en en da da da da da da da da da da da da da da da fr da da en da da fr da da en es en en ro en da da da en da en nb en da en da da
af Margrethe Bak, trykt i Østjysk Hjemstavn 1944
Kom man for ca. 40 år siden (i 1904) ad landevejen Hammel-Silkeborg, fik man på toppen af bakken ved Skannerup pludselig et fuldstændigt hedelandskab for sig. Langs bakkekammen til højre voksede lyngen frodigt, den var også den eneste frodige plantevækst, der sås, den bredte sig både til højre og venstre for vejen. Længere ovre så man sandede marker med en så ringe afgrøde, at man skal langt mod vest for at finde noget tilsvarende, ja, ofte undredes man over, at de var dyrkede, eller at den spergel og de spredte rugstrå, man så, voksede af sig selv.
Fik man så øje på den gamle gård Overholt, der lå midt på bakkesiden, forstod man nok, at en familie i hvert fald gjorde forsøg på at få sit udkomme af den fattige jord. Overholts naboer mod syd og øst på Voel og Skannerup marker var imidlertid ikke glade for naboskabet. Når forårsstormene tog fat, harmedes de over, at der ikke blev gjort forsøg på plantning af Overholts marker; thi da stod den fine flyvesand i rygende skyer ind over deres marker og ødelagde den dyre forårssæd og forringede jordens ydeevne.
I 1908 indbød 3 Skannerup gårdejere: sognefoged Thomas Hansen, Anders Nielsen og Mikael Bak til et møde, der holdtes hos sidstnævnte. Mange af egnens landbrugere var mødt. Her fremsatte de tre indbydere forslag om i forening at købe Overholt, der netop var til salg på grund af ejerens død, og i forening forsøge at tilplante de Arealer, der ødelagde nabomarkerne og skæmmede egnen. Ved et nyt møde afholdt kort tid efter hos gdr. Bertel Jensen, Voel, vedtog 14 Mænd at købe gården. De ca. 120 tdr. land med bygninger og besætning blev købt for 7500 kr.
Interessentskabet Overholt Plantage, som de vedtog at kalde foretagendet, bestod den 28. juli 1908 af følgende af Egnens Mænd: Gårdejerne Anders Nielsen, Thomas Hansen, Mikael Bak og Lars Bo, alle af Skannerup. Jens Kristensen og Niels Overgård, Holmstol, Bertel Jensen, Hans J. Jensen, Poul Sørensen, P. Vendelbo, alle af Voel. Jørgen Andersen, B. P. Wornisborg og Laurs Jørgensen, Sorring samt Mejeribestyrer L. Fischer, Gjern. Til formand valgtes Lars Bo, og til kasserer H. J. Jensen.
Man søgte først Hedeselskabets bistand for derigennem at få vejledning til arbejdet, samt et statstilskud til dets Udførelse. Derpå begyndtes et arbejde, der i meget minder om fællesskabets tid før bondefrigørelsen. På den store fællesmark fik hver tildelt sin part, som det påhvilede ham at tilplante efter Hedeselskabets, d.v.s. skovrider Stærmoses anvisning. Som bymændene i sin tid måtte lyde byhornets kalden: "I morgen høster vi på østermarken", sådan lystrede man her formandens bud: "I næste uge planter vi på Overholt". Ve den mand, der ikke gjorde sin pligt. Vel hang straffen, at formanden lod det gøre på hans regning, over hovedet på ham, men meget værre føltes skammen over at blive bagefter; thi det var jo ikke hoveritidens fordrukne Jeppe på Bjerget, der arbejdede her, men det 20ende århundredes driftige og oplyste bønder. Der var da næsten heller ingen sinker. De fleste af interessenterne havde ikke større gårde, end at de selv måtte lægge byg til, men da det første års plantningsarbejde på 10 tdr. land toges i øjesyn af skovrider Stærmose, Hjøllund, erklærede han, at han sjælden havde set bedre udført Arbejde. Hen på sommeren kom kvindernes tur til "arbejde" på Overholt, nemlig til fornøjelig bærplukning på de herlige bakker med blåbær og tyttebær, men ingen måtte begynde før formandens budstikke kom: "I morgen plukkes der bær". Det vedtoges at beplante hele arealet. Man havde egentlig tænkt sig at bortforpagte en del af den dyrkede jord, men der var en del vrøvl med forpagteren. Afgiften blev ikke betalt. Da den blev nedsat og senere eftergivet, stilledes der krav om yderligere Hjælp, der blev ydet i form af sædekorn, som forpagteren selv måtte hente rundt om hos interessenterne. Og da til sidst en forpagter forsvandt ganske stille efter at have solgt ud af besætningen, opgav man næsten helt dyrkningen og vedtog at beplante hele arealet med undtagelse af bakkeskråningen mod nordvest ned mod Gjernå-dalen.
Den 7. juli 1909 samledes man første gang til generalforsamling i den lille ege- og bøgelund på toppen af bakkekammen. Bagefter dækkedes kaffebord ved hjælp af kvindernes medbragte kurve; taler og sange vekslede med oplæsning. Hermed var indledet en årlig tilbagevendende fest, der skulle blive en strålende propaganda for dette smukke stykke fællesskab. Ved årsfesten d. 29. juli 1912 indviedes en smuk dannebrogsfane skænket af Poul Sørensens datter, frk. Maren Sørensen. I sin takketale for fanen udtalte formanden: ”Vi danske har en Fane, som i århundreder har kunnet samle danske mænd til dåd. På dette sted har vi vist, at selv om der er meget, der skiller, så kan vi dog også enes, når det gælder om at løfte i flok. Vi ønsker, at vort kære Dannebrog må vedblive at være samlingsmærke for en sund og levedygtig slægt, for et stærkt og enigt Danmark, der må bestå gennem Tiderne”. Allerede nu havde årsfesten antaget karakter af den folkefest for egnen, den siden blev. Interessenterne tog slægt og venner med. Ved død eller bortrejse fra egnen var enkelte aktier kommet i hænderne på Silkeborgensere: sagfører Johnsen, bankdirektør Reimers, sagfører Poul Dahl og slagtermester A. C. Jensen. Og her i lunden på Overholt mødtes sommer efter sommer By og Land til fest mellem de krogede ege og lyse bøge, og en smukkere Festplads skal man lede efter.
