lv lv fr lv es es lv lv lt de hbs_lat sv hbs_lat lv hbs_lat lv en lv lv lv lv de lv lv lv nl lv lv lv lv hbs_lat nl lv nl lv nl lv lv sl nl hbs_lat nl lv nl lv nl lv nl hbs_lat nl lv lv lv lv lv lv lv nl hbs_lat nl lv nl lv nl hbs_lat nl lv nl lv lv lv lv lv lv lv nl lv nl lv nl lv nl ru lv lv lv lv de lt lv ru lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lt lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lt lv en nl lv lv lv pl lv lv lv pt lv lv hbs_lat lv lv hbs_lat es lv en lv lv en hbs_lat lv pl lv lv lv lv en pl en en lv lv lv fr lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv fr lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv fr lv de lv lv cs lv lv nl lt lv lv lv fi lv hbs_lat lv pl hbs_lat lt lv lv lv lv lv es fr lv lv lv de lt en en lv de lv nl lv lv en en en lv en hbs_lat en hbs_lat en lv en lv lv en lv lv de lv en de lv en lv lt de lv lv de pl lv de lv lv en lv lv lv en lv lv lv ru lv lv lv lv en lv en lv lv lv en lv en lv en lv lv lv en lv lv en en hbs_lat lv lv en hbs_lat lv en lv lv fr lv lv lv en lv lv lv de lv lv lv lv es lv lv lt de fr lv lv lv lv
Aspazija. Portrets. 1894. g. Foto: Emanueps Egerts (E. Eggert), Rīgā. Pirmoreiz publicēts “Saimnieču un zelteņu kalendārā” 1894. g. RMM 55141. Avots: Latviešu rakstniecība biogrāfijās, Rīga: Zinātne, 2003.
Pauls Dauge, Rainis, Aspazija Cīrihē
Pieminekļa kolonādes arhitekts ir Pēteris Ārends, pieminekļa tēlnieks Kārlis Zemdega. Piemineklis atklāts 1935. gadā.
Nelielā piemiņas plāksne Aspazijai novietota Raiņa pieminekļa priekšā.
Latviešu dzejnieces divdesmitajos gados Rīgā: no kreisās 1. rindā Valda Moora, Elīna Zālīte, vidus rindā Aspazija, Anna Brigadere, Anna Rūmane-Ķēniņa, Paulīna Bārda un aizmugurē – Alija Baumane un Biruta Skujniece. Tilts, Nr. 88-89, 01.04.1968.
Avots: Pionieris, Nr. 23, 19.03.1968.
Rainis un Aspazija pie vasarnīcas
Foto: Olīvs Mētra. Avots: memorialiemuzeji.lv
Aspazija un Rainis vasarnīcas dārzā
Avots: Mazputniņš, Nr. 401, 01.05.1993.
Aspazija, Rainis un viņu mājkalpotāja Anna Rijniece
Aspazija un Rainis 1925. gadā
Aspazija ar Triju zvaigžņu ordeni
Rainis un Aspazija dzīvoklī Baznīcas ielā
Foto no JRLMVM fondiem. Avots: Literatūra un Māksla Latvijā, Nr. 36, 07.09.2000.
Rainis un Aspazija Baznīcas ielas dzīvoklī 1927. gadā
Avots: Dziesmusvētki: tautas māksla, kultūrvide, Nr. 2, 01.02.1999.
Avots: Brīvība, Nr. 1, 01.01.1995.
Aspazija un Rainis savā dzīvoklī 1927. gadā
Avots: Latvijas Jaunatne, Nr. 55, 16.03.1993.
Avots: Bibliotēku Pasaule, Nr. 35, 01.04.2006.
Aspazija Dubultu mājas verandā
Avots: Jūrmala, Nr. 28, 14.07.1988.
Aspazija savā pēdējā dzimšanas dienā
Avots: Jūrmala, Nr. 28, 14.07.1988.
