lv lv en lv ru lv lv hbs_lat lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv en de en en lv en lv lv pt pt pt sv pt pt pt pt pt lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv hbs_lat lv lv pt lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv pt lv lv lv lv lv lv lv lv lv de lv lv lv lv lv lv lv lv sv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv pt lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv fi lv lv pt lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv pt lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv pt lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv nl el lv
Visu Svēto diena, svētki—Vispasaules Svētdarišanas dienā
Vadlīnija:Kas drīkst kāpt Tā Kunga kalnā, un kas stāvēs Viņa svētajā vietā? (Ps 24, 4)
Ievads:Visu Svēto dienā tiek pieminēti visi svētie un mocekļi, gan zināmie, gan nezināmie, kuriem nav veltīta īpaša diena Baznīcas kalendārā. Baznīcas svētie – mūsu palīgi un aizstāvji Dieva priekšā visās mūsu dzīves laikā, tāpēc bieža lūgšana pie viņiem ir katra kristieša dabiska vajadzība. Šīsdienas liturģija mūs aicina godināt visus Dieva svētus.
Kungs, Mūžīgais Dievs, apžēlojies par mums.
Kristu, Dieva Jērs, apžēlojies par mums.
Kungs, miera dāvātājs, apžēlojies par mums.
I lasījums (Atkl 7, 2-4.9-14)
Šodien mēs atceramies ne vienu, ne divus, pat ne divdesmit – mēs atceramies visus svētus. Nosauktais skaitlis simt četrdesmit četri tūkstoši nenozīmē konkrēto ciparu, bet pilnību. Kas viņi ir, svētie? No kurienes viņi nāk un ka sasniedz svētumu? Šīsdienas lasījumā ir atbilde uz šiem jautājumiem. Pirmkārt, viņi „nākuši no lielām bēdām”. Tas ir svarīgi mums, kad mēs sakām, ka ievērot baušļus ir ļoti grūti. Svētiem nebija viegli. Viņu ceļš nebija vīts ar rozēm. Viņi nogāja ciešanu ceļu – bet ieguva Kristus gaismu. Un, otrkārt, kas ir ļoti svarīgi, - tas ir svētuma avots. Ar ko viņi izmazgāja savas drēbes? Ar tikumisko dzīvi? Nē. Ar nožēlošanu? Arī nē. Ar Jēra asinīm. Visā svētuma avots – Viņš, tikai Viņš Pats.
II lasījums (1 Jņ 3, 1-3)
Svētums ir izvēlēto liktenis, un tas ir raksturīgs ar tādām īpašībām, kurus parastam cilvēkam nesasniegt. Otrajā lasījumā apustulis Jānis aicina mūs cerēt uz Dievu, kas to darīs, attīrīs sevi, jo Viņš ir tīrs. Jābūt svētuma tīrībai, jo Dievs ir svēts. Un ir kāda cerība, kura var jebkuru attīrīt līdz tādām neiedomājamam stāvoklim.
Lasījums no Jēzus Kristus Evaņģēlija, ko uzrakstījis svētais Matejs (5, 1-12a)
Šajā fragmentā Kristus sāk ar solījumu un iedrošinājumu, solot svētlaimi, kas sekos Viņam, tas ir, kaut kādu laimes augstāko pakāpi. Un tikai tāpēc, ka tas ir tāds pats ceļš, kur Viņš Pats iet pa priekšu mums un nepamet mūs.
