lv lv lv lv lv lv fr en fr en lv lv lv lv lv lv nl lv lv lv lv en de lv en de lv en de lv en pl lv en en lv en pl lv en da lv en nb lv en nb lv en sv lv en nb lv en nb lv en da lv en nb en nb lv en uk lv es nb lv lv lv lv lv lv
IEPAZĪŠANĀS APSVEIKUMI BILDES JOKI ANEKDOTES FILMAS AUTO ATSAUKSMES
A B C D E F G H I J K L M N O P R S T U V Z
Iepazīšanās Iepazīšanās sieviešu anketas vīriešu anketas
470 online 109 jubilāri
Skaties Foto albumi Foto vērtēšana Video Lasi un piedalies Pieredzes apmaiņa Interešu grupas Dienasgrāmatas Dzejoļi - dzīvā dzeja Noderīgi Filmas, kino Sludinājumu dēlis Apsveikumi, kartiņas Vārda dienas Vietas, kur satikties Par oHo.lv iepazīšanos Atsauksmes Mobilā iepazīšanās Iepazīšanās internetā
Skola sapnī - sapņa tulkojums
ar bērniem- daudz rūpju
Bijām ar Ivaru nepazīstamā austumvidzemes pilsētā. Tur viņš mainīja kaut kādas spuldzes lielā auditorijā. Un tur bija krāsoti vadi pie slēdža, kas bija ierīkots sen, bet nebija pielikts. Baidījos pie tā ķerties klāt. Ivars mācīja bērniem kaut ko līdzīgu matemātikai. Tad Ivars pārvērtās par manu mammu un skrējām uz autobusu, bet tas aizbrauca aiz kādas plastmasas sienas un mana mamma bija pārgalvīga to gribēdama noķert, un viņa ielēca kaut kādā vietā, kur viņu ļoti savainoja nāvīgi, dzirdēju viņas kliedzienus un pamodos.
Sapnis dinamisks. Biju ar savu CUBE riteni kādā nezināmā vietā, kurā dzīvē nekad neesu bijis. tā bija mežmala, gar kuru bija aveņu stādos ieaudzis strauts vai upīte, kur pāri bija tiltiņš, tur lasīju avenes, kas bija ļoti lielas, tumšas gandrīz kā kazenes. Atceros, ka arī citi cilvēki Marianna bija kas tās lasīja un staigāja garām. Pāc kāda laika atgriezos sapnī tai vietā otreiz lai atvestu uz turieni Rūsiņu. Rūsiņš paņēma manu cube riteni un nogērbis kreklu atsedza savas bālās krūtis saules stariem. apgūlās uz cube uz sēdēkļa uz muguras un iestūrēja kādā pagalmā kas bija pāri šosejai. iestūrēja kādā stabā. Vēlāk sapnī tēloju stulbu izdvešot kādas artikulētas skaņas it kā būtu garīgi slims, pietam tur bija ne tikai mana mamma bet arī māsa un tante. Visbeidzot trešā daļā bija skola , kas koncentrējās pieturā. Tramvaja pieturā. Tur pasniedzēja teica, ka tik un tā mums krievu valodā būs jāpērk grāmatas kas maksā 70 eiro. Tad mēs ar Sandi kaut kur starpbrīdī aizgājām pa nezināmas pilsētas loku, līdz atgriezāmies tai pieturā pie maizes veikala, un tur trotuārā bija iemūrētas krāsnis (pazemē), kurtuves tikai bija kā durtiņas virspusē. Pārējie "skolnieki" tostarp Rūsiņš jau krāmēja citiem uz šķīvjiem kādu ēdienu un krievu valodas pasniedzēja teica, lai cienājamies un es paņēmu siera šķēli , desu uz dakšiņas un ēdu. Teicu, ka es nebūšu viens no skolēniem, kuru pienākumos turpmāk ietilps pasniegt un gatavot ēst citiem, bet Rūsiņš ar citiem jau bija piekritis. Tas arī varbūt tāpēc, ka mēs ar Sandi atnācām pēdējie, jo es starpbrīdī mazgāju kādu datorkrēslu ar spirtu, kuru sandis protams gribēja izraut.
kāpu kādā pavasara dienā saulainā kalnā, kur uz nogāzes sauļojās vairāki kaili vīrieši un kad biju uzkāpis kalnā tur nebija nekas cits kā mana mūzikas skola !
