da en da da en en da id en da en tr id id eu da es de da nb eo da da nl tr de es de nb da da en tr id id eu da es de da nb eo da da nl tr de es de nb da en en da da nb da da da da da da da da da nb en da zh en en nb da da da da en da en en en en en en da da en de en da da da sv da it en da en de da nl de da nl en da nl en da en de da en de da da de nb da da es es en da da en da da da da da en da da en da da da gu da
Populis­me, anti-syste­mi­ske og etni­ske par­ti­er i øst
Af Søren Riishøj 29. august 201617. juni 2018
Fæno­me­net populis­me er for­bun­det med bestem­te histo­ri­ske peri­o­der. I Nor­da­me­ri­ka slog det Populi­sti­ske Par­ti igen­nem sidst i det 19. og i begyn­del­sen af det 20. århund­re­de. I den peri­o­de vok­se­de narod­nik­ker­ne i Rusland sig stær­ke, også roman­tis­men i Tys­kland hav­de tyde­li­ge populi­sti­ske træk. I mel­lem­krig­sår­e­ne blev populis­me især for­bun­det med agrar ide­o­lo­gi og i høj­re­ek­stre­me vari­an­ter med nazis­me og fascis­me. Kom­mu­ni­ster­ne hav­de den­gang monopol på ven­stre­fløjspo­pulis­men. Kort sagt fand­tes blød og hård populis­me i både ven­stre- og højrevarianter.
Efter 2. ver­denskrig er populis­me ble­vet for­bun­det med fx pero­nis­men i Argen­ti­na, Hugo Cha­vez i Venezu­ela og høj­re­ra­di­ka­lis­me som hos Hai­der i Østrig, Le Pen i Frank­rig og Volen Sidor­ov i Bul­ga­ri­en (Todor­ov, 2009). Populi­sti­ske par­ti­er kan mere bredt pla­ce­res inden for kate­go­ri­en alter­na­ti­ve par­ti­er (Mesez­ni­kov mfl., 2013), der har til fæl­les at være imod de etab­le­re­de par­ti­er, men ikke nød­ven­dig­vis er populi­sti­ske. De fle­ste alter­na­ti­ve par­ti­er er ”puri­fi­er” par­ti­er, for­stå­et på den måde, at de ønsker at ren­se par­ti­sy­ste­met for kor­rup­te og ikke-lyd­hø­re par­ti­er. Men de alter­na­ti­ve par­ti­er var i en eller anden grad også ”pro­fe­ti­ske”, for­stå­et på den måde at de kom med nye poli­ti­ske pro­jek­ter og ide­o­lo­gi­er, lige­som de ofte kom med poli­ti­ske bud­ska­ber, fx når det gjaldt vel­færd og min­dre­tals­for­hold, som de etab­le­re­de par­ti­er over­så bevidst eller ube­vidst (”pro­lo­cu­tors”).
Man­ge alter­na­ti­ve par­ti­er har udnyt­tet soci­a­le medi­er sær­de­les effek­tivt, kun­ne lige­frem være ”cyber-par­ti­er” eller ”on-line par­ti­er”. I Euro­pa har populi­sti­ske par­ti­er frem­stå­et for­skel­ligt, i nog­le lan­de har populis­me været for­bun­det med anti­se­mi­tis­me, i andre lan­de slet ikke, og nog­le lan­de, fx Østrig og Schweiz har haft stær­ke populi­sti­ske par­ter trods øko­no­misk vækst. Efter murens fald er inter­es­sen for de høj­re-radi­ka­le og natio­na­li­sti­ske ten­den­ser i Cen­tral- og Øst­eu­ro­pa vok­set, men det har på ingen måde været let at ind­pla­ce­re de populi­sti­ske par­ti­er og bevæ­gel­ser på høj­re-ven­stre skalaer.
Mod­sat i øst har populi­sti­ske par­ti­er ofte haft bag­grund i agra­re sam­fund, og mod­stan­den har mest været ret­tet mod indre ”fjen­der”, fx den gam­le mag­te­li­te, jøder og roma­er. Populis­me har i det poli­ti­ske establis­h­ment i høje­ste grad været nega­tivt ladet og brugt til at diskre­di­te­re mod­stan­de­re, men vi skal ikke glem­me, at de anti­kom­mu­ni­sti­ske bevæ­gel­ser, der bidrog til kom­mu­nis­mens fald, fx Soli­da­ri­tet i Polen, var populi­sti­ske, og det ikke i nega­tiv betydning.
Det skal tages i betragt­ning, at græn­sen mel­lem blød og hård populis­me er uskar­pt, og at stort set alle par­ti­er i en eller anden grad har benyt­tet sig af populi­sti­ske frem­gangs­må­der, så faren for at gøre fæno­me­net populis­me for bredt er bestemt til ste­de. Det ændrer dog ikke ved, at Win­ston Chur­chills klas­si­ske for­mu­le­ring om, at demo­kra­ti (under­for­stå­et det libe­ra­le) måske ikke er per­fekt, men at alter­na­ti­ver­ne er vær­re, har mistet fol­ke­lig opbakning.
