lv id en en lv es lv lv ru en lv lv lv en tl id hbs_lat lv lv lv en lv en lv pt lv nl eo lv lv lt lv lv en sl lv lv lv lv sl id en en lv lv lv hbs_lat lv lv lv lv en pt lv az lv lv lv es lv es es lv lv lt lv lv pa sl lv lv lv lv lv lv lv lt sl lv lv pt az hbs_lat fr lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv ceb lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv lv nl uk es es cs sl lv lv lv lv fr lv lv lv eo lv ru lv en en lv en lv lv
7 iemesli, lai iegādātos antikvāru mēbeli0
Kā pareizi ekspluatēt restaurētas mēbeles0
Kā pareizi uzprišināt mēbeli paša spēkiem0
Ķirmis - vai mēbelei gals klāt?0
Vai es pats varu atjaunot veclaicīgu mēbeli?0
Vai mēbeļu restaurēšana ir dārga?0
Restaurācija – pasākumu kopums lai saglabātu priekšmetu (mēbeli) nākamajām paaudzēm - visbiežāk, konservācijas un rekonstrukcijas metožu apvienojums. Visā pasaulē cenšas sekot UNESCO (Apvienoto Nāciju Izglītības, Zinātnes un Kultūras Organizācija) rekomendācijām.
Konservācija - Viena no restaurācijas pamat metodēm. Zinātniski pamatotu pasākumu kopums, lai apturētu mēbeles tālāku bojāšanos. Priekšmeta notīrīšana, dezinfekcija, tapu savienojumu, atlupušā finierējuma un dekoratīvo elementu nostiprināšana, aizsardzība pret ārējās vides kaitīgu iedarbību. Ja kādu iemeslu dēļ dotajā brīdī nav iespējama pilna restaurācija, nepieciešams veikt vismaz konservācijas pasākumus.
Rekonstrukcija - Mēbeles, priekšmeta atjaunošana pēc saglabājušām daļām, attēliem, aprakstiem. Restaurācijas gaitā bieži tiek rekonstruēti atsevišķi zuduši elementi (kokgriezumi, finierējuma vai mozaīkas fragmenti, metāla furnitūras elementi) un apdares pārklājumi. Ļoti bieži mēbeļu polsterētā daļa tiek pilnībā rekonstruēta.
Jūras zāle  - šķiedrveidīgs materiāls, vizuāli atgādina izžāvētu sienu. Stāsta, ka jau laikā, kad cilvēki vēl dzīvoja alās vai zemnīcās viņi augstu vērtēja šo materiālu. Pēc vētras jūras krastā savākuši, izžāvējuši un gatavojuši sev guļas vietas. Jūras zāle ir higiēniska (izdala jodu), elpojoša, noturīga pret mitrumu, elastīga un ļoti, ļoti ilgmūžīga. Latvijā izgatavotajās mēbelēs, šķiet tikusi izmantota tikai kopš 19. gs. otrās puses. Un kopš tā laika vēl joprojām lieliski kalpo. Lieliski izmantojama atkārtoti. Mūsdienās, klasiskajā mēbeļu apdarē, jūraszāli aizstāj ar palmu šķiedru (Afrique).
Zirgu astri - dabīgs, ļoti izturīgs materiāls. Zirgu astrus ekskluzīvu mēbeļu tapsēšanai izmantoja kā pamata tapsēšanas materiālu līdz 19. gs otrai pusei, vēlāk kā virsējo materiālu . Zirgu astri kalpo kā ventilācija, tie labi uzsūc mitrumu, un ļauj mitrumam ātri iztvaikot. Šis materiāls nesadalās un nedrūp. Zirgu astrus dažkārt mīl kodes.
Finieris - plāns, dekoratīvs koksnes materiāls (0.4 mm - 6 mm biezumā) ar ko aplīmē, parasti dekoratīvos nolūkos, mazvērtīgākus koksnes materiālus. Finieri var iedalīt - zāģētais, drāztais( tehnoloģija līdzīga parastai ēvelēšanai) un lobītais. Vecākā finiera iegūšanas metode bija zāģēšana ar rokas zāģiem. Ar tvaika dzinēja attīstību finieru zāģēšana tika mehanizēta. Anglijā un Amerikā  izmantoja milzīgus ripzāģus ar diametru līdz 4 m. Kontinentālajā Eiropā tika izmantoti gatera tipa zāģi. Ap 1900.gadu tehnoloģijām sasniedzot augstāko pakāpi, sāka masveidā izgatavot plānu (apm. 1mm) drāzto finieri, kas tika saražots praktiski bez koksnes zudumiem. Lobītais finieris, nav īpaši dekoratīvs un to izmanto saplākšņa un sērkociņu ražošanai.
Finierēšana  - koksnes aplīmēšana ar finieri. Finierēšanas mērķis, visbiežāk, ir izstrādājumiem no salīdzinoši mazvērtīgākas koksnes piešķirt dekoratīvāku izskatu aplīmējot ar dārgākas un vērtīgākas koksnes slāni. Finierēšana bijusi pazīstama jau senajā Ēģiptē. Eiropā finierēšanu sāka izmantot 16.gs. Klasicisma un bīdermeijera mēbeles nav iedomājamas, bez finierēšanas tehnikas. Senākais un tradicionālākais finierēšanas paņēmiens  -pierīvēšanas metode. Uzklāj karstu galdnieku (kaulu, glutīna) līmi un ātri pierīvē mitru finiera kārtiņu. Droši var teikt, ka šī metode godam ir izturējusi laika pārbaudi. Mēbeļu restaurācijā, bieži, tas ir vienīgais iespējamais paņēmiens. Šī finierēšanas metode prasa īpašas iemaņas.
