lv lv fr lv es es lv lv lt de lv sv en nl en nl de lv lv lv lv ru sl lv de en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv gl en lv en de lv lv lv lv lv en lv en de lv lv lt en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lt lv lv lv lv lv en sl en lv de sv en lv en en lv de sv lv en lv lv en lv lv lv en lv hbs_lat lv lt en lv lv en lv lv lv en en lv en en en en lv eo es lv lv lt de fr lv lv lv lv
Lidija Auzāne–Tīcmane (1913–1972) – dramaturģe un tulkotāja. Ģenerāļa Andreja Auzāna meita. Dzimusi Taškentā, Uzbekistānā. Maskavā apmeklējusi Popova privātskolu. 1923. gadā ieradusies Latvijā. Mācījusies Natālijas Draudziņas ģimnāzijā, beigusi LU tiesību zinātņu nodaļu, apguvusi franču valodas kursu Grenobles Universitātē Francijā. Strādājusi Latvijas Republikas Ārlietu ministrijā un žurnāla "Zeltene" redakcijā. 1944. gadā emigrējusi. Kopš 1964. gada dzīvojusi Kanādā un darbojusies Latviešu preses biedrības Kanādas kopā. Sarakstījusi 23 lugas un īslugas, kas vairums izrādītas trimdā, bet dažas arī Latvijā.
Dzimusi Taškentā, Uzbekistānā, kur viņas tēvs, Andrejs Auzāns, vēlākais ģenerālis, bija observatorijas vadītājs. Māte – Marija Auzāne.
1940: apprecējusies ar inženieri Pēteri Vītoliņu.
1968. gada janvāris: mirst vīrs Pēteris Vītoliņš.
1968. gada beigas: apprecējusies ar Arnoldu Tīcmani.
Kopš skolas gadiem rakstījusi stāstus.
No 1930. gadu sākums: pievērsusies galvenokārt dramaturģijai.
1933: Latviešu strēlnieku biedrība godalgo lugu "Dzimtene sauc".
1938: tulkojusi franču valodā Alfrēda Kalniņa operas "Baņuta" 3. un 4. cēliena tekstu; tulkotās operas klavierizvilkums 1938. un 1968. gadā izdots Rīgā.
1940: Kultūras fonda izsludinātajā sacensībā tiek piešķirta otrā godalga par operas libretu "Jersika". Sekojošo politisko pārvērtību apstākļos tas operā nav realizēts.
1957: librets tiek pārstrādāts lugā "Jersika", kas uzvesta Toronto, 2. Kanādas latviešu dziesmu svētku laikā. (Lugas pirmuzvedums notika Anglijā, Stokportā, autores režijā.)
1937: "Gleznotājs Otiņš" (teātrī 1946)
1971: "Mēs prasām brīvību" (K. Barona prēmija 1972)
1934: "Mazā Mirdza pamatskolā"
"Grāfs Cepelins" (sarakstīta skolas gados)
1965: "Septiņi mīlētāji" (sarakstīta kopā ar Pēteri Vītoliņu)
"Nāra" (sarakstīta kopā ar Pēteri Vītoliņu) u.c.
Gandrīz visas lugas izrādītas uz trimdas skatuvēm.
1955: "Ģenerālis Auzāns" (papildināts izdevums 1971)
"Publicētajās lugās "Dzimtene sauc" (1935), "Gleznotājs Otiņš" (1937), "Mantotais lāsts" (1937) aktuāla patriotiska un tikumiska tematika, bet risinājums nereti didaktisks."
Benedikts Kalnačs. Latviešu rakstniecība biogrāfijās. R.: Zinātne, 2003.
Par lugu "Mantotais lāsts" (A .Gulbis, 1937)
"Lidija Auzāne jau publicējusi vairākus skatuves darbus, no kuriem pāris pat godalgoti. Lugu "Mantotais lāsts" godalgojusi sieviešu atturības biedrība "Baltā lenta". No tā, vēl lugu nelasījuši, varam gūt nojēgumu, par ko te būs runa. Atturības propaganda ir svētīga lieta un labi, ja entuziasmēti cilvēki to veic. Auzāne visu ļaunumu saskata alkoholā, bet līdz ar to uzsver, ka cilvēks var sevi pārvarēt un pārveidot. Un pārveidodams sevi, viņš var veidot arī likteni. Neskaidrāka ir lieta ar "mantoto lāstu". Dzīvē pierādījies, ka ne katrreiz tāds lāsts mantots. Bieži gadās, ka tēvi dzer, bet dēli atturas un otrādi. Drošāk jau var runāt par dzeršanu kā vispārēju postu. Luga ir sacensības darbs un tās dramatiskā līnija ne visai izturēta. Pārāk daudz lugā iedzeršanas skatu; vietumis darbība skrien kinomatografiskā ātrumā, kaut gan dramatiskā kāpinājuma nav (3. cēl.); raksturi vāji izstrādāti; personu replikas gandrīz neatšķiras viena no otras u. t. t. Tas arī saprotams, jo propaganda ar mākslu lāga nesadzīvo un liekas, ka šoreiz Auzānei svarīgākā likusies pirmā. Tomēr redzams, ka dramatiķes nervs autorei ir. Vairāk koncentrējoties, izvēloties stingrāku fabulu, piegriežot vairāk vērības tipu raksturojumiem un dramatiskiem akcentējumiem, Auzāne droši vien uzrakstīs arī drāmu, jo skatu luga ir tikai pirmā kāpne, kas ved Melpomenas svētnīcā. Uz to lai pašķiras autores ceļi."
Fridrihs Gulbis. Kritika par grāmatām. Zeltene, Nr. 2, 15.01.1938.
Raiņa bulvāris 19, Rīga
Studējusi Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātē; studiju virziens: tieslietas.
Latvijas Republikas Ārlietu ministrija
© LU LFMI, 2022. Mājaslapa: Graftik
Pārpublicējot vai citējot atsauce uz LU Literatūras, folkloras un mākslas institūta (LU LFMI) resursu ir obligāta. Liela apjoma kopēšana un materiālu izmantojums komerciāliem nolūkiem pieļaujams vienīgi ar rakstisku LU LFMI atļauju.