lv en lv lv et sq lv lv lt lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv hbs_lat en hbs_lat lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv hbs_lat lv lv lv lv sq lv lv lv lv lv lv lv cs lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv pt lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv sq lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv sq lv lv lv lv lv lv ceb et lv lv en lv sv lv fr lv de lv de lv lv hbs_lat lv lv ru lv lv fr lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv sq lv lv lv lv lv lv
Dzimumorgānu herpes. Simptomi, cēloņi, ārstēšana. - Jautājumi 2022
Dzimumorgānu herpes izraisa 2. tipa herpes simplex vīrusa (HSV-2) ievadīšana organismā. Retāk slimība izraisa 1. tipa herpes patogēnu (HSV-1). Patogēkais antigēns tiek izplatīts seksuāli, tas ir, no inficētas personas ar HSV-2 seksuālo partneri. Patoloģijai ir diezgan nepatīkami simptomi, jo tā ir saistīta ar ārējo dzimumorgānu dermatoloģisko bojājumu. Uz ādas virsmas un dzimumorgānu gļotādām parādās daudz vezikulāro izsitumu, kas smagina niezi, kas izraisa nemierīgu diskomfortu intīmās telpās. Sievietes ir visvairāk uzņēmīgas pret infekciju ar dzimumorgānu herpes.
Slimība ir vīrusu etioloģija, kuras galvenie izraisītāji ir vienkāršie herpes vīrusi 1 un 2 sugām. Dermatoloģiskie simptomi ietekmē anogenitālu zonu - ārējās dzimumorgānus, ārējo dzimumorgānu gļotādas virsmas un ādas ap anālo atveri. Dažos gadījumos slimībai ir asimptomātiski vai nedabiski simptomi, kas raksturīgi tipiskam dzimumorgānu herpejam. Vismaz ādas herpes parādīšanās uz dzimumorgāniem ir 2. tipa infekcijas ierosinātājs. 1. tipa herpes simplex infekcija var izraisīt arī intīmas zonas dermatoloģiskos bojājumus, taču šajā gadījumā patogeneze notiek mazāk intensīvi un nav izteikusi pazīmes.
1. un 2. herpes vīrusiem ir raksturīgi specifiski klīniskie simptomi, kas rodas dažādās ķermeņa daļās, vezikulārās formas un kaitinošas diskomforta veidā. Lai diezgan atšķirīgu ainu par patoloģisko procesu, šiem antigēniem medicīnā tika dota atsevišķa klasifikācija - vienkāršu herpetisku vīrusu grupa. Sakarā ar pirmā tipa infekciju rodas sejas herpes. Tas izpaužas uz lūpām degunā nasolabiskā trīsstūra zonās. Sakarā ar otrā tipa herpes vīrusa aktivizēšanu organismā tiek ietekmēti ārējie dzimumorgāni - viņu āda un gļotādas. Šķiet, ka viss ir ļoti vienkāršs. Bet, ja pirms slimības, kuras izraisītāji ir vienkārši herpes veidi, to uzskatīja par viduvēju un vieglprātīgu, mūsdienās klīnisko pētījumu rezultāti liecina par pretējo.
Augsta genitālā herpes infekcijas pakāpe, ko izraisa patogēnas infekcijas patogēns no vienkāršu herpes formu klases (HSV-1 un HSV-2), ir daļēji saistīta ar šādiem iemesliem:
fakts, ka lielākajai daļai cilvēku a priori ir zināšanas, ka herpes simplex nerada draudus cilvēka ķermenim;
patoloģijai ir pasīvā kursa īpašība ar slēptiem simptomiem, tādēļ ļoti bieži persona, kas ir skaidra herpes vīrusa nesēja, nezina par draudiem, ko viņš rada veseliem cilvēkiem;
pēc sākotnējās inficēšanās vīrusa antigēns neatgriezeniski tiek ievietots saimniekorganisma šūnu DNS, savukārt inficētās personas organisms vairs nespēj atbrīvoties no herpes vīrusa jebkuras terapijas vai imunizācijas laikā;
bērni nav apdrošināti pret dzimumorgānu herpes slimību, jo viņi dzimšanas brīdī var kļūt inficēti ar māti no HSV-1 vai HSV-2, turklāt pastāv iespēja inficēt bērnus ar gultas vai dvieļiem, kurus izmanto vecāki, kuriem ir herpes simplex vīruss.
No 1993. gada līdz mūsdienām ar Krievijas Federācijas Veselības ministrijas rīkojumu šī patoloģija ir uzskaitīta to slimību sarakstā, uz kurām attiecas neaizstājama medicīniskā un statistiskā kontrole. Katru gadu tiek reģistrēts vienmērīgs pacientu skaita pieaugums, kam diagnosticēta dzimumorgānu herpes infekcija. Pašreizējā periodā saslimstības rādītājs atbilst šādiem rādītājiem: katram 100 tūkstošiem cilvēku ir 80 cilvēki, kuriem klīniskajā izpausmē ir genzīnu vīrusu-dermatoloģiskā slimība, ko izraisīja vienkārši herpes vīrusi.
Epidemioloģisko statistiku rūpīgi uzrauga, lai noteiktu ģenitālijas herpes patogēzes attīstības objektīvās attiecības ar predisponējošiem faktoriem. Saskaņā ar pētījumiem, speciālisti ir atklājuši, ka šādi faktori ietekmē sastopamības biežuma veidošanos:
iedzīvotāju dzīves kvalitāte: vislielākais infekciju procentuālais īpatsvars ietilpst to personu kategorijā, kuru sociālā un ekonomiskā situācija ir zemā līmenī, un ļoti mazs skaits pacientu ar dzimumorgānu herpes ir cilvēki, kuriem ir augsta līmeņa sociālā konstitūcija;
dzimums: vīriešu dzimuma stāvoklis ir mazāk jutīgs pret herpes infekcijām dzimumorgānos, bet sieviešu dzimums ir 2 reizes vairāk uzņēmīgs pret vīrusu - tas ir saistīts ar to sieviešu ārējo dzimumorgānu struktūras īpatnībām, kam ir daudz vairāk gļotādu struktūru;
vecuma pazīmes: Saslimstības augstākais līmenis vērojams aktīvajā cilvēka seksuālās dzīves periodā - 20-35 gadi, pēc 35-40 gadiem pakāpeniski samazinās dzimumorgānu herpes infekcijas biežums, un pēc vecuma (60-65 gadi) infekcija notiek ļoti reti.
Mūsu iedzīvotāji ir kļūdaini pauduši viedokli, ka herpes vīruss nerada sevišķus draudus organismam, un visi tā kaitīgie efekti ir vienīgi gadījuma rakstura ādas recidīvi mazu niezošu blisteru uzkrāšanās formā. Šāds spriedums ir milzīgs kļūdas fakts. Vairāki pētījumi par herpes infekciju komplikācijām ir parādījuši, ka herpes simplex vīrusi un citomegalovīrusi (5 tipa herpes simplex) var izraisīt tādas kopīgas slimības kā adnexīts un cervicīts. Turklāt ir pierādīta viņu iesaistīšanās provocējot iekaisuma procesus mugurkaula smadzenēs un smadzenēs, kas rada iziāti un meningīta herpes formu.
Lai precīzi noteiktu HSV infekcijas faktu, kas kalpoja dzimumorgānu herpes attīstībai, precīza diagnoze, tiek izmantotas galvenās laboratoriskās diagnostikas metodes, pamatojoties uz antigēnu DNS noteikšanu un HSV specifisku imūnglobulīnu (G un M) noteikšanu. Cilvēka asinis, urīns un siekalas ir pētīti bioloģiskie materiāli. Ārsts nosūta pacientu laboratorijas pētījumam tikai pēc tam, kad ir saņēmusi vēsturi un vezikulārā izsitumi skarto dzimumorgānu iepriekšēju pārbaudi.
Pēc cilvēka ar HSV inficēšanās ar šiem antigēniem tiek radīta infekcijas imunitāte. Herpetisko atkārtošanās biežums ar laiku samazinās, un patogēns turpina pastāvēt gangliju šūnās, bet latentā formā. Pat ja pacientam nav izteikta herpetiskas patogēzes, bet viņš ir herpes nesējs, infekciju joprojām var pārnēsāt veselīgam cilvēkam, cieši saskaroties ar pēdējo.
