lv en lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv ca es es ne en en en en en lv lv lv en en lv lv lv en en en en lv en en en en lv en en en en lv en en pt en lv en en en en lv vi en en en en lv en en en en tr en en en en lv en lv en lv en en en en lv en en en en lv lv lv en en en en lv en en en en lv lv en en en en lv en en en en en en en en en en en en en en en en nl lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en en lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en en en en en en en lv en en en lv pt en en en en en en en en en en en en en en en en
Īss ceļvedis grāmatu pirkšanas mākslā. I daļa. – PILSONIS GRĀMATNĪCĀ
pilsonis Bez kategorijas Oct 19, 2015Oct 19, 2015 7 Minutes
“Grāmatas nevaru atļauties,” bieži saka cilvēks, izšūtā mutautā braucīdams pieri. “Dārgas, maitas.” Vai kāds cits: “Grāmatas nelasu, jo negribās. Ja gribētos, uzreiz piecas izlasītu, bet, lūk, negribās.“ Tas pats cilvēks, brīdi apdomājies, piemetina: “Vispār nav jau tā, ka negribās… nesanāk naudiņas. Dārgas maitas!” Pensionāri vispār: “Ūja, man tak nav ne miltumiņa, ko mutē likt, kur nu vēl tādu greznību kā grāmatas.” Vismaz Jaunieši uzreiz atzīstas, ka grāmatas ir stulbas un tās lasa tikai nūģi un Maigurs, kuru par to vienmēr piekauj. “Dārgas maitas!” lūk tā katrs otrais saka. Nesaprotu. Skaidrs, viduslaikos – pārraksta cilvēks grāmatu. Veselu gadu mokās pārrakstīdams, tiek līdz pēdējai lapai un te, pēkšņi, neveiklais brālis Maksims, pār plecu lūrēdams, izgrūsta elkoni un kleksis grāmatā kā likts. Viss jāsāk no jauna. Labi, mūks strādā otru gadu. Beidzot viss gatavs. Vēl tikai jāiesien pērnā sivēna ādā, jāiekaļ zeltā un, aidā, var laist apgrozībā. Pareizi, ka briesmu naudu maksāja. Bibliotēkās jau arī tā bez pieraksta nedeva. Pat ar pierakstu nedeva. Skaidrs, ka nospers un zupā izvārīs. To es saprotu. Bet tālāk taču viss kā pa sviestu: uzrodas iespiesta grāmata. Tu padomā – cilvēks ņem un no zila gaisa izdomā kaut ko tādu. Baisi paliek. Sak, lasīja cilvēki mierīgi plāksnēs, ruļļos, vienu otru reizi pārrakstīja kaut ko un te, pēkšņi, viens Gūtenbergs, bladāc, iespiestu grāmatu galdā: “Paprovē šito!” tas vēl episki uzsauc tur sēdošajam mūkam. Vai citā reizē tas pats Gūtenbergs iespiež savus piecdesmit Bībeļu gabalus un uzreiz uz klosteri rādīt visiem un stāstīt, ka vienā naktī šito visu pārrakstījis. “Nu, puikas!” tas saka un krāmē tik no ēzeļa grāmatas čupām nost, “bišķi pastrādāju he, he.” Nu, un beigās tādi gūtenbergi saprintē pilnus plauktus, metienā piecdesmit tūkstoši sējumu, un, tad nabaga grāmatu pārdevējam jāsviež klientiem pakaļ akcijās, jāiesmērē bērnunamiem vai jādedzina. Bet, paradokss tāds, ka mūsdienās cilvēks, kā jau teicu, uztaisa svarīgu seju un brēc: “Dārgas maitas!” Kur loģika? “Kas acis atvērs?!” reiz dziedāja kādā latviešu blicē.
Bet, nu, zināšana ir tikums, tāpēc nesēdēšu kā suns uz siena kaudzes un došu visiem savu Prometeja uguni un Ganimēda vīnu t.i. pastāstīšu, ka, lai iegādātos grāmatas brīžiem pat nauda nav vajadzīga, tikai druska smadzeņu un ērti apavi.
Kad es dodos grāmatu medībās, vispirms apmeklēju abas (Marijas un Stabu ielas) “Otrās elpas”. Tajos tumšajos laikos, kad “Otrās elpas” vēl nebija, es gāju uz “Grāmatnieka kungu” Marijas un Blaumaņa ielas stūrī, bet tad tur pēkšņi viss pazuda un uzradās humpalas, kur pie kases jāsaka kaut kā tā: “Iesveriet man lūdzu 600 gramus vīriešu kreklu, pus kilo zaļo blūžu un trīs kilo zābaku, ā, un piesviediet vēl metrus trīs ar čūskādas jostām.”
