lv en lv lv lv lv en lv lv lv lv lv en fi lv en es lv en lv lv en en lv en en lv en lv lv lv en lv ca es es ne en en en en en lv lv lv en en lv lv en en en en lv en en en en lv en en en en en en en en en en en en en en en en nl lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en en lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en en en en en en en lv en en en lv pt en en en en en en en en en en en en en en en en
6 cilvēku tipi sabiedriskajā transportā – PILSONIS GRĀMATNĪCĀ
pilsonis Bez kategorijas Jan 20, 2016 5 Minutes
Runā, ka cilvēks savas dzīves laikā noguļ vismaz 30 gadus, uz poda nosēž 2,5 mēnešus un veselas 2 nedēļas izliekas, ka saprot par ko runā. Turklāt tas pats cilvēks piecus gadus no savas dzīves brauc sabiedriskajā transportā. Piecus gadus! Tas ir maģistra grāds filoloģijā, sroks cietumā par vienu otru slepkavību vai vienas rindas izstāvēšana Latvijas Pastā. Tur jau gribi negribi ir jādomā, kā lietderīgāk laiku pavadīt. Toreiz, kad medijus pāršalca vēsts, ka Bērziņš tramvajā esot piedirsis bikses, bija skaidrs, ka lietderības labad kaut kas ir jādara. Tāpēc, lūk, seši cilvēku tipi, kas visbiežāk sastopami sabiedriskajā transportā.
Neapmierināts pensionārs jau kļuvis par sabiedriskā transporta klasiku. Viss sākas brīdī, kad pie apvāršņa parādās transportlīdzeklis. Vispirms jums tiek iedurts ar žiletes asuma elkoni tik spēcīgi, ka jūs tikko nenomirstat. Ja jūs uzdrīkstaties par to purpināt, Neapmierinātais pensionārs velta jums saltu skatienu, kurā lasāms šaušalīgs pārmetums par jūsu necieņu pret dzīvesgudrāka cilvēka intelektu. Kad pensionārs gaismas ātrumā ir ieņēmis sev un savai somai vietas, jūs tiekat pētīts un, nolādēts tik stipri, ka vēl jūsu mazmazbērnu bērni nespēs saprast, kāpēc tiem dzīvē neveicas. Neapmierinātais pensionārs sabiedriskajā transportā visbiežāk sastopams vienmēr. Pavisam interesanti neapmierinātais pensionārs uzvedas brīdī, kad iekāpis transportā, tas atrod jūs sēžam viņa vietā. Neapmierinātajam pensionāram nav nekādas vēlmes sēdēt kādā no citām divdesmit sešām brīvajām vietām salonā, viņš vēlas sēdēt tur, kur sēžat jūs. Bet pavērosim trīs populārākās taktikas, ar kādām neapmierinātais pensionārs jūs cenšas izdabūt ārā no sēdvietas:
1) Psiholoģisks uzbrukums: pensionārs nostājas tieši blakus vietai, kurā jūs sēžat un, nebilzdams ne vārda, ņemas elst, pūst un knosīties, cerot uz to, ka jums kļūs neērti tā sēdēt, un jūs pats piedāvāsiet pensionāram apsēsties.
2) Triecienuzbrukums: pensionārs netērē laiku ar psiholoģiskām stratēģijām vai intrigu vīšanām, bet uzreiz metas jums klēpī vai sāk kliegt, liekot saprast, ka nekādās pārrunās ar jums ielaisties netaisās.
3) Masu zombēšana: pensionārs jums netuvojas, bet ar prasmīgu retoriku apvārdo citus pasažierus, līdz kāds no tiem izsviež jūs no vietas.
Vasaras laikā smirdīgais transportos braukā biežāk nekā ziemā. Smirdīgajam nekad nav jāstāv kājās, jo ap viņu allaž izveidojas trīs četru brīvu sēdvietu telpa. Tomēr pastāv tāds dabas likums, ka smirdīgais vienmēr apsēdīsies jums vistuvāk vai arī jūs paši apsēdīsieties tam vistuvāk, steidzoties aizņemt vietu pirms to izdara tā simtgadīgā vecmāmiņa. Sak, karma jau nav mazais bērns… Tādos gadījumos cilvēki parasti rīkojas divējādi: vai nu aiztur elpu uz minūtēm trīsdesmit, vai teatrāli vemdami, skrien uz otru transporta galu. Smirdīgajam nekas nekait dzīvot, jo bieži viņš brauc svilpodams, pat nenojaušot, ka viņš ir lielāks drauds apkārtējiem nekā kules vēzis radiācijas fabrikas darbiniekiem. Daudzi ļaudis tad sāk plēst vaļā transporta logus un lūkas, cerot, ka smirdīgo sagrābs vējš un izpūtīs laukā pa logu.
