da da da de de da en da da da da da en da en en ca en es en es tr ne en en en en da en en da en en en da en en en da pl en en en da en en en da en en en en en en en da da da da da en en en da en en en da da da da da en en en da da en en en da da da en en en da da en en en da da en en en en en en en en en en en en en en en fr uk da da en en et en en en en en en en en en en en en en en en en en en en da da en da da da da da de da da da nl en da ceb en da en en da pt en eo en fi en sv de en en en en en da en en da pt en en en en en en en en en
Hvad jeg tror, jeg ved om kærlighed # 1: Om afhængighed | Stilhed før Storm
Inspireret af recent events i familien, fik jeg lyst til at formulere på skrift nogle af de ting, jeg tror, jeg ved om kærlighed og parforhold. Min erfaringsbase består af mit 9 år gamle forhold til Cea og mit 6 år gamle forhold til psykologi. Alt kan modsiges og er til diskussion. Det her er blot min tro. Og det er heller ikke så lidt.
Det er et grundvilkår i kærligheden, at vi bevidst gør os afhængigt af et andet menneske. Vi kan godt skrue op og ned på afhængigheden. Vi kan lade være med at købe et hus sammen, få børn sammen, blive gift. Vi kan også lade være med at give os hen til den anden. Gemme følelser og tanker væk. Bibeholde en reservation overfor den anden og forholdet.
For mig at se, er det fint at være fornuftig på den materielle side. Det er da risikabelt at købe en lejlighed sammen, når man ikke kender den anden og sig selv særlig godt. Måske behøver man ikke tage stilling til ”det store spørgsmål” (læs: You and me forever and ever?), når man står i IKEA og skal købe en sofa sammen. Skru op for pragmatikken og ned for dramatikken. Beslut Jer for at den ene køber sofaen og så køber den anden bordet. Det betyder ikke, at I styrer lige lukt mod en separation. Det betyder bare, at man ikke skal tage stilling til ”det store spørgsmål” en lørdag i IKEA eller tre uger inde i et forhold. Én ting af gangen og hver ting til sin tid.
Når det så er sagt, så kan man ikke undlade at tage stilling til ”det store spørgsmål”. Jeg tror på, at man jævnlig skal tage stilling til det. Man skal ofte spørge sig selv, om jeg vil leve i et parforhold, som ser ud på den her måde eller om jeg 1) skal forsøge at lave om, på den måde vi er et par på eller 2) skal bryde forpligtigelsen og afslutte forholdet.
Mest af alt tror jeg på, at man ikke skal gøre det halvt. Man er nødt til, at træffe en beslutning og forholde sig til spørgsmålet om, om jeg vil det her forhold eller ej. Vil jeg elske ham? Vil jeg elske ham, selvom jeg også nogle gange hader ham? Vil jeg være tålmodig? Vil jeg kæmpe for det? Vil jeg indvie ham i mine tanker og problemer? Vil jeg give ham en chance, for at være noget for mig? Vil jeg give mig hen til ham med hele min sjæl, velvidende  at jeg risikerer at blive såret og smertet, hvis han ikke gør det samme. Når vi er så ambivalente omkring afhængigheden til den anden, tror jeg det skyldes, at vi på den ene side higer efter at være to sammen og på den side frygter det, at gøre os sårbare. At lægge en del af vores liv over i hænderne på den anden – en anden, som vi aldrig kender helt, men hvor tillid må bære én det sidste stykke og give én mod til at turde overskride usikkerheden på den anden. En jeg kender, sagde engang, at  man altid skal være parat til at få et knust hjerte. Du skal altid være parat til at få et knust hjerte. Det er noget af de klogeste, jeg har hørt og noget jeg oprigtigt tror på. Vi må kaste os ind i forholdet og tage den risiko, at vi blive kede af det, sårede og smertede. Hvis vi ikke gør det – hvis vi står med en fod i døren, klar til at løbe, hvis det bliver svært – forpasser vi også chancen for, at forholdet giver os det, vi håber det gør: varme, kærlighed, tryghed, nærhed, respekt, latter og alt mulig andet, som er umuligt at indfange på skrift.
I know, you’re scared, that I’ll soon be over it. That’s part of it all. Part of te beauty of falling in love with you, is te fear, you won’t fall. (Joushua Radin)
Det er omkvædet i en af mine yndlingssange, og jeg synes den indfanger så fint det vilkår – det vidunderlige og svære vilkår – at det, der gør det romantiske parforhold til noget helt særligt, er det faktum, at vi aldrig med sikkerhed kan vide, hvor vi har den anden part, hvilket fordrer nødvendigheden af, at vi lader tilliden og troen på den anden bære det resten af vejen. Det er pissesvært og pissesmukt.
13 Comments to “Hvad jeg tror, jeg ved om kærlighed # 1: Om afhængighed”
September 11, 2012 at 12:50
Smukt! Du er by far den klogeste jeg kender….
September 11, 2012 at 16:05
Meget klogt og rigtigt set! Kan du ikke skrive en lærebog i forhold? Jeg har gået flere kærester der ikke helt har fattet denne sammenhæng…
September 11, 2012 at 21:40
Jeg går i gang asap;-) Indtil videre må du nok nøjes med et par blogindlæg, men hvis mit bekendskab med dagpengeland bliver længere end forventet, er det jo rart at vide, hvad man kan kaste sig over.
September 11, 2012 at 21:59
“Du skal altid være parat til at få et knust hjerte” er indeed en lille stump sandhed.