Cilvēki, kas sūdzas par grāmatu dārdzību, droši var doties atvērt acis uz elpu, jo labums tāds, ka tur grāmatas burtiski met par velti pakaļ. Piemēram Marijas ielas elpā pat iekšā nevajag iet, jo priekšnamā lasītājus gaida trīs gigantiski grāmatplaukti, kas piestūķēti ar grāmatām. Nāc un stum somā, tie gandrīz vai sauc. Protams, daži biznesmeņi to uztver burtiski un nāk arī ar lielajām sporta somām, kuras piekrāmē pilnas un tad sit gaisā ibookā (Par to vēlāk) par briesmu naudu. Protams, lai šajos plauktos atrastu kaut ko, ko nevar atrast vecmammu un vectēvu krājumos, ir krietni jānopūlas, bet cilvēkam, kas visu mūžu nav lasījis, jo uzskatījis grāmatas par ekskluzīvu preci, tā varētu būt paradīze.
Tomēr, ja kabatā tev žvadz vismaz trīsdesmit centi (vai piecpadsmit, ja esi trāpījis uz 50% atlaides dienu) un sirds kāro, kādu mazāk tiražētu lasāmo, tad otrais stāvs domāts tieši tev. Tur par lētu naudu var uziet pašu velnu. Kā tik tur nav: krievu, latviešu, angļu, vācu literatūra. Mūsdienu, padomju, Pirmās brīvvalsts, 19. gs. izdevumi. No milzu tirāžās izdotiem krimiķiem, līdz bibliogrāfiskiem retumiem. Un tas viss, lielākoties zem eiro vai pāris eiro. Paradīze. Stabenē vispār dzīvot varētu. Nokāp lejā, šķirsti grāmatas, iedzer vīnu, iestum somā kādu grāmatu no bezmaksas plaukta, izroc citus plauktus, nopērc grāmatu pa eiro, ko viens otrs būtu gatavs nopirkt pa divdesmitnieku un laid mājās lasīt. Pavisam vienkārši.
“Valters un Rapa” cenu revolūcijas
“Valters un Rapa” divas reizes gadā izsludina cenu revolūciju. Tās laikā tiek izkarināti sarkani karogi, pie sienas piesprausta Robespjēra ģīmetne un grāmatas tiek nocenotas līdz grašiem. Revolūcijās esmu nopircis ļoti daudz labu grāmatu. Piemēram, mīlas romānu “Bīstamais sakars: Simona de Bovuāra un Žans Pols Sartrs” pagājušajā gadā pacēlu pa piecīti, kaut gan parasti maksāja teju divdesmitnieku. Visiem iesaku kādā no nākamajām revolūcijām iegādāties (ja vēl būs) Erasma “Muļķības slavinājumu” pa 99 centiem. Tā, lūk, ir grāmata, ko lasot jānosarkst, bet, ja tu saki, ka nesarksti, tad tu sarksti tagad melojot.
Reiz, es no revolūcijas vedu uz mājām tādu grāmatu čupu, ka tramvajā man kāda sieviete pajautāja vai tad studentiem stipendiju pacēluši. Pateicoties “Valters un Rapa” grāmatu revolūcijai man grāmatplaukts salūza uz pusēm. Ņēma un salūza. Vainīgas pavisam noteikti bija Olivera Saksa “Halucinācijas”. Lai nu kā, revolūcijas ir labas lietas un nav jābūt bagātniekam, lai varētu iegādāties jauno, pērno un aizpērno literatūru.
Ejot uz grāmatu antikvariātiem, gan vajadzētu sagatavot kādu naudas drusku. Tomēr, ja negrasies pirkt Strauberga “Rīgas vēsturi” ādas vākos vai “Indriķa hroniku”, tad ar piecīti var iztikt tīri labi. Mani favorīti ir antikvariāts “Planēta” un Jumavas antikvariāts. Ejot uz antikvariātiem velku kombinezonu, jo, lai izraktu ko sirds kāro ir jāstrādā ar melnu muti. Grāmatu kaudzes līdz griestiem, plaukti piebāzti ar sējumiem, telpas kaktā, aiz grāmatu grēdām sēž zinīga kundze, kas pārzin katru kubikcentimetru kaudzē, ko tu esi tikko izracis krustu šķērsu, meklējot franču dekadentu dzeju vai Ķiķaukas grieķu gramatiku. Ak, skaistās stundas, kas pavadītas antikvariātos! Ak, neviltotais prieks par uzietu sējumu, kas kārots jau gadiem! Vēl pasakiet, ka cilvēka dabā nav pētīt, rakt un atklāt! Antikvariātā cilvēks pārtop par Amundsenu, kurš meklē Ziemeļpolu vai par Vespuči, kurš cer atklāt jaunas teritorijas un atklāj Ameriku. Antikvariātā cilvēks pārtop bērnā, kurš rok bedres smilšukastē, lai uzietu dārgumus. Antikvariātā cilvēks atrod savu cilvēcību, pie joda! Un kas par to, ka pēc antikvariāta apmeklējuma vairs neatliek naudas maizei vai kartupeļiem? Un kas par to? Somā zviln grāmata, lūk, kas ir svarīgi.
