lv en lv lv en lv en sk lv lv en es lv en fi lv en lv lv en war lv lv ca es es ne en en en en en lv lv lv en en lv en en en en lv en en en en en en en en en en en en en en en en nl lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en en lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en en en en en en en lv en en en lv pt en en en en en en en en en en en en en en en en
Piecu Rīgas krogu raksturi (I. daļa) – PILSONIS GRĀMATNĪCĀ
pilsonis Bez kategorijas Feb 15, 2016Jan 28, 2019 6 Minutes
Zināms, ka Rīgā krogu, kafejnīcu, klubu un dzertuvju ir vairāk nekā kaimiņu Reksim spaļu, tāpēc eksistenciālais jautājums: “Nu, kur ejam iekapāt?” neizlēmīgam un iekšēju pretrunu mocītam cilvēkam bieži vien sagādā milzu galvassāpes. Kādās tik vietās šodien nevar apreibināties! Savulaik, lūk, biji mākslinieks, viss skaidrs – marš “Sukubā” vai “Putnu dārzā”. Tagad – hipsteri, mākslas akadēmiķi tur, kokainščiki, urlas tur, latvieši tur, krievi šur, čigāni vispār – nekur. Grūta dzīve baudītkāram jauneklim mūsdienās, goda vārds. Pašam Sīzifam nav bijis grūtāk pēcnāvē par vidusmēra jaunieti piektdienas vakarā. Lai nu kā, centīšos sniegt nelielas iedvesmojošas impresijas par savām iemīļotajām iestādēm, kurās var gan atpūsties, padancot, paklausīties mūziku, gan pierīties līdz nemaņai ar garšīgu alu un grimt nebeidzamās sarunās par literatūru, mūziku, meitenēm un LSD tripiem.
Čomskis ir bohēmas un intelektuālisma Meka. Tur viss ir kā vajag – šķūnīša interjers, durvis galdu vietā, kārtīga malkas krāsns, mūzika no citas galaktikas, lēts alus, bārmenis, kurš lasa grāmatas, žurkas vidēja kaķa lielumā, vienvārdsakot, viss kā pirms simts gadiem. Brīnos, kā ar zāģskaidām vēl grīdu nav nokaisījuši. Skaidrības labad jāsaka, ka Čomski saukt par krogu, bāru vai kafejnīcu ir pāķiski un necienīgi. Traktiers! Kārtīgs Dostojevska laika traktieris! Ja cirvjotais slepkava Raskoļņikovs no Dostojevska romāna būtu dzīvs, tad viņš noteikti dzīvotu istabiņā virs Čomska, bet, ja Verlēns pēkšņi uzrastos Latvijā, tad absinta glāzi viņš vispirms pieprasītu Čomskī. Beigās sanāktu, ka Raskoļņikovs ar Verlēnu iepazīstas un noslēdz ciešu draudzību, atbrauc Rembo, kas tur vēl, Bodlērs varbūt, sēž visi Čomskī līdz nez no kurienes uzrodas Viktors Igo un iedod visiem galvā, sak, dekadenti, bļin.
Labi, tātad, viena lieta gan Čomskī pietrūkst – pamatīgs patvāris. Kārtīgs aparāts, tā, lai var tēju nodzerties brīžos, kad acis aizlietas līdz nemaņai un mēle vairs nejaudā izrunāt: “bet, kungi, Aristoteļa ‘Metafizikā’, lūk…”. Padomā tik – pamatīgs zeltīts patvāris kaktā pie krāsns cēli izstiepis savus krānus, un snuķus gaida tējas kārotājus. Virs tā uzraksts: “Noskalo dzērvenīti” vai “No šī patvāra čaju baudījis Tolstojs “, vai arī “Piekusi pļūtīt? Iedzer tēju.” Brīnišķīga, jauna pasaule šeit tēlojas! Jācer, ka Noams Čomskis, lai arī jau sirmu kuli, tomēr reiz izdomās pagodināt LU Humanitāro zinātņu fakultāti ar savu apciemojumu, jo tad gan – tad gan viņš, lai nebaidās – uz viņa vārdā nosaukto traktieri viņam būs jāiet un jādzer būs, un jāspēkojas zināšanās ar pašām spēcīgākajām baltu filoloģijas pirmā kursa meitenēm, goda vārds.