Kungs, dāvā mums svētos! Dāvā mums Dieva cilvēkus, cilvēkus, kuriem Tu būtu viss! Dāvā mums cilvēkus, pilnus mīlestības pret Tevi, kas dzīvotu tikai Tev! Dāvā mums cilvēkus, kuru skatienā mēs sastaptu Tavu skatu, caur kuriem saklausītu Tavu Vārdu, cilvēkus, kas izrautu pasauli no materiālisma, ļaujot saskatīt pestīšanu, kuru Tu esi nācis tai nest! Kungs, mums ir vajadzīgie svētie. Tu, kas esi svētuma avots un devējs, pamudini it visus uz svētumu: nabagos un bagātos, pazemīgos un izglītotos! Izraugies svētos gan starp tiem, kas dzīvo pasaulē un kuru pienākums ir to svētdarīt ar savas dzīves liecību, gan no to vidus, kuri atteikušies no šīs pasaules, lai apliecinātu Tavu transcendenci! Dari, lai ikviens saprastu, ka svētums ir dāvana un uzdevums, ka svētais ir kristietis, kas dzīvo saskaņā ar Dieva Sirdi, tas ir – pilnīgs cilvēks! Dari, lai ikviens cilvēks vēlētos piepildīt savu sūtību, kurai Tu viņu esi radījis! Palīdzi viņam iet pa taisnīgo ceļu! Dari, lai viņu dzīve būtu kā rīta blāzma, kas kļūst arvien spilgtāka, līdz iestājas pilnīga diena! Kungs, mums vajadzīgie svētie, jo mums ir vajadzīga pestīšana. Kungs, dāvā mums svētos!
Padziļiniet savu ticību un ceriet, ka arī jūs varēsiet kļūt par svētiem!
VISU TICĪGO MIRUŠO PIEMIŅAS DIENA, svētki
Vadlīnija:Cilvēks savā dzīvē ir kā zāle, viņš zied kā puķe laukā, kad vējš to skar, tad tās vairs nav, un neatrod vairs pat tās vietu. (Ps 103, 15)
Ievads:Baznīca vienmēr ir nenogurstoši aicinājusi lūgties par mirušajiem. Makabiešu otrajā vēstule (2 Mak 12, 45) lasām, ka doma lūgties par mirušajiem, par to, lai viņi tiktu atbrīvoti no grēkiem, ir svētīga un pestījoša. Katrā Svētajā Misē mēs pieminam savus mirušos brāļus un māsas, lūdzot, lai Baznīcas bērnu dvēseles tiktu šķīstītas no grēkiem un to sekām un lai kļūtu līdzdalīgas Kunga godībā Debesīs. Baznīca aicina novembra mēnesī apmeklēt kapus, rūpēties par aizgājēju kapa vietām un apzināties, ka mēs neesam šķirti - jau tagad mēs esam vienoti svēto sadraudzības kopībā. Baznīca apliecina un svin šo kopību jeb komūniju Jēzus Kristus Mistiskajā Miesā, uzsverot, ka ne tikai mēs varam ar lūgšanām palīdzēt mirušajiem, bet arī viņu aizlūgumi par mums var būt iedarbīgi un svētīgi.
Kungs, bagāts žēlastībā, apžēlojies par mums.
Kristu, dzīvā maize, apžēlojies par mums.
Kungs, dzīvības dāvātājs, apžēlojies par mums.
I lasījums (Gudr 3, 1-9)
Pirmajā lasījumā mēs lasām, ka Dievs rūpējas par taisnīgajam dvēselēm, un ciešanas tos neaizskars. Tie, kas cer uz Viņu, pazīst patiesību, un Dieva žēlastība un žēlsirdība būs pār viņiem.
II lasījums (Rom 5, 5-11)
Apustuļa Pāvela vārdi tiek vērsti uz visiem, kas, ticot Kristum un sākot jauno dzīvi, atklāja sevī iepriekšējo tieksmi uz grēku un nonāk skumjās. Pāvels apliecina, ka ne mūsu bezgrēcīgums atnes mums pestīšanu, bet Dieva mīlestība.
Lasījums no Jēzu Kristus Evaņģēlija, ko uzrakstījis svētais Jānis (6, 37-40)
Šodien mēs dzirdām vērtīgo Kristus atklāsmi: „Jo tāda ir Mana Tēva griba, lai ikvienam, kas skata Dēlu un Viņam tic, būtu mūžīgā dzīvība un Es viņu celtu augšā pastarā dienā.” Visspēcīgais vēlas glābt visus mūs (jo visu Viņš atdeva Dēlam). Vienīgais, kas var „iepriekš noteikt” bojāeju vai pestīšanu – pats cilvēks. Iespēja izmantot Kristus palīdzību un glābties ir dota katram. Vai tā nav lielā žēlastība?