Skaļais parasti ļoti skaļi runā pa telefonu, skaļi klausās mūziku austiņās vai caur telefona skaļruņiem, skaļi bļaustās, elpo, gremo un krekšķina. Pie skaļajiem var pieskaitīt arī to onkuli, kas mūždien apsēžas jums aizmugurē un skaļi sūkā bārbelītes, kā arī to tanti, kas pusstundu velk kaut ko ārā no viena čaukstoša maisiņa un pārliek to otrā čaukstošā maisiņā. Bērniem vispār nav nekādas decibelu kontroles, bet britu tūristi ir vienkārši debili. Visnotaļ skaļi uzvedās arī iereibušie, bet tas atkarīgs no personības, jo, ja viens sadzēries mīl no otrā tramvaja vagona kliegt vadītājam, lai tas brauc ātrāk, tad cits tādā pašā reibumā kluss kā peļuks mēdz ielīst starp krēsliem nogulēties.
Kā jau iepriekš uzzinājāt, piedzērušais vienmēr ir vai nu ļoti skaļš un uzbāzīgs vai arī ļoti kluss un aizmidzis. Bieži vien piedzērušajam jūra ir līdz ceļiem, tāpēc viņš nekautrējas uzrunāt katru, ar kuru tam krustojas acu skatiens. Tomēr ir vērts būt uzmanīgam, jo bieži cilvēks, lai arī izskatās piedzēries, tomēr ir vienkārši idiots. Piedzērušais pa telefonu bieži skandalē ar sievu vai vienkārši tāpat ne no šā ne no tā paliek par psihopātu un izsper trolejbusa durvis. Visi parasti baidās no piedzērušajiem, jo viņi nesaprot paši, ko runā un nereti sāpina citus pasažierus ar aizskarošām piezīmēm par modi, gaitu vai sēdēšanas pozu.
Gandrīz katrā transportā ir vismaz viens bezbiļetnieks, jeb zaķītis. Parasti tas ir diezgan tramīgs – grozās, knosās, lūr te pa labi, te pa kreisi, te tā kā uz jums, te tā kā garām jums. Vispār nevar saprast, kas tam par kaiti līdz transportā iekāpj kontrole. Tad bezbiļetnieks bieži vispār pazaudē prātu un cenšas no transporta izkāpt pa logu, sāk kliegt āža balsī vai aizmigt uz līdzenas vietas. Ja bezbiļetniekam ir pašlepnums, tas paliek zili sarkans, samaksā sodu vai zem elkoņa tiek izvests no transporta, bet, ja tam pašlepnuma nav, tad tas sāk baurot uz biļešu kontrolieriem, vicināt rokas kā zobenus, rūkt kā lācis, brēkt kā kaija un visādi citādi taisīt cirku, līdz dabū pa muti no Koblenz.
Šis cilvēks jums seko kā ēna. Kādu laiku jūs esat pārliecināts, ka viņš ir stalkers vai vismaz spiegs no Krievijas. Sabiedrisko transportu viņš izmanto tajā pašā laikā kad jūs; jūs no galvas pārzināt viņa garderobi; jūs zināt, kādu sēdvietu viņš transportā ir iemīļojis, ko viņš dara brauciena laikā, cik bieži apmeklē frizieri un kurā pieturā kāpj ārā. Ja kādreiz viņš transportā neparādās, tad ir skaidrs – viņš ir saslimis vai iegādājies automašīnu. Pastāvīgais braucējs ar laiku sāk ievērot arī jūs. Starp jums izveidojas platoniska draudzība, ko jūs sākumā vainagojat ar zibenīgu skatienu viens otram acīs, bet vēlāk jau ar atzinīgu smaidu un galvas mājienu. Ja šīs attiecības ilgst ilgāk par gadu, tad smaidu un skatienu bieži nomaina rokasspiediens vai kluss sveiciens.
P.S. Lūk ieskaties arī rakstos par cilvēkiem, kas nāk uz grāmatnīcām:
Grāmatu tirgotāja atmiņas jeb piecas cilvēku grupas, kas sastopamas grāmatnīcā. (I daļa)
View all posts by pilsonis
Previous Post Kaitināšanas māksla jeb “Tu man krīti uz nerviem, bet es tevi mīlu”
Next Post Piesakies avansam – izstāde nāk!