biju pludmalē, kur atradās kāda milzīga ovālas formas skola vai kosmosa kuģis nolaidies. TUr man vajadzēja tāpat kā vakar piedalīties uz kāda spārna spēlēt bumbu komaandas spēlē. Zeķes bija slapjas un es negribēju tās vilkt. Velta spieda spēlēt, bet viņas meita Zane teica, ka nemaksāšot tos 10 eiro, ja nepiedalīšos spēlē, bet es atteicu un nepiedalījos. TEicu, ka man tie 10 eiro neko nemaina. saģērbos sporta tērpā dzelteni balti pelēki melnā un krāsainās botās un vēroju spēli no augšas. Tad kādā istabā kāds uzsēdās matētiem akvāriju stikliem, kuri saplīsa. no dusmām izmetu vēl arī citas dažās lietas, ne tikai tos tonētos stiklus.
Sapnis14.nov.no3d.Peldēju gar kaut kādas upes,iespējams,Daugavas upes krastu,gar salu uz mazu saliņu, kas atradās aiz tās lielās salas līkuma. Ceļš līdz tai tomēr izrādījās tālāks, nekā sākumā varēja šķist. Ūdens bija tumšs, apkārt krastā un piekrastē daudz cilvēku. Kad nonācu uz tās mazās saliņas, tur saodu smaku. Krievs (Valdis Stepanovs) bija uzbirdinājis cigarešu pelnus (izkritusi ogle no benčika) uz ādas jakas, kura stāvēja tur pat izklāta un piederēja Ilonai Tučai. Apkaklē bija izdedzis prāvs caurums. Tad sapnī biju slimnīcā. Biju kaut kur kādā infekciju vai kādā citā līdzīgā atsevišķā mājā, kur vienā galā apkure nestrādāja, tāpēc tur bija vēsāks, nekā otrā. Neatceros, vai es biju pacients vai sanitārs. Trešā daļā biju 25.vsk., 35.kab. klasē, kur Rita Ranķe izteicās negatīvi par gejiem.lv portālu, minot, ka tur pretlikumīgi reģistrējušies nepilngadīgie nemāk pareizi čatā rakstīt, tāpēc portāls esot jāver ciet. Es uz to atbildēju, ka arī parējos portālos čatā jaunieši raksta ar saīsinājumiem un kļūdām, un tāpēc jau nav vainīgs pats portāls. Ranķe mani nosauca par lomiku un es viņai no savas sēdvietas iemetu ar tāfeles krītiņu.Pat tie klasesbiedri, ar kuriem dzīvē man nebija draudzīgas attiecības,mani morāli atbalstīja. Tad ar vel atceros, ka mani strostēja pārdevējas pie garajiem veikaliem, lai pērku no viņām bez kādiem čekiem kaut kādas saknes un zivis, kur tās bija izklātas uz ielas pie kioska uz trepēm. Es to nedarīju.
9.apr. Kopā ar Kārli staigājām un iegājām laikam viņa vecajā skolā, Madonas 2vsk. , iegājam kādā no klasēm, kur bija bērni, kārlis bija priecīgs par savu jauno planšetdatoru, tas bija liels, neparasti liels. viņš uzlika to uz galda un ieslēdza to. Kaut kāda sīkā meitene uzkāpa uz galda un tad ar vienu kāju uz planšetnieka, diemžēl tam saplīsa tačskrīns. es sāku filmēt un pirs filmēšanas nofotofrāfēju notikušo ar savu telefonu. Pārējie sīkie brīnijās, ka mums tik daudz ierīču, (laikam vēl kaut ko gribēja saplēst... pa logu bija redzama 1.vsk. ,tad kad izgājām no skolas tur pagalmā, tad mierināju Kārli, ka es caur ebay pasūtīšu viņam jaunu tačskrīnu, ka varbūt nemaz tik dārgi nebūs, kā viņš domā... vēl dažas šis nakts sapņa epizodes - garāžā mākslīgais apgaisojums - pretīgi blāvi zila dienasgaisma, iekšā gandrīz pliki čaļi kaut ko remontē, un otra epizode - kaut kāds komunālais dzīvoklis, kur katrs pietecinājis vannu pilnu,bet labi zin, ka skaitītājs kopējs un jāmaksā būs tik un tā, bet tika un tā cenšas viens otru pārspēt. Negribēju lai ienāk, vairījos stāvēt tā, lai citi redz manu ēnu uz sienas, un ieejai priekšā aizkrita visādi celtniecības mmateriāli.