Labvēlīgi apstākļi vīrusu agresora aktivēšanai - faktori, kas traucē imūnsistēmas specifisko mehānismu, kurš ir atbildīgs par vīrusa ierobežošanu - tas ir, kad antigēns tiek transportēts no ganglija uz cilvēka asinsriti, veicina slimības atkārtotu pasliktināšanos. Tie ir, piemēram, hipotermija, elpošanas ceļu slimības, grūtniecība, aitaminoze, ķirurģiska ārstēšana uc Citiem vārdiem sakot, tie ir faktori, kas var izraisīt zemu imunitāti.
Atkarībā no laika, kas pagājis kopš HSV infekcijas, patoloģijai ir divi galvenie kursi:
Sākuma stadija bieži ir asimptomātiska. Šajā gadījumā mēs runājam par slēptu HSV-antigēna pārvadāšanas veidu, tas ir, kad cilvēks ir infekciozs citiem, bet viņš jūtas diezgan labi. Tomēr situācija var būt atšķirīga - aptuveni pirmajās 10 dienās pēc infekcijas brīža, pēc dzimumakta ar vīrusu nesēju, vīrieša vai sievietes intīmā zonā ir izteiktas dzimumorgānu herpes pazīmes. Tad patogēze ietver šādu simptomu kombināciju:
degšanas un niezes klātbūtne - tādēļ slimība sākas, bet šie simptomi saglabājas ilgu laiku, līdz tiek pilnībā izārstēts ādas bojājums;
ādas un gļotādu pietūkums, hiperēmija - pietūkums un apsārtums parādās kopā ar ādas iekaisumu;
Vispārējas nespēkas sajūta - cilvēks ir miegains, var paaugstināties ķermeņa temperatūra, palielināt dūšu limfmezglus, dažkārt urinēšana ir grūti;
daudzu ūdeņainu pūslīšu izskats - ārējās dzimumorgānus un to gļotādas pārklāj ar ūdeņainiem pūslīšiem;
pūslīšus aizstāj ar pūšļiem - apmēram 3. dienā pēc asiņainu izsitumu izsitumiem burbuļi sāk apaugļot un to iekšējais saturs tiek pārveidots par gūto eksudātu;
pustulāro abscesu atvēršana - apmēram 5 dienas pēc pustulu atvēršanas, to vietā parādās erozīvi, gļotādas iekaisumi;
Eroziju pārklājums ar kauliem - pēc īsa laika (1-4 dienu laikā) pēc čūlas veidošanās, erozijas apvalka zonās eksudāts pārklāts ar plaukstas garozu.
Ārējās dzimumorgānu zonas pilnīga atjaunošana, kuru galvenokārt ietekmē herpes, parasti ilgst no 10 dienām līdz 3 nedēļām. Atveseļošanās laiks lielākoties ir atkarīgs no tā, vai tiek veikti terapeitiski pasākumi, un cik ātri pacientam sāpju bojājumi tika ārstēti. Ir iespējama arī iekaisumu pašizdegšanās - herpes simptomi pazūd paši, bet vīruss nav izvadīts no ķermeņa un turpina pastāvēt ganglijās. Ērtajā gadījumā (imūno statusa samazināšanās) viņš spēj pasludināt sevi atkārtotu izvirdumu veidā tajās pašās vietās, kur viņš sākotnēji bija koncentrēts.
Herpes ģenitālās koncentrācijas lokalizācija sievietēm:
Labia - āda un to gļotāda;
apakšējā dzemdes daļa (dzemdes kakla).
dziedzeris zem dzimumlocekļa galvas malas (galvas kronis);
ādas virsma ap anālo atveri;
krūšu kurvis, sēžamvieta un gūžas locītava;
Šis posms ir raksturīgs lielākajai daļai cilvēku, kuriem ir vienkārša tipa herpes infekcija. 75% gadījumu ir atkārtots slimības uzliesmojums ar dažādiem remisijas intervāliem. Cilvēki ar novājinātu imūnsistēmu mēdz piedzīvot biežākos recidīvus. Turklāt saasināšanās biežumu ietekmē antigēna sugas identitāte. Piemēram, 2. tipa vīrusa infekcija provocē dzimumorgānu infekcijas atkārtošanos vairākas reizes biežāk nekā HSV-1 infekcija.
Klīniskās pazīmes atkārtotā stadijā ir identiskas primārās infekcijas simptomiem, bet tie turpinās mazākā mērā:
ir vieglas niezes un dedzināšanas;
dermas un gļotādu neplainajai zonai;
vispārējais cilvēka stāvoklis nav traucēts, temperatūra ir normāla;
pilna audu reģenerācija notiek 1 nedēļas laikā, maksimāli 10 dienas.
Asimptomātiskā herpes infekcija ir raksturīga pilnīga simptomu trūkuma dēļ. Ir iespējams uzzināt par herpes vīrusa klātbūtni organismā tikai veicot speciālus vīrusu nesēja seruma laboratoriskos testus. Patoloģijas latentais ceļš neietekmē cilvēka dzīves kvalitāti, bet tas ir epidemioloģisks drauds veselīgai cilvēku kategorijai, ar kuru pacients saskaras.
Netipisks posms ir reti un pārsvarā sievietes. Šādai patoģenēzei nav pievienoti papulārie vai vezikulārie izvirdumi, erozīvi un čūlaini defekti, bet, pamatojoties uz speciālistu veikto analīzi un iegurņa orgānu fizisku pārbaudi, tiek apstiprināts hroniskais iekaisuma process dažās sieviešu reproduktīvās sistēmas daļās. Bez tam, dzimumorgānu herpes netipisko gaitu bieži raksturo cilvēka ārējo dzimumorgānu hiperēmija, niezoša sajūta intīmā zonā, sāpīgas ādas plaisas.
Herpes vīrusu vīroniem ir spēja ātri iekļūt urīnceļu gļotādās un dzimumorgānu iekšējās daļās pēc saskares ar ārējām dzimumorgāniem. No turienes viņi iespiežas šūnu struktūrās, sasniedzot galveno komponentu - kodolu - viņi ieguluši savu genomu cilvēka ķermeņa makromolekulos (DNS). Pēc tam šūnas, kurās vīruss nokritās, kopā ar saviem fermentiem sāk sintezēt specifiskus antigēnu proteīnus. Jaunas augstas kvalitātes vīrusu daļiņas, ko inficē šūnas, nonāk asinsritē lielos daudzumos, pēc kuras parādās herpes tipiski simptomi.
Tajās vietās, kur vīruss sākotnēji tika inficēts un vīruss iekļūst dziļumā organismā, parādīsies galvenais herpetisks iekaisuma fokuss, un nākotnē šīs vietnes būs galvenais vīrusu recidīvu mērķis. Infekcija ar viltīgu patogēnu var rasties šādu priekšrocību iemeslu dēļ:
seksuāla rakstura saikne ar cilvēku, kam organismā ir aktīva herpes simplex infekcija, un nav svarīgi, kādā klīniskajā stadijā ir patoloģija - primāra, recidivējoša, netipiska vai asimptomātiska;
augsta cilvēka neaizsargātības klātbūtne imūnsistēmas aizsardzības funkciju samazināšanās dēļ, kas palielina vīrusa inficēšanās risku, un, ja organismā jau ir infekcija, tas dod auglīgu pamatu tās destruktīvajai aktivācijai;
nedroša attieksme pret seksu - bieža partneru maiņa, kontracepcijas galvenās kontracepcijas metodes neievērošana;
mājsaimniecības izraisīta infekcija - izmantojot mājsaimniecības priekšmetus, ko lieto cilvēks-vīrusu nesējs, piemēram, vannas dvieļi, gultas veļa, paplāte utt., un pat bērni šādā veidā var inficēties.
Kāda ir dzimumorgānu herpes briesmas?
Dzimumorgānu herpes nav īpašs drauds dzīvībai, lai gan šī situācijas attīstība nav pilnībā izslēgta. Jo īpaši tas attiecas uz smagas cīpslu slimību un herpes simplex vīrusu vienlaicīgu klātbūtni ķermenī, tāpēc, ņemot vērā akūtas imūndeficīta fona, pastāv nāves iespēja.
Jebkurā gadījumā, pat ja slimība ir viegla, tai ir nepieciešama obligāta ārstēšana, jo postošais vīruss var nelabvēlīgi ietekmēt gan savu veselību, gan cilvēku ciešā loku veselību. Ārējo dermatoloģisko bojājumu ārstēšana un profilaktiskā terapija, kas ierobežo vīrusu patogēna darbību, maksimāli aizsargās cilvēku no sekojošām sekām:
mājsaimniecību inficēšanās ar tuviem cilvēkiem;
akūtas izhūrijas attīstība - urīna aizturi;
prostatas dziedzera iekaisums vīriešiem, audzēju izskats;
iekšējo orgānu herpetiskas komplikācijas;
dzemdes kakla onkoloģijas attīstība, sieviešu līmēšana;
centrālās nervu sistēmas infekcija;
sakrālā nervu šķiedru iekaisums;
Bieži vien atkārtotas paasinājumu dzimumorgānu herpes.
