en da en sv da de da da cs de en en nb da en da en da da da da da da da da da de da da da nb nb da da da de nb da sv da ca da da da da da de da da nb nb da da da de da da sv da es da da da da da da da da da nb nb da da da da da en da es da da da da da da da da da da da de da nb nb da da da da en da nb da en nb en da da da da da da da da da de da da da da da da da da da en nb nb de da da da nb da en hy da da da da da da da da da da da da de en en nb nb de da da en da da nb en sv de nl da da da de da ca da de da da da da en da da da cs da cs da da da cs da de cs da da de de cs cs cs da de de da da da da cs da cs cs cs de da cs sv da da da cs da de cs da cs da da cs en da da da cs da da cs cs cs da da cs cs da da da cs de da cs da cs da da en cs da da da cs da sv en da da da da da en da uk da
Book me up, Scotty!: juni 2015
fredag den 26. juni 2015
Boganmeldelse: Paper Towns af John Green
Vi befinder os i turistmekkaet, Orlando. Her bor Quentin (Q), som er hovedperson og jeg-fortæller. Q er 17 år og skal snart dimittere fra high school. Ved siden af Q bor barndomsveninden, Margo, som han ikke længere ses med. Formentlig fordi de placerer sig modsat hinanden i det strenge high school hierarki -hun er populær og han er nørdet. Han har været forelsket i hende siden de var børn, men har aldrig fået det fortalt.
En aften kravler Margo ind af Qs vindue, til stor overraskelse for ham og beder om hjælp til at udføre flere hævnmissioner i løbet af natten. De drager sammen ud på eventyr og Qs forelskelse i- og fascination af den populære Margo får en opblomstring.
Næste morgen er Margo forsvundet og her begynder fortællingen for alvor. Paper Towns er fortællingen om, hvordan Q leder efter en pige, som forsøger at finde sig selv.
Romanen er et filosofisk indblik (i teenage øjenhøjde) i menneskets søgen efter svar på livets store spørgsmål: hvem er jeg? Men ikke kun spørgsmålet om, hvem man selv er, også spørgsmålet om, hvem de andre er og hvor skadeligt det kan være at blive fastholdt i en rolle, som ikke matcher det indre.
Eksistentialisme, selvransagelse og overgangen fra barn til voksen er gennemgående temaer, men disse tunge temaer løsnes op af Greens humor og afslappede, ungdommelige sprog, som er fyldt med slang og bandeord.
Jeg kan læse rundt omkring, at den har fået gode anmeldelser og at især det unge publikum har taget godt imod den. Jeg indrømmer blankt, at den ikke tiltalte mig, den fangede mig ikke og jeg måtte kæmpe mig igennem siderne. Jeg manglede virkelig en identificerbar karakter og er klar over, at det formentlig skyldes, at jeg ikke tilhører den primære målgruppe. Jeg synes historierne med den populære pige og den nørdede dreng er ved at være så gennemtærskede, at det keder mig.
Jeg vil ikke umiddelbart læse bogen igen, medmindre det er til brug i danskundervisning i udskolingen. Her kunne jeg til gengæld sagtens forestille mig, at dens tematikker omkring identitet og faren ved de roller vi tillægger os selv og hinanden, kunne danne grundlag for en spændende debat om selvforståelse, forventningspres og hvor skadeligt det kan være, når vi sætter andre på en piedestal, hvor de sjældent hører til.
Paper towns er fiktive byer, som bliver brugt af korttegnere til at beskytte mod ophavsretskrænkere. Udover alle de virkelige byer, tilføjer korttegnerne såkaldte paper towns, som gør dem i stand til at se, hvis andre har plagieret deres kort.
Forfatteren, John Green blev opmærksom på disse byer under en roadtrip gennem South Dakota, hvor han forsøgte at finde en by midt ude i ingenting. Til sidst spurgte han en kvinde, som forklarede ham at byen ikke eksisterede.
Bogen er for nylig blevet filmatiseret og filmen har premiere d. 22. Juli 2015 i CinemaxX.
