da id sv da da en da da da sv da da da da da da da en
Det menneskelige gen for insulin isoleres fra cellen. Enderne klippes af med en DNA-saks, og den klipper ved nogle helt bestemte baser. Vi har nu skåret det overflødige DNA væk og har kun insulin-DNA.
Samtidig isoleres et plasmid fra bakterien. Læg mærke til, at det indeholder resistensgener mod antibiotika, dvs. bakterien kan tåle antibiotika. Det skal vi bruge senere i processen, hvor vi skal finde ud af, hvilken bakterie der er gensplejset. Også plasmidet klippes op med vores DNA-saks.
Enderne på både plasmidet og insulin-DNA’et passer sammen, fordi enderne AATT passer med TTAA. Husk at A-T altid parrer med hinanden. Vi kalder dem ”sticky ends”. Men der er tre forskellige kombinationer. a. b. og c (se figur).
4. De tre kombinationsmuligheder er:
a. Insulin, som binder sig til sin egen hale. Det plasmid er ubrugeligt, fordi et gen alene virker ikke uden nogle hjælpegener.
b. Det gensplejsede plasmid. Vores insulin-gen har sat sig ind i det opklippede plasmid. Det er dét plasmid, vi er interesseret i, fordi det kan producere insulin, hvis det bliver sat tilbage i en bakterie.
c. Det oprindelige plasmid lukker sig sammen igen samme sted, som det blev klippet op. Det indeholder ikke insulingenet, for det er jo det plasmid, vi havde til at starte med, så det er også ubrugeligt.
5. Plasmiderne og bakterier blandes sammen, og ved at tilsætte en svag strøm eller saltvand optager bakterierne plasmiderne.
7. Antibiotika tilsættes og dræber de uønskede bakterier. De gensplejsede bakterier opformeres i store tanke og producerer insulin, som tappes og hældes på flasker og sælges i hele verden.
Biologividen.dk er finansieret af BioCosmos
Har du feedback? Klik her for at sende os en besked