Sekss ar dzimumorgānu herpes
Inficētās personas ar seksuālo partneri dzimumakts tuvums, kad herpetisks patogēns atrodas eksistences aktīvajā fāzē, ar skaidri izteiktiem simptomiem, stingri nepieņemami!
Ir svarīgi saprast, ka pat ar aizsargātu dzimumaktu partnera inficēšanās varbūtība ir pārāk augsta. Turklāt jāpatur prātā, ka tuvums bez iekļūšanas arī neaizsargā pret infekciju, herpes var nonākt ķermenī caur ķermeņa kontaktu, skūpsti utt.
Pretvīrusu līdzekļi (miramistīns, aciklovirs utt.) Dažādās zāļu formās, ko izmanto dzimumorgānu herpes ārstēšanai, nedaudz samazina iespēju vīrusu antigēnu pārnest veselīgam cilvēkam, ja patogeneze ir pilnā sparā.
Seksuāls kontakts ir atļauts, bet tikai pēc tam, kad ir sasniegta pilnīga slimības remisija, un visas klīniskās pazīmes pilnīgi izzūd.
Grūtniecība un dzimumorgānu herpes
Attīstās diezgan sarežģīts attēls, ja grūtniece kļūst par dzimumorgānu infekcijas upuri. Pirmkārt, jo tas var nelabvēlīgi ietekmēt grūtniecības gaitu un augļa stāvokli. Otrkārt, ārstēšana pacientu pārmērīgi ierobežo zāļu formu lietošanu. Slimības gadījumā ar smagiem simptomiem ārējo dzimumorgānu apvidū bīstamība grūtniecēm ir šāda:
no pirmā līdz otrajam trimestram, slimība var novest pie aizkavēšanās un patoloģijas augļa intrauterīnā attīstībā, neveikt abortu;
no otrā līdz trešajā trimestrī - līdz smadzeņu pilienam auglim, pārmērīga augļa šķidruma uzkrāšanās vai patoloģisks amnija ūdeņu apjoma samazinājums.
Terapiju grūtniecei ar nepatīkamu patogēzi vajadzētu noteikt tikai speciālists, jo lielākā daļa no herpes līdzekļiem, kurus pārdod mūsu aptiekās, ir kontrindicētas grūtniecēm, kā arī attiecas uz neārtestētām zālēm attiecībā uz drošību attiecībā uz sievietēm, kuras baro bērnu. Ārsti ar piesardzību izraksta jebkuru farmaceitisku antiherpetisku kompozīciju, novērtējot plusi un mīnusi. Un tikai ārkārtas situācijā speciālistam var ieteikt vienu no instrumentiem, kas pamatojas uz acikloviru, tas ir:
Aciklovirs - krēms / ziede ārējai lietošanai;
Atsiklostad - krēms vietējai bojājumu ārstēšanai;
Vivoraks - krēma ārīgai lietošanai (instrukcija norāda, ka to nevar lietot grūtniecības laikā)
Zovirax ir pieejams pulvera un ziedes tabletēs, ārstēšana jāveic stingrā medicīniskā uzraudzībā, turklāt zāļu devas iekšējai lietošanai tiek stingri aprēķinātas individuāli.
Daži iespējamie dziednieki iesaka grūtniecēm ar dzimumorgānu herpes, lai iegūtu ekstraktu no Eleutherococcus vai žeņšeņa. Atceries Šīs zāles ir stingri aizliegts lietot iekšā jebkurā grūtniecības laikā, kā arī laktācijas, menstruācijas un hipertensijas simptomu laikā. Bez bailēm grūtnieces var ārstēt ādas un ārējo dzimumorgānu gļotādas ar smiltsērkšķu eļļu, kumelīšu vai kliņģerīšu infūzijām.
Terapeitisko iejaukšanās princips ir sāpīgas patoģenēzes (simptomu) novēršana ārējo dzimumorgānu rajonā un recidīvu novēršana. Diemžēl pilnīgi atbrīvojoties no vīrusa organismā, tas nav iespējams. Bet svešzemju antigēns neparādās agresīvā formā, ja tā darbība ierobežo un nomāc ķermeni. Cilvēka imūnsistēma ir atbildīga par šī nosacījuma izpildi, tāpēc tā stāvoklis ir jāsaglabā augstā līmenī.
Lai uzlabotu imunitāti, jums vienkārši nepieciešams sekot savam dzīvesveidam - novērst sliktos ieradumus, ēst pareizi, pievērst uzmanību fiziskām aktivitātēm un atlaidināšanas procedūrām. Ja recidīvi novēro pārāk bieži, tas norāda uz zemu imūnsistēmas statusu, tad ir iespējama pretvīrusu un imūnmodulējošu zāļu iekšēja ievadīšana, piemēram:
Visi šie līdzekļi ir pretvīrusu īpašības tiešu rīcību, kas nozīmē apspiešanu replikācijas specifisko antigēnu - PVG-1, PVG-2, herpes vīrusa tips 4 un 5 (Epšteina-Barra vīrusu, citomegalovīrusa). Ar viņu palīdzību pilnīga vīrusu patogēna iznīcināšana nav iespējama, taču šādas zāles palīdzēs pastāvīgi apturēt ārvalstu aģenti, tādējādi mazinot atkārtotus dzimumorgānu herpes uzliesmojumus.
Zāļu herpes ārstēšanai un profilaksei vislielākā popularitāte bija zāļu aciklovirs un tā analogi (Zovirax) tablešu formā. Sakarā ar pretvīrusu un imūnstimulējošais ietekmi ātri apturēt iekaisuma procesu un "izplatīšanos" izsitumu lielāku paātrinājumu reģenerācijas procesus, anti-herpes bojājumi iekšējo orgānu un sistēmu novērstas recidīvi.
Līdzīgas ietekmes ir arī mīksto zāļu formas (ziedes, želejas, krēmi), kuru pamatā ir aktīvā viela, aciklovirs. Rīkojoties tieši uz locus pēc lokālas lietošanas uz narkotiku uz ādu un gļotādu struktūru dzimumorgāniem, pretvīrusu līdzeklis inhibē smalko burbuļu veidošanos izplatīt, novērš nepatīkamas simptomi (dedzināšana, nieze, sāpes), samazina tūsku un kairinājumu žūst mitrs erozijas un čūlas, dziedē brūces, paātrina atgūšana. Neskatoties uz to, ka zāles kā ziedes un krēmi ar acikloviru ir paredzētas ārējai lietošanai, pretvīrusa viela iekļūst ādā asinīs, lai gan mazos daudzumos.
Jebkurš aģents, kas iedarbojas uz 1. Un 2. Tipa herpes simplex vīrusu aktivitāti, būs ievērojami lielāks, ja ārstēšana tiks sākta agrīnās slimības stadijās uz ādas. Pirms uzsākt pastiprinātu antiherpetisku terapiju, apmeklējiet ārstu, lai noteiktu precīzu diagnozi. Ja tiek apstiprināts, ka ģenitālijas ietekmē herpes, un to var noskaidrot tikai, izmantojot bioķīmiskos testus PCR un antigēnu antivielu klātbūtnei, atļauts patoloģiju ārstēt ar narkotikām. Ieteikumi par izvēli un devām dod speciālists venereoloģijā, uroloģijā, dermatoloģijā.
Kāda ir ārstniecības shēma, ko izstrādājis speciālists?
Ja pazīmes primārās infekcijas tiek izmantota, pamatojoties tabletes aciklovīrs farmtsiklovira, penciklovira (pie ārsta ieskatiem) - saņemt līdz 5 reizes dienā, ārstēšanas ilgums ir 10 dienas. Slimības vietas ārstē ar antibakteriāliem šķīdumiem vai ārstniecisko augu infūzijām (kumelīšu, kliņģerīšu). Herpes izsitumu eļļošana ar dabisku smiltsērkšķu eļļu palīdz paātrināt reģenerācijas procesus. Ir arī nepieciešams stingri ievērot intīmas zonas higiēnu - skalot ar siltu ūdeni, izmantojot ziepes, katru dienu mainīt savu apakšveļu.
