da da da de de da en da da da da da ca en es en es tr ne en en en ja da da da da fi da ca en es en es tr ne en en en da da da da da da ca en es en es tr ne en en en da da da da da da da da da da da da ca en es en es tr ne en en en en da da da da da da en en ca en es en es tr ne en en en uk da da en en et en en en en en en en en en en en en en en en en en en en da da en da da da da da de da da da nl en da ceb en da en en da pt en eo en fi en sv de en en en en en da en en da pt en en en en en en en en en en en en en en en
Sommer | Stilhed før Storm
Åh ja. Efter en lang weekend med fest og farver blev det igen mandag. Og det er ikke hvilket som helst mandag. Det er mandagen der sætter den uge i gang, hvor jeg efter tre måneder starter i skole igen. Det er helt surrealistisk for shit hvor det føles som om jeg har haft sommerferie i et år. Og samtidig som om, at der er noget uforløst mellem mig og den 1. juni. Noget med at jeg blev lovet (af gud ved hvem) en sommer med varme og sol, hvor jeg kunne ligge på terassen. Og noget med at jeg havde lovet mig selv, at jeg skulle læse den og den og den bog. Og noget med at jeg skulle have arbejdet så meget og tjent så mange penge, at jeg kunne gå efteråret i møde gældfrit. Og noget med at blive gravid så jeg lige kunne nå at få et barn inden studietiden var slut. Det nåede jeg ikke. Til gengæld nåede jeg en hel masse andet.
Jeg nåede at komme til New York med Cea og opleve at være helt spritnyforelsket i ham. Jeg nåede at arbejde så meget at jeg endte med at blive rigtig glad for det nye job. Jeg nåede at købe et mågestel jeg dårlig nok vidste jeg ønskede mig, før verdens bedste tilbud bankede på. Jeg nåede at holde mange dejlige fester og hoste mange dejlige middage. Jeg nåede at komme på ferie med mine forældre og min lillebror og nyde at være sammen med dem mange dage i streg. Jeg nåede at høre en masse fed musik. Jeg nåede at bade. Jeg nåede at lave en masse mad. Jeg nåede at se mine bedsteforældre. Jeg nåede at læse den og den og den bog. Jeg nåede at blive mørkhåret og lyshåret igen. Og jeg nåede at gå i babypanik over at alle andre skulle have børn og jeg ikke skulle endnu og vende tilbage til en tilstand af afslapning med det. Og jeg nåede faktisk at glæde mig til at komme i gang med at læse igen.
Men når den så er her – dagen hvor læsebyrden ligeså stille ligger sig ned over skuldrene igen, kan jeg pludselig mærke panikken brede sig over at min sidste lange sommerferie på uni er slut. Over alt det jeg ikke nåede. Over alle de jordomrejser jeg burde have sparet op til og taget på mens tid var. Og jeg ved jo godt det er noget pjat for jeg har faktisk haft det utrolig dejligt og gjort hvad jeg havde lyst til. På dagen. Og så kan det vel ikke nytte noget, at jeg nu sidder og shamer mig selv over alt det jeg også kunne have gjort. Åh du senmoderne lortesamfund med alle dine muligheder…:-)
Nu vil jeg sætte denne her på og danse rundt i køkkenet mens jeg vinker farvel til sommeren 2011.
Okay. Jeg gør det. Jeg tager konsekvensen af både det her og det her.
Har taget kampen op med Hr. Vinter, som åbenbart mener det seriøst. Ikke nok med at de sidste to vintre har været ualmindeligt lange, kolde og snedyngede, nej nu tager han sgu sommeren med i købet. Jeg har været langt nede i mine vikingske aner og i en samlet indsats for projekt gammel krop og antibrokkeudfordringen har jeg besluttet, at året i år er året hvor jeg skal være vinterbader!
Søsteren og jeg tyvstartede i går. Fordi det er så fremmed og ulogisk en tanke for mig, at bade i grødis og tilmed splitterragenes, tænkte vi det var en god ide at jeg startede roligt ud – med første dyb i august, som jo teoretisk set skulle være den varmeste (hmprf) og hvor mande og kvinde afdelingen på den permamente stadig er opdelt. Så ned vi løb, tøjet vi smed og i vandet vi hoppede. Og det var en blid dåb. Vandet var over frysepunktet og der var ingen andre mennesker. Og det var jo skønt.
Så fuck dig Hr. Vinter – nu har jeg været ude at bade! Og jeg agter at blive ved, uanset hvad du vil byde mig henover resten af sommeren, efteråret og vinteren. Og jeg vil gøre det nøgen, bare for at provokere dig!