3 thoughts on “6 cilvēku tipi sabiedriskajā transportā”
Jan 20, 2016 at 2:32 pm
Pēdējā laikā ir uzradusies vēl viena kategorija. Cilvēks, kuram dzīvē kaut kā nav veicies. Vispār vai tieši šodien. Viņš klusi vārās dziļi sevī, tad ierauga tevi un saprot – LŪK, te ir iemesls, kura dēļ man dzīvē nav veicies! LŪK, te nu viņš ir kā dzīvs! Un tālāk pēc situācijas: vai nu tu izrādies pārāk resns vai pārāk tievs, kusties pārāk ātri vai pārāk lēni, esi pārāk sasmaržojies vai ne tā smaržo, tu uz viņu pārāk cieši skaties vai neskaties vispār… izvēle bezgalīga, un nekad nevar zināt, ar ko tu tieši esi izrādījies par īsto vainīgo visās dzīves nelaimēs. Un tad nu iet vaļā no visas sirds un pilnā skaļumā. Izgāzis savas dusmas, viņš aiziet, vēl klusi purpinādams, bet tu stāvi viscaur aptaisīts un neizpratnē mirkšķini acis – kas tas nupat bija?
Un pensionāru sadaļa ir papildināma ar tantēm, kuras pēkšņi izraugās kādu upuri un skaļi sāk stāstīt, ka nu viņu laikā gan neviens tā neģērbās, nekrāsojās un nerunāja, toties tagad tie jaunieši… Un tad nu dod vaļā pa visu transportlīdzekli, lai visi dzirdētu. Un ar pensionāriem, kuri pieturā iegāžas pa durvīm, braši vicinādami dūres un iepirkumu kules, ar elkoņiem pa labi pa kreisi atgrūzdami citus apmulsušos iekšā un ārā kāpējus, un tad, tikuši iekšā, aši izvēlas kādu nelaimīgu sēdošu upuri, iekaras stienī virs viņa galvas un sāk skaļi, demonstratīvi mirt – ak, cik man, vecam cilvēkam, grūti, neviens man vietu nedod, kamēr citi te sēž izgāzušies… Teksts izslēdzas brīdī, kad vārgi mirstošais dabū vietu. Tad viņa sejā atplaukst smaids, un ir neiespējami noticēt, ka šī starojošā, vārgā ome vēl tikai pirms pusminūtes pie ieejas durvīm ir izmētājusi citus daudz iespaidīgāk par granātas sprādzienu.
Jan 20, 2016 at 5:16 pm
Man gan nepatīkamu iespaidu atstājuši daži pasažieri, kas pilnīgi noteikti ir psihiatru pacienti. Viens tramvajā bija apsēdies aizmugurējā sēdeklī un visu laiku monotoni atkārtoja: Otdaj mišoček, otdaj mišoček… Otrs- nenosakāma vecuma ar redzamām garīgas slimības pazīmēm, regulāri braukā L-jas tramvajā (jo invalīdiem ir brīvbiļetes), uzmācas pusaudžiem, staigā no viena gala uz otru un pēta pasažierus. Īpaši neomulīgi palika, kad kāda vietējā prokurore pateica, ka viņš ir uzbrucis ar nazi.
Jan 21, 2016 at 6:10 pm
Šis ir labs ieraksts. Man patika. 🙂
Leave a Reply Cancel reply
Enter your comment here...
Fill in your details below or click an icon to log in:
Email (required) (Address never made public)
You are commenting using your WordPress.com account. ( Log Out /  Change )
You are commenting using your Twitter account. ( Log Out /  Change )
You are commenting using your Facebook account. ( Log Out /  Change )
Notify me of new comments via email.
Notify me of new posts via email.