Euharistiskais dialogs pēc komūnijas
Kungs! Cik labi ar Tevi gan asarās, gan aizkustinājumā, gan priekā un gan cīņā! Tu – mana Mīlestība, Tu – mana Laime, Tu – mans Prieks, Slava Tev! Kas ir cilvēks, ka Tu cieni viņu un rūpējas par viņu? Cik Tu esi varens, Kungs! Cik Tu esi žēlsirdīgs! Cik Tu esi brīnišķīgs! Ja varētu katru sekundi atkārtot: Tu – mans Prieks, Tu – mana Mīlestība, Tu – mans Dievs! Nekas tad nav vajadzīgs, viss ir mazsvarīgs, nekur negribas iet, redzēt, runāt – tikai dziedāt Tev šo dziesmu. Lūk, kāpēc jau gribas pie Tevis – mājās, lai dziedāt savas mīlestības dziesmu Tev un godāt Tevi.
Mises noslēgums un vadlīnija
Dosimies uz kapsētu un apmeklēsim mūsu mirušos, aizlūdzot par viņiem mūsu Mīļo Tēvu.
Parastā liturģiskā laika 31. svētdiena,Psaltērija XXXI. nedēļa
Vadlīnija:Es teikšu Tavas godības diženo varenību un dziedāšu par Taviem brīnuma darbiem. (Ps 145, 5)
Ievads:Šīsdienas liturģija mūs aicina vērsties pie Dieva ar grēka nožēlu un atbrīvoties no visa lieka, kas traucē mums padziļināt savu garīgo dzīvi.
Kungs, kas ir labsirdīgs pret visiem, apžēlojies par mums.
Kristu, kas ir tuvu visiem, apžēlojies par mums.
Kungs, tava valstība ir uz mūžiem laikiem, apžēlojies par mums.
I lasījums (Gudr 11, 22-12, 2)
Gudrības grāmata runa ne par atriebību, ne par taisnīgumu, bet par Dieva žēlsirdību, saistot to tieši ar Viņa spēku, ar Viņa visspēcīgumu. Viņā nav „nepilnvērtības kompleksa”, nav baiļu, tāpēc Viņš ir spējīgs atbildēt uz aizvainojumiem, kas ir mūsu grēks, - ar žēlastību. Viņš visu var – un pārklāj, un noņem, iznicina mūsu grēkus, ja tikai mēs vēršamies pie Viņa ar mūzu nožēlu.
II lasījums (2 Tes 1, 11-2, 2)
Šodien lasām, ka katram kristietim jābūt sava aicinājuma cienīgiem un lai katrs cenšas tiekties pēc laba un ticības darba spēka.
Lasījums no Jēzus Kristus Evaņģēlija, ko uzrakstījis svētais Lūkas (19, 1-10)
Šodien mēs lasām par muitnieku Caķeju, kas bija maza auguma, kas vēlējas kaut ar vienu aci redzēt Pestītāju. Un caur pūli viņš nevarēja izlauzties, tad viņš uzkāpa uz koku un sēdēja tur, un skatījās… Un Kungs viņu pasauca un atnāca uz viņa māju. Un mēs tāpat esam maza auguma, garīgi. Mēs neesam cienīgi par to, ka Viņš pie mums ir atnācis. Bet Viņš vienalga nāk… Kungs saka Caķejam: „Šodien Es būšu kopā ar tevi.” Un katram no mums Viņš saka: „Šodien Es būšu kopā ar tevi.” Ko mums vēl vajag? Tikai jāsaprot, ka Viņš atnāk uz māju, kas ir slikti sagatavota, ne tāda mājā, kur visi gaida Viesi, kur viss spīd un laistās, bet uz paputojošo, tumšo, ar putekļiem, it kā pamesto. Tāda ir mūsu dvēsele ar savu mazticību un nolaidību, ar garīgo slinkumu, ar lūgšanu, kas mazliet deg kā nodziestošā gaismiņa. Ar apsmādēšanu pret baušļiem un baznīcas likumiem, ar mūžīgām dusmām uz visu, ar pastāvīgo niknumu un cita nosodījumu.