(billedet lånt fra Holte Roklub)
Du danske sommer, jeg savner dig.
Et eller andet sted, synes jeg vi danskere går for meget op i vejret. Et eller andet sted, så synes jeg at der er lidt for mange vejrudsigter med lidt for kække vejrværter.
Men et eller andet – andet sted, så er det bare ikke så underligt. For holdt nu kæft, hvor har jeg bare lyst til at snakke om (læs: brokke mig over) den her parodi det danske sommervejr har været indtil videre. Jeg skal virkelig folde læberne ind i munden og bide hårdt sammen mange gange, for ikke konstant at spy ubehageligheder ud omkring min utilfredshed over det. Så der bides til! For jeg gider egentlig ikke være sådan en, der brokker sig. Hvis der er et karaktertræk jeg virkelig ikke sætter pris på hos mig selv og andre er det brokkehovedet. Og på en måde tror jeg godt at vejrguden ved det. Det virker i hvert fald som om han har besluttet sig for, at sommeren 2011 skal være året, hvor vi tester Anne-Kirstines vedholdenhed vedrørende antibrokketrækket.
Hvis jeg nu var sådan en der brokkede mig, ville jeg sige, at det da er fuldstændig og helt til hest for nedtur at jeg fx ikke har været ude at bade en eneste gang. Og at jeg stadig er ligeså maddikemelormsbleg som for tre måneder siden. Og at jeg slet ikke har ligget og svedt på terassen, som jeg ellers elsker. Og at jeg vælger at forlade Danmark de to gange, hvor vejret rent faktisk viste sig fra sin rare side – først til NY og senere sydpå (hmprf!).Og det ved jeg godt er min egen skyld.
Men det er bare det, at jeg virkelig savner dig – du danske sommer. Med din tørre beskedne varme og dine milde vinde. Og normalt kan jeg godt sætte pris på dit vægelsind – det bliver ligesom aldrig kedeligt med dig. Men i år kære sommer – i år savner jeg dig virkelig. Og jeg kan simpelthen ikke holde ud, hvis vi ikke ses igen før efteråret, vinteren og foråret har været forbi. Så kære sommer  – kom tilbagen nu. Bare et par uger.
Bare så jeg kan nå at blive træt af dig og i mit stille sind brokke mig over, at det er for varmt.
Aaah en hel fridag. Og en til i morgen. Går helt i stå over alle de ting jeg ikke skal nå i dag. Jeg skal fx slet ikke nå at støvsuge. Eller at rydte op. Eller køre mange kilometer. Jeg skal slet ikke  i nærkontakt med socialt belastede og heftigt udfordrende børn.
Jeg skal til gengæld gå en tur i regnvejret med dejlige Teddy (svigerforældrenes hund der er på sommerferie i Aarhus). Kæft jeg er tosset med den hund. Er ikke sådan helt syg med dyr, men Teddyboy her er så ualmindelig sød og blød og sjov. Se selv. Nåååååhr, ik?
Jeg skal købe en vandmelon og spise den mens jeg læser.
Jeg skal forsøge at lave yoga på stuegulvet uden at blive slikket i stykker af Teddy, der er lykkelig over selskab i gulvhøjde. Det er en meget kærlig og begejstret hund.
Jeg skal lege med den surdej jeg har fået af smukke Nanna. Nu er jeg blevet et år ældre, så måske jeg ikke længere er for ung til surdej.
Jeg skal have et langt bad.
Jeg skal måske se lidt Tour de France – ikke fordi jeg fatter reglerne eller for den sags skyld hvorfor nogle kan få en hel sommer til at gå med det, men mere fordi det er hyggeligt og sommeragtigt. Og fordi jeg kan læse imens. Og sove – sådan en lur, hvor man ikke skal sætte sig vækkeur, men bare falde hen til man falder ud igen. Sådan helt søvndrukken og halvdoven.
Jeg skal installere Lion på min computer. Min elskede IT-kyndige kæreste provider altid når det gælder software og hardware, så får naturligvis ikke lov at rende rundt med en uopdateret version af OSX på mac’en i ret mange dage.
Jeg skal skrive en lang mail til min lillesøster der er helt i Indonesien og som har været væk alt alt alt for længe. Jeg savner hende altså og glæder mig rigtig meget til hun kommer hjem. Og det bedste er, at når hun kommer hjem kommer hun til Aarhus og så kan jeg se hende så tit jeg vil.
Jeg skal læse på min kloge og dygtige veninde Annas blog. Hun skriver så det kan mærkes og jeg er hendes største fan. Lige om lidt kommer hendes bog og hvis den endelige udgave er bare halvt så god som det udkast jeg i sin tid læste, så kan jeg kun glæde mig og opfordre dig til at gøre det samme. Talentsmagsprøver kan fås på bloggen, og er der helt seriøst noget bedre end smagsprøver?