Langs den øverste bakkekam, hvor lunden ligger, er anlagt en spadseresti, hvorfra der er fri udsigt over den smukkeste del af Gjernå-dalen Nedenfor skråner Overholt lyngbakker, kun bevokset med lidt spredt bøgekrat, og dybt, dybt nede i bunden enkelte slanke, lyse birke, det eneste resultat af et misforstået forsøg på at skabe en bevoksning i dalen. Mod nordvest ses Gjern Bakker med »Troldhøjs spidse kegle, og langt ude blinker Gudenåen før den gemmer sig i Sminge Sø. Årsfesten blev ret hurtig skilt fra generalforsamlingen, der blev holdt, når Årets plantningsarbejde var til ende, men også den blev et bindeled mellem Land og By, idet den holdtes snart i byen, snart i private hjem. Arbejdets gang Gennem forhandlingsprotokollen kan man følge arbejdets Gang i de 35 År. Ca. 10 tdr. land er blevet beplantet hvert år i den første årrække. I begyndelsen ved ejerens eget arbejde, senere ser man, er der blevet råd til lejet arbejdskraft. Leverandør af planterne var for størstedelen plantør Karl Mortensen, Skannerup, der efter Lars Bo’s Bortrejse i 1915 blev valgt til formand, og som i det hele var Overholt Plantage en god Mand. I 1920 flyttede han til Sorring, hvor han nu (1944) er mølleejer. Thomas Hansen, som derefter blev Formand, flyttede fra egnen 1923 og efterfulgtes af Mikael Bak. Som det var Skovrider Stærmose, der ledede Arbejdet med Plantningen, er det nu Skovrider Piper, Silkeborg, der på Hedeselskabets vegne med kyndighed og i bedste forståelse med interessenterne leder arbejdet med udluftning og skovning i plantagen.
Plantagen giver nu overskud
Også krigstid og dyrtid kan man spore i protokollen. I 1920 betales der for arbejde med et spand heste 2,50 kr. pr. time. For arbejde udført af mindreårige 75 øre i timen. Også den svingende økonomi kan følges. De første år betalte hver interessent et kontingent af 15 kr. til planter. 1 1924 betaltes der 35 kr., men i 1926 og følgende år intet kontingent. Forklaringen er sikkert, at man i disse år begyndte at få ganske god indtægt af juletræssalg, senere ved salg af bjergfyr, og 1931-32 nævnes salg af hegnspæle og stænger for første gang. Nu er man altså i gang med at tynde ud i de ældste plantninger. En helt god indtægt har man også af grangrønt, af hvilket der sælges vognladning ved juletid. Det tages fra de store graner, der står frit ud mod vej eller brandlinier, og som derfor har bevaret deres nederste grene grønne. I 1939 vedtog man at yde formanden, Mikael Bak, og kassereren, Marius Poulsen, løn for deres arbejde. A/S Overholts økonomi står nu på sikre fødder. 1 1941 fik interessenterne, efter i en årrække at have været fri for udgifter, og tilmed kunnet hente billigt sommerbrænde, udbetalt udbytte af andelen. 1 1942 betaltes et lignende udbytte, samtidig med at den sidste gæld udbetaltes. Samtidig var værdien af aktierne steget stærkt. I Begyndelsen solgtes en andel for 50 Kr., men de er for længst gået op i 1000-1400 kr.
En tur gennem plantagen
Vi følger med Mikael Bak en tur ud i plantagen. På toppen af Skannerup-bakken standser vi. Her lå for 35 År siden øde, elendige Sandstrækninger lige fra Skannerup til Voel, med fattige, små ejendomme. Nu ligger der syd og vest for den smukke skov velbyggede gårde med gode afgrøder. Dette er måske nok til dels resultatet af forbedret dyrkningsrnåde, men betinget af, at markerne ligger lunt i læ af høj-skoven og er fri for sandflugt. Den 70-årige plantageformand smutter hjemmevant og skovkendt ud og ind ad de smalle Skovveje på sin Cykle. Da han omsider lægger den ved egelunden begynder vor vandring ud og ind ad stier og brandbælter langs hegn og bakkekamme. Her er stolte, høje graner, slanke skovfyr og krogede bjergfyr. Mest beundrer vi sitka-granen med den blålige tone over de svulmende kviste. Vi standser til sidst ved den gamle gårdsplads, et Torneroseslot taget lige ud af Eventyret, hvor tjørnen bogstavelig talt er vokset kæmpehøj, og hvor gamle, halvt vilde ribs- og stikkelsbærbuske enkelte æbletræer og en forvitret brønd minder om, at her engang - som Blicher siger - har været en menneskelig våning. Midt i vildnisset ligger en velholdt stenhøj. på hvis top er rejst en stor sten med indskrift:
A/S Overholt Plantage 1908-1928. Enighed gør stærk.
Læs de gamle protokoller fra 1908 til 2000.
'Sommerfesten holdes kun, hvis krigen slutter'
'Salg af islandske pæle til at tørre fisk på'
Find skatte i Overholt med GPS/Mobil.
Karsten Vest Nielsen, webmaster@overholt-plantage.dk