Euharistiskais dialogs pēc komūnijas
Tu nāc pie mums, bet mūsu domas ir kaut kur tālu … Un sanāk, ka ne Tu esi mūsu Ķēniņš, bet mūsu lepnums, patmīlība, patvaļība, godkāre, tā visa niecība, pēc kā mēs tiecamies, aiz kuras mēs aizķeramies. Kungs atgādini mūsu garīgas dzīves aicinājumu un atbrīvo no visa lieka, kas traucē mums.
Mises noslēgums un vadlīnija
Padomājiet par savu dzīvi! Vai jūs esat gatavi sagaidīt savās mājās, savā dvēselē mūsu Pestītāju? Ko jāizmaina, lai cienīgi Viņu sagaidīt?
LATERĀNA BAZILIKAS IESVĒTĪŠANAS GADADIENA, svētki
Vadlīnija:Kungs ir mūsu patvērums un stiprums, palīgs mūsu bēdās. Tāpēc mēs nebaidīsimies, kaut zeme mainīsies vai zudīs un kalni grims jūras dzelmēs.
Ievads:Svētā Jāņa Laterāna bazilika ir celta tūlīt pēc tam, kad beidzās kristiešu vajāšanas, - 4. gs., kad Baznīcu vadīja pāvests Silvestrs I. Sākotnēji bazilika tika veltīta Kristum Pestītājam, vēlāk par tās aizbildņiem kļuva svētais Jānis Kristītājs un svētais evaņģēlists Jānis. Bazilikā ir notikuši pieci vispārējie Baznīcas koncili. Pāvests ir Romas bīskaps, un Laterāna bazilika ir viņa katedrāle. Tās iesvētīšanas gadadienu 9. novembrī atzīmē jau kopš 12. gs., sākotnēji to darot Romā, vēlāk - visā Romas katoļu Baznīcā, parādot godu bazilikai, kas ir "visu Romas un pasaules baznīcu māte un galva".
Kungs, kas esi palīgs mūsu nelaimēs, apžēlojies par mums.
Kristu, kas ir Baznīcas dibinātājs, apžēlojies par mums.
Kungs, kas esi visaugstais Valdnieks, apžēlojies par mums.
I lasījums (Ech 47, 1-2. 8-9. 12)
Pirmajā lasījumā mēs lasām par ūdeni, kas tek no Tempļa sliekšņa apakšas, tas ne tikai attīra, bet arī katru atjauno, kas iegremdējas šajos ūdeņos, atjauno ne tikai garīgi, bet arī fiziski, dāvājot nomazgājušajam dzīves pilnību, gan garīgo, gan miesisko.
II lasījums (1 Kor 3, 9-11.16-17)
Kristietība – tā nav ticība tam, ka Dievs ir un ka Kristus nomira par mums. Kristietība – tā ir Svētā Gara dzīvība mūsos. "Vai jūs dabūjāt Svēto Garu, kad jūs kļuvāt ticīgi?" (Apst 19,2) – tas ir atslēgu jautājums mūsu ticībai. Un ja mēs atbildām “jā”, tad mūsu attieksme pret sevi un citiem cilvēkiem radikāli mainās. Baznīca – tā ir vieta, kur mīt Dievs, un ja Viņš mīt manī, tad mana miesa arī ir templis. Kāda ir mana attieksme pret šo templi, kas tur atrodas, vai nenotiek kaut kas tajā absolūti nesavienojams ar Dieva klātbūtni? Vai tas kļuva par „lūgšanas namu” (Mt 21, 13), vai tīri tas izslaucīts, vai tiek iededzinātas tajā lampiņas, vai viss ir „ pieklājīgs un kārtīgs.” (1 Kor 14,40)?
Lasījums no Jēzu Kristus Evaņģēlija, ko uzrakstījis svētais Jānis (2, 13-22)
Kungs Jēzus šajā fragmentā runā ne tikai par kārtību, kurai jābūt Tēva Mājās, bet arī parāda, ka tagad Dieva klātbūtnes centrs - nav šeit. Viņš – Dievišķais Vārds, un Viņa miesa - patiesais Templis, kur Dievs ir reāli klātesošs, Viņš uz visiem laikiem kļuva par cilvēku – Jēzu. Kad Viņš ir klātesošs pārējie upuri un nodokļi zaudē savu nozīmi, jo upuris – visa Jēzus dzīve. Viņš pat šodien atceļ, dara nevajadzīgus mūsu upurus.
