nb da da de de de en da da da da da da en da da en ca en es en es tr ne en en en da da da ca en es en es tr ne en en en da da da de sv da da en fr en tr da sv da de fr da da da en ca en es en es tr ne en en en en da fr da da nl en en ca en es en es tr ne en en en da da da da da da da en ca en es en es tr ne en en en uk da da en en et en en en en en en en en en en en en en en en en en en en da da en da da da da da de da da da nl en da ceb en da en en da pt en eo en fi en sv de en en en en en da en en da pt en en en en en en en en en en en en en en en
procrastination | Stilhed før Storm
I psykologien taler man om “undgåelsesadfærd”. Ja, det er ikke så kompliceret – det er ting man gør for at undgå ting man er bange for. Hvis jeg er bange for at køre i racerbil, fordi jeg er overbevist om at jeg dør, undgår jeg med alt hvad jeg har at komme i situationer, hvor jeg er nødsaget til at sætte mig i en racerbil. Så laver man på baggrund af den adfærd den slutning, at grunden til at jeg ikke døde var, at jeg ikke satte mig ind i racerbilen…..man får altså ikke afkræftet, at det at sætte sig ind i en racerbil ikke med 100 % sikkerhed equals død ved kølle. Eller dødskørsel. Der er måske kun 80% chance for, at du dør….okay, ikke jordens bedste eksempel, men you get te drift, min kloge læser.
Jeg undgår WSPA reklamer. Jeg er rædselsslagen for at jeg dør af instant dårlig karma, hvis jeg ser hele reklamen og ikke giver dem penge!
I morges smed jeg mig ned på køkkenbænken, da den kom, fordi fjernbetjeningen lå uden for rækkevidde. Min foretrukne undgåelsesadfærd er klart at slukke så snart jeg hører de første afgrundstriste Celine Dion agtige toner fra den ti timer lange reklame. I går kom jeg uforvarende gående forbi fjernsynet i køkkenet, da reklamen pludseligt startede og i irrationel panik gemte jeg mig under fjernsynet og holdt mig for ørene i – ja hvad der føltes som ti timer. Hjertebanken and all. Jeg kan slet ikke holde den reklame ud. Dansende bjørne og små hvalpe med voldsomt overdimensionerede hundeøjne (good job Sherlock – selvfølgelig har en hund hundeøjne…dah!). Mega guilt trip når manden med den dybe stemme (jeg har en mistanke om at det er gud) fortæller at ikke bare babybjørnen, men også dens MOR, som babybjørnen i øvrigt så blive slået ihjel, danser for rige sultaner i varme, onde lande. Good God.
“Så giv dem da nogle penge, så du kan slippe ud af din skyld”, blev der måske sagt.
Nej. Det gider jeg ikke faktisk. Jeg bliver ærlig talt lidt trodsig, når jeg ufrivilligt får proppet hele Noahs lidende ark ned i halsen på daglig basis. I stedet går jeg i dag i gang med lidt egenterapi. Ti gange skal jeg se den her reklame i-sin-fulde-længde inden dagen er omme. Eksponering kalder vi det. Hardcore eksponering. Med hjertet i halsen kaster jeg mig ud i denne mission. Wish me luck.
UPDATE: Har nu set den tre gang og græder på det nærmeste af skyld over nærrigt at holde på mine halvtreds kroner. Skuler frygtsomt mod himlen, næsten sikker på, at det store karmahjul buldrende ruller min vej!
Meeeen.jeg.vil.ikke.gi’.mig! Lousy psykolog at være, hvis man ikke engang kan gennemføre en egen-eksponeringsøvelse.
Phew. Så 4. gang – here we go!
Hvad med dig mandag – har du noget at byde på?
Åh mandag din gamle luder, så mødes vi igen. Med al din hverdagslighed og al min træghed – vi burde kunne udrette noget mere sammen. Men skal vi ikke lave en aftale kære mandag? Hvis du ikke sladrer til nogen om, at jeg har solgt min viljestyrke for at få råd til nye sko, så vil jeg sprede et rygte der med garanti vil sørge for at du ikke længere er alle folks hadedag. Noget med at tirsdag slet ikke er så overlegen bare fordi han er et skridt nærmere weekenden. Eller noget med at fredag den opblæste nar med al hans “wuhu frihed” og “wuhu fredagsøl” i virkeligheden har en uhyggeligt lille penis og slet ikke er så cool endda – snarere kompenserende. Eller måske bare noget med at du ikke er så nedgang som de fleste går og tror.
