lv lv fi lv lv lv lv pt lv lv en lv lv de en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv uk lv lv en lv lv fi lv lv lv vo nl lv lv nl lv pl lt lv lv lv lv lv lv lt sv lv lv lv de lv lv sv lv hbs_lat rm lv id lv lv lv lv lv en lv pt
Novērtē rakstu: Atzīme 4 no 1 balsīm
2009. gada 23. augusts 22:33 Komentāru nav
Bet laiks tas ir sajucis plus mīnus dažu gadu kamolā.
Televizorā skatīts «Čikāgas piecīšu» 1989. gada koncerts Mežaparkā, kas atmiņā iespiedies nevis ar mūziku, bet ar to, ka tur var redzēt, kā prožektori kā saulriets spīd viņiem sejā un kā iestājas tumsa. Un vēl tā jocīgā kulba uz skatuves un jociņi, kas nemaz nebija smieklīgi, bet neviens to, šķiet, nezināja.
Iešana uz partijas māju skatīties, ka mastā ir parādījies sarkanbaltsarkanais karogs. Auseklītis pie džempera. Dažādi auseklīši, patiesībā. 1991. gada marta aptauja «Vai jūs esat par demokrātisku un valstiski neatkarīgu Latvijas Republiku?». 1991. gada augusta apvērsums Maskavā.
Gorbačovs, kas visu laiku kaut ko stāsta. Dainis Īvāns ar šausmīgo matu ērkuli un aizgrābto runāšanu no tribīnes. 1988. gada manifestācija Mežaparkā un barikādes dažus gadus vēlāk, arī tas viss pa televizoru.
Parādījās jauni vārdi: neatkarība, suverēnitāte. Visur Latvijas karoga krāsas un kontūriņas. Tas šķita kaut kas svaigs, interesants, pievilcīgs, kolektīvi mūsējais; gribējās, lai tas mums būtu tagad un visu laiku. Kas īsti — to es nezināju.
Kādu dienu pilsētā no lidmašīnas tika izmestas skrejlapas. Braucām ar pagalma puikām pakaļ, ar svarīgas misijas sajūtu nesu tēvam, lai lasa, bet viņš paskatījās un sacīja: «Muļķības tur ir.» Biju vīlies.
«Vai tev bija bail?» es vakar prasīju mātei. Viņa pamāja ar galvu un man kaut kas iekšā iekņudējās. Viņa stāstīja, ka stāvēšanas laikā paklīdušas baumas, ka mežos jau ir cilvēki ar ieročiem. Un tad vēl lidmašīnas, kas lidinās pāri. Klausījos viņā un domāju — es taču no tā visa, no prieka un bailēm neko nezināju. Tas viss vienkārši notika, un notika ar sajūtu, ka tā ir labi un tas ir vienīgais pareizais ceļš. Ja iznākums būtu bijis citāds, vai man būtu bijusi cita sajūta?
«Baltijas ceļa» 20. gadskārtas skrējiens šodien bija pieturzīme, bet, kā uzrakstīt savu teikumu, kurā šī pieturzīme liekama, to gadskārtas priekšā nepateiks. Tās nepateiks, kā ir jādzīvo, kā dzīvot ir labi un patīkami. Bet tāds pasākums var iedot atgriezenisko saiti par meklējumiem un mēģinājumiem.
« Iepriekšējais ieraksts Nākamais ieraksts »
Atsauču uz šo ierakstu nav
Ja Tevis uzrakstītā publikācijā ir saite uz šo rakstu un Tu vēlies, lai pie šī raksta parādītos saite uz Tavu publikāciju, šeit vari iegūt adresi, ko iekopēt trackback (ping) lauciņā, kas atrodams kontroles panelī pie Tava raksta.
« cīņa ar Mēmeli ko no Latvijas grib SVF? »
1919. gada 28. septembrī dibināta Latvijas Augstskola. 1923. gadā to pārdēvē par Latvijas Universitāti
Viktors: Ka man nav ko darīt man nužna palīdzīb matenē
Edijs: Ja mums ir foto un video materiāli, kur redzams, kā Koperfīlds pazudina brīvības statuju, ko tad tas …
Vitolds: Viena no skaistākajām vietām Latvijā!
keip: Tas links vairs nedarbojas tādēļ lietojiet šo :) https://www.youtube.com/w atch?v=Z_oDMXi-Qeg
agnese: sveiki es mekleju otru pusiti,mans nr 28928321zz atbildu uz sms zvaniet kuriem ir zz velams no valmi…
Lasīt tālāk nejauši izvēlēto ierakstu mūsu ienaidnieki ir idioti »
Kustība par negatīvu domāšanu Mosties internetā kopš 2002. gada