Må hellere komme i gang med at holde fri. God fredag til dig!
Der var engang en pige, der arbejdede på et børnehjem. I nogle perioder var hun der rigtig meget og i andre perioder var hun der ikke så meget. Ofte var det om sommeren, når vejret var varmt, ferien lang og doven og kontoen i nul, at hun tog et par ekstra vagter. Nogle gange mange ekstra.
Pigen havde en del at se til, og mange ting at gå op i og havde faktisk også en drøm om, en dag at opnå den perfekte work-life-balance. Hvor arbejdsliv og fritidsliv gik op i en højere enhed, men på en måde, hvor hun til stadighed formåede at skille det ad. Hun drømte om evnen til at udnytte dagen fuldt ud, så ikke et eneste minut gik til spilde.
Endnu var det dog kun en drøm. Uanset hvor meget hun forsøgte at raffinere og perfektere balancen, måtte hun indse, at arbejdet til stadighed vejede for tungt og på en måde flød ind over og kvalte fritidslivet. Ja, det var næsten som om det eneste hendes tanker, energi og opmærksomhed drejede sig om var børnene på børnehjemmet. Og uanset hvor meget hun forsøgte at tænke på og fortælle om andet, så vendte tankerne altid tilbage til hvor de kom fra, som en flue der igen og igen sætter sig på ens varme lår, når man irriteret vifter den væk. Det var heldigvis værst om sommeren, så meget bange var hun ikke for, at balancen aldrig ville indfinde sig. Kun lidt nervøs.
Det eneste der virkelig plagede hende, var at hun havde en blog. En slags dagbog hvor hun fortalte alle dem, der gad høre om det, hvad hun gik og foretog sig. Og tænkte. Og følte. Og selvom hun tænkte sig så godt om, at hendes pande slog gnister, var det eneste der fyldte hende børnehjemsting og uanset hvor mange gange hun forsøgte at vifte dem væk, vendte de tilbage. Som fluen ja.
En dag tog hun tre af børnene med på en cykeltur ud i det blå. Hun bad dem finde en frø, hun kunne kysse – måske den kunne forvandle sig til den perfekte work-life-balance? Inden længe havde de kære små fanget en frø så klam og så slimet. Hun kiggede ned i den røde spand. Hun kiggede frøen lige i øjnene og den kiggede tilbage. Lige som hun spidsede munden til et kys fik hun kolde fødder og en kvælende kvalme og  i det hun satte frøen fri tænkte hun, at intet i verden – ikke engang den perfekte work-life-balance er det værd. Duer ikke – væk!
Godnat – og sov godt.
Alder AtTrives Babywish Bonderøven books Bryllup Bundgrænsen! Børn Børnehjem Derburdeværeenlov Drømme Etikette Familie Ferie Fest Filosofi i lommehøjde Fobi ForceMajeur får Glamour Havregrød Helbred Hindø Hverdagsliv Hår Jul Karma Kontaktannoncer Kopiluft Krumme Kvindekamp Kvinder kærlighed Læring mandag Mmmmm Mode motion Musik News Nostalgi Ommer parforhold procrastination Præstation Psykologi rynker Sager&Ting Samlersind Samvittighed Sandheden Scary Shit selvstrafferi Sjov Sjovt Ski Skrukhed Smukt Sommer Spice Girls Spiritualitet Surt opstød SvingeDingle Terapi Travlt Tro Uddannelse Valg2011 Vaner Vejr Vesterhavet Vestjylland vintage Weltschmertz ZzzZzzzZ
Hvis du vil vide hvad der sker på bloggen
Enter your email address to subscribe to this blog and receive notifications of new posts by email.
Join 12 other followers
Hvad jeg tror, jeg ved om kærlighed # 1: Om afhængighed
Kærlighed til en klassiker
August….èn, to tre, psykolog…
Fare for at blive talt på – hence te silence.
“Normal og sund arkitekttype med ipad, reklamebrille og totalt utroværdigt job – find mig på dating.dk!”
Vigtig viden – ligegyldig info?
Status fra specialepladsen #1
Straffen for at ignorere sin vasketøjskurv i tre uger….
Her læser jeg med:
Det knapt så unikke snefnug
STOF – tidsskrift for stofmisbrugsområdet
Create a free website or blog at WordPress.com.
Privacy & Cookies: This site uses cookies. By continuing to use this website, you agree to their use.
To find out more, including how to control cookies, see here: Cookie Policy
Already have a WordPress.com account? Log in now.