Kopā ar Koskēviču Guntu bijām aizbraukuši uz Valmieru, uz kādu Vidzemes lielāko skolu. Skola bija ārkārtīgi liela, plašiem gaiteņiem un vienīgais cilvēks kuru pazinu bija Gunta Koskēviča. Viņai bija jātiekas ar direktoru. Gājām caur plašiem gaiteņiem, bija pakarinātas drēbes, daudz bērnu, skaļas skaņas, saucieni, klaigas. Es stiepu politelēna maisiņus un savu jaku. Viņa nonāca lielā zālē, kur pie galda sēdēja direktors un ģenerāldirektors. Viņi bija kā divreiz lielāki par pārējiem cilvēkiem un no attāluma izskatījās kā 3D. Gunta aizgāja pie viņiem runāties otrā zāles galā viņu neredzēju, dzirdēju vēl brīdi tikai viņas balsi. Tad es kādā no plašajiem gaiteņiem kopā ar citiem skolniekiem apsēdos uz pianīno vāka, kājas bija uz aiztaisītā taustiņu vāka. Man bija garie šorti un kapuce jaciņai izskatījos pēc kāda vecāko klašu skolēna. Man bija sudrabainā nokija tāda kā man pirms 10 gadiem bija un biju beidzis runāt pa telefonu un turēju to rokā, tad kaut kā novērsu uzmanību un man tā nokija izslīdēja no rokas un to nozaga kāds vecāko klašu skolēns. Viņu apvainoju un teicu, ka šis man nozadzis telefonu, tā kā viņš neatzinās, saucu citiem, lai zvana mentiem, jo neuzticējos, jo viņš gribēja iet uz gardrobi, lai tur pārkiktu to citā kabatā. mentus nesagaidīju, bet pēc tam atklāju, ka telefons man ir ieslīdināts atpakaļ manā caurspīdīgajā plastmasas maisiņā. (vienā no tiem), bet man bija vienalga par viņa turpmāko likteni. Atceros, ka izgājām no skolas un ārā bija agrs pavasaris.
nesu vienu no klasesbiedriem lejā pa trepēm. Dīvainā kārtā viņš nebija smags, nelikās man smagi, taču pārvietojos lēni. Kāpēc tiku līdz galam, man sāka slīdēt nost bikses:) viena par to pasmaidīja, kad noliku viņu lejā, tad pavilku tās uz augšu. Tad ļoti ātri skriešu pa gaiteni steidzos atpakaļ , bet pārējie klasesbiedri bija sagājuši jau kabinetos.
Sapnis naktī uz 14.dec.2014. vispirms es biju kādas lielas skolas vestibilā (tas varēja būt Aviācijas Instutūts) tur pie izejas netālu no pieturas vestibilā stāvēja guļus vitrīna, kurā bija ievietoti materiāli par skolu un mēs ar Ivaru pamanījām, ka tur vienā lapelē ir baigias humors, smējāmies par to. Daudzi citi staigāja garām un neko neredzēja. Tad kaut kur pie monitora ekrāna pamanīju, ka Ivars salicis sev albūmā jaunas bides , kur viņš ir nofotogrāfēts vingrošanas nodarbībā. ES kaut kādā bezsakarā biju izmazgājis matus un nezin kāpēc smērēju tos ar krāsainajiem vaska krītiņiem - zilu un melnu. Atceros, ka man kaut kur bija jāiet uz tikšanos ar lielāku sabiedrības daļu. Atceros, ka biju klasē. Tur bija ienākusi Sieciņa un nosēdusies man blakām kā otra skolotāja. Teica, lai iedodot kādas no savām 100 botām. Teicu, ka nedošu, jo ir negatīva pieredze, viens paņem, aizbrauc uz Rīgu vai vēl kurieni un pēc tam tikai dabū rokā... Kaut ko arī sieciņai acīs pateicu itin labi, to gan atceros. VIņa nekļuva dusmīga , bet ir laba diplomāte. Viņa uz to atbildēja mierīgi un konflikts neturpinājās. Tas nogludinājās nesācies. SApņa beigās es demonstrēju kaut kādu interesantu lodi., kas mainīja formu un ar to varēja iet pastaigāties kā ar savu sunīti. Atceros, ka vienu es biju jau aizrunājis un tā atradas uz ielas, sākumā ar to bijām nogājuši lejā, tad kāpām kalnā, taču tā negribēja kāpt, vārtījās turp atpakaļ kaut kādā puķu dobē, lejā pie tilta sākuma.