Depo jeb Depiņā aizvadīti jaunības skaistākie gadi. Jā, tas bija laiks, kad par pieciem latiem varēja aizbraukt no Jēkabpils uz Rīgu, samesties vermuta pudelei ceļam, pierīties stacijas Hesītī, piedzerties Depiņā, atbraukt atpakaļ un vēl automātos uzspēlēt. Zelta laiki! Kas tagad? Strādā kā zirgs cauru nedēļu, pelni naudu, kas pēc tam paliek Čomskī un 4finance kontos. Lai nu kā, klubs Depo ir laba vieta, kur jauniešiem iet dzīvi mācīties. Tiesa, neesmu tur bijis apmēram miljons gadus, tomēr ticu, ka maģiskā “viss ir zajibis” aura tur valda vēl joprojām. Īpaši tad, kad atnāk Krišnas. Lai rūpijām pilnas kabatas un grāmatu rūpals iet no rokas šiem jaukajiem cilvēkiem. Reiz, viņi, vīrakus kūpinādami, pārsteidza mani un zēnus apakšstāvā baudām mūziku: “Lūgtum, cepumiņi,” viens no viņiem, sniegdams milzu paplāti ar “žagariņiem”, laipni piedāvāja. Es tikko biju tualetē izvēmis vismaz divus litrus alus, tāpēc “žagariņi” vareni gāja pie dūšas. Jā, jā, tiku bijis arī uz skatuves pagorīties. Goda vārds – Depo katram tīnim var dot iespēju kaut vienu reizi mūžā sajusties kā Džimijam Peidžam uz “Madison square garden” skatuves. Iemācies raustīt stīgas, novāc bendu ar normāliem purniem un uz priekšu. Nav pat jāgaida astoņpadsmit. Mēs ar zēniem tikko septiņpadsmit gadus veci laidām uz Depiņu ar mammas piecīti kabatā un zīlējām – ielaidīs vai neielaidīs, ielaidīs vai nē. Ja Ielaida – viss bumbās; neielaida – taisnā ceļā uz Frančiem vai Saksofonu. Nekādu problēmu, ak, skaistā dzīve.
Folkklubs “Ala”, šķiet, ir vienīgais klubs, kur klients vēl skaidrā būdams var iejusties ķēniņa ādā. Tas dēļ krēsliem. Padomā, paņem kausu alus, nolien drūmā kaktā un tur rupji tēsts koka tronis, apvilkts ar pērnā mežacūķa ādu, gaida Tevi – Normandijas ķēniņu. Ja vēl alu pasniegtu māla krūkās un ļautu tās pēc iztukšošanas triekt pret grīdu, vispār būtu folkklubs uz goda. Visādi citādi, tāds palielāks kroģelis vien ir. Pilns ar aziātiem vienmēr. Es saku, kā ieej iekšā tā vismaz divpadsmit kitajozas sēž pie galda un sukā iekšā cūkas kājas ar kāpostiem. Citās vietās tā nemēdz būt, nezinu, laikam jau velk tos ķīniešus uz alām vairāk nekā citus. Ak, jā, tur ir arī garderobe, tiesa, garderobisti tur redzēju tikai vienu reizi – piecos no rīta. Jauka un saprotoša večiņa, teikšu – labdienu iedeva, veiksmes novēlēja, viss kā pienākas. Neko citu par šo iestādi nemāku teikt. Zinu, ka tur notiek mūzikas, karaokes kaut kādas un vēl sazin kas, bet, kas tad man, es tur mēdzu iet dzert alu un sēdēt ķēniņa tronī. Ko tad cilvēks vēl vairāk dzīvē var gribēt…
Kafejnīca Gauja ir ļoti omulīga vieta. Ja divpadsmitos dienā sakārojas Brenguļa un mierīgas pasēdēšanas soveckajā gaisotnē, tad Gauja ir īstā vieta. Nostaļģijas narkomāniem šis bārs vareni ies pie sirds, jo interjers tur akurāt kā vecmammas dzīvoklī Juglā: ar zaļu audumu apvilkti dīvāneļi, galdiņi mediatoru formās, tapetes kā Oskara Vailda veste, utt. Pēc sešiem, tiesa, tur nav ko meklēt, jo visi divarpus galdiņi būs aizņemti, kaut arī dēļ saldā Brenguļa jau var pastāvēt kājās. Alus lēts un garšīgs, tomēr jābūt uzmanīgiem, jo ar Brenguli, ziniet, joki mazi. Sak, dzer, dzer slavēdams: “vai cik gards”, “mm cik salds”, bet nākamajā brīdī attopies guļam zem skatuves klubā Depo. “Kas noticis?” tev prasa feldšeris un piemetina: “simts punkti, Brenguli “Gaujā” dzēri”. Tāpēc uz Gauju labāk iet, kā jau teicu, vaļīgākā brīdī patērzēt ar džekiem un noskalot putekļus no plaušām. Var jau arī meiteni aizvest, kafiju iedzert, tomēr tad jārēķinās, ka meitene viskautko var pārprast vai nez ko sadomāties. Nu tā, sak, labāk ar džekiem…