Populis­me har givet poli­tik sær­li­ge egen­ska­ber og for­skel­li­ge ”ansig­ter”, det være sig et høj­re­vendt, libe­ralt, populi­stisk eller soci­al-populi­stisk (Mud­de, 2009:29). Nor­malt ses populi­sti­ske par­ti­er som væren­de poli­tisk desta­bi­li­se­ren­de, hvor­for de ofte har været iso­le­ret og mar­gi­na­li­se­ret af de etab­le­re­de par­ti­er, men i fle­re lan­de har de dog været med i rege­rin­ger og ad den vej ansvar­lig­gjort og måske usyn­lig­gjort. Kort sagt, populi­sti­ske par­ti­er kan have et afpres­nings­po­ten­ti­a­le, måske også et koa­li­tions­po­ten­ti­a­le. De opfø­rer sig som ”Euro­pas gade­d­ren­ge”. Det så vi i for­bin­del­se med fol­ke­af­stem­nin­gen og ”lea­ve” resul­ta­tet ved fol­ke­af­stem­nin­gen i Stor­bri­tan­ni­en i juni 2016, hvor man­ge bri­ter især uden for Lon­don og andre sto­re byer stem­te nej.
Men der er grun­de til, at man­ge føl­ger sig util­fred­se og over­se­te. Det er nød­ven­digt, siger Mud­de, at de poli­ti­ske løs­nin­ger bli­ver for­kla­ret og kom­mu­ni­ke­ret i form af fak­ta-base­re­de argu­men­ter, som hæn­ger sam­men, peger fremad og vin­der stør­re fol­ke­lig opbak­ning. Kort sagt skal kom­plek­se pro­ble­mer for­kla­res i et mere u‑teknokratisk sprog.
Populis­me er ble­vet defi­ne­ret noget for­skel­ligt, men har dog bestem­te ker­ne­e­le­men­ter, en ”ana­ly­ti­cal core”.
Cas Mud­de defi­ne­rer populis­me som
an ide­o­lo­gy that con­si­ders socie­ty to be ulti­ma­te­ly sepa­ra­ted into two homo­ge­neous and anta­go­ni­stic groups, te ”pure peop­le ver­sus te cor­rupt eli­te”, and which argu­es that poli­ti­cs should be an expres­sion of te volonté gene­ral (gene­ral will) of te peop­le (Mud­de, 2004:543).
De populi­sti­ske radi­ka­le høj­re­par­ti­er ken­de­teg­nes ved nati­vis­me, populis­me og auto­ri­tæ­re syns­punk­ter (Mud­de, 2009).
Down­lo­ad hele artik­len i PDF
Hjem­mesi­de | Se mere
Lek­tor i Statskund­skab ved Syd­dansk Uni­ver­si­tet med spe­ci­a­le i Østeuropa.
Vel­kom­men til den ny kol­de krig
Arkiveret i kassen med Artikler
Skriv et svar Annuller svar
Din e-mailadresse vil ikke blive publiceret. Krævede felter er markeret med *
Fremmedkrigere - Danskere i krig under andre faner
Rejsekursus: Iran i fortid og nutid (AFLYST)
Sparring med fagkonsulent Karen Steller Bjerregaard.
For ALLE gymnasiale historielærere, det kræver ikke medlemskab af historielærerforeningen, kun en konto her på hjemmesiden.
Copyright © 2022 Historielærerforeningen
Administrer samtykke til cookies
For at give dig de bedste oplevelser bruger vi "cookies" til at huske, hvilke sider du besøger. Vi sælger eller videregiver ikke data om dig til tredjepart.
Funktionsdygtig Funktionsdygtig Altid aktiv
Den tekniske lagring eller adgang er strengt nødvendig med det legitime formål at muliggøre brugen af en specifik tjeneste, som abonnenten eller brugeren udtrykkeligt har anmodet om, eller udelukkende med det formål at overføre en kommunikation via et elektronisk kommunikationsnet.
Te technical storage or access is necessary for te legitimate purpose of storing preferences that are not requested by te subscriber or user.
Te technical storage or access that is used exclusively for statistical purposes. Den tekniske lagring eller adgang, der udelukkende anvendes til anonyme statistiske formål. Uden en stævning, frivillig overholdelse fra din internetudbyders side eller yderligere optegnelser fra en tredjepart kan oplysninger, der er gemt eller hentet til dette formål alene, normalt ikke bruges til at identificere dig.
Den tekniske lagring eller adgang er nødvendig for at oprette brugerprofiler med henblik på at sende reklamer eller for at spore brugeren på et websted eller på tværs af flere websteder med henblik på lignende markedsføringsformål.
Vælg muligheder Manage services Vælg forhandler Læs mere om disse formål
Godkend Afvis alle cookies Se præferencer Gem præferencer Se præferencer