27. nov. rītā, (dzīvē 27. šodien būs jāiet uz Administratīvās lietas izskatīšanu par ugunskura kurināšanu) Tualete - atrasties tajā - nodrošināti panākumi iestādēs, redzēt «sēdekli» - neņemt vērā nevalodas. Sapnī biju kādā skolā , kur meklēju kur ir tualete, jo vajadzēja. Kad iegāju, sapratu, ka tā ir nevis skolēnu, bet laikam pasniedzējiem domātā, jo tur bija arī spogulis, kaut kāds dīvains krēsls kā ginekologam, un vēl citi atribūti matu žāvēšanai, dvieļi salvetes.... kad aizgāju līdz galam, tad tur tas viss arī bija. Bet pods bija sākumā, kuram pagāju garām.
22.aug. rītā Vispirms sapnī biju kādā iestādē , kur mitinājās bērni. Tā bija kāda internātskola vai mūzikas skola, jo bija mūzikas instrumenti, blakus parastam pianīno stāvēja arī tāds mazāks divu oktāvu. Bērni kopā ar resnu audzinātāju, kuru fočeju, svinēja ZSVētkus vai Jauno Gadu. Audzinātāja teica, lai metu prom to savu končiku. Uz galdiem bagātīgi ēdieni un tortes !. Egli arī bildēju, kas bija tik kupla kā pati skolotāja. Taču mani prieki nebija ilgi. Sāku pamanīt visādus matu fēnus , kuri jāpielabo, un citas lietotas elektropreces, it īpaši tādas, kam iekšā motori. Pēkšņi tur uzradās arī mana mamma, kura bija atnesusi manu virtuves kombainu cucina, kuru vēl vedu Ivaram. VIņa atzinās , ka bijusi siltumnīcā un to atradusi zemē. Dusmīgs, es viņai to izrāvu no rokām teikdams, ka tas vēl tikai nedaudz jāpielabo, ka tas strādā., - !!! Jo fēni un citi krāsainā metāla izjaukšanai domāti Krievijai - mūsu agresīvā austrumu kaimiņu dusmu mazināšanai. Tā bija Valsts kampaņa, bija jāvāc krāsainie metāli, lai nomierinātu Krieviju. Teicu, ka tad labāk karš, nevis te atņems manas mantas. Viņu bagātīgais dzīvesveids bija parazītisms uz tās visas kampaņas pamata. Otrajā sapņa daļā biju kaut kur kādā nezināmā vietā zem kāda jumta, kur satiku Kārli Kraukli un Zigurdu G. no skolas laikiem. Pīpējām ar Kārli , tad ar Zigurdu iekāpām tramvajā, man un ūpaši viņam bija liela soma. Izkāpām Krasta Masīvā, pagājām kādu gabaliņu uz priekšu un tad sekoja dīvainākais. Negaidītas jūtu izpausmes no viņa puses :) (sīkāk šeit neaprakstīšu) :D
biju Jurmalā pie tantes. Viesistabā televizoru iesledzu, kamer pārējie vēl nebija ieradušies. Ar TV kaut kas nebija kārtībā - lampas vienu brīdī iekšā tajā kvēloja, taču nebija attēla ne skaņas. Katu ko tur attaisīju un remontēju, sataisīju. Atnāca citi no āra. TAnte teica vai var aiņemties manu riteni, lai aīzietu uz veikalu., es atļāvu., Teicu, ka kursos vairs par tik veciem kā lampu Televizoriem vairs nemācu. Tagad jau viss uz integrālajām shēmām un pusvadītājiem. Pārliku TV uz bufetes, redzēju sapnī tv ekrānā kā jaunu pārdziedāta RPaula dziesmiņa "Rudacīte" ko tagad nesen arī pārdziedāja pa jaunam Latvijas Radio. Otrā sapņa epizodē biju kaut kādā ļaužu pilnā skolā un atceros, ka man vajadzēja satikt kādu cilvēku, kas mācās 10 klasē , gāju ie skolas žurnālistiem uz viņu mazinu kabinetu uzzināt, kad šis vai šī varētu būt skolā. Gaidīju un gulēju kādā stūrī un par mani neviens nelikās ne zinis. Trešā jeb pirmā epizode-mīļojos ar savu bijušo.