Atkārtota dzimumorgānu herpes forma ir ziede vai krēms ar acikloviru. Tie tiek uzklāti ar nelielu slāni uz skarto ādu piecas reizes dienā, līdz klīniskie simptomi izzūd (no 4 līdz 10 dienām). Kopā ar ziedes sastāvu ordinē imunitāti stimulējošu medikamentu (perorāli), kas visbiežāk balstās uz cilvēka alfa interferonu (Viferon, Riferon utt.). Naudas līdzekļu saņemšana ar interferonu ir piemērota tikai slimības sākumā. Varbūt ir vitamīnu kompleksu iecelšana. Lai ātri atbrīvotos no nepatīkamajiem izsitumiem un sāpīgajām sajūtām dzimumorgānu rajonā, ir ieteicams nekavējoties sākt ārstēšanu no pirmajām patoloģijas izpausmēm (nieze, pietūkums).
Lai biežāk atkārtotu paasinājumu novērstu, tiek izmantoti imūnsistēmas stimulatori (Galavit, Tsikloferon, Immunomax). Imūnstimulējošais aģents tiek izvēlēts no organisma individuālo īpašību viedokļa. Profilaktiskās terapijas ilgums un speciālista noteiktais devas daudzums. Pacients ir ieteicis intramuskulāru injekciju šķīdumiem, kuru pamatā ir B grupas vitamīni. Profilaktiski pasākumi slimības paasināšanās laikā nav nozīmīgi. Tos sāk veikt tikai absolūtās remisijas brīdī, kad nav nekādu nevienu no herpesvīrusu izcelsmes dermatoloģiskajiem bojājumiem.
Autors: ginekologs ar 20 gadu pieredzi Golovanovs Sergejs Jurievichs
Dzimumorgānu herpes simptomi un ārstēšana
Dzimumorgānu herpes ir vīrusu slimība, kurā rodas bojājumi dziedzeru ādai un gļotādai, pēc tam rodas raksturīgi izsitumi. Dzimumorgānu herpes pieder seksuāli transmisīvo slimību grupai, bet tajā pašā laikā to uzskata par nosacīti drošu infekciju, jo tā nevar izraisīt letālu iznākumu, neizraisa iekšējo orgānu darbības traucējumus un parasti nespēj izraisīt neauglību.
Neskatoties uz to, dzimumorgānu herpes ir ļoti nepatīkama slimība, jo tā rada personai daudz problēmu ne tikai no veselības viedokļa, bet arī no sociālās un psiholoģiskās puses. Šī iemesla dēļ ir svarīgi zināt par dzimumorgānu herpes infekcijas risku un ievērot profilakses pasākumus, lai to novērstu.
Šīs slimības izraisītāji ir pirmā un otrā tipa herpes vīrusi - HSV-1 un HSV-2. Bet tajā pašā laikā otrā tipa vīruss rada lielākas neērtības un ir akūtāks pret dzimumorgānu herpes attīstību. Cilvēka ķermeņa primārā infekcija parasti notiek pret HSV-1 uzbrukuma fona, herpes sekundārie simptomi ir saistīti ar HSV-2.
Sievietēm dzimumorgānu herpes visbiežāk skar ārējos dzimumorgānus, tostarp ieejas maksts un priekšvēsture. Dažreiz vīruss ietekmē iekšējos dzimumorgānos - dzemdes kakla un maksts sienas, bet tas reti notiek. Infekcija notiek vairumā gadījumu dzimumakta laikā, kad HSV-1 vīruss tiek izplatīts caur orālo un dzimumorgānu kontaktiem, kā arī HSV-2 vīrusu, izmantojot kontaktus ģenitālijā un analīzē.
Slimības simptomi atklāti izpaužas tikai 50% no inficētajiem, pārējā dzimumorgānu herpes ir slēpta, un viņi jūt pilnīgi veselus cilvēkus.
Vīrusa pārnēsāšana mājsaimniecības veidā ir maz ticama, jo cilvēkam ir jānogriežas ādā vai plaisās, saskaroties ar nesēja izdalījumiem. Barjeras kontracepcijas līdzekļi var pasargāt no inficēšanās ar herpes vīrusu par 50%.
personas ar novājinātu imūnsistēmu pret biežiem saaukstēšanās vai ķīmijterapijas ārstēšanas apstākļiem. Ķermenī herpes vīruss lokalizēts nervu šūnās. Ar imunitātes pasliktināšanos tas sāk "pamodoties" un aktivizēt, radot atbilstošu slimības attēlu;
seksuāli motivēti cilvēki, kuriem nav regulāra partnera.
Galvenie dzimumorgānu herpes cēloņi:
dzimuma zīme: sievietes cieš no dzimumorgānu herpes biežāk nekā vīrieši;
kontracepcija ar IUS lietošanu;
Vāja imunitāte nevar izturēt pret herpes vīrusu. Ja infekcija noticis grūtniecības laikā, auglim var rasties attīstības patoloģija vai sieviete izgāzāsies.
Dzimumorgānu herpes atkārtojums izraisa redzamas infekcijas pazīmes. Parasti šis periods ilgst ne vairāk kā 2 nedēļas, pēc kura slimība atgriežas latentajā fāzē.
Inkubācijas periods ilgst no 3 līdz 9 dienām. Dzimumorgānu herpes vīriešiem sākas ar ārējo dzimumorgānu hiperēmiju, šis stāvoklis ir saistīts ar niezi un izteiktu diskomfortu.
Drīz pēc apsārtuma, gļotādas un ādas parādās izsitumi kā pūslīši, diametrā līdz 3 mm diametrā pūslīši, ko ieskauj hiperēmija, gļotāda. Ūnijas ir piepildītas ar šķidru saturu caurspīdīgā vai duļķainā veidā.
Dažreiz blakus burbuļi saplūst viens ar otru un veido lielus burbuļus. Dažu dienu laikā burbuļi sāk atvērt sevi, savukārt saglabājušies erozijas un čūlas, kas pārklāti ar pelēkbaltu ziedu ar gļotādu saturu. Pēc divām nedēļām veselais epiderms slēpj bojājumus, un viņiem nav izsekot.
Dzimumorgānu herpes simptomus papildus var papildināt ar vājumu, drudzi, sāpīgu urinēšanu un muskuļu sāpēm. Parasti šie simptomi izzūd, kad izsitumi sākas uz dzimumorgāniem.
Mūsdienās aizvien biežāk sastopamas neitropiešu dzimumorgānu herpes formas - līdz 75% no kopējā inficēto skaita. Šajā gadījumā slimības simptomi tiek izdzēsti, bez raksturīgiem herpetiskas izsitumiem, ar ādas bojājumiem un gļotādu ārējiem un iekšējiem dzimumorgāniem.
Netipiskā forma bieži vien ir saistīta ar recidivējošu dzemdes kakla eroziju un neauglību.
Vizuāli, pat speciālists var sajaukt dzimumorgānu herpes simptomus ar citām infekcijām, kas ietekmē arī dzimumorgānus.
Dažreiz vairākas infekcijas slimības var kombinēt viena ar otru, it īpaši indivīdiem, kuri ir seksuāli nejauši, bez aizsardzības. Ņemot vērā iepriekš minēto, vienreizējas pārbaudes nav pietiekamas, ir jāveic daudzi laboratorijas diagnostikas paņēmieni.
Viroloģiskais pētījums. Lai veiktu šo analīzi, tiek ņemts burbuļu saturs - herpes bojājumi uz ādas, tas tiek novietots uzturvielu barotnē, kurā vīruss sāk augt un vairoties.
PCR metode. Nosaka pirmo divu herpes vīrusu HSV-1 un HSV-2 veidu DNS. Šī metode ļauj ar 100% precizitāti noteikt herpes simplex vīrusu no visām esošajām.
UIF - metode antivielu noteikšanai pret herpes vīrusu uztriepes.
RIF ir metode antivielu noteikšanai pret antivielām, kas iepriekš bija zināmas.
ELISA ir metode antivielu noteikšanai pret herpes vīrusu asinīs.
Ir nepieciešams ārstēt dzimumorgānu herpes, bloķējot vīrusu ar ķermeņa imūnās aizsardzības līdzekļiem.
Standarta terapijas režīms ir šāds:
Antivīrusu terapija ar zālēm, kas satur ACV vai aciklovīru: Zovirax, Acyclovir-Akri. Šīs zāles ir pieejamas tablešu, ziedes un injekciju šķīdumu formā.