Avots: Jūrmala, Nr. 28, 14.07.1988.
Aspazija 1943. gada rudenī
Avots: Jūrmala, Nr. 28, 14.07.1988.
Aspazija 1929. gada martā
Foto veltīts Annai Brigaderei un ir no Raiņa Literatūras un mākslas vēstures muzeja. Avots: Jūrmala, Nr. 11, 16.03.1989.
Vilis Polis, Anna Rijniece, Aspazija un Virēna Rozenberga
Foto no Raiņa Literatūras un mākslas vēstures muzeja. Avots: Jūrmala, Nr. 11, 16.03.1989.
Aspazija skolotāju grupas vidū
Foto no Raiņa Literatūras un mākslas vēstures muzeja. Avots: Jūrmala, Nr. 11, 16.03.1989.
Rainis un Aspazija trimdas gaitās Šveicē
Avots: Tilts, Nr. 88-89, 01.04.1968.
Aspazija savā darba istabā
Avots: Tilts, Nr. 88-89, 01.04.1968.
Aspazija kādā sarīkojumā ap 1935. gadu
Avots: Laiks, Nr. 3, 10.01.1990.
J. Nīmanis, J. Kārkliņš un Aspazija Nīmaņa klīnikā
Avots: Zvaigzne, Nr. 16, 20.08.1990.
Dzejniece un dramaturģe Aspazija (1865–1943) ir spilgtākā personība latviešu rakstniecībā 19. gadsimta 90. gados. Savos darbos Aspazija rāda jaunā laika sievieti – ugunīgu, lepnu, patstāvīgu, tādu, kas pati grib veidot savu dzīvi un būt uzticīga sev un savai sirdsbalsij. Raiņa dzīvesbiedre.
Dzimusi saimnieka ģimenē. Brāļi – Kristaps Roberts un Zamuēls Jūlijs, un māsa Doroteja Albertīne.
1886: vecāku spiesta apprecējusies ar Maksi Vilhelmu Valteru, kas, kļuvis Daukšu īpašnieks, saimniecību izputināja un aizbēga uz Ameriku (laulība šķirta 1897. gada februārī).
1889: kopā ar vecākiem un tuviniekiem pārcēlusies uz Jelgavu, kur strādājusi dažādus darbus.
Laikrakstā "Dienas Lapa" iepazinusies ar laikraksta redaktoru Jāni Raini (Jāni Pliekšānu), kas būtiski ietekmēja Aspazijas sabiedrisko uzskatu attīstību un pāriešanu jaunstrāvnieku pusē.
1895: aizgājusi no Rīgas Latviešu teātra, piedalījusies jaunstrāvnieku sabiedriskajā darbībā.
1897. gada 21. decembris: salaulājusies ar dzejnieku Raini.
Skolā pirmie literārie mēģinājumi vācu valodā.
1884: piedalījusies Jelgavas pašdarbnieku iestudētajā Viljama Šekspīra lugas "Venēcijas tirgotājs" izrādē (30. augustā). Par šo gaidāmo izrādi ar pseidonīmu Kalna Elza publicēts Aspazijas pirmais raksts laikrakstā "Baltijas Vēstnesis" (13./25. augustā).
1887: pirmais publicētais dzejolis – "Jaunā gadā" laikraksta "Dienas Lapa" feļetona pielikumā (24. decembrī) ar pseidonīmu Aspazija.
1888: Rīgas Latviešu biedrības lugu konkursā iesniegtā drāma "Atriebēja" iegūst pirmo vietu, bet cenzūras dēļ luga netiek izrādīta.
1894: Aspazijas luga "Vaidelote" Rīgas Latviešu teātrī. Lugā mitoloģisko likumību vidē attēlota sievietes sacelšanās pret aizspriedumiem un dogmām, cīņa par tiesībām veidot savu dzīvi saskaņām ar jūtām.