Euharistiskais dialogs pēc komūnijas
Kungs, pie kā cita, man iet? Kādā citā vietā man meklēt? Pie kā virzīties un iet pa jauniem, nepazīstiem ceļiem? Pie Tevis –mūžīgas dzīves vārds. Pie Tevis –augšāmcelšanās spēks. Tev ir vara ievest mani mīlestības dzīvē, kurai nebūs gala. Lai Tavi vārdi paliek man par gaismu, kura tur mani ved! Tu teici: jūs – zemes sāls un gaisma pasaulei. Māci mani liecināt par Tevi! Tu teici: mīliet savus ienaidniekus, dariet labu tiem, kas jūs ienīst. Dāvā man pazemības spēku! Tu teici: esiet pilnīgi, kā jūsu Tēvs ir pilnīgs. Dāvā man tiekties pēc tās pilnības, kas saskan ar Tavu, bet ne ar pasaules likumiem. Tu teici: lūdziet un saņemsiet. Māci man augt pacietībā, jo Tavās rokās ir laiks, kad Tu darbojies, kad uzklausi un dāvā savam kalpam laimi. Tu teici: vispirms meklējiet Debesu Valstību. Kungs, dāvā man spēku iet pa šiem šaurajiem vārtiem, brīvi izvēlēties tos!
Mises noslēgums un vadlīnija
Dosimies mājās un kļūsim par sapratīgiem cilvēkiem, katru dienu savu svētnīcu saglabāsim kārtībā.
Parastā liturģiskā laika 32.svētdiena, Psaltērija XXXII nedēļa
Vadlīnija:Celies, Kungs, dodies tam pretim, sagrauj viņu, izglāb manu dvēseli ar Savu zobenu no bezdievīgā, no Tev pakļautiem ļaudīm. (Ps 17, 13)
Ievads:Šīsdienas liturģija mūs aicina savas cerības likt uz Dievu, izpildīt Dieva gribu un attīstīt lūgšanas dzīvi.
Kungs, mana pestīšana, apžēlojies par mums.
Kristu, mans glābējs, apžēlojies par mums.
Kungs, mans sargs, apžēlojies par mums.
I lasījums (2 Makab 7, 1-2.9-14)
Pirmajā lasījumā mēs lasām par septiņiem brāļiem un māti, kas ir gatavi nomirt, lai tikai nesagrēkotu pret Dievu un ticības tradīcijām. Viens no brāļiem teica saviem mocītājiem, ka pasaules Ķēniņš augšāmcels viņus, jo viņi mirst par Viņa likumiem, mūžīgai dzīvei.
II lasījums (2 Tes 2, 16-3, 5)
„Lai mēs tiekam paglābti no nekrietnajiem, ļaunajiem cilvēkiem”. Nekārtība – mūsu ticības biedējošs ienaidnieks. Nekārtība, pagurums un nemieri vienmēr kļūst par pirmo liecību tam, ka mājās nav viss kārtība. Vēl šaubas, atteice no ticības neizpaužas vārdos, bet jau ir nekārtība un atteice no ikdienišķas lūgšanas, no savas garīgas mājas ikdienišķas tīrības darba, lai pieņemt Kristu savā sirdī. Protams, Kungs vienmēr ir ar mums un lūgšanu saikne ar Viņu var nekad neaptrūkt. Bet ļoti bieži līdzīga brīvība kļūst par lūgšanu dzīves trūkuma cēloni. „Varu lūgties vienmēr” pārvēršas par „varu nekad nelūgties”. Un šeit cilvēcisko nepastāvību var uzvarēt ne ar noskaņojumu un emocijām, bet ar dzelzs ikdienišķas lūgšanas disciplīnu.