Kārtīgs alus snobs pratīs novērtēt Labieša alus šķirņu klāstu. Kā tikai tur nav! Stipri un vāji; melni un dzelteni; garšīgi un negaršīgi ali. Šie brūvē paši, tāpēc var atļauties eksperimentēt. “Trīs indiāņi” – man mīļākais alus. Tik gards kā mātes piens. Tomēr sargieties “Asaras”. Lai Dievs jūs sargā no tās nešķīstās dziras. Ja jums ir netīra sirdsapziņa, tad dzerot “Asaru”, ir sajūta, ka tiek dzertas visu apvainoto un aizskarto cilvēku raudas. Tik briesmīgs tas ir. Tiesa, manai draudzenei ļoti garšo… Daudz, daudz tur ir alus šķirņu. Katru reizi var jaunu nosmeķēt. Parasti pirms pērku, es paņemu sešus septiņus alus šotus, ko pasniedz pie letes, sak, lai cilvēks, nav kā aukstā ūdenī uzreiz. Iemet šotus un ej pie galda jau silts. Feini. Par galdiem runājot, jāsaka, ka Labietis nav tā ērtākā sēdēšanas un tērzēšanas vieta. Iekšā ir viens milzīgs bruņinieku galds un trīs četri sēžamie celmi, bet ārā vispār kaut kāds ārprāts notiek – nekad nevaru saprast kurš galds, kurš krēsls. Vienreiz skumji noskatījos, kā smuka meitene nosēdās vietā, kur pirms tam biju glabājis savas kājas. Neko jau neteicu, bet tāpat skumīgi. Tomēr tie tādi sīkumi. Visiem iesaku Labieti.
Nākamie pieci krogu raksturi jau pavisam drīz. Stāstīšu par Taku, Paddy Whelans, Space Dog, Ezīti miglā un Saksofonu.
View all posts by pilsonis
Published Feb 15, 2016Jan 28, 2019
Next Post Piecu Rīgas krogu raksturi (II daļa)
2 thoughts on “Piecu Rīgas krogu raksturi (I. daļa)”
Feb 15, 2016 at 8:55 am
saki ka pieci, bet nākamai reizei nosauci četrus.
Feb 15, 2016 at 9:09 am
Aha, paldies, nelaiķis Saksofons aizmuka.
Leave a Reply Cancel reply
Enter your comment here...
Fill in your details below or click an icon to log in:
Email (required) (Address never made public)
You are commenting using your WordPress.com account. ( Log Out /  Change )
You are commenting using your Twitter account. ( Log Out /  Change )
You are commenting using your Facebook account. ( Log Out /  Change )
Notify me of new comments via email.
Notify me of new posts via email.
Kāpēc es esmu pret sejas maskām Nov 23, 2020
Kā es iestājos autoskolā. 1. daļa Oct 22, 2020
Viss ir slikti – arī man joki reiz beigušies Apr 29, 2020
Kā es gribētu sev bērnu! Feb 19, 2020
Labākais importa alus Latvijā. Degustē Pilsonis G. Feb 3, 2020
Par klimata pārmaiņām Jan 8, 2020
Pieci paņēmieni cīņā pret rudens depresiju Nov 6, 2019
Meistara memuāri jeb kā prasmīgi saremontēt lietas Oct 30, 2019
Latvijas labākā un lētākā alus degustācija. I daļa Jun 18, 2019
Piecu Rīgas krogu raksturi III Jun 11, 2019
Par bailēm no policistiem, apsargiem un citiem kārtības sargiem Apr 2, 2019
Piedzīvojumi un recenzija par Alises Zariņas filmu “Blakus” Mar 8, 2019
Topogrāfiskā cirvja piedzīvojumi Feb 12, 2019
Piedzīvojumi pārvācoties jeb kāpēc pārvākties ir lieliski Jan 17, 2019
Pārdomas par vecumu jeb kāpēc vajag dzīvot līdz 29 gadiem un ne mirkli ilgāk Nov 1, 2018
Kā ir spēlēt rokgrupā: Mēģinājumi Oct 2, 2018
