da da en sv da de da da cs da da da da nb da en da da da da da da da da da da da da da nb nb da da sv da da en da da nb en sv de nl da da da de da ca da de da da da da en da da da cs da cs da da da cs da de cs da da de de cs cs cs da de de da da da da cs da cs cs cs de da cs sv da da da cs da de cs da cs da da en en da da da cs da da cs cs cs da da da da en da de da cs cs da da da cs de da cs da cs da da cs cs da da da cs da da en da uk da
Book me up, Scotty!: Boganmeldelse: Nye rejsende af Tine Høeg
lørdag den 25. februar 2017
Jeg fik tilsendt denne som anmeldereksemplar af Rosinante, men den kan købes på Saxo til DKK 165,-
En ung kvinde får job som gymnasielærer. Første arbejdsdag møder hun en mand i toget. Han er gift og har et barn.
Nye rejsende er en fortælling om at kaste sig hårdt ind mod den anden. Om at stå ved katederet og ikke kunne kende sin egen stemme. Om at føle sig forkert og akavet og fandenivoldsk. Om nervøsitet og længsel. Sex og vodka og cigaretter. Om at køre i tog. Om ikke at passe ind og at gå derhen, hvor alting kan gå galt.
Nye rejsende befinder sig et sted mellem poesi og prosa. Et enkelt og præcist sprog giver fortællingen stor gennemslagskraft og en sitrende intensitet, der rummer sorgfuldhed, desperation og humor.
Første gang jeg stiftede bekendtskab med Tine Høeg, var i digtsamlingen; Jeg vælger uden filter, hvor hun bidrog med Jeg vælger Valencia. Af alle de mange gode digte og korttekster samlingen bestod af, er hendes tekst den, der står stærkest i min erindring. Det var der flere grunde til, men den væsentligste var, at hun fik mig til at grine. Og selvom det er ved at være halvandet år siden, jeg læste den, finder jeg det stadig svært ikke at begynde at smile ved tanken om hende og venindernes fortolkning af Ginger Spice fra Spice Girls (det er især sjovt fordi mine veninder og jeg drog samme konklusion).
Rosinante spurgte, om jeg havde lyst til at læse Nye rejsende, og da jeg takkede ja, troede jeg egentlig, at jeg ville møde Tine på en ny måde – i en klassisk-struktureret roman. Det skulle jeg heldigvis ikke. I Nye rejsende holder hun fast i sin lyriske kortprosaagtige skrivestil, og det virker! Det er en sjældenhed at læse bøger uden at opdage, at man læser, men sådan opleves læsningen af Nye rejsende. Den er så levende, at det snarere føles som om, man er kravlet ind i fortællerens indre, frem for at læse hendes ord.
Bogen er inddelt i måneder og indledes med august, hvor hovedpersonen netop er startet på sit nye job som gymnasielærer, og har mødt en gift mand i toget. De to historier; togaffæren og gymnasiejobbet løber parallelt med hinanden og krydres med familiebesøg og dagligdagens gøremål. Den tunge og hjerteskærende historie om affæren med en gift mand, som er far til en lille pige, løftes af den hylende sjove fortælling om en ung gymnasielærer, som prøver at finde sig selv i sin nye rolle. Læseren kan levende forestille sig den usikre gymnasielærer, som vakler imellem at være ung med de unge og trække klare grænser, hvorfor der afprøves forskellige taktikker og hun kommer til at gøre og sige ting, som kommer bag på hende selv, såsom ”Hej guys”, ”Hej cuties” eller når hun pludselig kalder Christina for Chris.
Tine Høeg formår at sætte ord på mange af de flygtige tanker, der blot strejfer os i et splitsekund og forlader os før, vi egentlig når at registrere, at de var der. Det ses i hendes minimalistiske beskrivelser af, hvordan noget føles eller af de konkrete ting, hun gør som ”jeg slynger salat”.
Nye rejsende er uden tvivl noget af det mest ærlige, man kan læse, og det er netop derfor, den er så sjov. Det er svært at sige, om gymnasielærerens hverdag er sjovere at læse, fordi de for en tidligere (folkeskole)lærer er genkendelige, men uanset årsag tog jeg mig selv i at grine højlydt, når Christina erklærer, at scenen i Nattevagten er kontrapunktisk og vores hovedperson går på toilettet for at google ordet eller da Kvium får lov at tage æren for Kluges kunst, da klassen kigger på kunst.
Historien ender på Vestre Kirkegård, hvor vores hovedperson mødes med sin elsker i slutningen af december. Læseren efterlades med fornemmelsen af, at det forgangne år begraves i vinterens kulde, og at det nye – for alvor – voksne liv banker på døren til januar.
Jeg læste bogen i to (alt for hurtige bidder), og nu ville jeg egentlig bare ønske, at der kom en ny udgivelse fra Tine Høeg i morgen. Med andre ord; Nye rejsende er helt fantastisk læsning!
Indsendt af Maria kl. 10.28
Send med mailBlog om dette!Del via TwitterDel via FacebookDel på Pinterest
Etiketter: Anmeldelser, Dansk litteratur, Lyrik, Rosinante, Skønlitteratur
Nyere indlæg Ældre indlæg Start
Abonner på: Kommentarer til indlægget (Atom)
På Book me up, Scotty! blogger jeg løs om bøger og kultur. Du finder flest boganmeldelser, men også anbefalinger og tanker om kulturliv og litteraturens verden. Jeg elsker at tale om de bøger, jeg læser, så efterlad gerne en kommentar, hvis du har noget på hjerte. God fornøjelse!
Litterære arrangementer og bogevents
Boganmeldelse: Nye rejsende af Tine Høeg
Boganmeldelse: Glasklokken af Sylvia Plath
Birgithe Kosovic på Litteraturmaskinen
Boganmeldelse: At leve af Yu Hua
Gratis børnebøger hele februar
Få 60 dages gratis streaming, når du benytter koden BookmeupStream
Rejser tema. Leveret af Blogger.