin tieši tur paņēmu. Lēta, ņurcāma un nepaliek žēl, ja kaut kas notiek.
Dec 22, 2015 at 9:21 am
Rozēs vispār ir klasikas stendi, kur par 2.56 naudiņām dod i Orvelu, i Dostojevski, i vēl visādus brīnumus angliski. Baronielā būs lielāka izvēle nekā Origo vai vispār jebkur citur, tikai jāuzmanās – tur ir tik forši, ka var netīšām paņemt arī Bulgakovu par 10 eiro.
LikeLiked by 1 person
Leave a Reply Cancel reply
Enter your comment here...
Fill in your details below or click an icon to log in:
Email (required) (Address never made public)
You are commenting using your WordPress.com account. ( Log Out /  Change )
You are commenting using your Twitter account. ( Log Out /  Change )
You are commenting using your Facebook account. ( Log Out /  Change )
Notify me of new comments via email.
Notify me of new posts via email.
Kāpēc es esmu pret sejas maskām Nov 23, 2020
Kā es iestājos autoskolā. 1. daļa Oct 22, 2020
Viss ir slikti – arī man joki reiz beigušies Apr 29, 2020
Kā es gribētu sev bērnu! Feb 19, 2020
Labākais importa alus Latvijā. Degustē Pilsonis G. Feb 3, 2020
Par klimata pārmaiņām Jan 8, 2020
Pieci paņēmieni cīņā pret rudens depresiju Nov 6, 2019
Meistara memuāri jeb kā prasmīgi saremontēt lietas Oct 30, 2019
Latvijas labākā un lētākā alus degustācija. I daļa Jun 18, 2019
Piecu Rīgas krogu raksturi III Jun 11, 2019
Par bailēm no policistiem, apsargiem un citiem kārtības sargiem Apr 2, 2019
Piedzīvojumi un recenzija par Alises Zariņas filmu “Blakus” Mar 8, 2019
Topogrāfiskā cirvja piedzīvojumi Feb 12, 2019
Piedzīvojumi pārvācoties jeb kāpēc pārvākties ir lieliski Jan 17, 2019
Pārdomas par vecumu jeb kāpēc vajag dzīvot līdz 29 gadiem un ne mirkli ilgāk Nov 1, 2018
Kā ir spēlēt rokgrupā: Mēģinājumi Oct 2, 2018
Patiesība par dzīvošanu kopā ar sievieti Jul 25, 2018
Kā viegli salabot velosipēdu? Ar cirvi Apr 17, 2018
5 cilvēku tipi, kurus tu satiec darbā Feb 8, 2018
Piedzīvojumi pie zobārsta jeb baiļu anatomija Jan 15, 2018
Migrēna – tu mans mirdzošais lāsts Oct 30, 2017
5 studentu tipi, kas sastopami skolā Oct 12, 2017
Piedzīvojumi Viļņā jeb labākās iedzeršanas vietas kaimiņos Sep 28, 2017
Man viss ir pie dirsas – telefons, maks, atslēgas – viss pie dirsas… somiņā. Jul 17, 2017
Suņu staidzināšanas māksla May 16, 2017
5 cilvēku tipi, kas sastopami teātrī Mar 30, 2017
Pakacini mīļoto Valentīndienā. Feb 14, 2017
Aizvainošanas tabulas jeb “Lamutarbas” Jan 18, 2017
Kā viegli atmest smēķēšanu Dec 29, 2016
6 cilvēku tipi, kas sastopami katrā ballītē Dec 5, 2016
Kā uzrakstīt īso stāstu: 10 soļi Oct 25, 2016
Trīs Rīgas krogu impresijas #1 Sep 16, 2016
13 rakstnieku iedvesmotas diētas vieglai svara vai dzīvības zaudēšanai Sep 1, 2016
Piedzīvojumi Tinderī jeb dialoga māksla Jul 18, 2016
Piedzīvojumi Sarkandaugavā jeb ardievas rajonam. I daļa Jun 10, 2016
Poēma heksametrā par Bakalauru May 25, 2016
Poēma par sievietēm, jeb sieviete-sātans: ko tu gribi? May 20, 2016
Moderna reklāmas kampaņa. Stāsts. May 16, 2016
Sūkāt, tas nav ar mopēdu vizināties. May 10, 2016
(no title) Apr 25, 2016
A, ko nē? Apr 22, 2016
Mīlnieka memuāri jeb daži padomi salauztām sirdīm Apr 18, 2016
“Ewkpάtnς kaι AλkιBιάδnς” Mar 31, 2016
Rihards piesējās. Mar 31, 2016
Piecu Rīgas krogu raksturi (II daļa) Mar 17, 2016
Piecu Rīgas krogu raksturi (I. daļa) Feb 15, 2016
Valentīndienas priekšvakarā Feb 8, 2016
Piesakies avansam – izstāde nāk! Jan 28, 2016
6 cilvēku tipi sabiedriskajā transportā Jan 20, 2016
Kaitināšanas māksla jeb “Tu man krīti uz nerviem, bet es tevi mīlu” Jan 11, 2016
Grūti ar tiem meičukiem Dec 28, 2015
Manas mīļākās grāmatas. 18+ Dec 22, 2015
Darba meklētāja piedzīvojumi jeb, kā es neaizbraucu strādāt uz Angliju  Nov 23, 2015
Īss ievads grāmatu pirkšanas mākslā. II daļa. Oct 26, 2015
Īss ceļvedis grāmatu pirkšanas mākslā. I daļa. Oct 19, 2015
Atmiņas par kādu jokainu atgadījumu Dzejas dienās 2013 Oct 2, 2015
Grāmatu tirgotāja atmiņas jeb četras cilvēku grupas, kas sastopamas grāmatnīcā. (III daļa) Sep 8, 2015
Par bailēm no biezpiena un veca ēdiena. Aug 21, 2015
Pilsonis iemiesots gleznā Aug 11, 2015
Grāmatu tirgotāja atmiņas jeb piecas cilvēku grupas, kas sastopamas grāmatnīcā. (II daļa) Aug 7, 2015
Grāmatu tirgotāja atmiņas jeb piecas cilvēku grupas, kas sastopamas grāmatnīcā. (I daļa) Jul 27, 2015
Par bailēm no Džoisa “Ulisa” Jul 10, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem LXXI-LXXVIII Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem LXI-LXX Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem LI-LX Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem XLI-L Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem XXI-XL Jun 9, 2015
Groteskas impresijas par kādā grāmatnīcā ienākušajiem I-XX Jun 9, 2015
View pilsonis’s profile on Facebook
View Pilsonis_Phil’s profile on Twitter
Privacy & Cookies: This site uses cookies. By continuing to use this website, you agree to their use.
To find out more, including how to control cookies, see here: Cookie Policy
Join 53 other followers
Already have a WordPress.com account? Log in now.