Saplāksnis - līmēts plātņu materiāls no trīs vai vairākām, savstarpēji perpendikulāri izvietotām lobītā finiera kārtām. Bieži nepareizi tiek dēvēts par finieri ( no krieviskā nosaukuma фaHepa). Neskatoties uz to, ka pirmā finiera lobāmā mašīna esot izgudrota 1819.gadā Rēvelē (Tallina), saplākšņa ražošana sākās tikai 19.gs. beigās un plašu pielietojumu mēbeļu izgatavošanā guva 20.gs. sākumā.
Inkrustācija - koka priekšmetu izrotāšana, to pamatvirsmā iestrādājot citus materiālus (kaulu, perlamutru, krāsainos metālus, akmeņus), kuri tika iestrādāti kokā, dažādu formu plāksnīšu veidā.
Intarsija - Inkrustācijas veids - koka priekšmetu izrotāšana, to pamatvirsmā iestrādājot citas tekstūras un krāsas koka plāksnītes. Intarsija ir parādījusies senajā Ēģiptē. Augstu meistarības līmeni bija sasnieguši meistari senajā Grieķijā un Romā. Senie grieķi lietoja intarsiju sarkofāgu noformēšanā. Grieķi arī sāka pielietot koksnes ietonēšanu, pirms iestrādes mozaīkā.
Marketrija - koka mozaīkas veids, ko veido no augstvērtīgas koksnes finiera figūrveida plāksnēm. Tās ir dažādās krāsās un ar dažādu tekstūru. Atsevišķas finiera plāksnes ietonē, iegremdējot tās sakarsētās smiltīs (apdedzina). Oriģinālas nokrāsas un toņus var sasniegt, finieri kodinot. Šo intarsijas tehniku rokoko laikā sāk dēvēt par marketriju. 19.gs. vidū interese par marketriju noplaka
Bula Marketrija - Uzliekot divas dažāda materiāla loksnes vienu otrai virsū vienlaicīgi izgriežot vai izzāģējot fona un ornamenta detaļas iegūst divus pretējus mozaīkas komplektus. Šo tehniku ieviesa franču mēbeļnieks Andrē Šarls Buls (André-Charles Boulle) (1642-1732). Viņš radīja mozaīkas no bruņurupuča bruņām, ragu kaula, misiņa uz melnkoka vai cita koka fona. Bula Marketrijā izmantoja arī alvu, ziloņkaulu, perlamutru.
Šellaka - dabīgi sveķi, kurus Indijā un dienvidaustrumu Āzijas zemēs uz subtropu kokiem izdala parazītiski kukaiņi (Laccifer lacca, Kerria lacca). Šellaka labi šķīst sārmos un zemākajos alifātiskos spirtos, vāji - benzolā un gandrīz nešķīst benzīnā un eļļās. Šellaka tiek izmantota lakas izgatavošanai, kā elektroizolācijas materiāli, fotogrāfijās. Šellaka tika izmantota skaņu plašu ražošanā, līdz to nomainīja vinils. Šellaka ir ēdama un izmanto kā glazūru konfektēm un tabletēm (pārtikas piedeva E-904). No brīža, kad tā aizstāja eļļu un vasku 19. gadsimta sākumā, šellaka bija dominējošā koka apdare rietumu pasaulē, līdz tā pamazām tika aizstāta ar nitrocelulozes laku (1920 - 1930). Latvijā šellaka dominēja līdz 50-gadu sākumam.
B дaHHoй kaTeropии HeT ToBapoB.
Nepalaidiet garām nevienu atjauninājumu vai akcijas, pierakstoties mūsu biļetenā.
Adrese Jūrkalnes iela 1. k1., Rīga
Visas tiesības aizsargātas © SIA "Betibellas mēbeles"
Mēs izmantojam sīkfailus, lai individualizētu Jūsu pārlūkprogrammu pārlūkošanas pieredzi un jums rādāmo saturu. Veikals izmanto tikai nepieciešamos (mājaslapas darbību nodrošinošos vai tās lietošanu atvieglinošos) sīkfailus, tādus kā filtrēšanas iestatījumu vai pievienošanās atgādinājuma, kā arī analītiskos sīkfailus. Mēs neizmantosim un nekādām trešajām pusēm neļausim izmantot statistiskās analīzes datus, lai izsekotu vai vāktu jebkādu informāciju, kas ļauj noteikt šīs mājaslapas apmeklētāju identitāti. Uzklikšķinot “OK” vai turpinot pārlūkošanu mājaslapā, Jūs piekrītat sīkfailu uzstādīšanai un izmantošanai. Savu piekrišanu varēsiet atcelt jebkurā brīdī, nomainot savas interneta pārlūkprogrammas iestatījumus un izdzēšot ierakstītos sīkfailus.