Indsendt af Maria kl. 16.44 Ingen kommentarer:
Send med mailBlog om dette!Del via TwitterDel via FacebookDel på Pinterest
søndag den 21. juni 2015
Boganmeldelse: Sult af Knut Hamsun
I Sult møder vi Knut Hamsuns alterego, en ung mand, som bor i det daværende Kristiania (i dag: Oslo). Han drømmer om at leve af at skrive tekster, og igennem hele bogen følger man hans kamp for at få godkendt sine tekster hos dagbladets redaktør –ofte uden held, da redaktøren sjældent er på kontoret. Hovedpersonen er afhængig af at få solgt sine tekster, for at kunne købe mad og betale for sit værelse. Til trods for den presserende hunger, nægter hovedpersonen at tage imod almisser. Hans stolthed og anstændighed gennemsyrer hans hverdag, og febervildelser, som resultat af sult, bliver efterhånden et hverdagsfænomen. På trods af sulten, er det en bog fyldt med håb. Hovedpersonen vedbliver troen på, at det nok skal lykkedes ham at få solgt en tekst og nyde et festmåltid.
Jeg valgte at læse den gamle version, og jeg må indrømme, at den af samme grund var lidt hård at komme igennem. Det var svært for mig at vænne mig til sproget, stavningen og selvfølgelig navneordene med stort.
Historien var interessant og hovedpersonens kamp og lidelse var beskrevet med en indlevelse, som kun synes mulig, hvis den har været oplevet på egen krop. Alligevel blev jeg aldrig helt fanget af historien, det var en af de bøger, hvor jeg pludselig opdager, at jeg har læst en hel side, uden egentlig at vide hvad der stod. Dog vil jeg ikke mene, at det er forfatterens eller historiens skyld, det handler nærmere om, at jeg har brug for mere ”action”, når jeg læser en bog. Og den slags er i den grad begrænset i ”Sult”, som nærmere er en rejse dybt ind i et menneskes sjæl, desperation og kamp for overlevelse. Det betyder at historien aldrig når et egentligt klimaks og ej heller har et plot.
Hvis jeg skulle læse den igen, ville jeg formentlig læse den genoptrykte udgave. Selv for en erfaren læser er det anstrengende med gammeldags å, navneord med stort og selvfølgelig de gamle ord og vendinger. Samtidig er det gamle sprog også med til at give fortællingen sjæl, så der skal man gøre op med sig selv, om det er et letlæseligt eller originalt sprog, man værdsætter højst.
Jeg har ladet mig fortælle, at bogen er filmatiseret. Jeg har dog aldrig selv set den. Men den skulle efter sigende ligge meget tæt op ad den originale historie.
Ifølge litteratur.nu, skulle historien have selvbiografisk karakter. Ironisk nok gik Knut Hamsun selv sulten rundt i Kristianias gader, lige ind til han fik et gennembrud med Sult.
Indsendt af Maria kl. 16.34 Ingen kommentarer:
Send med mailBlog om dette!Del via TwitterDel via FacebookDel på Pinterest
Etiketter: Anmeldelser, Klassikere, Skønlitteratur
onsdag den 17. juni 2015
Boganmeldelse: Revolution af Jakob Ejersbo
Revolution er bind to i Jakob Ejersbos Afrika-trilogi. Den indeholder i alt ni fortællinger, som har hver deres hovedperson. I Revolution rejser vi rundt i verden, og den foregår således både i Afrika, Europa og USA.
”I Revolution møder vi Sofie, der er halvt dansker, halvt grønlænder og på forunderlig, fantastisk, munter vis og efter mange, mange afstikkere havner i Afrika, hvor hun for første gang nogen sinde føler sig hjemme. Vi møder unge indiske piger, der forsøger at slippe ud af deres familiers jerngreb, og Samantha, hovedpersonen i Eksil. Vi er nede i tanzanit-minerne, hvor både voksne og børn arbejder under gruopvækkende forhold, og hvor menneskeliv regnes for intet; vi er i USA, hvortil en af de sorte piger fra Moshi er rejst for at få den chance, hun på grund af sin hudfarve aldrig kunne få i Afrika, og vi er i Helsinki, hvor vi møder Jarno, der har fået job som nattevagt.”
Jeg havde Revolution med på en ferie til Vietnam, jeg havde lidt på fornemmelsen, at det ikke var nok læsestof, men jeg gad ikke slæbe en masse tunge bøger med. Jeg endte med at sætte kvoter op for min læsning og til sidst måtte jeg kun læse 5 sider om dagen, for at have lidt læsning til hver dag. Jeg var simpelthen ikke i stand til at løsrive mig fra hans fortælling og jeg havde præcis samme oplevelse, da jeg læste Eksil. I mine øjne er Ejersbos Afrika-trilogi noget af det bedste danske litteratur, der findes –det siger jeg vel at mærke uden endnu at have læst Liberty.
Jeg elsker hvordan han serverer hårde og barske realiteter, uden nogen som helst form for omsvøb og han forfalder aldrig til klicheer, blødsødenhed eller magisk realisme. Det er med andre ord nøgent og ærligt.