Veikta imunoterapija, kuras mērķis ir stiprināt imūnsistēmu.
Ārstēšanas rezultāts ir atkarīgs no ārstēšanas laika pie ārsta. Vislabāk ir sazināties ar speciālistu, kurš palīdz pēc pirmajām dzimumorgānu herpes pazīmēm - pēc tam, kad ir konstatēti bojājumi uz dzimumorgāniem un starpenē.
Ja pacientiem bieži attīstās slimības recidīvs, infekcija jāārstē ilgu laiku, vismaz vairākus mēnešus, ar šo pieeju saasināšanās varbūtība samazināsies par 75%. Zāles tiek atlasītas saskaņā ar individuālu shēmu katram pacientam, ņemot vērā pieejamos faktorus un slimības cēloni.
Narkotikas, kuru mērķis ir cīņa pret herpes vīrusu, var mazināt simptomātiskas slimības un tās ilguma pazīmes smagumu, taču tās nevar izārstēt pašu slimību un ietekmēt tās cēloņus.
Kas notiek, ja neārstējat dzimumorgānu herpes?
Herpes simplex vīruss atrodas gandrīz katra cilvēka ķermenī. Bet tas nenozīmē, ka jūs varat ignorēt viņa ārstēšanu, jo sekas var būt nopietnas:
visu seksuālo partneru, tostarp pastāvīgo, infekcija;
grūtības urinēt līdz urīna aizturei;
simptomi neizzūd divu nedēļu laikā;
sabojāt iekšējo orgānu infekciju;
vīrusa iekļūšana smadzenēs ar novājinātu imunitāti;
paaugstināts dzemdes kakla vēža risks;
bojājumi nervu sistēmai: herpetisks neiralģija;
sieviešu garīgās veselības pārkāpums.
Ar herpes infekcijas nepabeigtu ārstēšanas kursu sieviete var attīstīt lipīgo procesu iegurņa orgānos, kas izraisa neauglību.
Dzimumorgānu herpes ārstēšanas laikā aizliegts:
valkāt necaurlaidīgus apģērbus, it īpaši apģērbu;
skrāpējot un īpaši noārdot izsitumu burbuļus;
pieskarieties vietām, kuras skārusi herpes, un pēc tam mazgājiet rokas, pretējā gadījumā vīrusu var pielietot acu un lūpu gļotādai;
nekontrolējami lietojiet šokolādi un citus saldumus un riekstus, kā arī riekstus - šie pārtikas produkti var pasliktināt slimības gaitu;
Herpes uz dzimumorgānu lūpām ir nepieciešams uzturēt ādas un gļotādu membrānas šajā vietā pēc iespējas sausāku un tīru. Jūs varat ārstēt skartās vietas ar bērnu pulveri, lai absorbētu papildu mitrumu.
Ārstēšanas laikā ieteicams dzert vairāk šķidruma, pateicoties dzeršanas režīmam, intoksikācijas simptomi tiek likvidēti ātrāk un efektīvāk.
Ja ģenitāliju lūpu herpes izraisa smagu niezi un kairinājumu, jūs varat īslaicīgi atbrīvot šos simptomus ar karstu vannu. Vannu jāuzņem ne vairāk kā 10 minūtes, pēc tam ārējās dzimumorgānus žāvē ar tīru dvieli.
Sāpīgas sajūtas var noņemt ar jebkuru pretsāpju līdzekli. Infekcijas paasinājuma laikā ir svarīgi, lai nebūtu dzimumakta, kamēr slimības simptomi nav izturējušies.
Primāro infekciju ar dzimumorgānu herpes var izvairīties, ja lietojat prezervatīvu gadījuma rakstura dzimumam. Bet prezervatīvs nevar nodrošināt 100% aizsardzību, jo joprojām pastāv risks, ka var saslimt ar herpetisku vīrusu, radot gļotādas un ādas bojājumus, kas nesaskaras ar prezervatīvu. Lasiet vairāk par barjeras kontracepciju →
Dzimumorgānu herpes atkārtošanās parasti rodas, kad organismā samazinās imūnsistēmas aizsardzība, kas var rasties saaukstēšanās, stresa, menstruācijas, hipotermijas un hormonālo pretapaugļošanās līdzekļu lietošanas gadījumā.
Šajā sakarā īpaši svarīgi ir saglabāt veselīgu dzīvesveidu, pienācīgu atpūtu, kvalitatīvu uzturu, lietot multivitamīnus. Arī dzimumorgānu herpes dzimumorgānu lūpām var kavēt atbilstību intīmās higiēnas standartiem un laicīgi ārstēt seksuāli transmisīvās infekcijas.
Personai, kas inficēta ar herpes vīrusu, tas nedrīkst paslēpt šo faktu no seksuālā partnera pat ar slimības latento formu. Herpetiskas izvirduma trūkums neliedz partnerim inficēties, tādēļ jebkurā gadījumā ir nepieciešams izmantot prezervatīvu.
Ja ir apšaubāms dzimumakts ar nepazīstamu partneri, pirmās stundas pēc tam ir nepieciešams veikt dzimumorgānu herpes ārkārtas profilaksi ar medikamentu Hepherferon, kas lokāli tiek lietots ārējās dzimumorgānos.
Grūtniecības plānošanas laikā, pēc neaizsargāta dzimumakta un intīmas attiecības ar herpes simplex vīrusa nesēju, jums noteikti vajadzētu pārbaudīt dzimumorgānu herpes un vairākas citas seksuāli transmisīvās slimības.
Jāatceras, ka herpes vīruss skar miljardus cilvēku visā pasaulē, un daudzas sievietes labi dzīvo ar dzimumorgānu herpes. Viņiem ir ģimene un bērni, un viņi atceras, kā dzimumorgānu herpes izskatās vairākas reizes dzīves laikā.
Pareiza ārstēšana un slimības recidīvu novēršana novērš tās izpausmes attīstību, kā arī veselīga dzīvesveida saglabāšana ļauj nekad neatcelt šo patoloģiju.
Autore: Olga Rogozhkina, ārsts
Dzimumorgānu herpes - cēloņi, simptomi, diagnoze un ārstēšana
Dzimumorgānu herpes simptomu nopietnība var būt mērena jutība pret sāpīgajiem pūslīšiem uz dzimumorgāniem un apkārtējo vidi. Pirmā dzimumorgānu herpes izpausme ilgst apmēram 2-3 nedēļas.
Dzimumorgānu herpes recidīvi rodas laiku pa laikam, bet parasti ir mazāk izteikti, salīdzinot ar pirmo dzimumorgānu herpes epizodi. Pretvīrusu ārstēšana atbrīvo dzimumorgānu herpes simptomus. Ar biežu dzimumorgānu herpes recidīvu tiek veikta profilaktiska pretvīrusu ārstēšana.
Kas ir dzimumorgānu herpes
Dzimumorgānu herpes vīrusa infekcija ir dzimumorgāni (dzimumloce vīriešiem, vulva un maksts sievietēm) un apkārtējā āda. Dzimumorgānu herpes cēlonis ir herpes simplex vīruss. Arī dzimumorgānu herpes var ietekmēt sēžamvietu un anālo atveri (anālo atveri).
Ir divu veidu herpes simplex vīruss: 1. tipa herpes simplex vīruss ir kopīgs iemesls, kāpēc herpes parādās mutē. Pašlaik tiek pierādīts, ka 1. tipa herpes simplex vīruss izraisa vairāk nekā pusi no dzimumorgānu herpes gadījumiem; 2. tipa herpes simplex vīruss skar tikai dzimumorgānus.
Herpes vīrusu var pārnest saskarsmē, seksuāli un no mātes līdz auglim. Dzimumorgānu herpes pārnāk saskarē ar cilvēka, kas inficēts ar herpes vīrusu, ādu.
Visnopietnākā pret herpes vīrusa pārvarēšanu ir mutes dobuma, dzimumorgānu un anālo audu gļotāda. Tas nozīmē, ka infekcija ar dzimumorgānu herpes var notikt ar maksts, anālo vai orālo seksu. Piemēram, ja mutes mutē ir herpetisks izsitums, perorālā seksa laikā varat inficēt herpes vīrusu ar savu partneri.
Kad jūs pirmo reizi inficējat ar herpes vīrusu, to sauc par primāro infekciju. Herpes vīrusa primārais bojājums var rasties simptomā vai bez tā. Pēc sākotnējā bojājuma vīruss paliek neaktīvā stāvoklī nervu šūnās. Paasinājuma laikā herpes vīruss izplūst no nervu šūnām un gar nervu galiem skar ādu un gļotādas.
