lv en lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en ca es es ne en kn lv nl pt nl lv en en en en lv lv lv en en lv en en lv en lv en en en en en en en en en en en en en en en en nl lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en en lv en lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en en en en en en en lv en en en lv pt en en en en en en en en en en en en en en en en
Topogrāfiskā cirvja piedzīvojumi – PILSONIS GRĀMATNĪCĀ
pilsonis Bez kategorijas, esejas Feb 12, 2019Feb 13, 2019 5 Minutes
Ir pasaulē cilvēki, kuri nekad nevar atrast ceļu. Apmaldās visu laiku. Nespēj atcerēties ielas, kvartālus, pagriezienus un virzienus, tāpēc lielpilsētās viņiem dzīve ir grūta. Vēl grūtāka dzīve, saprotams, viņiem ir mežā, tāpēc neviens no šiem cilvēkiem mežā nedzīvo. Ja arī dzīvo, tad tāpēc, ka kādreiz tur ogodami apmaldījās un nevar tagad gadiem no meža atrast izeju. Tad nu arī dzīvo, ēd ogas, kaut kādus tārpus, mušmires. Uzdzīvo, kā saka.
Es, lūk, dzīvoju pilsētā, tāpēc dzīve man ir briesmīga. Mežam es pat tuvumā neeju. Uz kapiem gan eju dažreiz, bet kas tad tas par mežu – vieni pieminekļi, takas, miroņi. Dzīvoju pilsētā, ielas nezinādams. Reiz, kāds nejauks cilvēks mani nosauca par topogrāfisko idiotu. Drausmīgi apvainojos. Neesmu es nekāds idiots. Topogrāfiskais cirvis – lūk, tas gan es esmu, tur nav ko piebilst, bet kaut kāds Dostojevska idiots, sārtvaidzis? Nē un nē.
Tātad, ne par ko nemāku ceļus atrast. Rau, vēl vakar apmaldījos Vecrīgā. Sešus gadus katru rītu tur eju cauri, bet katru reizi, kā likts citā galā iziešu. Lūk, mans parastais gājiens cauri Vecrīgai.
Eju, piemēram, gar Nacionālo teātri kanāla virzienā. Iegriežu Vecrīgā, kur tie ģerboņi, eju eju, BLAUKTS! pie KILOMAXA attopos, kaut vajadzēja Doma laukumā jau būt. Nieki, nodomāju, bēda maza, paiešos, rekur, uz priekšu, paņemšu labo pagriezienu, tad vēlreiz labo, tad kreiso, tad caur mazo ielu, un tur jau būs tas laukums. Sacīts darīts, eju eju, paņemu labo, paņemu kreiso, lūk, mazā iela, eju eju, BLAUKTS! pie Centrāltirgus paviljoniem attopos. Jezusmarija, nodomāju, nē, jāskatās tajā gūgles kartē atkal, citādi taisni kā vadātājs piemeties. Atveru viedtālrunī karti, uzmetas tas bumbulītis, parāda kura iela, pagrieziens vajadzīgais. Labi, iešu, virziens skaidrs utt., eju eju, BLAUKTS! Daugavā gandrīz iebrienu.
Īsi sakot, briesmas gatavās ar tiem virzieniem. Nesen, kā par nelaimi, pārvācos uz pavisam jaunu teritoriju. Viss jau labi – līdz darbam var tikt 15 minūtēs, ejot gandrīz tikai taisni. Tā arī gāju ik dienu dažas nedēļas un apmaldījos, ziniet, tikai sešas reizes. Bet, kādu dienu kaut kas galvā maķenīt sagriezās un izdomāju, ka jāizmēģina pa taisno aiziet līdz darbiņam. Izrēķināju, ka taisnākais ceļš būs caur Berga Bazāru. Ziniet taču Berga Bazāru – lieliska, skaista un moderna vieta. Bagātnieki tur rosās, ēd savus franču radziņu, sēž frizētāvās, nāk ārā no viesnīcām – patīkams placītis.