“Jāņa Rozes” akcija uz ielas
Reiz, iedams pa Barona ielu, es netālu no Vērmanīša pamanīju ļaužu pūli. Nopratu, ka tur kaut ko dod par velti. Piegājis tuvāk, es redzēju, ka pūlis ir apsēdis divus mazus grāmatplauktiņus, kuros bija salikti daži Padomju laikos izdoti sējumi. Par šādu akciju bija atbildīgs uzņēmums “Jānis Roze”. Tajā brīdī es sapratu, ka cilvēkam tomēr vajag lietas nolikt zem deguna, lai viņš tās ieraudzītu. “Otrai elpai” būtu ko mācīties un apsvērt ideju savas bezmaksas grāmatas izbērt turpat – uz Marijas ielas trotuāra.
Zvaigznes outlets Vaļņu ielā vispār ir zelta bedre. Ja labi ierokas, tad var izcelt labas zivtiņas. Tomēr bieži uz turieni nevar iet, jo sortiments mainās lēni. Viena otra grāmata tur stāv jau gadiem. Ja gribi Marksa “Kapitālu” pa trīnīti, tad droši ej uz turieni, vai, ja sakārojies kādu Skujenieka rakstu sējumu, tad 99 centi no tevis un tava vēlme būs piepildīta. Galvenais, ko der atcerēties ejot uz zvaigznes outletu ir tas, ka nevajag baidīties no apsarga. Jā, viņš lūr, jā viņš staigā pakaļ, jaunas sejas pavisam noteikti uzskata par noziedzniekiem, bet tikko labdienu padosi un nopirksi kādu grāmatu, tā, kazi, par labiem draugiem vēl paliksiet. Zvaigznes outlets vispār ir kā grāmatu pēdējais glābiņš, jo tur brīžiem var atrast grāmatas, kurām jau pirms desmit gadiem tirāžas beigušās. Dažas grāmatas vispār, kā no kosmosa nokritušas, spokojas pagraba plauktos.
Zvaigznes outleta pagrabā telefonam vienmēr pazūd zona. To es skaidroju ar paranormālām aktivitātēm un grāmatu pēdējo eksemplāru mistisko ceļošanu laikā.
*Varētu likties, ka šis ir pasūtījuma raksts, bet tā nav; Neviens no minētajiem uzņēmumiem man par šo nemaksā… diemžēl.
P.S. Rīgas dome arī nemaksā.
P.P.S. Esmu altruists, cilvēkmīlis un vienkārši labdaris. Tomēr, ja kāds vēlas samaksāt, tad PM.
View all posts by pilsonis
Published Oct 19, 2015Oct 19, 2015
Previous Post Atmiņas par kādu jokainu atgadījumu Dzejas dienās 2013
Next Post Īss ievads grāmatu pirkšanas mākslā. II daļa.
15 thoughts on “Īss ceļvedis grāmatu pirkšanas mākslā. I daļa.”
Oct 19, 2015 at 1:11 pm
Ķīpsalas grāmatu izstādē ar var pērles atrast – šogad ar paziņām gandrīz sakāvos par Rušdi autobiogrāfiju, kuru tur meta pakaļ par trīnīti.
Vēl Sejas gramatā ir speciāla grupa grāmatu pirkšanai un maiņai – ar šad tad kaut kas labs patrāpās.
P.S. – burvīgs raksts, gaidu nākamos!
Oj, biju piemirsis Ķīpsalu. Tiesa – Ķīpsalā parasti iet karsti…
Oct 19, 2015 at 1:56 pm
Oct 19, 2015 at 2:29 pm
Šī ir tikai pirmā daļa. Pacietību 🙂
Oct 19, 2015 at 2:38 pm
Haha, smieklīgi par Zv.apsargiem sanāca 🙂 Es no antikvariātiem baidos, tur vienmēr tāds spokains klusums.