Lasījums no Jēzus Kristus Evaņģēlija, ko uzrakstījis svētais Lūkas (20, 27-38)
Pie Jēzu nāk cilvēki, kas noliedz augšāmcelšanās, uzskatot, ka ar šo zemes esamību visa cilvēka dzīve tiek izsmelta. Viņu pieķeršanās pie zemes eksistēšanas parāda pašu jautājumu, kuru viņi uzdod Viņam. Šis jautājums satur sevī patiešām zemes vajadzības un detaļas. Kristus nedod tiešo atbildi, bet piedāvā pilnīgi jaunu rakursu, ar kuru var izskatīt šo problēmu. Viņš aicina savus klausītājus ieņemt mūžības pozīciju. Tieši ar šo punktu var ieraudzīt galveno, ka Dievs nav mirušo Dievs, bet dzīvo. Mēs varām sajust Dieva klātbūtni un mieru visās šīs grūtībās, ja kaut mazliet iemācīsimies redzēt savu dzīvi Dieva mērījumos.
Euharistiskais dialogs pēc komūnijas
Kungs, nenovērš savu skatienu, jo tad es sākšu maldīties. Mana dvēsele pastiepjas uz pirksta galiņiem: saki man konkrēti, kā izpildīt Tavu gribu! Es piederu Tev. Dari tā, lai es dzīvotu tā, kā vēlās Tava mīlestība. Paņem visu, kas traucē manam ceļam pie Tevis. Es piederu Tev.
Mises noslēgums un vadlīnija
Padomāsim par savu lūgšanu! Kāda tā ir? Vai mēs lūdzamies, kad mums kaut ko vajag no Dieva, kad mums ir slikti? Dievs vēlas ar mums pastāvīgas attiecības.
Parastā liturģiskā laika 33.svētdiena, Psaltērija XXXIII nedēļa
Vadlīnija:Kungs ir zināmu darījis Savu palīdzīgo un svētīgo rīcību, tautu priekšā Viņš ir atklājis Savu taisnīgumu. (Ps 98, 2)
Ievads:Kas ir sapratīgs cilvēks? Tas, kurš dzīvo pēc sabiedriskiem vai dievišķiem likumiem? Šīsdienas liturģija mūs aicina izvēlēties starp ierīkošanu un Dieva mīlestību.
Kungs, kas tiesās pasauli pēc likuma, apžēlojies par mums.
Kristu, kas ir taisnības karalis, apžēlojies par mums.
Kungs, kas ir taisnīguma avots, apžēlojies par mums.
I lasījums (Mal 3, 19-20)
Pirmajā lasījumā mēs lasām par Kunga tiesas dienu. Kungs salīdzināja to ar uguns krāsni, kurā degs visi pārgalvīgie nievātāji un ļaundari kā rugāji. Uguns mēle tiks izplatīta sakarā ar Dieva tiesu un dusmām. Šī diena dedzinās viņus, jo Kungs šajā dienā viņus aizdedzināja. Dieva tautai jānožēlo savi grēki, atceroties, ka Viņš būs nežēlīgs pret visiem grēciniekiem.
II lasījums (2 Tes 3, 7-12)
Pāvels aicina uzticīgiem turēties tālāk no nemierīgiem cilvēkiem, bet ne tāpēc, ka viņš tos nicina vai ienīst, bet tāpēc, ka ticīgo piedalīšana tādā steigā neatnes labumu ne tiem, kas steidzas, ne pašiem uzticīgiem. Pirms tas nepietuvinās pie Valstības, bet otrus no tās var attālināt. Pievienoties Valstībai var tikai, ja pārstāj steigties un ja sāc dzīvot.
Lasījums no Jēzus Kristus Evaņģēlija, ko uzrakstījis svētais Lūkas (21, 5-19)
Kungs mūs aicina pie neiespējama. No vienas puses Viņš piedāvā mums katru brīdi atcerēties, ka jebkurā mirklī viss, ko mēs būvējam uz zemes, var sabrukt. Bet tajā paša laikā atver mūsu priekšā Dievam pilnas uzticības ceļu, pārliecības ceļu par to, ka katrs mūsu mats uz galvas ir saskaitīts. Un starp šim pretējām dzīves pozīcijām un stiepjas kristieša dzīves ceļš.
Euharistiskais dialogs pēc komūnijas
Kungs Jēzu, Tevī ir atvērtas mūsu sirds acis, Tevī visaugstais Valdnieks mums ļauj tuvoties mūžīgai gudrībai. Tu esi Tēva mirdzošās godības gaisma. Es Tev pateicos par tavu dzīvi, nāvi un augšāmcelšanos. Es Tev pateicos, ka Tu neaizmirsti mani un palīdzi grūtākajos brīžos, bet galvenais, ka mīli mani, pat ja esmu grēcinieks. Dāvā man savu žēlastību, lai es attīrītos no saviem netikumiem un grēkiem, iemāci mani cīnīties ar kārdinājumiem.