Kāpēc es esmu pret sejas maskām Nov 23, 2020
Kā es iestājos autoskolā. 1. daļa Oct 22, 2020
Viss ir slikti – arī man joki reiz beigušies Apr 29, 2020
Kā es gribētu sev bērnu! Feb 19, 2020
Labākais importa alus Latvijā. Degustē Pilsonis G. Feb 3, 2020
Par klimata pārmaiņām Jan 8, 2020
Pieci paņēmieni cīņā pret rudens depresiju Nov 6, 2019
Meistara memuāri jeb kā prasmīgi saremontēt lietas Oct 30, 2019
Latvijas labākā un lētākā alus degustācija. I daļa Jun 18, 2019
Piecu Rīgas krogu raksturi III Jun 11, 2019
Par bailēm no policistiem, apsargiem un citiem kārtības sargiem Apr 2, 2019
Piedzīvojumi un recenzija par Alises Zariņas filmu “Blakus” Mar 8, 2019
Topogrāfiskā cirvja piedzīvojumi Feb 12, 2019
Piedzīvojumi pārvācoties jeb kāpēc pārvākties ir lieliski Jan 17, 2019
Pārdomas par vecumu jeb kāpēc vajag dzīvot līdz 29 gadiem un ne mirkli ilgāk Nov 1, 2018
Kā ir spēlēt rokgrupā: Mēģinājumi Oct 2, 2018
Patiesība par dzīvošanu kopā ar sievieti Jul 25, 2018
Kā viegli salabot velosipēdu? Ar cirvi Apr 17, 2018
5 cilvēku tipi, kurus tu satiec darbā Feb 8, 2018
Piedzīvojumi pie zobārsta jeb baiļu anatomija Jan 15, 2018
Migrēna – tu mans mirdzošais lāsts Oct 30, 2017
5 studentu tipi, kas sastopami skolā Oct 12, 2017
Piedzīvojumi Viļņā jeb labākās iedzeršanas vietas kaimiņos Sep 28, 2017
Man viss ir pie dirsas – telefons, maks, atslēgas – viss pie dirsas… somiņā. Jul 17, 2017
Suņu staidzināšanas māksla May 16, 2017
5 cilvēku tipi, kas sastopami teātrī Mar 30, 2017
Pakacini mīļoto Valentīndienā. Feb 14, 2017
Aizvainošanas tabulas jeb “Lamutarbas” Jan 18, 2017
Kā viegli atmest smēķēšanu Dec 29, 2016
6 cilvēku tipi, kas sastopami katrā ballītē Dec 5, 2016
Kā uzrakstīt īso stāstu: 10 soļi Oct 25, 2016
Trīs Rīgas krogu impresijas #1 Sep 16, 2016
13 rakstnieku iedvesmotas diētas vieglai svara vai dzīvības zaudēšanai Sep 1, 2016
Piedzīvojumi Tinderī jeb dialoga māksla Jul 18, 2016
Piedzīvojumi Sarkandaugavā jeb ardievas rajonam. I daļa Jun 10, 2016
Poēma heksametrā par Bakalauru May 25, 2016
Poēma par sievietēm, jeb sieviete-sātans: ko tu gribi? May 20, 2016
Moderna reklāmas kampaņa. Stāsts. May 16, 2016
Sūkāt, tas nav ar mopēdu vizināties. May 10, 2016
(no title) Apr 25, 2016
A, ko nē? Apr 22, 2016
Mīlnieka memuāri jeb daži padomi salauztām sirdīm Apr 18, 2016
“Ewkpάtnς kaι AλkιBιάδnς” Mar 31, 2016
Rihards piesējās. Mar 31, 2016
Piecu Rīgas krogu raksturi (II daļa) Mar 17, 2016
Piecu Rīgas krogu raksturi (I. daļa) Feb 15, 2016
Valentīndienas priekšvakarā Feb 8, 2016
Piesakies avansam – izstāde nāk! Jan 28, 2016
6 cilvēku tipi sabiedriskajā transportā Jan 20, 2016
Kaitināšanas māksla jeb “Tu man krīti uz nerviem, bet es tevi mīlu” Jan 11, 2016
Grūti ar tiem meičukiem Dec 28, 2015
Manas mīļākās grāmatas. 18+ Dec 22, 2015
Darba meklētāja piedzīvojumi jeb, kā es neaizbraucu strādāt uz Angliju  Nov 23, 2015
Īss ievads grāmatu pirkšanas mākslā. II daļa. Oct 26, 2015
Īss ceļvedis grāmatu pirkšanas mākslā. I daļa. Oct 19, 2015
Atmiņas par kādu jokainu atgadījumu Dzejas dienās 2013 Oct 2, 2015
Grāmatu tirgotāja atmiņas jeb četras cilvēku grupas, kas sastopamas grāmatnīcā. (III daļa) Sep 8, 2015
Par bailēm no biezpiena un veca ēdiena. Aug 21, 2015
Pilsonis iemiesots gleznā Aug 11, 2015
Grāmatu tirgotāja atmiņas jeb piecas cilvēku grupas, kas sastopamas grāmatnīcā. (II daļa) Aug 7, 2015
Grāmatu tirgotāja atmiņas jeb piecas cilvēku grupas, kas sastopamas grāmatnīcā. (I daļa) Jul 27, 2015
Par bailēm no Džoisa “Ulisa” Jul 10, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem LXXI-LXXVIII Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem LXI-LXX Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem LI-LX Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem XLI-L Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem XXI-XL Jun 9, 2015
Groteskas impresijas par kādā grāmatnīcā ienākušajiem I-XX Jun 9, 2015
View pilsonis’s profile on Facebook
View Pilsonis_Phil’s profile on Twitter
Create a free website or blog at WordPress.com.
Privacy & Cookies: This site uses cookies. By continuing to use this website, you agree to their use.
To find out more, including how to control cookies, see here: Cookie Policy
Join 53 other followers
Already have a WordPress.com account? Log in now.