1894: iestudēta luga "Zaudētas tiesības", kurā attēlots, kā sieviete valdošās divkosīgās morāles dēļ aiziet bojā. Latviešu sabiedrībai tā bija neparasta problēma, izcēlās polemika, tika izteikti pretēji viedokļi par sieviešu emancipāciju un tiesībām. Polemika veidoja robežšķirtni starp konservatīvajām un radikālajām aprindām, ko pārstāvēja Jaunā strāva un laikrakstā "Dienas Lapa".
1895: polemika ar Rūdolfu Blaumani ("Dienas Lapa”).
1895: izrādītas Aspazijas lugas "Neaizsniegts mērķis" un "Ragana", kurās aizstāvēti sievietes patstāvības centieni un maksimāli sakāpināts protests pret apspiestību.
1901: periodikā publicēta drāma "Zeltīte".
1913: polemika ar Andreju Upīti par Jaņa Jansona–Brauna referāta "Domas par jaunlaiku literatūru” (1893) nozīmi latviešu literatūras attīstībā. Aspazija (faktiski Rainis) vērsās pret minētā referāta pārmērīgu cildināšanu.
1934. gada marts: Aspazija tiek iecelta par goda direktori Dailes teātrī.
Kopš 1895: Aspazija Raiņa ietekmē piedalījās Jaunās strāvas saietos. Jaunstrāvnieku uzskatus par literatūras galveno uzdevumu – sabiedrības attīstības ietekmēšanu Aspazija izsacīja dzejā un polemikās.
Aspazija aktīvi iestājās par sieviešu tiesībām un emancipāciju.
1920: Aspaziju ievēlēja Satversmes sapulcē, savās runās viņa uzsvēra demokrātijas un kultūras nozīmi valsts pastāvēšanā.
"Sarkanās puķes" (sarakstīts 1895, izdots 1897. gadā)
"Zem vakara zvaigznes” (1942)
"Atriebēja” (1888) Aspazija lugu iesniedza Rīgas Latviešu biedrības lugu konkursā, kur drāma ieguva pirmo vietu, tomēr cenzūra neļāva to izrādīt .
"Boass un Rute” (1925)
"Jānis Ziemelis" (periodikā 1931. gadā)
"Pūcesspieģelis” (periodikā un teātrī 1932. gadā)
"No atzīšanas koka” (1919)
"Mana dzīve” (ievadi kopotu rakstu "Mana dzīve un darbi” 1.–6. sējumā, 1931–1940).
"Rudens lakstīgala" (publicēts žurnālā "Atpūta” 1933. gadā turpinājumos)
Cittautu rakstnieku darbu tulkojumi
Gerhards Hauptmanis. "Hannele. Sapņu dzeja" (1898)
Henriks Senkevičs. "Kurp eji?" (1899)
Roberts Hamerlings. "Aspazija" (periodikā) (1900)
Edvards Bulvers. "Pastarā diena Pompejā" (1903)
"Johana Volfganga Gētes Raksti" (1–7) (kopā ar Raini) (1903-1904)
Vilhelms Bušs. "Makss un Morics. Puiku stāsts septiņos nedarbos" (1904)
Gerhards Hauptmanis. "Nogrimušais zvans" (1904) (kopā ar Raini)
Johans Volfgangs Gēte. "Stella" (1912)
Rainis. "Joseph und seine Brüder" (Jāzeps un viņa brāļi) (1921)
Raksti 2. izdevums (1910)
Kopoti raksti 10 sējumos (1920–1924)
"Mana dzīve un darbi" 6 sējumos (1931–1940, nepabeigti)
Raksti 5 sējumos (ASV 1963–1971)
Kopoti raksti 6 sējumos (1985–1988)
Kopoti raksti (1. sējums, 2017)
"Aspazija ir viena no visizcilākajām un vispretrunīgāk vērtētajām Latvijas kultūras personībām. Viņas darbiem ir būtiska nozīme latviešu rakstniecības modernizācijā un intelektuālās diskusijas rosināšanā par cilvēciskās esības un dzīves jēgas, par tautiskās pagātnes un modernās sabiedrības, par nācijas un valsts radīšanas un pastāvēšanas pamatnosacījumiem. Kā spilgtākā Jaunās strāvas dzejniece un dramaturģe, atbalsojot trauksmes un dziņu laikmetu vācu literatūrā, viņa sevi piesaka 19. gadsimta 90. gados un ar savu domas brīvību, sociālo aktīvismu un gara jaudu nav zaudējusi aktualitāti arī šodien."