Mises noslēgums un vadlīnija
Dosimies mājās un kļūsim par sapratīgiem cilvēkiem, katru dienu savu svētnīcu saglabāsim kārtībā.
MŪSU KUNGA JĒZUS KRISTUS, VISPASAULES KARALIS, lieli svētki
Vadlīnija:Jeruzaleme, tu, kas atkal par pilsētu no jauna uzcelta, kas sevī cieši noslēgta un visapkārt nostiprināta, kurp, kalnā virzīdamās, dodas un kur pulcējas ciltis. (Ps 122, 3)
Ievads:Pēdējā Baznīcas gada svētdiena ir Kristus, visas pasaules Karaļa, svētki. Pāvesta Pija XI iedibināti, tie apliecina Kristus valstības uzvarošo klātbūtni mūsdienu sekularizētajā pasaulē un uzsver Kristus atnākšanas eshatologisko būtību, kuru īpaši izteiks Adventa laiks. Apliecinot Jēzu Kristu kā pasaules Karali un Kungu nozīmē atzīt, ka cilvēks savu brīvību pakļauj nevis kādai zemes varai, bet vienīgi Dievam. Baznīca tic un māca, ka visas cilvēces vēstures atslēga, centrs un mērķis rodams tās Kungā un Mācītājā - Jēzū Kristū.
Kungs, Mans Gans, apžēlojies par mums.
Kristu, Vispasaules Karalis, apžēlojies par mums.
Kungs, Mans Cietoksnis, apžēlojies par mums.
I lasījums (2 Sam 5, 1-3)
Šodien mēs lasām, kā Dievs aicināja Dāvidu ganīt Viņu Izraēli un kļūt par Izraēla vadoni. Dāvids noslēdz derību ar Izraēla vecākiem un kļūst par tās ķēniņu.
II lasījums (Kol 1, 12-20)
Šajā fragmentā Pāvels parāda mums, ka Jēzu ir visa visuma sākums, ceļš un mērķis, un savienojoties ticībā ar Viņu, mēs kļūstam piedrīgi Viņa Dieva cilvēciskai dzīves pilnībai.
Lasījums no Jēzus Kristus Evaņģēlija, ko uzrakstījis svētais Lūkas (23, 35-43)
Katrs cilvēks kaut reizi dzīvē izjūta fiziskas sāpes. Tādā stāvoklī cilvēks kļūst ātrs, dusmojas uz visu un visiem, sapņo tikai par to, lai visi viņu atstātu mierā, un, sāpes, beidzot, beigtos. Fiziskās sāpes, ko izjūt krustā sistais cilvēks, grūti iztēloties. Un vieglāk saprast, kāpēc viens no laupītājiem kliedz un lamājas. Un apbrīnojami, ka cits, arī laupītājs un slepkava, uzvedas pavisam citādāk. Un to, ka Jēzus sola viņam paradīzi, vēl reiz mums saka par Dieva Žēlsirdību, nevis par Dieva taisnīgumu. Tāpēc Viņam nav svarīgi, kad mēs darām izvēli Viņa labā, bet ir svarīgi, ka mēs darām šo izvēli.
Euharistiskais dialogs pēc komūnijas
No savas nabadzības dziļumiem es saucu pie Tevis, mans Kungs, mans Tēvs! Es esmu nabags, bet Tavs Vārds – Žēlsirdība. Kad gaidu Tevi, manas ilgas un mans prieks, māci mani pazīt Tavus soļus, dāvā man spējas dzirdēt Tavu Vārdu – „Žēlsirdība”. Tu redzi manas gaidas, un manas nopūtas no Tevis nav paslēptas. Dziedini manu skatienu, atklāj manas ausis, dāvā vārdus manai mēmai mutei! Lai es varētu izrunāt Tavu Vārdu, Kungs, jo Tavs vārds – „Žēlsirdība”. Vedi mani par atteikšanās ceļu, un es zinu, Jēzu, nezaudēšu cerību; es zinu, ka varu paļauties uz Tevi. Nāc, paņem mani uz rokām, lai atvestu mani pie Tevis. Tēvs, lai atnāk Tava Valstība, jo Tavs Vārds – Žēlsirdība.