Muļķības! Tā vieta ir gatavais Mīnotaura labirints. Kā ieiet, tā trīs dienas pareizi ārā nevar iziet. Es, labu gribēdams, iegāju arī. Virzienā no Elizabetes ielas. Kā iegāju, tā uzreiz izgāju tieši turpat, kur iegāju. Kad iegāju otrreiz, tad izgāju uz Marijas ielas, pagāju uz priekšu, iegriezos pa labi un atkal iegāju Berga bazārā, lai beigās atkal attaptos uz Marijas Ielas. Iegāju trešo reizi iekšā, izsmēķēju pīpi, pavēroju tos sportotājus aiz stikla (ķēmi gatavie) un taisnā ceļā izspēros pie Leļļu teātra. Pār sētu pat jālien bija, lai tur izspertos. Skaidrs, ka man tur nevajadzēja, tāpēc aizgāju atpakaļ uz mājām, lai sāktu ceļu no jauna – šoreiz pa sev zināmo un taisno ceļu. Nu, vai nav gatavais Mīnotaura labirints tas Berga Bazārs?
Un es nemaz nesākšu pa māju meklēšanu reibumā. Vienatnē iet iedzert pilsētā es vispār baidos. Atceros reizi, kā ar asarām acīs braucu tramvajā un stundas četras uz riņķi vien vizinājos, jo nekādīgi nevarēju saprast, kur jākāpj ārā. Beigās seri policisti izlīdzēja un norādīja pareizo tramvaju, virzienu un pieturu. Izrādījās, ka visas četras stundas tomēr biju tramvaju depo nosēdējis, nikni atvairīdams izmisušo tramvaja vadītāju.
Vai pavisam nesen gāju mājās no pasēdēšanas. Izeju uz nesen svaigi izremontētās, bruģētās centra ielas, kur it kā dzīvoju, un, zvēru pie dieva, nevaru saprast, uz kuru pusi man jāiet. Apstājos uz ietves, salieku rokas sānos un skatos uz abām pusēm – ēkas uz vienu pusi, ēkas uz otru, bet, kur mana ēka – nezinu. Izvēlos ticamāko virzienu un tikai duru taisni, bet beigās BLAUKTS! attopos pie Centrāltirgus paviljoniem. Posts un negals, ne pilsēta. Mīnotaura labirints gatavais.
Vispār ar tādiem cilvēkiem kā es ir ļoti grūti. Vēl tagad sarkstu, kā atceros reizi, kad pie manis atbrauca franču draugi. Cilvēciņi pirmo reizi bija Rīgā, tāpēc lūdza izrādīt pilsētu, ielas, pagriezienus. Es, saprotams, neatteicu, tāpēc sarunājām vakarpusē satikties Vecrīgā – Doma laukumā, saprotams. Viņiem, redziet, tur bija kaut kāda viesnīca. Lai tiktu līdz Doma laukumam, man vajadzēja 45 minūtes un sešu cilvēku padomu, jo katrs no šiem cilvēkiem norādīja pretējo virzienu. Beigās es gan nokļuvu tur ar taksi, jo attapšanās pie Centrāltirgus paviljoniem man jau bija līdz kaklam.
Kad bijām veiksmīgi satikušies un krietni iedzēruši pirmajā alus krogū, kas gadījās pa rokai, es izdomāju draugus aizvest uz krogu “Ala”, jo biju dzirdējis, ka tur jāvedot visi tūristi. Saprotams, ka šī kroga atrasanās vietu es zināju tikai aptuveni, jo tur biju dzēris tikai kādas divdemit reizes. Pirms iešanas, es devos uz tualeti, kur ar viedtālruņa un somā labi noglabātas Vecrīgas kartes palīdzību, cerēju uzzīmēt pareizo virzienu. Savilcis bultas uz visām četrām debespusēm, es vedu manus draugus virzienā, kas, loģiski, izrādījās aplams. Attapāmies mēs pie Centrāltirgus paviljoniem un tālāk aizbraucām ar taksi. Alā nedaudz iedzērām, papļāpājām, tad mani franču draugi man pastāstīja, ka tikt ārā no Vecrīgas un taisnāk aiziet līdz mājām, un mēs šķīrāmies. Jauki ļaudis.
