da en da da en da da da da da da en da da da da da da da da nb en da da en da da da da da hbs_lat da hbs_lat da da da da da da da da en
Koldkrigerne var vel os, sagde jeg halvt i sjov på et seminar for femten år siden. Vi drøftede Tysland efter Muren med hip-hop, in-liners og "our favorite game"#. Min sidemand, en dansktalende brite, så på mig og sagde. Vi er ikke koldkrigere, du og jeg. Min far var - han var souchef i MI6! (note"). - Men metaforer giver autenticitet: Hvorfor arvede Amerika Frankrigs krig i Indokina - i 1941 var Vietminh deres allierede? To presidenter løj i ét væk og i 1971 Kissinger literally climbed te walls, siger LaFeber i America, Russia and te Cold (s.271) da Ellsberg lækkede Pentagon-Papers og Deep Throat indså amerikanerne efter Kennedy +) blev luret til at tro, Nordvietnam angreb dém i Tonkin-Gulfen i 1964. - Nothing but black water and american firepower, sagde Air-squadron CO James Stockdale**)
Koldkrigerne var de ansvarshavende "Policymakers", spillerne ved det imaginære skakbrædt, Den kolde Krig. Prøver fra jargonen, kodificerede minefelter a la SALT I og SALT II, MAD, MIRV, CAOC, CVN, CAG-GAC (note") - kunne dog af og til glide til side ligesom tang, så vestlige økonomer omkr. 1981 trods russisk "dezinformatsia", begyndte at forstå de afsavn, våbenkapløbet gav i Østeuropa.
John L Gaddis' bog ”Den Kolde Krig”, som kom på dansk i 2005 har mange kvaliteter. Specielt når det drejer sig om dem han kalder aktørerne, de amerikanske præsidenter og de russiske ledere. Mange gange har jeg tænkt, at formidlingen i den form pressen leverer den, er præget af de traditionelt White House-kritiske aviser som New York Times og Washington Post. Der gik lang tid, før danskere kunne læse nyanceret om fx Eisenhower og Reagan. Desværre mangler man liv: Bogen er for kort til femogfyrre år. Konkret action, hvor oplevelser trigger de moralske erkendelser, er gået tabt.
Eisenhower blev republikansk præsident (1953-1961) først og fremmest på grund af sin popularitet som den general, der ledede de allierede hære mod Nazi-Tyskland. Men han kunne sine ting, havde læst sin Clausewitz, skriver Gaddis; derfor fik "Intelligence" de hemmelige U2-fly. Om Ronald Reagan (1981-1989) derimod var den eneste sikre viden vi havde, at amerikanske våben- og teknologi-aktier steg med meningsmålingerne før valget. Men Reagan havde en særlig tro på sig selv: Hvis bare de mødtes, skulle han nok trænge igennem (s. 293). Det skete på Island. Gorbatjov lyttede. Og så var Spillet ovre. Reagan indså i starten af sin embedsperiode, at Terror-balancen var stivnet til et dogme: - Ingen havde forsøgt at udvikle modtræk til de 4.000 atommissiler, der kunne smadre kloden på en time.
Khrusjtjov (1958-1964) fik igen og igen blodet til at fryse til is i os, når han åbenlyst truede med atomudslettelse, skriver Gaddis (s. 93). Her spiser han os af med en myte, uden spor af autentisk forankring. Fredbevægelsen satte sine spor; men andre tog det altså mere roligt. Og Khrusjtjov vár temperamentsfuld, under et møde i FN i New York tog han sin ene sko af og slog løs på talerstolen. Min bror og jeg legede på gulvet, vores far hørte Pressens Radioavis. Efter referatet rejste han sig, tog kaffekanden på radiatoren, smilede diabolsk og sagde: ”Så, nu bli´r der sgu atomkrig.”