Ausma Cimdiņa. Priekšvārds. Aspazijas Kopoti Raksti 1. sējums. R.: LU Akadēmiskais apgāds, 2017, 7. lpp.
"Aspazijas literāriskā darbība galvenā kārtā izpaudusies lirikā un drāmā. Viņai gleznu bagāta valoda un droša un svaiga fantāzija. Dažviet māksliniecisko plūdumu traucē patētisks skaļums. Aspazijas ideālisms spilgti iezīmējas viņas drāmās. Tēlotās varones cenšas nokratīt zemes putekļus, lai paceltos augšup individuālā skaidrībā, lai neaizliegtu sevi un savas neatkarības ilgas. Tās ir sievietes tiesību cīnītājas, kas grib saskaņot ārējo ar iekšējo pasauli, nokratīt patriarhālos žņaugus un neapmiglotu skatu raudzīties dzīvē. Pāri likumiem un ierašām tās iet turpu, kur aicina sirds balss. Neapklusināmas dziņas viņas spārno ideālismam un ved pretī jauniem sasniegumiem. Šīm varonēm piemīt arī stipri attīstīta jūtu dzīve. lemīlēta vīrieša labā viņas spējīgas iet pa uzupurēšanās un atteikšanās ceļu. (..) Liesmaina Aspazija ir arī savā lirikā. Lai atraisītos no ikdienas, kur putekļi kūp un skumjas staigā, viņa fantāzijā aizšupojas pāri esamībai, līdz mūžības robežai, kur plūst bezgalīgas gaismas straumes, kur dzīvība izplaukst kā krāšņs zieds un visa iesākums saplūst ar nobeigumu. Romantiska pacilātība ir raksturīga visai Aspazijas dzejai. Šaja ietekmē sarakstīti dzejoļu krājumi: Sarkanās puķes (1897), Dvēseles krēslā (1904), Izplesti spārni (1920), Trejkrāsaina saule (1926), Asteru laikā (1828). Savas dzīves dažādos posmus (bērnību, pirmsjaunību un jaunību) dzejniece ietvērusi liriska biogrāfija, kuras atsevišķās daļas saucas: Saulains stūrītis (1910), Ziedu klēpis (1911) un Raganu nakts (1923). Pēdējos gados dzejniece kļuvusi daudz mierīgāka, dzīves apstākļiem piekļāvīgāka. Viņas doma zaudējusi savu asumu un nemieru, un dzejniece vairs netrauc ar zilām būrām sapņu neaizsniedzamā tālumā. leskanas pārdomas, dzīvē redzētā un pārdzīvotā vērtējums. Dominē tīri filozofiski motīvi, metafiziska jūtoņa, rezignācija, rudenīga noskaņa. Dzejnieces gars, meklējot dvēseles skaidrību, reizēm uzraujas transcendentālās sfērās, irreālitātē. (..) Prozā Aspazija vairāk liriska tēlotāja, kā noteiktas fabulas risinātāja."
Jānis Ķelpe. Sieviete latvju rakstniecībā. Jelgava: 1936, 28.–29. lpp.
strāvas laikā sarakstītie dzejoļi sakopoti krājumā "Sarkanās puķes",
kura izdošanu cenzūra parakstījusi 1895. gadā (krājums iznācis 1897. gadā).