Man følger alle de forskellige hovedpersoner i jeg-form og de fremstår troværdige. Det samme gør de steder der beskrives, og man har som læser en oplevelse af selv at være der. Sproget bærer præg af prosatone, det er bart, enkelt og nøgent .
En af grundende til, at jeg er så begejstret for bogen er, at den for mig ikke ender efter endt læsning. Jeg tager mig selv i at tænke videre over dens karakterer og problemstillinger. Jeg har blandt andet brugt meget tid på at tænke over, hvad ondskab og kærlighed egentlig er. Findes der ondskab og/eller onde mennesker eller er ondskab et resultat af desperate menneskers handlinger? Og findes kærligheden (den rene slags) kun i lande, hvor man har råd til at bekymre sig om den slags ligegyldigheder? Er kærlighed i fattige lande en utopi? Vil den altid være pakket ind i et indre håb om udvej og overlevelse?
Hans bøger er i høj grad med til at sætte perspektiv på min trygge tilværelse I Europa og jeg elsker det. Revolution er helt sikkert en anbefaling værd!
Indsendt af Maria kl. 15.45 Ingen kommentarer:
Send med mailBlog om dette!Del via TwitterDel via FacebookDel på Pinterest
Etiketter: Anmeldelser, Dansk litteratur, Skønlitteratur
Boganmeldelse: Eksil af Jakob Ejersbo
Eksil er første bind i Jakob Ejersbos Afrika-trilogi. Den foregår i 80’erne i Tanzania. Hovedpersonen er femtenårige Samantha, som har det svært med sin familie. Egentlig var Eksil én af historierne i Revolution. Men Ejersbo og Johannes Riis fra Gyldendal blev enige om at publicere den individuelt.
Femtenårige Samantha gør alt det forkerte, først og fremmest fordi hun ikke vil gøre det rigtige, alt det, der forventes af hende.
Hun synes ikke, hun passer ind nogen steder. Hun er engelsk og hvid udenpå, men taler swahili og har boet i Tanzania, siden hun var tre.
Hun er ved at blive voksen, hun har en voldsom appetit på livet, hun har akut brug for holdepunkter i tilværelsen. Ikke mindst for, at nogen holder af hende, forældrene og lærerne er umulige, hendes jævnaldrende venner nogle tøser og drengerøve.
Hun kan ikke styre sig, hun lægger sig ud med alle. Hun bringer sig selv i fare og i umulige situationer, alkohol og stoffer flyder mere og mere i hendes liv, hun bliver sin egen værste fjende.
Det bliver ikke ved med at gå.
Jeg havde Eksil med på en kør-selv-ferie til Kroatien. Efter at have købt diverse fornødenheder i Tysklands grænsebutikker, begyndte jeg så småt at læse. Vi nåede ikke engang ud af Tyskland, før jeg var færdig med bogen. Min kæreste fortalte mig, at jeg aldrig før har været så kedelig på en køretur, jeg var ude af stand til at kommunikere, for jeg var simpelthen ikke i stand til at abstrahere fra min bog, den var ualmindeligt spændende.
På trods af jeg aldrig har været i nærheden af at kende til de problemstillinger hovedpersonen kæmper med, så var det vha. sproget, beskrivelserne og den dybe, medrivende intensitet ingen sag for mig, at identificere mig med Samantha. Når alt kommer til alt, prøver Samantha måske bare at finde ud af, hvem hun selv er og hvor hun hører til, hvilket formentlig en problemstilling vi alle kender til.
Sproget er letlæseligt og tonen er hård. Heldigvis bliver hårdheden ikke pakket ind i hverken humor eller blødsødenhed. Bogen efterlod mig rystet og chokeret og min primære tanke var: ”Er det virkeligheden i Afrika?”
Ifølge Jakob Ejersbos mor, var det en pige fra familiens tid i Tanzania, som var den direkte inspirationen til Samantha. Hun mener at han var lidt forelsket i hende. Læs mere om interviewet her: http://politiken.dk/kultur/boger/ECE883477/jacob-ejersbo-skrev-om-det-virkelige-afrika/
Indsendt af Maria kl. 15.14 3 kommentarer:
Send med mailBlog om dette!Del via TwitterDel via FacebookDel på Pinterest
Etiketter: Anmeldelser, Dansk litteratur, Skønlitteratur
mandag den 15. juni 2015
Boganmeldelse: Dræb ikke en sangfugl af Harper Lee
“Indtil jeg frygtede, at det ville blive taget fra mig, havde jeg aldrig elsket at læse. Man elsker ikke at trække vejret.”