Tas izraisa dzimumorgānu herpes simptomu atkārtošanos, ja primārā infekcija bija dzimumorgānu rajonā vai auksta lūzuma atkārtošanās, ja primārā infekcija bija aptuveni mutē. Lielākajai daļai cilvēku nav simptomu vai simptomu, kas ir minimāli un nav atzīti par dzimumorgānu herpes (piemēram, neliels apsārtums ar viegli izteiktu niezi, kas ātri iziet), kad inficējas ar herpes vīrusu.
Vismaz 8 no 10 cilvēkiem ar 2. tipa herpes simplex vīrusu nezina, ka tie ir inficēti. Šādos gadījumos vīruss neaktīvi darbojas nervu mezglā, kas inervē dzimumorgānus, bet nekad neizraisa dzimumorgānu herpes simptomu atkārtošanos. Tomēr pat cilvēki ar asimptomātisku dzimumorgānu herpes vīrusu var būt lipīgi seksuālajiem partneriem.
Slimības inkubācijas periods ir 1-10 dienas. Herpes izpaužas kā burbuļi pie mutes, vaigiem, lūpām, deguna spārniem, acu čaumalām, dziedzeru gļotādām. Bieži izsitumu rajonā ir niezes, dedzināšanas sajūta, sāpes. Burbuļu saturs parasti ir caurspīdīgs, bet var būt asiņains. Slimību var pavadīt slikta veselība, samazināta ēstgriba, vājums, temperatūras paaugstināšanās.
Pēc 2-4 dienām vezikulas atveras, veidojot plosošas brūces, retāk - čūlas, kas dziedē zem vai bez garozas. Pacientiem ir bažas par niezi, dedzināšanu, sāpēm bojājuma zonā.
Dažiem pacientiem ķermeņa temperatūra palielinās līdz 38 ° C, sāpīgi palielinās dūņu limfmezgli. Dzimumorgānu herpes akūtā perioda ilgums var sasniegt 3-5 nedēļas. Sieviešu ārējo dzimumorgānu antiseptiskās formas ir daudz biežākas nekā vīriešiem. Dzimumorgānu herpes vēdera formā dzimumorgānu gļotādas bojājumus raksturo apsārtums un pietūkums.
Dzimumorgānu herpes "niezošās" formas raksturo periodiski lokalizēts izteikts nieze un (vai) dedzināšana ārējo dzimumorgānu rajonā, gāzu uzliesmojuma gļotādas gaiši apsārtumi. HSV infekcija ir arī netipiska dzimumorgānu herpes forma, ko izraisa vienīgi dziļi atkārtotas gļotādas mizas un mazo un lielo labia audu apakšstilbi, kam ir stipras sāpes.
Dzimumorgānu herpes zema simptomātiskā forma izpaužas kā īslaicīgs (mazāk kā vienas dienas) viena vai vairāku mikrokrešu izskats, kam ir neliela nieze. Dažreiz subjektīvās sajūtas nav. Sieviešu dzimumorgānu dzimumorgānu herpes pazīme ir multifokāls. Sāpīgajā procesā bieži tiek iesaistīta urīnizvadkanāla apakšējā daļa un taisnās zarnas gļotāda.
Urīnpūšļa sabrukšana izpaužas kā sāpes un griešana urinācijas sākumā. Ja pacienta taisnās zarnas gļotādas sakūšana izraisa niezi, degšanas sajūtu un sāpes bojājumā, zarnu iztukšošanas laikā ir nelielas virspusējas plaisas.
Ja esat atradis dažus no šiem simptomiem, sazinieties ar venereologu vai venereoloģiju.
Dzimumorgānu herpes ir dzimumorgānu gļotādas vīrusu iekaisums, ko raksturojas ar pūslīšu grupas parādīšanos, un pēc tam erozijas un čūlas. Kopā ar vietēju dedzinošu sajūtu, pietūkumu, hiperēmiju, gūžas limfmezglu palielināšanos un intoksikācijas simptomiem. Tā ir pakļauta recidīvam un vēlāk var izraisīt nopietnas komplikācijas: vietējās un vispārējās imunitātes samazināšanos, dzimumorgānu bakteriālas infekcijas, nervu sistēmas bojājumus, dzemdes kakla vēža un prostatas vēža attīstību. Īpaši bīstams grūtniecēm, jo ​​tas palielina varbūtību, ka spontāns aborts, patoloģija un pat jaundzimušā nāve. Iekļaušana seksuāli transmisīvo slimību (STS) grupā.
Dzimumorgānu herpes ir dzimumorgānu gļotādas vīrusu iekaisums, ko raksturojas ar pūslīšu grupas parādīšanos, un pēc tam erozijas un čūlas. Kopā ar vietēju dedzinošu sajūtu, pietūkumu, hiperēmiju, gūžas limfmezglu palielināšanos un intoksikācijas simptomiem. Tā ir pakļauta recidīvam un vēlāk var izraisīt nopietnas komplikācijas: vietējās un vispārējās imunitātes samazināšanos, dzimumorgānu bakteriālas infekcijas, nervu sistēmas bojājumus, dzemdes kakla vēža un prostatas vēža attīstību. Īpaši bīstams grūtniecēm, jo ​​tas palielina varbūtību, ka spontāns aborts, patoloģija un pat jaundzimušā nāve. Iekļaušana seksuāli transmisīvo slimību (STS) grupā.
Dzimumorgānu herpes izraisītājs ir herpes simplex vīrusa (HSV) tips. Herpiskā infekcija pasaules iedzīvotāju vidū ir aptuveni 90%.
Ir vairāki herpes vīrusa veidi, kas var izraisīt ādas, gļotādu, centrālo nervu sistēmu un citu orgānu bojājumus (1. un 2. tipa herpes simplex vīrusi, citomegalovīruss, varicella zoster vīruss, Epstein-Barr vīruss, jostas utt.). 1. un 2. tipa herpes simplex vīrusi izraisa orālo un dzimumorgānu slimības formas, ar 1. tipa HSV galvenokārt ietekmē sejas, lūpu, deguna spārnus un 2. tipa HSV, visbiežāk izraisa dzimumorgānu herpes. HSV bieži tiek atklāts saistībā ar ureaplazmu un citomegalovīrusu.
Dzimumorgānu herpes ir seksuāla transmisija, ar dažādām seksuālās kontaktu formām viegli iekļūst bojātā ādā un gļotādas epitēlijās. Pēc inficēšanās HSV migrē nervu ganglijās, paliekot tur uz mūžu. HSV reprodukcija ādas un gļotādu epitēlija šūnās izraisa to distrofiju un nāvi. Infekciju raksturo hronisks kurss, kas izpaužas cikliski: darbības periodi vai recidīvi (2-21 diena), kam ir bojājumu parādīšanās burbuļu veidā, pārmaiņas, kad klīniskie simptomi pazūd, mainās ar remisijas periodiem. Bieži vien dzimumorgānu herpes ir asimptomātisks, bet pacienti joprojām ir infekcijas avots.
Primārā infekcija ar HSV parasti rodas caur gaisā esošām pilieniņām bērnībā (6-7 gadus veco bērnu populācijā, saslimstība jau ir 50%). Iemesli tam ir liels iedzīvotāju blīvums, zems sociāli ekonomiskais dzīves līmenis un higiēnas trūkums.
Sekundārā infekcija parasti notiek seksuāla kontakta rezultātā. Dzimumorgānu herpes sastopamība ir vērojama 20-30 gadu vecumā. Tas ir saistīts ar agrīnu seksuālo aktivitāšu rašanos, neskaidrību, biežas pārmaiņas vai vairāku partneru klātbūtni, neaizsargātu seksu. Venereoloģija arī uzskata iekšējos faktorus par dzimumorgānu herpes slimības riska faktoru:
vīriešu dzimums (tiek novērots, ka sievietes cieš no dzimumorgānu herpes biežāk nekā vīrieši);
grūtniecības pārtraukšana ķirurģijā, intrauterīna ierīču lietošana.
Cilvēka imūnsistēma reaģē uz HSV izplatīšanos, ražojot specifiskas antivielas, un normālā imūnās atbildes reakcijas pakāpē infekcijas klīniskās izpausmes netiek novērotas. Saskaroties ar vairākiem nelabvēlīgiem faktoriem, kas samazina ķermeņa imūnreaktivitāti, tiek aktivizēta HSV, ko izraisa izsitumi uz ādas un gļotādām, neirulģiskie sāpes. Dzimumorgānu herpes recidīvu epizodes bieži rodas hroniskā stresa fona, vitamīnu trūkuma, hipotermijas, pārkaršanas, klimata pārmaiņu un saaukstēšanās dēļ.