Krājumā kaismīga jūsma un pacilātība izpaužas motīvos par pagātnes važu
saraušanu, kā arī par nākotnes lielumu un indivīda brīvību. Dzejiski izteiktie
programmatiskie aicinājumi sasaucās ar 90. gadu sabiedrības jaunajām noskaņām.
Šā posma lugās un dzejā Aspazija laikmeta centienu ietekmē izcēlusi sievietes
kā personības pašvērtību. 1904. gadā iznāca Aspazijas dzejoļu krājums
"Dvēseles krēsla", tajā pārsvarā rezignācija un skumjas izjūtas. Ar
dzejoļu krājumiem "Saulains stūrītis" (1910) un "Ziedu klēpis"
(1911), kuros atainotas bērnības un jaunības dienu izjūtas, aizsākta liriska
autobiogrāfiska triloģija. Dzejoļu krājumā "Izplesti spārni" (1920)
sakopoti agrāk sarakstītie dzejoļi. Tā pamatnoskaņu veido pagātnes cīņu
retrospektīvs skatījums, saglabājot nemieru un trauksmi. Krājums "Raganu
nakts" (1923) ir autobiogrāfiskās triloģijas 3. daļa. 1936. gadā publicētā
krājumu "Kaisītās rozes" pirmā nodaļa "Ģēnija aicinājums"
veltīta Kārlim Ulmanim. Nodaļā ievietoti patriotiski, himniski dzejoļi, kuros cildināta
tautas vienotība, brīvība un apliecināta ticība mūžībai." Elza Knope.
Latviešu rakstniecība biogrāfijās. R.: Zinātne, 2003.
"Drāmas "Atriebēja" (1988) pamatā ir konflikts starp latviešu zemniekiem un viņu apspiedējiem. Mākslinieciski luga neizstrādāta, bet tajā spēcīgi izskan brīvības cildinājums un naids pret despotiju. Lugā "Vaidelote" (1894) mitoloģisko likumību vidē attēlota sievietes sacelšanās pret aizspriedumiem un dogmām, cīņa par tiesībām veidot savu dzīvi saskaņām ar jūtām. Lugā "Zaudētas tiesības" (1894) attēlots, kā sieviete valdošās divkosīgās morāles dēļ aiziet bojā. Latviešu sabiedrībai tā bija neparasta problēma, izcēlās polemika, tika izteikti pretēji viedokļi par sieviešu emancipāciju un tiesībām. 1895. gadā izrādītas Aspazijas lugas "Neaizsniegts mērķis" un "Ragana", kurās aizstāvēti sievietes patstāvības centieni un maksimāli sakāpināts protests pret apspiestību. Jauns pacēlums Aspazijas jaunradē ap 1905. gada revolūcijas laiku saistīts ar lugu "Sidraba šķidrauts" (1905), tās iestudējumu Jaunajā latviešu teātrī. Lugas darbība gan saistīta ar romantizētu pagātni un galvenās varones individuālu likteni, bet konflikta risinājums un izteiktie aicinājumi saskanēja ar sabiedrības revolucionārajiem centieniem. Aspazijas dramatiskā talanta spēks izpaudās vēstures un teiku vielas izmantošanā un dzejas valodā." Elza Knope. Latviešu rakstniecība biogrāfijās. R.: Zinātne, 2003.
Amanda Cielēna - Draudzene
Dāvids Freimanis - Brālēns
Dora Stučka - Svaine
Ķērsta Veckalna - Draudzene
Uldis Freimanis - Radinieks
Johanna Emīlija Lizete Rozenberga
Elza Rozenberga, Elza Pliekšāne, Rozenvalde
Raiņa un Aspazijas māja
Baznīcas iela 30, Rīga
Raiņa un Aspazijas vasarnīca
Jāņa Pliekšāna iela 5/7, Jūrmala
Raiņa un Aspazijas muzejs Lugano
Zigfrīda Meierovica prospekts 18/20, Jūrmala
1889. gadā Rozenbergi pārceļas uz Jelgavu un 16. oktobrī nopērk nelielu māju Zaļā (vēlāk Raiņa) ielā 25.