Original titel: To Kill a Mockingbird
Dansk titel: Dræb ikke en sangfugl
Forlag: Lindhardt og Ringhof
Vi befinder os i en lille landsby: Maycomb County, i Sydstaterne under Den Store Depression. Her følger vi 9-årige Scout, som giver læseren indblik i hendes families (Familien Finch) og landsbyens liv.
Scouts familie består af hendes bror, Jem og hendes far, Atticus. Derudover er hun på mange måder knyttet til familiens sorte tjenestepige, Calpurnia. Calpurnia er ansat til at tage sig af børnene, lave mad og holde hus, fordi børnenes mor døde, da Scout var 2 år.
Scout er en rigtig drengepige, hun er fuld af energi og har et iltert temperament, som ofte volder hende problemer. Hun er nysgerrig på livet og bruger meget tid på at undre sig over de voksnes udsagn og handlinger.
Atticus er en meget respekteret sagfører i byen og han får til opgave at forsvare sorte Tom Robinson, som er falsk anklaget for at voldtage en hvid pige. Undervejs erfarer vi, at det er ganske vanskeligt at få en retfærdig retssag, når man er sort. Vi følger Scout og Jem, når de gentagne gange ryger i klammerier, fordi der bliver sagt grimme ting om deres far, som resultat af at han forsvarer en sort. Alt sammen fra en undrende lille pige, som har svært ved at forstå, hvorfor der er forskel på mennesker og deres værdi i samfundet.
Det skal ikke være en hemmelighed, at det tog mig lang tid at få den der følelse, hvor man har svært ved at lægge bogen fra sig. Jeg har altid haft lidt svært ved at læse bøger, som er fortalt af et barn, da jeg som oftest kommer til at mangle identificeringen i min læsning. Det viste sig dog ikke at være et problem, så snart Atticus fik Tom Robinson-sagen. Selvom jeg var halvvejs i bogen, før den fejede benene væk under mig, ville jeg ikke have været foruden alt det forudgående, da det i allerhøjeste grad er med til at definere og karakterisere familien Finch, Maycomb County og dets beboere.
Romanen er utroligt velskrevet, og man er ikke et sekund i tvivl om, at man følger et barn. Historien i sig selv er jo ganske forfærdelig, og derfor er den barnlige synsvinkel med til at løfte den og give den et snert af humor, så den ikke er helt så dyster og melankolsk, som historien ellers ligger op til.
Jeg sidder tilbage med en følelse af uretfærdighed og vrede. Selvom det er en opdigtet historie ifølge Lee, er den stadig højaktuel og lignende historier har da også fundet sted. Den minder mig om, hvor vigtigt det er at være opmærksom på sine (ofte ubevidste) fordomme og møde alle mennesker med åbenhed og accept.
Det er en fortælling, som virkelig rørte mig og jeg vil anbefale alle at læse den i løbet af deres liv.
Harper Lee har ved flere lejligheder udtalt, at bogen ikke er en selvbiografi. Alligevel mener mange, at der er for mange ligheder mellem Lee og Scouts liv, til at det kan være opdigtet. Lighederne er listet herunder:
Scout og Lee er begge døtre af en jurist
Lee skulle efter sigende have været en rigtig drengepige, ligesom Scout
Lees egen barndomsven har været inspirationen til Scouts bedste ven
Landsbyen, Monroeville, hvor Lee voksede op har mange ligheder med Maycomb, som danner rammer for Dræb ikke en sangfugl
Lees far forsvarede engang to sorte mænd, som angiveligt skulle have myrdet en hvid mand, de to mænd blev kendt skyldige og hængt
Ovenstående er årsagen til, at Dræb ikke en sangfugl ifølge nogle er en selvbiografi.
Det er dog vigtigt at huske på, at de fleste forfattere naturligvis ”låner” fra deres egne liv, når de skriver.
Læs mere om Harper Lee lige her:
Indsendt af Maria kl. 17.34 Ingen kommentarer:
Send med mailBlog om dette!Del via TwitterDel via FacebookDel på Pinterest
torsdag den 11. juni 2015
Glem det, Dårligt nyt, En smule håb (Patrick Melrose-romanerne) af Edward St Aubyn
Titel: Glem det, Dårligt nyt, En smule håb (Patrick Melrose-romanerne)
Forfatter: Edward St Aubyn
I Glem det møder vi for første gang Patrick Melrose, som er en dreng på 5 år. Vi oplever hvordan han higer efter tryghed og en kærlig forælder. Det er imidlertid ikke noget han bliver mødt med på familiens landsted i Frankrig. Hans far, David, synes besat af tanken om at være den magtfulde, for hvem alle bør lade sig underkaste –inklusiv hans egen kone og søn. Hans stræben efter ubetinget magt får sadistiske træk meget tidligt i fortællingen. Patricks mor, Eleanor, er afhængig af diverse receptpligtige medikamenter og alkohol, hun er aldrig helt til stede, og selvom hun ønsker at give sin kærlighed og trøst til Patrick, virker hun både skræmt og fremmed ved tanken om at være mor.