Oct 19, 2015 at 2:40 pm
Spokainais klusums jau pats labums
Oct 19, 2015 at 4:29 pm
Šitādi raksti grāmattārpam nerīdziniekam liek sirdij asiņot. Jāsamierinās vien ar Zvaigznes bankrota cenām, bibliotēku un šad tad Rozē trāpās angliski grāmatas par labu naudiņu. Bet vispār labi, ka tā, krietni mazāk kārdinājumu 😀 Gaidu raksta turpinājumu.
Oct 20, 2015 at 11:40 am
Oct 20, 2015 at 4:25 pm
Citējot Atkinsoni – jāiztiek kā vajadzība liek.
LikeLiked by 1 person
Oct 19, 2015 at 4:40 pm
Šo ceturtdien, 22.10 no 11 Roze uz Barona ielas atkal akcijos, ja nu kas.
Oct 20, 2015 at 11:37 am
Tādas runas dzirdēju. Iešu nolūrēt uz cilvēkiem 🙂
Oct 19, 2015 at 6:36 pm
Cilvēk mīļais, vai tad drīkst tā atklāt visiem labākās sēņu vietas 🙂
Tos abus antikvariātus es īstenībā apbrīnoju: tajos tik patīkami ignorē mūsdienu tendenci drudžaini pārdot pēc iespējas vairāk; man šķiet, ka kundzes ir pārliecībā, ka savai grāmatai garām nepaiesi un, ja kaut ko nevar atrast, tad tas arī nav jāatrod. Vispār jau taisnība.
Jāiet pašņakarēt Otrās elpas, līdz šim tur tikai ienesu pa maisiņam.
Oct 20, 2015 at 11:36 am
Oct 26, 2015 at 8:48 am
Reiz, iznesot papīrgrozu, atradu klasiku kaudzē ne pārāk tālu no miskastes, kur kāds tās bija atstājis ar domu, ja kādam vajag, lai paņem, ja ne – metu pavisam ārā. Pārnesu mājās Annu Karēņinu – nevar jau ļaut viņai tā zemē mētāties, tā jau meitenei ar likteni nav īpaši paveicies. No sākuma likās ļoti neērti ņemt kaut ko, ko kāds cits ir (gandrīz) izmetis, bet atcerējos augstskolas pasniedzējas stāstīto, ka viņa līdzīgā veidā tikusi pie ļoti retiem un vērtīgiem sējumiem.
LikeLiked by 1 person
Oct 26, 2015 at 2:44 pm
Prieks par tādām miskastēm!
Leave a Reply Cancel reply
Enter your comment here...
Fill in your details below or click an icon to log in:
Email (required) (Address never made public)
You are commenting using your WordPress.com account. ( Log Out /  Change )
You are commenting using your Twitter account. ( Log Out /  Change )
You are commenting using your Facebook account. ( Log Out /  Change )
Notify me of new comments via email.
Notify me of new posts via email.
Kāpēc es esmu pret sejas maskām Nov 23, 2020
Kā es iestājos autoskolā. 1. daļa Oct 22, 2020
Viss ir slikti – arī man joki reiz beigušies Apr 29, 2020
Kā es gribētu sev bērnu! Feb 19, 2020
Labākais importa alus Latvijā. Degustē Pilsonis G. Feb 3, 2020
Par klimata pārmaiņām Jan 8, 2020
Pieci paņēmieni cīņā pret rudens depresiju Nov 6, 2019
Meistara memuāri jeb kā prasmīgi saremontēt lietas Oct 30, 2019
Latvijas labākā un lētākā alus degustācija. I daļa Jun 18, 2019
Piecu Rīgas krogu raksturi III Jun 11, 2019
Par bailēm no policistiem, apsargiem un citiem kārtības sargiem Apr 2, 2019
Piedzīvojumi un recenzija par Alises Zariņas filmu “Blakus” Mar 8, 2019
Topogrāfiskā cirvja piedzīvojumi Feb 12, 2019
Piedzīvojumi pārvācoties jeb kāpēc pārvākties ir lieliski Jan 17, 2019
Pārdomas par vecumu jeb kāpēc vajag dzīvot līdz 29 gadiem un ne mirkli ilgāk Nov 1, 2018
Kā ir spēlēt rokgrupā: Mēģinājumi Oct 2, 2018
Patiesība par dzīvošanu kopā ar sievieti Jul 25, 2018
Kā viegli salabot velosipēdu? Ar cirvi Apr 17, 2018
5 cilvēku tipi, kurus tu satiec darbā Feb 8, 2018