September 12, 2012 at 09:36
September 11, 2012 at 22:42
Jeg er barn af en sen-feminisme, der gjorde at både min mor og far (på hver sin vis) fik imprægneret ind i mig, at jeg altid skulle kunne klare mig selv. Og det ligger også altid latent i mig, og er en kilde til stolthed, at jeg ved at jeg kan klare mig selv og mit, hvis jeg ville.
Men jeg vil ikke. Jeg vil hellere være sammen.
Jesper og jeg har et slags parforholdsmotto: ‘geteiltes leid ist halbes leid; geteilte freude ist doppelte freude’ (Sprogfascisten i mig siger: Bemærk betydningen i semikolonet ;-)) Altså, at dele modgangen med min partner gør, at der er dobbelt så mange hænder til at bære byrderne. Samtidig er der altid een til at glædes med, når det går godt.
Men du har ret: Alt andet lige skal man hele tiden tage valget, vil jeg/vil jeg ikke?
Heldigt for Jesper (og mig!), så vil vi – kontinuerligt!
September 12, 2012 at 09:39
Meget smukt (også semikolonet – man er vel lidt en sprogfascist…noget jeg i øvrigt kom til at kalde min vejleder på et tidspunkt…den faldt ikke i god jord, lad mig sige det sådan). Det er et dejligt motto I har Jer dér. Vi er mange der er glade for, at I kontinuerligt siger ja til hinanden på trods af kroniske grundvilkår.
September 12, 2012 at 06:04
Hvis man er heldig, så får man igen, som man giver. Og så gælder det egentlig bare om at dele ud. I det hele taget.
Mit liv til andre mennesker måler jeg som regel i:
Er mine oplevelser med det menneske, noget som jeg ville have undværet, hvis jeg havde kendt til smerten ved at miste det igen?
Som regler er det smerterne værd. De har tilført noget, som har gjort godt undervejs. Og måske er man heldig, at det aldrig slutter 🙂
Velkommen tilbage på bloggen. Elsker dine dybe tanker, når jeg ofte selv er et hverdagstommerom menneske, der ikke lige når så dybt.
September 12, 2012 at 09:43
Det er en meget fin rule-of-relations B. Det er det nemlig som regel. Det slutter jo altid, desværre, i hvert fald på et fysisk plan. Hvad der foregår på det mere åndelige plan posthumt, det vil tiden jo vise. Noget formentlig, TROR du ikke?
Al respekt i øvrigt for dine mange års erfaring med ægteskab.
September 12, 2012 at 09:24
…kan der forresten være noget om, at man bliver en tand mere følelsesladet med den der psykologtitel? Taler vist mest for mig selv…
Gode tanker fra Frue med Hus
September 12, 2012 at 09:28
Smuktsmuktsmukt ❤ -har en mistanke om at den nyligt tilluskede psykologtitel har gjort mig ekstra sensitiv (IKKE Særligt Sensitiv). Bør nok vende tilbage til jobansøgningerne.
Gode tanker fra Frue med Hus
September 12, 2012 at 09:41
Det er der vist ingen tvivl om M. Tænker på om jeg måske var det allerede før valget af studie og om det måske havde en vis indflydelse at jeg tudede som en vandspreder til alt fra Black Beauty til Beverly Hills og Matador….
Gode tanker lige tilbage – det var så fint at møde dig forleden.
Leave a Reply Cancel reply
Enter your comment here...
Fill in your details below or click an icon to log in:
Email (required) (Address never made public)
You are commenting using your WordPress.com account. ( Log Out /  Change )
You are commenting using your Twitter account. ( Log Out /  Change )
You are commenting using your Facebook account. ( Log Out /  Change )
Notify me of new comments via email.
Notify me of new posts via email.
Alder AtTrives Babywish Bonderøven books Bryllup Bundgrænsen! Børn Børnehjem Derburdeværeenlov Drømme Etikette Familie Ferie Fest Filosofi i lommehøjde Fobi ForceMajeur får Glamour Havregrød Helbred Hindø Hverdagsliv Hår Jul Karma Kontaktannoncer Kopiluft Krumme Kvindekamp Kvinder kærlighed Læring mandag Mmmmm Mode motion Musik News Nostalgi Ommer parforhold procrastination Præstation Psykologi rynker Sager&Ting Samlersind Samvittighed Sandheden Scary Shit selvstrafferi Sjov Sjovt Ski Skrukhed Smukt Sommer Spice Girls Spiritualitet Surt opstød SvingeDingle Terapi Travlt Tro Uddannelse Valg2011 Vaner Vejr Vesterhavet Vestjylland vintage Weltschmertz ZzzZzzzZ
Hvis du vil vide hvad der sker på bloggen
Enter your email address to subscribe to this blog and receive notifications of new posts by email.
Join 12 other followers
Hvad jeg tror, jeg ved om kærlighed # 1: Om afhængighed
Kærlighed til en klassiker
August….èn, to tre, psykolog…
Fare for at blive talt på – hence te silence.
“Normal og sund arkitekttype med ipad, reklamebrille og totalt utroværdigt job – find mig på dating.dk!”
Vigtig viden – ligegyldig info?
Status fra specialepladsen #1
Straffen for at ignorere sin vasketøjskurv i tre uger….
Her læser jeg med:
Det knapt så unikke snefnug
STOF – tidsskrift for stofmisbrugsområdet
Create a free website or blog at WordPress.com.
Privacy & Cookies: This site uses cookies. By continuing to use this website, you agree to their use.
To find out more, including how to control cookies, see here: Cookie Policy
Already have a WordPress.com account? Log in now.