Jeg kan faktisk meget godt lide dig mandag, og selvom du let kommer til at blegne lidt ved siden af de andre hypede dage sidst på ugen, så tror jeg du har potentiale. Lidt ligesom november har det. Du er en lille snert af 1. januar. Du giver mig lyst til at starte lidt på en frisk. Du giver mig lyst til at blive et lidt bedre menneske end jeg var sidste uge. Du giver mig ikke dårlig samvittighed, fordi du selv er lidt fesen. Altså på den gode måde fesen. Du er bare mandag og jeg er bare mig. Du er den lovlige undskyldning for at være lidt en slowstarter og for det skal du have tak. Vi ses igen om en uge.
Alt det som ingen (selv) ser
Ja, så sad jeg jo lige her en tirsdag eftermiddag og forsøgte at koncentrere mig om den tekst, jeg skal læse inden vejledning i morgen. En tekst der er skrevet på det smukkeste volapyk  og som gør mig så ualmindeligt frustreret, at selv den mindste lille forstyrrelse er en kærkommen anledning til lige at lave noget andet. Jaja, i kender det godt – emnet er gammelt, men ikke desto mindre allerstedsnærverende i enhver studerendes liv: Den gode overspringshandling. Det er den, der på en gang hjælper dig væk fra det du af den eller anden grund ikke orker og samtidig giver dig illusionen om, at det du foretager dig, er mindst ligeså vedkommende og vigtigt, som fornævnte “det”.
Ja, og i dag bestod overspringshandling nummer 3 af, lige at spørge Jer om, om det ikke også fucker Jer lidt op, at man aldrig ser sit eget ansigt i virkeligheden? Ja, for det er sådan noget jeg kan ligge vågen over om natten. (Det bærende ord er her “kan” – jeg ligger i realiteten aldrig vågen om natten. Det er med andre ord en metafor, ik’?). Altså. Tænkt det lige til ende, hvis tanken er ny for jer.
Det er saftedderperkme da underligt! Bevares, man har jo spejle og fodo’ og sine venner og families mere eller mindre pålidelige udsagn for at man ikke ligner en skæv hyæne, men I VIRKELIGHEDEN så ser man aldrig det de ser – det alle andre står og glor ind i dag efter dag og som man i øvrigt ene mand slæber rundt på og udtrykker sig igennem. En skøn bivirkning ved netop det, er at man det meste af tiden slipper for at se på sig selv. Ikke altid en ulempe. Jeg har eksempelvis mareridt over, hvor mærkelig jeg ser ud, når jeg taler og det er så hovedsageligt Jer andre der lider under det. Excuse moi. Det er også en af grundene til at jeg undlader at have nogen som helst relation til min frisør, bl.a. ved at skifte hende ud hver gang. Således undgår jeg også i denne ene spidsbelastede situation, at udstå synet at mit talende jeg. Jeg er endda gået så langt som at fake stumhed, så jeg slap for at se mig selv tale….okay. Not True. Men jeg har overvejet det så!
Men back to business: Er det ikke lidt mærkeligt, at det eneste man får at se af sit eget ansigt er ens næseryg (hvis man gør sig skeløjet), ens læber (hvis man anstrenger sig lidt og laver “te Arto Pout”) og måske en dag sækkene under ens øjne? Ja, hvis ikke sækkene over øjnene til den tid har spærret udsynet.
Nå. Nu er den ude af mit system og klar til at besætte Jeres. God tirsdag aften.
A little bit of fall life
Af hjertet tak for de dejlige sokkeråd til både Anna, Cea og frk. Strømpebuks med egen strømpebutik på nettet. Det må vel næsten siges at være ekspertråd! Awesome! Her er dejlig gammel dansk til alle
Og så er der lige det, at jeg går under jorden i en lille uges tid nu. Jeg skal noget dejligt og når jeg vender tilbage, skal I nok få lov at høre om det. Det involverer ikke Gammel Dansk, men nærmere lækkert fransk. Hvis I kommer forbi i mellemtiden og ikke ved hvad i skal lave, nu jeg ikke kan agere overspringshandling, kan jeg varmt anbefale Jer, at kigge ned i bunden af bloggen her under “Her læser jeg med” og tjekke nogle af de andre skønne mænd og kvinder i blogland ud. Det er med fare for, at I opdager hvor generisk Stilhedfoerstorm er, men jeg tager chancen. If you love someone set them free and alle that jazz.
Jeg håber vi ses igen på den anden side af en efterårsferie, der forhåbentlig bringer oceaner af efterårssol, fritid og kærlighed med til Jer.
Dette er en overspringshandling.
Lidt i hvert fald.
Jeg ignorerer mit soveværelse. Nærmere bestemt mine to uudpakkede kufferter. En fra NY, der er halv pakket ud og en fra Blåvand der er 10% pakket ud. Altså ud på gulvet. Ikke ind i skabene. For der er nemlig ikke plads. “Jamen hvorfor køber du mere tøj, når du allerede har skabene fyldt til bristepunktet?”. Ja, det ved jeg sq da heller ikke. Det gør jeg altså bare. Fordi jeg elsker tøj. Okay? Så ha’ lige lidt ondt af mig over hvor uoverskueligt det er.
