da en en en da en da en da en da en da en da en da da en da en da en da en da hbs_lat en en da en da en da en da en da en da en da en da en da en da en da en sk da en da en da en da en da en da en da en da en da en da da en da en da en da en da da en da en da en da en en en en nb
02-07-2015 - Med PuchKlub.dk på tur til Østrig - besøg på Johann Puch Museet
Johann Puch Museum, Graz 03-07-2015
Jeg fik et opkald af Niels Vangsø, som de fleste i PuchKlub.dk efterhånden kender. Det første han sagde var - og jeg citerer:
”Vil du ikke lige med et smut til Østrig og hente en Kawasaki – så kan vi jo besøge Puch museet i Graz” ?
Da jeg nu flere gange har været i Østrig og Tjekkiet og bare 'ælsker' landende, så var jeg ikke sen til, at spørge fruen i huset. Det er jo i sidste ende hende, der har det afgørende ord... - som så mange andre steder.
Herfra vil jeg så lade Niels Vangsø's udemærkede beskrivelse af Østrigsturen overtage den spændende underholdning.
Fra drengedrøm til hedebølge – en smuttur til Østrig - Juli 2015 Niels Vangsøe
I kender det garanteret alle sammen
– drengedrømmene – de hede og brændende ønsker man havde i ungdomsårene.
På tidspunktet helt og aldeles økonomisk uopnåelige – men senere i livet – hvor priserne på drømme maskinerne er faldet og indkomsten er steget, muliggøres teenage drømmene – og når så chancen byder sig – ja så er det bare at slå til…
Som 15 årig i begyndelsen af 70´erne, og indehaver af en fantastisk Puch VZ50 indkøbt brugt naturligvis, for den svimlende sum af kr 500,- , var mine drømme dengang naturligvis Puchs fantastiske VZ Flagskib som kom på markedet i 1973 tror jeg det var. Økonomisk u-opnåelig som skoledreng med en ugentlig indkomst på omkring de 50 kroner ( som alligevel gik til benzin og smøger ).
Men et par år og et kørekort senere, blev VZ Flagskib drømmen skiftet ud med en lidt kraftigere maskine…igen økonomisk fuldstændig u-opnåelig – men hell – det er jo hvad drømme går ud på !.
I 1972 introducerede Kawasaki deres 500 H1 – A Triple.
En vanvittig maskine – 3 cylindre, 2 takt og ikke mindre end 60 HK. Dengang med tromlebremse for og nogle – ikke særlig overbevisende – køreegenskaber, MEN – den bankede alt og alle på racerbanerne, for den var hurtig….meget hurtig….og så lyden venner…i min verden, er der INTET som slår lyden af en 3 cylindret 2 takter…
Så mens man dengang lå og trillede rundt på MZ´ere og gamle BSA´er, boblede ungdomsdrømmene om den hurtige Kawa H1 Triple, lystigt rundt i kraniet.
Uddannelse, job, hus, hjem, ”Volvo og vovhund” – og noget der ligner 40 år senere blev drømmen sku til virkelighed…
En søgeagent på Willhaben.at i Østrig dukkede pludselig op med en 1976 Kawasaki H1F 500 til 3500 euro….lige noget som passer mit temperament og økonomi. Gutten var gået kold i projektet – men havde fået købt stumper og forkromet dele for præcis de 3500 han forlangte for maskinen…
Nå tænkte jeg – selvom jeg er god til tysk, får jeg lige min gode ven i Østrig Johann, til at ringe og høre hvad maskinen kan købes for…Johann har jeg kendt i en del år – på alder med mig – og en hård forhandler og Puch og MC mand over en kam… - 2500 Euro blev slutresultatet af hans forhandlinger, og en aftale var i hus….
Email kontakt til sælger – Ernst – om mandagen. Jeg overførte ekspres 500 euro til ham, med bank bekræftelse og det hele som depositum og tegn på min gode vilje, og bad ham så lige have tålmodighed et par dage, for jeg skulle jo lige have fundet ud af noget med at få den hentet…bekræftelse fra sælger at det var bare OK og at vi havde en fast aftale.
Nu er gode dyr jo rådne…hvordan skulle jeg så lige få hentet den Kawa – 1.245 km hjemmefra...
Én mulighed var jo at spænde traileren bag min trofaste BMW, men det ville jo taget en krig af tid med max 80 på de tyske motorveje….en anden mulighed var at få et speditionsfirma til at hente den…kontakt til et sådant i Wien – jo da – det kunne de da godt klare – pris: Euro 880 – eller omkring de 6.700. Det kunne da vist gøres bedre….
Så kom jeg jo lige til at tænke på min gode ven – Lars E Jensen – og ikke mindst hans geniale Puch bil….med stor læsserampe og en topfart på noget der ligner det dobbelt af den tilladte med trailer…
”Vil du ikke lige med et smut til Østrig og hente en Kawasaki – så kan vi jo besøge Puch museet i Graz” ?