Dzimumorgānu herpes pārnēsāšanas veidi
Dzimumorgānu herpes infekcija visbiežāk rodas dzimumorgānu gļotādas, taisnās zarnas, urīnizvadkanāla vai ādas bojājuma laikā dzimumorgānu, perorāli - dzimumorgānu un anālo dzimumorgānu kontaktiem.
Iespējama arī HSV pārnešana:
ar gaisā esošām pilieniņām;
vertikāli no slimo mātes uz augli (dzemdību laikā, saskaroties ar mātes dzimšanas kanālu, transplacentāli, augšupejošais ceļš no mutes ārējiem dzimumorgāniem caur dzemdes kakla kanālu dzemdes dobumā);
pašnakšu gadījumā - autoinokulācija (pats slimnieks pats infekciju no inficētām ķermeņa daļām pārnēsā uz neinficētām - no sejas līdz dzimumorgāniem);
mājsaimniecības veids - reti (izmantojot mitru higiēnas priekšmetus).
Parasti infekcija ar dzimumorgānu herpes parādās, kad inficētais partneris pat nezina par šo slimību, jo tai nav klīniskas slimības izpausmes (asimptomātiskas vīrusa pārnešanas gadījumā).
Dzimumorgānu herpes formas un izpausmes
Saskaņā ar klīnisko izskatu atšķiras primārais ģenitāliju herpes (pirmā slimības epizode) un recidivējoša (visas turpmākās slimības epizodes).
Retos dzimumorgānu herpes var rasties tipisku, netipisku klīnisko formu un asimptomātiskas vīrusa nēsāšanas formu gadījumā.
Pirmie primārie dzimumorgānu herpes simptomi ir pietūkums, apsārtums, sāpes un dedzināšana infekcijas ieejas vārtu rajonā. Dzimumorgānu herpes vietējās izpausmes bieži vien ir saistītas ar drudzi, nespēku, galvassāpēm un muskuļu sāpēm. Pēc pāris dienām parādās herpes sāpes - mazi burbuļi ar caurspīdīgu saturu. Burbuļu plīsumu papildina sāpju erozijas-čūlu elementu veidošanās. Ar dzimumorgānu čūlu lokalizāciju tiek atzīmēta sāpīga urinācija. Izsitumi sadzīst divu nedēļu laikā.
Dzimumorgānu herpes vīruss parasti ietekmē ārējos dzimumorgānus, starpdzemdību un priekšdziedzeri, urīnizvadkanālu, iekšējos augšstilbus. Vīriešiem dzimumorgānu herpes izsitumi visbiežāk tiek lokalizēti dzimumlocekļa un priekšējā galvas galā, retāk urīnizvadkumtelē, dažreiz kopā ar herpetisko uretrītu vai prostatītu.
Atkārtota genitālā herpes attīstība rodas 50-70% pacientu, kam ir primāra infekcija. Atkarībā no atkārtotu epizožu biežuma izšķir vairākas atkārtotas dzimumorgānu herpes formas:
viegla forma (paasinājums ne vairāk kā 3 reizes gadā)
mērena forma (paasinājumi 4-6 reizes gadā)
smaga forma (ikmēneša saasinājums)
Atkārtotu dzimumorgānu herpes gaita var būt aritmijas, monotonija un subside.
Dzimumorgānu herpes aritmijas gaitu raksturo mainīgas remisijas no 2 nedēļām līdz 5 mēnešiem. Tajā pašā laikā, jo ilgāk remisijas periodi, jo intensīvāks un ilgāks ir dzimumorgānu herpes recidīvs un otrādi.
Ar monotonu dzimumorgānu herpes gaitu bieži pēc slimības remisijas perioda bieži notiek slimības epizodes. Šis veids ietver menstruālo herpes vīrusu, kuram ir noturīgs protams un to ir grūti ārstēt.
Labvēlīgākam kursam ir dzimumorgānu herpes, kas ir pakļauts tipam. To raksturo remisijas intensitātes samazināšanās un remisijas periodu pieaugums.
Atkārtota genitālā herpes attīstība notiek dažādu faktoru ietekmē: hipotermija, dzimumakts, stresa situācijas, pārmērīgi liels darbs, citas patoloģijas (gripa, ARVI) rašanās.
Dzimumorgānu herpes simptomātiskie recidīvi ir mazāk smagas nekā primārā slimība, tomēr to sekas var būt daudz nopietnākas.
Izsitumi ar dzimumorgānu herpes izsauc milzīgas sāpes, kas apgrūtina pacienta pārvietošanos, iet uz tualeti un traucē miegu. Personas psiholoģiskais stāvoklis bieži mainās: parādās uzbudināmība, bailes no jauniem bojājumiem, bailes par mīļoto veselību, domas par pašnāvību utt.
Neitropiskas dzimumorgānu herpes formas
Dzimumorgānu herpes netipiskās formas izzūd ārējo un iekšējo dzimumorgānu (vulvovaginīts, kolipīts, endokerivīts, uretrīts, cistīts, prostatīts uc) hronisks iekaisums. Dzimumorgānu herpes diagnostika balstās uz herpetiskas infekcijas klātbūtnes laboratorijas apstiprināšanu. Vairāk nekā puse no klīniskajiem gadījumiem izraisa netipiskas dzimumorgānu herpes attīstības tendences - 65%.
Par netipisku dzimumorgānu herpes formu raksturīga viegla pietūkums, eritēmas plāksteri, punktveida pūslīši, nepārejoša dedzināšana un nieze, bagātīga, nereaģējoša terapija, leikoreja. Ar ilgstošu dzimumorgānu herpes gaitu tiek atzīmēts augšdelma limfmezglu palielinājums un maigums.
Saskaņā ar herpetiskas izvirdumu lokalizāciju ir trīs posmi:
I posms - dzimumorgānu herpes ietekmē ārējās dzimumorgānus;
II fāze - dzimumorgānu herpes ietekmē maksts, dzemdes kakla, urīnizvadkanāls;
III pakāpe - dzimumorgānu herpes ietekmē dzemdes, piedēkļu, urīnpūšļa, prostatas.
Jo augstāka herpēja infekcija iekļūst uroģenitālajā traktā, jo nopietnākā ir tā prognoze. Dzimumorgānu herpes darbības forma var novest pie imūndeficīta stāvokļa, un sievietēm tas palielina neauglības, dzemdes kakla vēža attīstību. HSV ir bīstama cilvēkiem ar novājinātu imunitāti (HIV inficēti) un tika veikta orgānu pārstādīšana.
Dzimumorgānu herpes un grūtniecība
Grūtniecības laikā vislielākais dzimumorgānu herpes risks ir primārās infekcijas gadījumā, ja iepriekš nav novērotas šīs slimības izpausmes. Ja mātes slimība rodas agrīnā grūtniecības periodā, kad augļi ir izdalīti visu orgānu un audu orgāni, pastāv varbūtība, ka notiks malformācijas. HSV var pārnēsāt caur placentu, galvenokārt ietekmējot augļa nervu audus. Dzimumorgānu herpes palielina spontāno abortu, priekšlaicīgu dzemdību, augļa deformācijas un nāves risku.
Grūtnieces ar neitropiskām dzimumorgānu herpes formām pēdējās 6 grūtniecības nedēļās tiek pārbaudītas divreiz HSV infekcijai. Kad tiek atklāts herpes vīruss, tiek veikta ķeizargrieziena sekcija, lai izvairītos no iespējamās augļa infekcijas, jo tā šķērso dzemdību kanālu.
Labākais variants ir sieviešu HSV pārbaude grūtniecības laikā, kā arī grūtniecības laikā katrā grūtniecības trimestrī.
Visbiežāk augļa infekcija rodas pirmajās 4-6 darba stundās pēc membrānas pārrāvuma vai augļa caurlaidības caur inficētās mātes dzimšanas kanālu. Parasti HSV jaundzimušajiem ietekmē acis, mutes gļotādu, ādu un elpošanas ceļus. Pēc sākotnējas inficēšanās ar jaundzimušo ar HSV, tā tiek izplatīta organismā hematogēna vai kontakta veidā. Infekcijas iespējamība jaundzimušajiem palielinās, kad māte inficējas ar dzimumorgānu herpes pēdējo trimestrī grūtniecības laikā.