Patiesība par dzīvošanu kopā ar sievieti Jul 25, 2018
Kā viegli salabot velosipēdu? Ar cirvi Apr 17, 2018
5 cilvēku tipi, kurus tu satiec darbā Feb 8, 2018
Piedzīvojumi pie zobārsta jeb baiļu anatomija Jan 15, 2018
Migrēna – tu mans mirdzošais lāsts Oct 30, 2017
5 studentu tipi, kas sastopami skolā Oct 12, 2017
Piedzīvojumi Viļņā jeb labākās iedzeršanas vietas kaimiņos Sep 28, 2017
Man viss ir pie dirsas – telefons, maks, atslēgas – viss pie dirsas… somiņā. Jul 17, 2017
Suņu staidzināšanas māksla May 16, 2017
5 cilvēku tipi, kas sastopami teātrī Mar 30, 2017
Pakacini mīļoto Valentīndienā. Feb 14, 2017
Aizvainošanas tabulas jeb “Lamutarbas” Jan 18, 2017
Kā viegli atmest smēķēšanu Dec 29, 2016
6 cilvēku tipi, kas sastopami katrā ballītē Dec 5, 2016
Kā uzrakstīt īso stāstu: 10 soļi Oct 25, 2016
Trīs Rīgas krogu impresijas #1 Sep 16, 2016
13 rakstnieku iedvesmotas diētas vieglai svara vai dzīvības zaudēšanai Sep 1, 2016
Piedzīvojumi Tinderī jeb dialoga māksla Jul 18, 2016
Piedzīvojumi Sarkandaugavā jeb ardievas rajonam. I daļa Jun 10, 2016
Poēma heksametrā par Bakalauru May 25, 2016
Poēma par sievietēm, jeb sieviete-sātans: ko tu gribi? May 20, 2016
Moderna reklāmas kampaņa. Stāsts. May 16, 2016
Sūkāt, tas nav ar mopēdu vizināties. May 10, 2016
(no title) Apr 25, 2016
A, ko nē? Apr 22, 2016
Mīlnieka memuāri jeb daži padomi salauztām sirdīm Apr 18, 2016
“Ewkpάtnς kaι AλkιBιάδnς” Mar 31, 2016
Rihards piesējās. Mar 31, 2016
Piecu Rīgas krogu raksturi (II daļa) Mar 17, 2016
Piecu Rīgas krogu raksturi (I. daļa) Feb 15, 2016
Valentīndienas priekšvakarā Feb 8, 2016
Piesakies avansam – izstāde nāk! Jan 28, 2016
6 cilvēku tipi sabiedriskajā transportā Jan 20, 2016
Kaitināšanas māksla jeb “Tu man krīti uz nerviem, bet es tevi mīlu” Jan 11, 2016
Grūti ar tiem meičukiem Dec 28, 2015
Manas mīļākās grāmatas. 18+ Dec 22, 2015
Darba meklētāja piedzīvojumi jeb, kā es neaizbraucu strādāt uz Angliju  Nov 23, 2015
Īss ievads grāmatu pirkšanas mākslā. II daļa. Oct 26, 2015
Īss ceļvedis grāmatu pirkšanas mākslā. I daļa. Oct 19, 2015
Atmiņas par kādu jokainu atgadījumu Dzejas dienās 2013 Oct 2, 2015
Grāmatu tirgotāja atmiņas jeb četras cilvēku grupas, kas sastopamas grāmatnīcā. (III daļa) Sep 8, 2015
Par bailēm no biezpiena un veca ēdiena. Aug 21, 2015
Pilsonis iemiesots gleznā Aug 11, 2015
Grāmatu tirgotāja atmiņas jeb piecas cilvēku grupas, kas sastopamas grāmatnīcā. (II daļa) Aug 7, 2015
Grāmatu tirgotāja atmiņas jeb piecas cilvēku grupas, kas sastopamas grāmatnīcā. (I daļa) Jul 27, 2015
Par bailēm no Džoisa “Ulisa” Jul 10, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem LXXI-LXXVIII Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem LXI-LXX Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem LI-LX Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem XLI-L Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem XXI-XL Jun 9, 2015
Groteskas impresijas par kādā grāmatnīcā ienākušajiem I-XX Jun 9, 2015
View pilsonis’s profile on Facebook
View Pilsonis_Phil’s profile on Twitter
Privacy & Cookies: This site uses cookies. By continuing to use this website, you agree to their use.
To find out more, including how to control cookies, see here: Cookie Policy
Join 53 other followers
Already have a WordPress.com account? Log in now.