I Dårligt nyt får Patrick besked om, at hans far er død. Man følger ham derfor på rejsen fra England til New York, for at hente hans afdøde fars aske. Patrick er nu blevet 22 år og som resultat af hans ulykkelige barndom, hvor han både er blevet forsømt og mishandlet, er han blevet narkoman. Der er ikke grænser for, hvilke stoffer Patrick er afhængig af og læseren bliver draget ind i en verden af løgne, hurtige fix og tilfældig sex.
Patrick har både en kæreste og en elskerinde, men det virker ikke som om han er i stand til at elske nogen, de fleste mennesker irriterer ham og de få ”venskaber” han har er i virkeligheden et udtryk for afhængighed –han er afhængig af at købe deres stoffer og de er afhængige af hans penge.
I En smule håb er vi tilbage i England. Patrick er fyldt 30 år og har omsider lagt stofferne fra sig. Han kæmper stadig med sin depressive tilstand og det svigt forældrene har udsat ham for. Vi følger den engelske overklasse, som gør sig klar til aftenens fest og vi er med, når de deltager i den. Persongalleriet er en hel del større end i de to forrige romaner. Vi bliver bl.a. præsenteret for Patricks gode ven, for hvem han for første gang åbner op og fortæller om sin barndom.
Det var ikke en bog, der fangede mig ved første færd, men da jeg nåede hen omkring s. 30, oplevede jeg at bogens sider hurtigt forsvandt. De forsvandt så hurtigt, at jeg i løbet af 6 dage havde læst hele bogen. Og sikke en sindsoprivende læsning!
Beskrivelser af steder, rum, mennesker og følelser er så detaljerede, at læseren får en oplevelse af selv at være til stede. Samtidig har man slet ikke lyst til at være en del af setuppet, fordi det er så fyldt med afstumpede mennesker, som ikke ejer snerten af moral. Det er virkelig grotesk læsning. Af samme grund havde jeg en ambivalent følelse under læsningen, på den ene side havde jeg brug for pauser, fordi det var så hård og frygtelig læsning, men samtidig var jeg slet ikke i stand til at slippe den, fordi historien i løbet af ingen tid blev den verden jeg levede i.
Den er på én gang grov, vulgær og vittig.
Jeg finder det inspirerende, at man kan bruge sin traumatiske fortid til at skabe noget så godt.
Patrick-Melrose romanerne er ifølge Edward St. Aubyn selvbiografiske og St Aubyn var selv så langt ude, at han lavede en kontrakt med sig selv, som gik ud på, at han enten skulle få publiceret en bog eller begå selvmord. Han udtrykker det således: ”By that point in my life I was completely ashamed of everything I’d been and done, and te contract I made was to write a book that gets published or commit suicide. It was not at all melodramatic in te state that I was in at te time. I thought about committing suicide every day.”
Læs hele interviewet her:http://www.telegraph.co.uk/culture/books/authorinterviews/10800965/How-writing-helped-Edward-St-Aubyn-exorcise-his-demons.html
Indsendt af Maria kl. 10.01 19 kommentarer:
Send med mailBlog om dette!Del via TwitterDel via FacebookDel på Pinterest
Abonner på: Indlæg (Atom)
På Book me up, Scotty! blogger jeg løs om bøger og kultur. Du finder flest boganmeldelser, men også anbefalinger og tanker om kulturliv og litteraturens verden. Jeg elsker at tale om de bøger, jeg læser, så efterlad gerne en kommentar, hvis du har noget på hjerte. God fornøjelse!
Litterære arrangementer og bogevents
Boganmeldelse: Paper Towns af John Green
Boganmeldelse: Sult af Knut Hamsun
Boganmeldelse: Revolution af Jakob Ejersbo
Boganmeldelse: Eksil af Jakob Ejersbo
Boganmeldelse: Dræb ikke en sangfugl af Harper Lee
Glem det, Dårligt nyt, En smule håb (Patrick Melro...
Få 60 dages gratis streaming, når du benytter koden BookmeupStream
Rejser tema. Leveret af Blogger.