Nogle år før havde vi pludselig fået besøg af en ældre dansk kvinde. Hun ”var gået sort over zonegrænsen”, altså illegalt ud af DDR, hvilket var livsfarligt. Hendes mand, kendt for at foragte nazisterne, blev borgmester et par uger efter russernes indtog i maj 1945. Han var CDU så kommunisterne afsatte ham og sendte ham på tvangsarbejde i en uranmine. Hun var kommet til Danmark for at deltage i sin mors begravelse. Hun og min mor var meget bevægede. Maria, hed hun, tog bagefter tilbage til sin mand igen. Igen "sort"! - Og blev så fængslet, sådan en tur var en statsfjendtlig handling i DDR.
") MI6: Military Intelligence Sec. 6. Hemmelig brit. efterretningstjeneste - SALT: Strategic Arms Limitation Talks (II afbrudt 1979 af US Senate efter russisk angreb i Afghanistan) - MAD: Mutual Assured Destruction (Garanteret gensidig destruktion: Terror-balancen) - MIRV: Multible Independently Targeted Reentry-vehicles (Et strategisk missil fremfører 3-10 atomvåben). - CVN: atomdrev. hangarskib - CAG-GAC: Canadian Air Group /Groupe Airienne Canadienne (Can. flyverstyrke, 4 eskadriller, i Vesttyskland) - CAOC: Commander Air Operations Center (NATO-regions flyvertaktiske kommando).
**/ Navy Air Squadron-CO James B. Stockdale on Tonkin Gulf Incident Aug. 2-4. 1964 - Vietnamkrigens falske Start
ældste web-source kendt af webmaster der angiveligt citerer J. S. - scroll halvt ned
Som eskadrillechef på hangarskibet USS Triconderoga ledede Stockdale Aug 4 1964
fire F-8 jagerbombere i et "modangreb" på tre nordvietnamesiske torpedobåde i Ton-
kin Gulf'en i Det sydkinesiske Hav. Stockdale blev senere krigsfange i Nordvietnam.
men kom hjem. Hans kone, Sibil blev kendt for sin indsats for at få fangerne frigivet.
James B. Stockdale skrev flere bøger. Han læste filosofi på opfordring af sin chef, og
underviste i faget på flåde-akademiet. Han avancerede til viceadmiral og var kandidat
til vicepresident-embedet på Ross Perots side. I Danmark er J.S. næsten ukendt ved
siden af "eksempler" som, Daniel Ellsberg og Mark Felt, FBI-souschef Deep Throat.
April 2007, updates Nov. 8 2009. All" fransk rights St. Siebken - Cockpit image source: en.wiki/F-100
LINK t/Yves Fauconniers Toul AB foto fra 1960'erne anv.e.særlig tilladelse i forb.m. note om typevalg og antal af danske kampfly 1960-2004 udgår efter "french-spoken hacklike show-off". red. 202011131428
Nyt skema "Kampfly i Danmark" 1960-2020 F-100 D/F til F-16 er under opstilling.
TFS 352 historie er typisk for flere amer. jager-eskadriller: Oprettet under Den anden Verdenskrig, indsats i mindre konflikter og Vietnam. Derpå afviklet. Danske tal for nedrustningen fremgår på sub-siten til venstre. - Var der blevet krig her, ville CAOC Karup styre luftkampen over Nordeuropa. - Danske og norske flyverstyrker, ca. 180 kampfly, ville blive slået sammen med to air wings fra to amerikanske hangarskibe i den sydlige del af Norskehavet, også 180 kampfly, for samlet at angribe modstanderen i øst ad korteste rute dvs gennem svensk luftrum, mens flankeangreb fra DDR blev nedkæmpet af tyske fly fra Leck. - Autenticiten [GT-949 + GT-874] afvejes mod den enkeltes sikkerhed: - Ham, der hed Bo, kom med et wallpaper: Fjorten jagerfly i formation, og sagde: Det er mig der flyver forrest.
Anvendt litt.: America, Russia and Te Cold War 1945-1975. Walter LaFebre. - American Foreign Policy. 1968. Henry Kissinger. - IISS, Strategic Survey 1979. - Den kolde Krig, 2005. John L. Gaddis. Anden litt.: - Bjørnen og Haren, 1999. Bent Jensen. - Schwartzbuch des Kommunismus 1999. Tillæg af Joachim Gauck. - Manden uden ansigt, 1997, Marcus Wolf. - Deep Throat 2005, Bob Woodward.