Mises noslēgums un vadlīnija
Vēstīsim mūsu brāļiem par Kunga Valstību un par Viņa mīlestību pret mums visiem.
SV. APUSTULIS ANDREJS, svētki
Vadlīnija:Sekojiet Kristum un sludiniet Dieva godu, lai jūs dzird visas tautas.
Ievads:Svētais apustulis Andrejs, svētā apustuļa Pētera brālis, pirms sekošanas Jēzum bija svētā Jāņa Kristītāja māceklis. Viņš bija pirmais no nākamajiem Kristus apustuļiem, kas satika Jēzu Jordānas krastā un paklausīja aicinājumam sekot. Pēc tam Andrejs atveda pie Jēzus arī savu brāli. Svēto Andreju godina kā slāvu tautu apustuli. Viņš mira krusta nāvē Patrā, tur viņu arī apglabāja, bet vēlāk pārveda uz Konstantinopoli.
Kungs, visaugstais Debesīs, apžēlojies par mums.
Kristu, mūsu Aizstāvis, apžēlojies par mums.
Kungs, apustuļu apgaismotājs, apžēlojies par mums.
I lasījums (Rom 10, 9-18)
Šajā fragmentā mēs lasām par svēto Andreja dzīvi. Viņš uz sevis izjūta likuma darbības principu: „Kā piesaukt To, Kam netici? Kā ticēt Tam, par Kuru nav dzirdējis? Kā dzirdēt bez sludinātāja?” Viņš ticēja un sekoja Kristum. Viņš un Pēteris pēc Pestītāja vienas frāzes, visu – laivu, tīklus, zivis, - pametot, gāja zvejot cilvēkus. Un pēc tam visu dzīvi Andrejs gāja un sludināja, lai cilvēki sāktu ticēt.
Lasījums no Jēzus Kristus Evaņģēlija, ko uzrakstījis svētais Matejs (4, 18-22)
Vai jūs kaut kad iedomājaties, kāpēc Sīmanis, Andrejs, Jēkabs un Jānis tik nekavējoties reaģē uz Jēzus aicinājumu? Kas piespiež viņus to darīt? Kāpēc mēs neredzam šaubas, pārdomas, runas? Jēzus aicina viņus, un uz Viņa aicinājumu atteikties nav iespējami. Viņa balss ir tik stipra, Viņa personība ir tik pievilcīga, ka šaubīties par Viņa vārdu patiesību un Viņa klātbūtnē, vienkārši nesanāk. Aicinot 12 apustuļus, Jēzus iekļauj viņus Savā dzīvē, Savā kalpojumā.
Euharistiskais dialogs pēc komūnijas
Es baidos, Kungs, teikt „jā”. Kur Tu aizvedīsi mani? Es baidos izvēlēties īso salmiņu, es baidos parakstīties baltas lapas lejā, baidos izrunāt šo „jā”, pēc kuras vajadzēs vēl pateikt citus „jā”. Bet vienalga man nav miera. Tu seko man. Tu ielenc mani no visām pusēm. Es meklēju rībieni, jo baidos sadzirdēt Tevi, bet kaut kādos klusuma mirkļos Tu piezagies man klāt. Es skrienu no ceļa, jo pamanīju Tevi, bet taciņas beigās Tu jau gaidi mani.... Bet es baidos, Kungs, pateikt „jā”. Baidos pastiept Tev roku, - tad Tu turētu viņu Savējā. Es baidos satikt Tavu skatienu, jo tas apbur. Es esmu gūsteknis, kas cenšas izrauties, un cīnos, kaut zinu, ka esmu uzvarēts. Jo tu, Kungs, esi stiprāks, Tev pieder pasaule, no Tevis es varu saņemt to. Palīdz man pateikt „jā”.
Mises noslēgums un vadlīnija
Sludiniet ar saviem vārdiem, sirdi un labiem darbiem par Jēzu Kristu!