Līdzīgi piedzīvojumi man gadā teju ik dienu. Šausmīgi grūta dzīve pilsētā. Mežā, saprotams, vēl grūtāka dzīve. Tāpēc es nedzīvoju mežā. Pilsētā, redziet, dzīvoju. Dzīvoju un tik apmaldos. Visa dzīve vieni maldi. Maldies maldies pa dzīvi un beigās akacī noslīksti, jo ne tur aizgāji. Briesmas gatavās.
View all posts by pilsonis
Published Feb 12, 2019Feb 13, 2019
Previous Post Piedzīvojumi pārvācoties jeb kāpēc pārvākties ir lieliski
Next Post Piedzīvojumi un recenzija par Alises Zariņas filmu “Blakus”
2 thoughts on “Topogrāfiskā cirvja piedzīvojumi”
Feb 12, 2019 at 7:56 pm
Rīdziniekam mežā nemaz nevajag maldīties, pietiek ar Alfu. Vai Spici.
Feb 25, 2019 at 5:27 am
Patiesībā apmaldīties var patiesi,, un skumjāk ar salu tiltu, no televīzijas kā nevarēju, tā nevarēju atrast pareizo virzienu atpakaļ uz centru, nācās braukt līdz pašam Ziepniekkalnam, pārsēsties un izmisīgi stūrēt Nila karietē atpakaļ uz centru. Visi tie zemtilta pāreju labirinti uzdzen klaustrafobiju…
Leave a Reply Cancel reply
Enter your comment here...
Fill in your details below or click an icon to log in:
Email (required) (Address never made public)
You are commenting using your WordPress.com account. ( Log Out /  Change )
You are commenting using your Twitter account. ( Log Out /  Change )
You are commenting using your Facebook account. ( Log Out /  Change )
Notify me of new comments via email.
Notify me of new posts via email.
Kāpēc es esmu pret sejas maskām Nov 23, 2020
Kā es iestājos autoskolā. 1. daļa Oct 22, 2020
Viss ir slikti – arī man joki reiz beigušies Apr 29, 2020
Kā es gribētu sev bērnu! Feb 19, 2020
Labākais importa alus Latvijā. Degustē Pilsonis G. Feb 3, 2020
Par klimata pārmaiņām Jan 8, 2020
Pieci paņēmieni cīņā pret rudens depresiju Nov 6, 2019
Meistara memuāri jeb kā prasmīgi saremontēt lietas Oct 30, 2019
Latvijas labākā un lētākā alus degustācija. I daļa Jun 18, 2019
Piecu Rīgas krogu raksturi III Jun 11, 2019
Par bailēm no policistiem, apsargiem un citiem kārtības sargiem Apr 2, 2019
Piedzīvojumi un recenzija par Alises Zariņas filmu “Blakus” Mar 8, 2019
Topogrāfiskā cirvja piedzīvojumi Feb 12, 2019
Piedzīvojumi pārvācoties jeb kāpēc pārvākties ir lieliski Jan 17, 2019
Pārdomas par vecumu jeb kāpēc vajag dzīvot līdz 29 gadiem un ne mirkli ilgāk Nov 1, 2018
Kā ir spēlēt rokgrupā: Mēģinājumi Oct 2, 2018
Patiesība par dzīvošanu kopā ar sievieti Jul 25, 2018
Kā viegli salabot velosipēdu? Ar cirvi Apr 17, 2018
5 cilvēku tipi, kurus tu satiec darbā Feb 8, 2018
Piedzīvojumi pie zobārsta jeb baiļu anatomija Jan 15, 2018
Migrēna – tu mans mirdzošais lāsts Oct 30, 2017
5 studentu tipi, kas sastopami skolā Oct 12, 2017
Piedzīvojumi Viļņā jeb labākās iedzeršanas vietas kaimiņos Sep 28, 2017
Man viss ir pie dirsas – telefons, maks, atslēgas – viss pie dirsas… somiņā. Jul 17, 2017