Piedzīvojumi pie zobārsta jeb baiļu anatomija Jan 15, 2018
Migrēna – tu mans mirdzošais lāsts Oct 30, 2017
5 studentu tipi, kas sastopami skolā Oct 12, 2017
Piedzīvojumi Viļņā jeb labākās iedzeršanas vietas kaimiņos Sep 28, 2017
Man viss ir pie dirsas – telefons, maks, atslēgas – viss pie dirsas… somiņā. Jul 17, 2017
Suņu staidzināšanas māksla May 16, 2017
5 cilvēku tipi, kas sastopami teātrī Mar 30, 2017
Pakacini mīļoto Valentīndienā. Feb 14, 2017
Aizvainošanas tabulas jeb “Lamutarbas” Jan 18, 2017
Kā viegli atmest smēķēšanu Dec 29, 2016
6 cilvēku tipi, kas sastopami katrā ballītē Dec 5, 2016
Kā uzrakstīt īso stāstu: 10 soļi Oct 25, 2016
Trīs Rīgas krogu impresijas #1 Sep 16, 2016
13 rakstnieku iedvesmotas diētas vieglai svara vai dzīvības zaudēšanai Sep 1, 2016
Piedzīvojumi Tinderī jeb dialoga māksla Jul 18, 2016
Piedzīvojumi Sarkandaugavā jeb ardievas rajonam. I daļa Jun 10, 2016
Poēma heksametrā par Bakalauru May 25, 2016
Poēma par sievietēm, jeb sieviete-sātans: ko tu gribi? May 20, 2016
Moderna reklāmas kampaņa. Stāsts. May 16, 2016
Sūkāt, tas nav ar mopēdu vizināties. May 10, 2016
(no title) Apr 25, 2016
A, ko nē? Apr 22, 2016
Mīlnieka memuāri jeb daži padomi salauztām sirdīm Apr 18, 2016
“Ewkpάtnς kaι AλkιBιάδnς” Mar 31, 2016
Rihards piesējās. Mar 31, 2016
Piecu Rīgas krogu raksturi (II daļa) Mar 17, 2016
Piecu Rīgas krogu raksturi (I. daļa) Feb 15, 2016
Valentīndienas priekšvakarā Feb 8, 2016
Piesakies avansam – izstāde nāk! Jan 28, 2016
6 cilvēku tipi sabiedriskajā transportā Jan 20, 2016
Kaitināšanas māksla jeb “Tu man krīti uz nerviem, bet es tevi mīlu” Jan 11, 2016
Grūti ar tiem meičukiem Dec 28, 2015
Manas mīļākās grāmatas. 18+ Dec 22, 2015
Darba meklētāja piedzīvojumi jeb, kā es neaizbraucu strādāt uz Angliju  Nov 23, 2015
Īss ievads grāmatu pirkšanas mākslā. II daļa. Oct 26, 2015
Īss ceļvedis grāmatu pirkšanas mākslā. I daļa. Oct 19, 2015
Atmiņas par kādu jokainu atgadījumu Dzejas dienās 2013 Oct 2, 2015
Grāmatu tirgotāja atmiņas jeb četras cilvēku grupas, kas sastopamas grāmatnīcā. (III daļa) Sep 8, 2015
Par bailēm no biezpiena un veca ēdiena. Aug 21, 2015
Pilsonis iemiesots gleznā Aug 11, 2015
Grāmatu tirgotāja atmiņas jeb piecas cilvēku grupas, kas sastopamas grāmatnīcā. (II daļa) Aug 7, 2015
Grāmatu tirgotāja atmiņas jeb piecas cilvēku grupas, kas sastopamas grāmatnīcā. (I daļa) Jul 27, 2015
Par bailēm no Džoisa “Ulisa” Jul 10, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem LXXI-LXXVIII Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem LXI-LXX Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem LI-LX Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem XLI-L Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem XXI-XL Jun 9, 2015
Groteskas impresijas par kādā grāmatnīcā ienākušajiem I-XX Jun 9, 2015
View pilsonis’s profile on Facebook
View Pilsonis_Phil’s profile on Twitter
Create a free website or blog at WordPress.com.
Privacy & Cookies: This site uses cookies. By continuing to use this website, you agree to their use.
To find out more, including how to control cookies, see here: Cookie Policy
Join 53 other followers
Already have a WordPress.com account? Log in now.