Der gik lige en dag – så meldte Lars tilbage: ” Vi kører torsdag morgen….”
Som sagt så gjort. Torsdag 07.30 lettede vi fra Fredericia med kurs med Tabor i Tjekkiet…
Jeg havde i forvejen lagt turen, og Michelin ruteplanner siger altså at den hurtigste og korteste rute fra Fredericia til vores destination 70 km vest for Wien, var over Tjekkiet….
Et af de eneste forbehold Lars havde for at ville deltage i turen var, at han selv ville køre – hele vejen….så jeg lagde en tur med max ca 1000 km pr. dag….og vi endte så op i Tabor omkring kl 19 torsdag aften.
Turen derned gik rigtig godt…vi holdt fornuftige pauser og Puch bilen opførte sig eksemplarisk.
Super fint hotel – billigt set med danske øjne – og en perfekt restaurant med noget af den bedste steak jeg har fået længe….god nattesøvn og så afgang kl. 7.30 til destinationen hos Ernst – ca. 400 km.
Hold fast hvor er Østrig flot – når sådan et par flade danskere kommer ned i bjergene…varmen var dog begyndt, og vejrudsigten snakkede konstant om decideret hedebølge og op til 40 grader i skyggen de kommende dage - nå, masser af vand og så et velsignet AC anlæg i Puch bilen gjorde, at vi ankom i nogenlunde hel tilstand…
Ernst var en hyggelig, men lidt reserveret fyr men vi blev trakteret med vand og vand….lidt snakken og betaling, og så skulle vi lige have monteret bagsvinger, støddæmpere og baghjul på Kawasakien som havde været afmonteret for pulverlak af bagsvingeren.
Ernst var efterhånden blødt helt op – da han fandt ud af at vi var lige så tossede med 2 hjulere som han selv – og det endte med at vi blev inviteret til at overnatte og alt muligt…vi takkede dog pænt nej, da vi havde en rimelig stram tidsplan for at kunne nå vores hotel ”Waldpension” i Sydtyskland, samme aften…og vi skulle jo da bestemt også lige aflægge Puch museet i Graz et besøg.
Graz havde man så engang i tidernes morgen, lige placeret i stik modsatte retning af hvor vi skulle hen om aftenen – så det var lige en 3 timers tur – gennem Wien og østover….men meget smuk tur med en hulens masse bjerge….og så undrede det os: Nu havde vi jo hjemmefra købt vignet til en lille 100 kr seddel, for at måtte køre på de Østrigske motorveje….men alligevel var det en 2-3 motor vejs strækninger hvor man alligevel blev afkrævet 8 euro for at få lov til at køre….frækt!
Mødet med Karlheinz Rathkolb, den daglige leder af Johann Puch Museet
Ankommer til Puch museet ved 15 tiden…..Lars holder foran indgangen til museet, og ud kommer en mand og går straks hen til bilen og siger ”Hej Lars – længe siden”…..det var så chefen og indehaveren af museet – Karlheinz – som ingen problemer havde med at genkende Lars, selvom det var 6 år siden han havde været der sidst….nå ja – Puch bilen er jo ligesom heller ikke nem at overse – men alligevel!
Vi blev fornemt trakteret med kaffe af Karlheinz, som behandlede os som VIP gæster…respekt…vi brugte et par timer på museet og fik taget en del billeder og video…et meget imponerende sted, som varmt kan anbefales skulle du komme på de kanter.
Afgang Graz efter behørig afsked med Karl Heinz…..lidt over 300 km op til hotel Waldpension i Sydtyskland….og det var sku også uden i skoven og langt fra motorvej og støj…meget fint hotel / pension, men steaken om aftenen kunne slet ikke måle sig med den i Tjekkiet aftenen før….men man kan jo ikke få det hele.
Efter en rigtig god nattesøvn var det så afgang hjemover kl. 07.30 lørdag morgen…..omkring 1100 km…
Jeg kunne godt mærke på Lars, at han var ved at komme ind i gængen med at køre lange stræk….og her lørdag kunne
jeg tydeligt mærke, at nu ville han bare hjem….det gav sig udslag i lange stints uden pauser – og det var så også en dag, hvor der ikke var ret meget trafik, Puch bilen opførte sig eksemplarisk og alt kørte bare på skinner. Så omkring kl. 19 var vi hjemme i Fredericia…aftalen var så at Lars ville kigge op til mig i Storring med Kawaen om søndagen.
Så alt i alt en perfekt tur og en kæmpe tak til Lars for velvillig assistance og utrættelige timer bag rattet !
Så skal jeg i gang med Kawasakien….den kommer ud at køre til næste sommer.
Her kan du se en lille video om et SÆRDELES flot Museum, der drives meget professionelt og ambisiøst af Karlheinz Rathkolb, der står for den daglige drift.