Kad Rainis dabūja jurista darbu Paņevežā, uz turieni pārcēlās arī Aspazija.
Zigfrīda Meierovica prospekts 18/20, Jūrmala
Jelgavas Dorotejas meiteņu skola
Jelgavas Trīsvienības sieviešu ģimnāzija
Nepabeigusi Dorotejas meiteņu skolu, Aspazija pāriet uz jaundibināto Jelgavas sieviešu ģimnāzijas sesto klasi (t. i., pēc toreizējā klašu iedalījuma viņai jāmācās skolā sešus gadus). Precīzu ziņu par skolas beigšanu nav. Atmiņās Aspazija vairākkārt stāsta, ka skolu beigusi, bet vectēva bēru dēļ palikuši nenokārtoti gala eksāmeni.
Dreiliņu muižas (tagadējā Pāles pagastā) pārvaldnieka Rikveiļa meitu mājskolotāja.Te sarakstījusi lugas "Vaidelote", "Zaudētas tiesības", poēmu "Saules meita".
Merķeļa iela 13, Rīga
Ievērību guva Aspazijas prologs Rīgas Latviešu biedrības 25 gadu jubilejas sarīkojumam.
Latvijas Republikas Satversmes sapulce
Merķeļa iela 13, Rīga
No 1893. līdz 1895. gadam dziedājusi Rīgas Latviešu teātra korī.
Latvijas Sociāldemokrātiskā Strādnieku partija
Latvijas Sociāldemokrātiskā Strādnieku partija
1896. gada nogalē kopā ar Raini aizbrauca uz Vāciju un apmetās Šarlotenburgā (Berlīnē). 1897. gada sākumā sakarā ar Raiņa vecākās māsas nāvi atgriezās Jelgavā.
Kopā ar Raini devās trimdā uz Šveici un apmetās Kastaņolā pie Lugāno.
Kastanjolas pilsētas pašvaldība uzcēla latviešu rakstniekiem Rainim un Aspazijai granītā veidotu pieminekli (G. Chiesa) ar ierakstu bronzas plāksnē: "Šeit atradās māja, kur dzīvoja, uzticīgī dzimtenei un dzejai, Rainis un Aspazija, nākdami no tālās Latvijas, meklējot mieru un brīvību / Kastanjolas pašvaldība veltī viņu piemiņai šo zemes gabalu" – un trimdas latviešu (J. Plāte) bronzas veidojumiem: rakstnieku kopportreta reljefs, Latvijas valsts ģerbonis, Raiņa lugas Zelta zirgs stilizēts simbols un plāksne ar ierakstu: "Dižajiem dzejniekiem un Latvijas brīvības cīnītājiem latvieši svešumā".
Raiņa un Aspazijas piemineklis "Rainis un Aspazija". To veidojuši tēlnieki Zigrīda–Džoana Rapa un Juris Rapa.
Zigfrīda Meierovica prospekts 18/20, Jūrmala
Piemiņas plāksne un tēlnieka Jāņa Bārdas izveidotā skulpturālā grupa "Kaķu stabs”, kas veltīta Aspazija piemiņai.
Zigfrīda Meierovica prospekts 18/20, Jūrmala
Tēlnieces Artas Dumpes veidots piemineklis "Aspazija".
2020. gada 10. septembrī Dubultos, kāpu zonā iepretī Aspazijas mājai, svinīgi atklāta tur uzstādītā dzejnieces bronzas skulptūra "Aspazija kāpās", ko veidojusi tēlniece Olga Šilova.
© LU LFMI, 2022. Mājaslapa: Graftik
Pārpublicējot vai citējot atsauce uz LU Literatūras, folkloras un mākslas institūta (LU LFMI) resursu ir obligāta. Liela apjoma kopēšana un materiālu izmantojums komerciāliem nolūkiem pieļaujams vienīgi ar rakstisku LU LFMI atļauju.