Nok så læseværdig var også: Reagan and Gorbachew, 2004, Jack F. Matlock, der ligesom Gaddis selv var med ved bordet. Dansk udgave 2007. Læg mærke til at Gorbachew på dansk staves Gorbatjov. Erfarne vodkadrikkere vil kende et klassisk tysk produkt hvis navn staves Wodka Gorbatschow. Webmaster var i Schleswig først i august 1991. Wodka-Gorbatschow-Sonderanbegot 50%! skreg skiltene på Strøget. Flasker i kassevis, kasserne i massevis, på paller, helt ud midt på gaden. - To uger senere kom så natradio-reportagen DR Live fra Moskva: Kuppet mod "Gorba" var i gang. Hvem kendte til det kup i forvejen? sagde jeg. Min bror svarede. Ja, den wodka er jo tysk!
Men i øvrigt skrev Jack Matlock at Koldkrigen sluttede i december 1987: (Altså to år før Murens Fald): Første gang Reagan og Gorba mødtes i Washington, efter Reykjavik. "Taleskriverne på begge sider kappedes om at finde på morsomme og opbyggelige anekdoter" til deres respektive overhunde. - Matlock´s lille behandling af Pavel Palastjenkos bud på, (ultimo kap. 12) hvorfor Gorbatjov kunne have så frie hænder i forhold til Partiet fra 1984 til 1990, hvor modstanderne fik mere momentum, er et af de spændende steder. For INF (nedrustnings) forhandlingernes køreplan var amerikansk, og SDI, strategic defence initiative, en trussel om økonomisk nedslidning, hvis Politbureauet - trods de rystende hænder, som TV lige fik zoom'et ind på under kuppet - sadlede om og tog dén handske op.
F-100 Super-Sabre var det første ægte supersoniske kampfly. April 1953 - "Test pilots... went berserk... it was considered te hottest thing in te US Air Force." (kilde: @everytning2.com): Problemer var der ellers nok af, i USA som her, supersonisk ustabilitet, metaltræthed og styrt, op mod halvdelen af F-100F 'erne forulykkede, dobbelt trist for de var tosædede (combat-trainers). F-100 blev snart afløst i Air-superiority rollen men beholdt sin popularitet som jagerbomber i tredive år. En af rekorderne står endnu, i "under-radar" low-level supersonic flight. - Testpiloten, oberstløjtnant Frank K. Everest, tog en 15 km rute med en gennemsnitsfart af 1.215 km /tim og var aldrig mere end 33 meter (!) over terrænet. Den rekord er aldrig slået.
TYVE ÅR EFTER  - Det passer ikke," lød det, da vi kom hjem og fortalte om DDR.
Foto-collagen er fra Stralsund og Wieck, Forpommern: To år efter Murens Fald. Vi kom ti børn og ti voksne med skonnerten til højre. Og modtagelsen i den første havn vi anløb gik én til hjertet; skibet havde ligget på reden en tid og pakket sejl. Godt hundrede lokale havde samlet sig yderst på molehovedet, og netop da vi løb ind skar en høj klar barnestemme ud til os: "Oma, Oma, das ist ja ein richtiges Piratenschiff!". - Men der var brødmangel! Folk vogtede på vores hovmestre, tavse og vrede i en bagerforretning i Stralsund. Troede de hamstrede. Først da man forstod der blev købt ind til et dansk skib, mildnedes stemningen. Det tyske Turistkontor i København havde ellers på forhånd hævdet, at proviantering var problemløst. Det var det absolut ikke. Wessi´erne talte bare ikke så højt om den slags bøvl.
To af os gik en tåget formiddag på opdagelse bag natklubben Störtebecker Keller. To ansatte stod og røg. Men tav, da vi kom sikkert synligt fascinereret af det ekstreme forfald. Over hovedhøjde hang et kraftigt stålnet. Hvis tagsten eller dele af murene skulle rasle ned. Syv år senere var det strøg ikke til at kende. Tre græske brødre drev en café dér og gav cognac per cadeau, da min kone og jeg spurgte til huset anno 1991. Til gengæld blev jeg overrasket af et springvand. Idet mit blik faldt på det kom lyden af en kædesav. Elmesygen havde nået Stralsumd fem år efter vi fik den. Vestenvind förstås...