Kaut kāda skola, dziedāšanas skolotāja bija sociālā darbiniece, es spēlēju zālē uz pianīno, kas bija tīri uzskaņots kaut kādas populāras R.Paula dziesmas un arī N.Jakušonoku un D.Petkēviču. Sapnī biju it kā bērns. Tad no Zālēs pa lielajām trepēm dziedot Mirdzošais gliemežvāks"R.Pauls, skrējām ar laut kādām manām klasesbiedrenēm lejā pa trepēm uz 1. stāvu. Nākamā stunda bija angļu valoda. SKola man neizraisīja riebumu :) Otrā epizode Kaut kādā lupatu bodē uzvedām teātri, cilvēku bija daudz, daudz arī drēbju, atceros tikai to, ka dzīvoju pilsētā un zeļas no rīt pamostoties vlku uz brauktuves un ietves malas sēžot. Vajadzēja sameklēt vienādas zeķes un tas arī nebūt nebija tik viegli. Hmm...
Vēl sapnī redzēju, kā mikrorajoniem - mājām (jaunceltnēm) rok ciltumtrases ar komunikācijām ūdeni, centrālapkuri, - pats piedalījos to ierīkošanā un cauruļvadu savienojumu ūdensvadu uzstādīšanā. Vieta bija nezināma. Nu ļoti dīvains sapnis šorīt man bija. It kā 25vsk. , bet paskatoties ārā pa logu - pilnīgi sveša vieta. Pie R.Ranķes kaut kāda gramatika latviešu valodā vai arī literatūra. Katram izdalīts diktafons, kurā ir jāierunā kaut kāds uzdevums. Atceros, ka es to neizpildu. Pēc tam - sākās kāda nākamā stunda, kas jau varēja būt kāda sestā pēc stundu skaita, tā bija ģeogrāfija, kuru pasniedza tā pati V.Ozola. Stundas saturu neatceros, tas nebija svarīgs sapnī. Pirms stundas, ieejot klasē, pamanīju , ka uz lielā klases loga tālākā loga ārējās palodzes ir kaķītis (paliels kaķēns)(trīskrāsaina kaķenīte), kura bija iekrampējusies palodzē, jo baidījās nošļūkt no skārda slīpās ārējās palodzes un nokrist lejā. Tad arī pamanīju pārējos 3 kaķīšus, kas faktiski bija tādi paši 3 krāsaini, tie atšķīrās pēc ģīmīšiem. Pārējiem cilvēkiem klasesbiedriem, Ē.M. un citiem bija pilnīgi vienaldzīgs kaķu liktenis, kā tie tur bija nokļuvuši, nezinu. Ārā bija vējš un viņi turējās kaut kādās izstīdzējušās , pārkoksnējošos pelargoniju stumbros, kurām kāds metrs izvijās ārpus logiem. Uz ārējās palodzes stāvēja milzīgs bumbveida kaktuss, apaļš, bumbveidīgs, solitārs, apmēra, 40cm diametrā. Diemžēl nokrita divi kaķi. Pie viena bija pieskrējis milzīgs suns, kas apošķāja. No augšaas redzēju, ka otrs smukais kaķītis ir nokritis, bet nevar normāli pastaigāt, jo laikam ir sasities, lai gan abi kaķī nokrita zālājā. Tad mainījās sapnis un šo tālāk neatceros.
Atceros , ka steidzos garām kaut kādam trauku skapim (skapītim), kuirš bija novietots ārā, nepazīstamā vietā, un nejauši saplēsu kaut kādus pāris traukus no daudziem, šķiet, ka viens noteikti bija šķīvis, otra laikam kāda šaura krūze vai šaura balta porcelāna vāze. Katrā ziņā man sasito nebija žēl, tie nebija manā gaumē. Neatceros, ka sapnī par izdarīto mani kāds nosodītu. Vēlāk sapnī arkal peldējos upē kopā ar daudziem cilvēkiem, bija Digna un Anete un laikam citi kursabiedri... visus nemaz nepazinu. Kaut kādā skolā atkal redzēju viņus, jo tur bija satikšanās.
Pēc reģistrācijas Tu varēsi veidot savu sapņu dienasgrāmatu, noteikt sapņu ticamību un darīt citas aizraujošas lietas!