Jeg har ellers været ret dygtig i dag. Der er nogle ting jeg gerne forsøger at undgå. Så længe som muligt. At tjekke min netbank fx. Det har jeg gjort i dag. Efter en tur til NY hvor ordene “VISA please” er kommet ud af min mund, en del flere gange end jeg er stolt af at inddrømme, har netbankangsten været noget større end normalt. Af samme grund er PBS og automatiske overførsler ikke noget der eksisterer i min verden, for den del af mig, der stræber efter en sund økonomi, ved godt, at det kun er de månedlige overførsler af husleje og det occational girokort, der tvinger mig forbi min virtuelle bank.
Jeg har et par gode angstdæmpende mindtricks. For det første er min netbank et no-go før efter d. 1 hvor SU’en er gået ind. Det er lidt lettere at acceptere et minus når det er blevet udlignet igen. For det andet nægter jeg at sætte mig ind i, hvornår jeg får løn fra mit arbejde. På den måde, er det altid en glædelig overraskelse, når der alligevel ikke står pivrøde tal på kontoen d. 7. For det tredje forestiller jeg mig altid et meget voldsomt worstcasescenario, hvor jeg, mens siden loader indstiller mig på, at jeg har rigtig meget ingen penge. Og her snakker vi luksusfældetilstande, hvor hende den lyshårede Mette-et-eller-andet står og vifter med hundredekronesedler på et kridtbræt hjemme i mit køkken med x antal alt for dyre køkkenmaskiner og grimme Herstallamper på væggene. For dårlig økonomi hænger også sammen med dårlig smag. Jojo, sådan må det være. Forklar mig lige, hvordan det ellers kan være, at de kære par, der deltager i luksusfældeprogrammet, har så uendelig dårlig smag. Altså jeg kunne næsten have ondt af dem, hvis alle de penge de havde brændt af var gået til Chanel-tasker, Wegner-stole og Yves Saint Laurent Haute Couture. Men nej. Åh gud nej. Jeg er ikke så chokoret over at man kan komme til at bruge for mange penge – at det lige løber lidt løbsk. Eller lidt meget løbsk. Jeg er til gengæld dybt chokeret over hvor meget grimt Herstalpis og Ilse Jacobsen lort, man kan proppe ind i et parcelhus i provinsen og hvor mange penge man kan bruge på det. Shame om you!
Nå. Ja. Indtil videre har jeg da hverken Herstal på væggene eller luksusfældekvalificerende tilstande på kontoen. Og hvis det skulle ske, at Mette-et-eller-andet end dag kommer forbi, så lover jeg dig, at jeg går ned med et brag – i en sky af lyserødt Versacetyl og Balenciagalæder.
Om et par timer skal jeg på arbejde. Om et par minutter går jeg i soveværelset. Tror jeg nok.
Alder AtTrives Babywish Bonderøven books Bryllup Bundgrænsen! Børn Børnehjem Derburdeværeenlov Drømme Etikette Familie Ferie Fest Filosofi i lommehøjde Fobi ForceMajeur får Glamour Havregrød Helbred Hindø Hverdagsliv Hår Jul Karma Kontaktannoncer Kopiluft Krumme Kvindekamp Kvinder kærlighed Læring mandag Mmmmm Mode motion Musik News Nostalgi Ommer parforhold procrastination Præstation Psykologi rynker Sager&Ting Samlersind Samvittighed Sandheden Scary Shit selvstrafferi Sjov Sjovt Ski Skrukhed Smukt Sommer Spice Girls Spiritualitet Surt opstød SvingeDingle Terapi Travlt Tro Uddannelse Valg2011 Vaner Vejr Vesterhavet Vestjylland vintage Weltschmertz ZzzZzzzZ
Hvis du vil vide hvad der sker på bloggen
Enter your email address to subscribe to this blog and receive notifications of new posts by email.
Join 12 other followers
Hvad jeg tror, jeg ved om kærlighed # 1: Om afhængighed
Kærlighed til en klassiker
August….èn, to tre, psykolog…
Fare for at blive talt på – hence te silence.
“Normal og sund arkitekttype med ipad, reklamebrille og totalt utroværdigt job – find mig på dating.dk!”
Vigtig viden – ligegyldig info?
Status fra specialepladsen #1
Straffen for at ignorere sin vasketøjskurv i tre uger….
Her læser jeg med:
Det knapt så unikke snefnug
STOF – tidsskrift for stofmisbrugsområdet
Privacy & Cookies: This site uses cookies. By continuing to use this website, you agree to their use.
To find out more, including how to control cookies, see here: Cookie Policy
Already have a WordPress.com account? Log in now.