Ar lokalizētu herpes infekcijas formu jaundzimušajiem var parādīties apsārtums, pūslīši, ādas un mutes dobuma gļotādas asiņošana, meningoencefalīts, keratokonjunktivīts un korioretinīts (asinsvadu un tīklenes iekaisums), var attīstīties lēcas miglošanās. Bērni, kas ir inficēti ar dzimumorgānu herpes, bieži cieš no pastāvīgiem neiroloģiskiem traucējumiem.
Dzimumorgānu herpes var izraisīt vispārējas inficēšanās ar jaundzimušo attīstību. Vispārējas herpes infekcijas pazīmes parādās 1-2 nedēļas pēc bērna piedzimšanas. Atteikšanās ēst, vemšana, drudzis, dzelte, elpošanas traucējumi, asiņošana, šoks pievieno vietējiem simptomiem. Bērna nāvi var izraisīt akūts asins zudums un asinsvadu nepietiekamība.
Dzimumorgānu herpes diagnosticēšanā venereologs ņem vērā sūdzības, anamnēzes datus un objektīvus pētījumus. Parasti ģenitāliju herpes tipisko gadījumu diagnostika nav grūta un balstās uz klīniskajām izpausmēm. Ilgstoši pastāvošie herpes zosis ir jānošķir no sifilīta.
Laboratoriskās metodes dzimumorgānu herpes diagnosticēšanai ir:
metodes HSV noteikšanai skarto orgānu materiālā (vaginālas un dzemdes kakla lūžņi, urīnizvadkanāla uztriepe, olvadu audu histoloģiskais materiāls utt.). Šim nolūkam izmanto HSV audzēšanas metodi audu kultūrā un tās īpašību turpmāko izpēti, tiek izmantota vīrusa atpazīšanas metode ar elektronu mikroskopu;
metodes HSV antivielu noteikšanai serumā (M un G imūnglobulīni). Ļaujiet identificēt dzimumorgānu herpes pat bez asimptomātiskas gaitas un identificējiet antivielas pret 1. vai 2. tipa HSV. Tie ietver ELISA metodi imūngenzīmu analīzei.
Pašlaik esošās zāles HSV var samazināt dzimumorgānu herpes smagumu un laiku, bet nevar pilnībā atbrīvot šo slimību.
Lai izvairītos no HSV izturības pret klasiskajiem pretvīrusu preparātiem, kas cita starpā ir paredzēti dzimumorgānu herpes ārstēšanai (acikliskiem nukleozīdiem - valacikloviram, acikloviram, famcikloviram), to alternatīva lietošana ir ieteicama, kā arī kombinācija ar interferona preparātiem. Interferonam ir spēcīgs pretvīrusu efekts, un tā trūkums ir viens no galvenajiem recidivējošu dzimumorgānu herpes cēloņiem.
Jau sagatavota zāle, kas satur gan aciklovīru, gan interferonu, ir ziede Gerpferon. Tas ietver arī lidokainu, kas nodrošina lokālu anestēzijas efektu, kas ir ārkārtīgi svarīgi dzimumorgānu herpes sāpīgajām izpausmēm. Herpferon lietošana pacientiem ar dzimumorgānu herpes bojājumiem jau ir notikusi jau 5. dienā un ievērojami mazina vietējos simptomus.
Dzimumorgānu herpes primārās infekcijas novēršanas metode ir prezervatīvu lietošana gadījuma dzimumakta gadījumā. Tomēr pat šajā gadījumā HSV infekcijas varbūtība ar mikrokrekļiem un bojājums gļotādām un ādai, kas nav saistīta ar prezervatīvu, joprojām ir augsta. Ir iespējams izmantot antiseptiskos līdzekļus (Miramistin un citi), lai ārstētu apgabalus, kuros vīruss var rasties.
Atkārtots ģenitāliju herpes parādās ar samazinātu ķermeņa aizsardzības reakcijas: slimības, pārkaršana, hipotermija, menstruāciju iestāšanās, grūtniecība, hormonālie līdzekļi, stress. Tādēļ, lai novērstu dzimumorgānu herpes recidīvu, ir svarīgi saglabāt veselīgu dzīvesveidu, labu uzturu un atpūtu, lietojot vitamīnus. Dzimumorgānu herpes profilakses pasākumi ir arī intīmās higiēnas un seksuālās dzīves higiēnas ievērošana, savlaicīga seksuāli transmisīvo slimību atklāšana un ārstēšana.
Ar HSV inficētu pacientu par to jābrīdina par savu seksuālo partneri, pat ja viņam pašlaik nav dzimumorgānu herpes simptomu. Tā kā ir iespējama saslimšana ar seksuālu kontaktu un bez herpes bojājumiem, šajā gadījumā ir nepieciešams arī prezervatīvs.
Pēc apšaubāma neaizsargāta seksuāla kontakta pirmajās 1-2 stundās pēc intimitāte varat izmantot dzimumorgānu herpes ārkārtas profilakses metodi ar lokāli aktīvo pretvīrusu līdzekli.
Lai novērstu pašnaktīšanos, kad genitālā herpes vīruss tiek pārnests no netīrām rokām no lūpām līdz dzimumorgāniem, ir jāievēro pamata higiēnas prasības: rūpīgi un bieži roku mazgāšana (īpaši, ja ir drudzis uz lūpām), izmantojot roku, sejas un ķermeņa atsevišķus dvieļus, kā arī katrs ģimenes loceklis.
Lai samazinātu inficēšanās risku ar HSV jaundzimušajiem, tiek pierādīts, ka grūtniecēm ar dzimumorgānu herpes ir operatīva (cesarean section). Pēc plānotajām dabiskajām dzemdībām sievietēm ar recidivējošu dzimumorgānu herpes slimību tiek noteikts profilaktiskais sākums, lietojot aciklovīru.
Pēc neaizsargāta dzimumakta, plānojot grūtniecību, kā arī seksuālo attiecību laikā ar HSV nesēju, ieteicams pārbaudīt dzimumorgānu herpes un citu STS.
Līdzīgi Raksti Par Herpes
Populāra ziede pret herpes uz lūpām
Kā atbrīvoties no niezes pēc herpes un kāpēc tā parādās?
Ko darīt ar pastāvīgu herpes?
Simptomi un citomegalovīrusa infekcijas ārstēšana bērniem
Herpes tautas ārstniecības līdzekļu ārstēšana, metožu apraksts
Populārs Ziņojumi Par Herpes
Kā ir un kā 2. tipa herpes vīruss ir bīstams?
Stomatīts pieaugušajiem - mājas ārstēšana, foto
Marķieru simptomi un ārstēšana zīdaiņiem
Cēloņi par herpes sākšanos un ārstēšanu degunā
Herpes grūtniecības laikā - bīstams un kā ārstēt
Amiksīns ir antibiotika vai nē
Efektīvs līdzeklis pret vējbakām - Calamine losjons
Kāda ir citomegalovīrusa bīstamība grūtniecības laikā un kad nepieciešama ārstēšana?
Caurspīdīgi burbuļi mutē - nopietns iemesls bažām!
Mēs pret herpes ārstējam mājās
Kas ir LOD terapija uroloģijā un kā tā tiek veikta?
Citomegalovīrusa igg - ko tas nozīmē, kāda ir infekcijas un ārstēšanas metožu bīstamība?
Viss par herpes lūpām
Viss par infekciozās mononukleozes pārnešanas iespējām
Lai izprastu infekciozās mononukleozes pārnešanas paņēmienus, ir jānosaka tās cēlonis, lai saprastu slimības gaitas patoģenētiskās iezīmes. Šīs infekcijas izraisītājs ir Epstein-Barr vīruss.
Kā ārstēt stomatītu bērniem mutē
Herpes uz lūpām grūtniecības laikā - infekcijas cēloņi un veidi, ārstēšanas metodes visos grūtniecības posmos
Bērnu un pieaugušo herpes simplex vīrusa ārstēšana un simptomi - narkotiku un profilakses saraksts
Citomegalovīrusa igg - ko tas nozīmē, kāda ir infekcijas un ārstēšanas metožu bīstamība?
Vairāk Par Ārstēšanu Herpes
Herpes bērniem: vīrusu infekcijas ārstēšana
Epstein-Barr vīruss: simptomi un ārstēšana
Masalu vakcinācija - kad un cik reizes
© Copyright 2022. Visas Tiesības Aizsargātas healthsavingsadvantage.com