da da da da da da da da da da da da da da da et da da en da en en en en de nb en da da da da pl sv da de de da da da de da da da en en da da da da da ka da da en da da sv da da da da de da
Fiskerlejer i Danmark: Forskelle mellem versioner - Wikibooks
Spring til navigation Spring til søgning
Versionen fra 3. okt. 2021, 13:23
1 byte tilføjet ,  for 11 måneder siden
Versionen fra 3. okt. 2021, 13:21 (redigér)
Sven Halfdan Nielsen (diskussion | bidrag)
Versionen fra 3. okt. 2021, 13:23 (redigér) (fjern redigering)
Sven Halfdan Nielsen (diskussion | bidrag)
I ældre middelalder blev landsbyerne øjensynligt lagt i en vis afstand fra kysten. Dette skyldtes næppe frygt for venderoverfald, idet befolkningen i de mest udsatte områder på Falster, Lolland, Langeland, Ærø og Als søgte at sikre sig ved at oprette folkeborge, det vil sige tilflugtsborge, hvor de kunne søge ly i tilfælde af angreb; sådanne borge lå ofte nær de senere herredsgrænser, således Virket på Falster, Østerborg og Vesteborg på Lolland, Guldborg på Langeland. I lange perioder var venderne allierede med danskerne, hvilket blandt andet afspejles i danske kongers ægteskaber med vendiske fyrstedøtre, og flere steder i Danmark synes at være sket en fredelig bosætning af vendere. Forklaringen på beliggenheden var snarere, at det efter indførelsen af et vangebrug i de østlige dele af landet måtte være uheldigt at lægge en bebyggelse så nær kysten, at man afskar sig fra at få dyrkningsbare marker i hele landsbyens omkreds. Ved at lægge landsbyen tilbagetrukket sikrede man sig denne mulighed, og afstanden blev da derfor ofte omtrent den, man kunne opdyrke jorden i med tillæg af et skovbevokset grænseområde for olden, gærdsel, brændsel og lignende. Da nyanlæg nærmere kysten skete i 1400-tallet og 1500-tallet var det med landsbyer, hvis hovedvægt i driften var husdyrhold snarere end agerdyrkning, idet denne driftsmåde bedre tilgodeså beliggenheden. For sådanne kystnære landsbyer måtte fiskeri være et kærkomment tilskud til driften. Disse bebyggelser havde således ikke karakter af egentlige fiskerlejer, omend fiskeri indgik i livsformen. Som vidnesbyrd, der kan sandsynliggøre et sådant forløb, kan nævnes, at Hornbæk, der oprindeligt bestod af gårde, i 1497 kun skulle yde fisk i landgilde Nielsen (1880-81), s. 266 , men husmænd på stedet kan først godtgøres i 1500-tallet. Espergærde kaldes i en skrivelse fra 1560 Esperødgærde og udviklede sig på forstranden neden for kystskrænten nær landsbyen Esperød bestående af 3 gårde, der lå oven for kystskrænten ud mod Øresund Frederiksborg Amts Stednavne (1929), s. 7 , og som formodentlig selv var en udflytterbebyggelse fra landsbyen Mørdrup. Fiskerlejet Sletten hed i de ældste optegnelser fra 1562 og tiden derefter Dageløkke Slette Frederiksborg Amts Stednavne (1929), s. 19 , måske en henvisning til den landsby, hvorfra de første tilflyttere stammede.
EnDen anden mulighed var, at midlertidige middelalderlige fiskelejer efterhånden fik en fastboende befolkning af fiskere. Tisvildeleje hed oprindelig, i en skrivelse fra 1560, Saltbodleje, et navn der menes at henvise til midlertidige boder, hvor nedsaltning af fanget fisk skete. Frederiksborg Amts Stednavne (1929), s. 67f  Det samme gælder Boderne ved Hellebæk. Frederiksborg Amts Stednavne (1929), s. 15  Disse fastboende har sikkert i stort omfang været stedlige jordløse husmænd (herunder håndværkere), der i helårsfiskeri og søfart så en mulighed for at forbedre deres tilværelse. At fiskerlejerne ikke kun bestod af stedlige tilflyttere bevidnes for Humlebæks vedkommende, første gang omtalt i lensregnskaberne 1582-83 Frederiksborg Amts Stednavne (1929), s. 17  idet de ældste mandtal angiver omkring halvdelen af indbyggerne med tilnavnet "jyde". schmelling (1971), s. 26  Lignende sammenblanding af stedlige og fremmede kendes også andre steder i landet. Berg et al, s. 158
Diskussionsside for denne IP-adresse