Suņu staidzināšanas māksla May 16, 2017
5 cilvēku tipi, kas sastopami teātrī Mar 30, 2017
Pakacini mīļoto Valentīndienā. Feb 14, 2017
Aizvainošanas tabulas jeb “Lamutarbas” Jan 18, 2017
Kā viegli atmest smēķēšanu Dec 29, 2016
6 cilvēku tipi, kas sastopami katrā ballītē Dec 5, 2016
Kā uzrakstīt īso stāstu: 10 soļi Oct 25, 2016
Trīs Rīgas krogu impresijas #1 Sep 16, 2016
13 rakstnieku iedvesmotas diētas vieglai svara vai dzīvības zaudēšanai Sep 1, 2016
Piedzīvojumi Tinderī jeb dialoga māksla Jul 18, 2016
Piedzīvojumi Sarkandaugavā jeb ardievas rajonam. I daļa Jun 10, 2016
Poēma heksametrā par Bakalauru May 25, 2016
Poēma par sievietēm, jeb sieviete-sātans: ko tu gribi? May 20, 2016
Moderna reklāmas kampaņa. Stāsts. May 16, 2016
Sūkāt, tas nav ar mopēdu vizināties. May 10, 2016
(no title) Apr 25, 2016
A, ko nē? Apr 22, 2016
Mīlnieka memuāri jeb daži padomi salauztām sirdīm Apr 18, 2016
“Ewkpάtnς kaι AλkιBιάδnς” Mar 31, 2016
Rihards piesējās. Mar 31, 2016
Piecu Rīgas krogu raksturi (II daļa) Mar 17, 2016
Piecu Rīgas krogu raksturi (I. daļa) Feb 15, 2016
Valentīndienas priekšvakarā Feb 8, 2016
Piesakies avansam – izstāde nāk! Jan 28, 2016
6 cilvēku tipi sabiedriskajā transportā Jan 20, 2016
Kaitināšanas māksla jeb “Tu man krīti uz nerviem, bet es tevi mīlu” Jan 11, 2016
Grūti ar tiem meičukiem Dec 28, 2015
Manas mīļākās grāmatas. 18+ Dec 22, 2015
Darba meklētāja piedzīvojumi jeb, kā es neaizbraucu strādāt uz Angliju  Nov 23, 2015
Īss ievads grāmatu pirkšanas mākslā. II daļa. Oct 26, 2015
Īss ceļvedis grāmatu pirkšanas mākslā. I daļa. Oct 19, 2015
Atmiņas par kādu jokainu atgadījumu Dzejas dienās 2013 Oct 2, 2015
Grāmatu tirgotāja atmiņas jeb četras cilvēku grupas, kas sastopamas grāmatnīcā. (III daļa) Sep 8, 2015
Par bailēm no biezpiena un veca ēdiena. Aug 21, 2015
Pilsonis iemiesots gleznā Aug 11, 2015
Grāmatu tirgotāja atmiņas jeb piecas cilvēku grupas, kas sastopamas grāmatnīcā. (II daļa) Aug 7, 2015
Grāmatu tirgotāja atmiņas jeb piecas cilvēku grupas, kas sastopamas grāmatnīcā. (I daļa) Jul 27, 2015
Par bailēm no Džoisa “Ulisa” Jul 10, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem LXXI-LXXVIII Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem LXI-LXX Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem LI-LX Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem XLI-L Jun 9, 2015
Groteskas Impresijas Par Kādā Grāmatnīcā Ienākušajiem XXI-XL Jun 9, 2015
Groteskas impresijas par kādā grāmatnīcā ienākušajiem I-XX Jun 9, 2015
View pilsonis’s profile on Facebook
View Pilsonis_Phil’s profile on Twitter
Privacy & Cookies: This site uses cookies. By continuing to use this website, you agree to their use.
To find out more, including how to control cookies, see here: Cookie Policy
Join 53 other followers
Already have a WordPress.com account? Log in now.