Et andet sted var havnemesteren kørt hjem, da han hørte vores unger klage over for lidt mælk til deres cornflakes; hans kone havde et par liter vi kunne få! - To af knajterne og jeg kom bag ind en aften på Utkiek, en gammel pavillion ude ved flodens munding i Wieck, og købte en karton lyserød is, seks kilo. Hun havde kun de pakker. De kom fra US Basens supermarket i Vest-Berlin. Alle kendte dem....
Min kilde var en ung dame, der var derovre som tjener, men tog hjem, fordi der blev irritation over hun gik i t-shirt, når hun arbejdede. Kommunisterne var skrækkelig snerpede. Men hun kunne da grine af det. På skibet kom de andre til som lyn og de seks kilo is var væk på ti minutter. - Da jeg fortalte et par venner på Journalisthøjskolen om brødmanglen, de seks kilo US ice ædt på ti minutter og bjælkerne, der holdt facaderne i Stralsund fra Bären-Apoteke og et godt stykke ned, sagde de, at min essayistiske beretning var fiktion - og det kunne jeg bare indrømme. Nogenlunde det samme skete for vores søn i skolen. Han trøstede sig ved at vide, en af vores venner også blev kaldt løgnhals, da han kom hjem og fortalte, hvordan det var at være skibsdreng på en slæbebåd under Vietnamkrigen.
Den aften Muren faldt, altså den 9. november 1989 ved 23-tiden var Karl Novak i Vest-Berlin på besøg hos en ven. Det var jo mørkt for længst. Men på et tidspunkt hørte de ligesom en susen fra byen, de åbnede vinduet og indså, at det var lyden af en masse, masse mennesker. Karls ven var fotograf, de greb, hvad de kunne bære af udstyr, og fór ned på gaden og ind mod Brandenbuger Tor. Lyden kom fra den menneskemængde, der fik de østtyske vagter til at vige. Schönfelder Allé havde været åben fra omkr. 19:30. Folk kunne få et stempel i deres Ausweiss, og kom så aldrig ind mere!
Men focus lå på Bornholmerstrasse. Vesttysk TV på stedet øgede presset. At østtyskerne fik løbepas gav lynchstemning. Bommen i Bornholmerstrasse røg for alvor 23:20... Næste dag, fortalte han senere, købte billed-bureauerne bare alt:. - "Ja! Ja! Krigen wir! Jedes Foto 500 Mark. Alles klar". - Alligevel var det Lyden, Karl talte om, da han besøgte os. Lyden af en bys glæde og oprør. webmaster 18:00 8.11.2009
På Tyveårsdagen sender min bror disse klip:i Joachim Gauch (første chef i Normannenstrasse-arkivet efter Stasi): "Nu skal vi jo huske, at begivenhederne (demonstrationerne i bl.a. Leipzig, der gik forud) blev drevet af helt almindelige mennesker, der havde faaet nok, som var bange, men viste mod, og som ikke vidste, hvor det hele ville ende." - Og en klog mand i en Stuttgart-avis giver denne kommentar til de mange koryfæer, den tyske regering har inviteret til i aften: "Der er ved at være for meget "statsakt" og for lidt folkeligt over fejringen af begivenheden." iDet kan han have ret i. Og han fortsætter:
"Vi skal huske, at der stadig er folk, som ønsker at genrejse muren, ligesom der er nynazister 65 aar efter krigens afslutning. Derfor skal begivenheden bruges som anledning til eftertanke. Kloge politikere så mulighederne og handlede i et ganske lille vindue af muligheder. Vi har nu en kansler fra Øst ..." Jo da. Som speakeren sagde på ARD for tyve aar siden kl. 23:30: "Man skal være forsigtig med store ord og begreber, men dette er i sandhed et historisk øjeblik ..." L.S. 15.:30. 9.11.2009
All rights reserved - Photografers & Steen Siebken