lv lv fr lv es es lv lv lt de lv sv lv en lv lv lv lv it en lv sv lv fr lv de lv de lv fr lv fr lv fr lv lv de lv lv lv lv eu nl lv de fr lv de lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv en lv lv lv lv fr lv nl lt lv lv lv eu nl lv nl lv lv lv lv en lv lv lv lt en lv en lv lv en lv lv lv ru lv es lv lv lt de fr lv lv lv lv
Pase izdota 1923. gada 23. maijā.
Kristīnes Pāvuliņas (1891–1967) 1929. gadā pierakstītās folkloras vienības Valmieras pagastā. Šīs un citas Kristīnes pierakstītās folkloras vienības glabājas Latviešu folkloras krātuvē viņas vārdā nosauktajā kolekcijā.
Ja kāds ciemiņš ienāk maltītes laikā, saka: "tev laikam mājās palika plēšoties."
Pie galda ēdot nedrīkst velnu pieminēt.
Ja divi kož no viena gabaliņa, tie saplēšas.
Meitai jānoēd 99 dongalītes, tad tā dabūs saimnieka dēlu.
Maizes kukulis jāgriež no resnā gala, lai vecāko meitu pirmo izprec.
Maizes šķēli nedrīkst atstāt iegrieztu (un nenogrieztu), jo tad meitu brūtgāns neaprecot.
Ja divi pēc vienas karotes ķer, saka, ka tad Laimiņa smejoties.
Rutkus sālot saka: "sālu, sālu ruciņu, sērums ārā, saldums iekšā."
Rokraksta informāciju sagatavojusi Ilze Ļaksa-Timinska
Kristīne Pāvuliņa (1891–1967) – tekstilmāksliniece un literāte. Literāros darbus publicējusi ar pseidonīmu Kristīne Spilva. Rakstījusi stāstus bērniem, kas izdoti grāmatās "Jurīša draugi" (1937), "Zēns ar kaķi" (1939), "Vasaras soļos" (1942) un "Circeņu koris" (1943). Sarakstījusi arī romānu "Mežnoru sēta" (1938–39).
Literāros darbus publicējusi ar pseidonīmu Kristīne Spilva.
Ilustrējusi "Mājturības leksikona" izdevumus (1938, 1940).
"Zēns ar kaķi" (1939)
Par romānu "Mežnoru sēta" (Valters un Rapa, 1938)
"Autore aizvien cieši turas realitātes robežās, pie tam tā ir lauku ikdienas realitāte. Nekad tā nesabiezina krāsas, nepārspīlē, tikko akcentē, nemeklē arī puantes atsevišķiem notikumiem, kas kārtojas idilisku mozaīku veidā ar mazā zēna personu kā vienotāju. lespaids, kādu gūstam, šo grāmatu lasot, ir caurspīdīga, veldzes pilna vienkāršība un patiesība plaukstā smelts avota ūdens. Saprotams, ka šādu pieeju lielā mērā nosaka arī tas, ka grāmata domāta bērniem un ka tās varonis ir bērns. Līdz ar to neapzinīga turēšanās ētiski un saprāta ziņā nevainojamā plāksnē. Saturs – parādīta kāda maza zēna visa pasaule, kas īpašu harmoniju un pilnumu iegūst tāpēc, ka zēns aug ģimenes vidū, laukos, topošā jaunsaimniecībā. Viss apņemts īsti latviskās lauku dzīves atmosfēras. Tās ir mūsu dabas impresijas, un tie ir mūsu ļaudis. Autorei jo labi izdevies parādīt savu cilvēku īpatnējo temperamentu; viņu gausums, atturības čaulā ieslēgts iekšķīgums tos raksturo kā īstus lauku latviešus un turklāt vidzemniekus. Tādus mēs jau tos esam iemīlējuši Poruka un Saulieša tēlojumos un jūtam, ka K. Spilvai aprakstāmi tie paši objekti, kādēļ arī līdzība rezultātā. Autorei piemīt teicama prasme notvert dažādas psicholoģiskas nianses, pārdzīvojumu izlocījumus, ne tikai cilvēku, bet arī dzīvnieku tēlojumos. Šad tad iedzirkstas humors. Stāstīšanas veids mierīgs, tomēr ne gauss. Apraksti īsi un lietišķīgi. Teikumi žirgti. Apdares vienkāršais dzidrums sakusis vienībā ar satura veselīgo, ētisko, sirsnīgo un reizē atturīgo garu."
Lidija Perlbaha. Latviete, Nr. 2 (01.02.1939)
Kristīne Spilva, K. Spilva
Rīgas mākslas amatniecības skola
Rīgas Valsts Mākslas amatniecības skola. Mācījusies aušanu pie H. Kivickas.
Gogoļa iela 3, Rīga
Latvju sieviešu nacionālās līgas austuvju mākslinieciskā vadītāja. Auda trīs ornamentālus pārklājus persiešu tehnikā, aizkarus un mēbeļdrānas Ķemeru viesnīcai.
Rīgas Valsts Mākslas aušanas skola. Direktore.
Kombināta "Rīgas audums" māksliniece koloriste.
© LU LFMI, 2022. Mājaslapa: Graftik
Pārpublicējot vai citējot atsauce uz LU Literatūras, folkloras un mākslas institūta (LU LFMI) resursu ir obligāta. Liela apjoma kopēšana un materiālu izmantojums komerciāliem nolūkiem pieļaujams vienīgi ar rakstisku LU LFMI atļauju.