bg en bg bg bg bg bg bg bg ru bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg fr bg bg bg bg ru bg bg bg bg bg bg bg ru bg bg fr bg bg bg bg ru bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg ru bg bg bg bg bg hbs_cyr bg ru bg bg bg bg bg bg bg hbs_cyr bg en nl bg bg en cs bg de bg bg de bg bg cs bg cs hbs_cyr cs bg bg cs bg cs bg hbs_cyr bg cs hbs_cyr hbs_cyr bg bg cs bg bg bg hbs_cyr bg bg cs hbs_cyr bg bg cs bg hbs_cyr bg cs bg bg de bg bg bg bg hbs_cyr bg bg bg bg ru bg bg cs hbs_cyr hbs_cyr bg bg cs bg bg bg bg hbs_cyr bg bg cs hbs_cyr hbs_cyr bg bg cs bg bg bg bg bg bg uk ru fr en bg en en en bg bg de bg bg ru bg bg ru ru bg kk bg bg bg bg bg en bg bg bg bg bg bg uk bg ru ru bg bg bg bg bg bg bg ru bg bg en ko bg bg ru bg bg mk bg ru ru bg bg bg bg en bg uk bg bg en bg ru bg bg ru bg bg en ru bg en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg kk bg bg hbs_lat ru bg ru bg bg en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg uk bg bg en bg en bg
Името гьозлеме (Gözleme) идва от корена Гьоз (тур. göz - око, очи) и означава по смисъл гледащ, поглеждащ. Според някои гледащо е самото гьозлеме, защото формата му е като око. Поддържащите това виждане са и противници на различни от този начини на сгъване. Според други, типичните при правилно изпичане кафяви кръгчета - малки и големи, са очите, които гледат.
Гьозлемето е турски тестен деликатес, познат в много краища на България. Той представлява малки питки с различен пълнеж – спанак и сирене, спанак и яйца, кълцано месо, картофи, гъби, а в по-модерен вариант – мед и банан. Може да се приготви и карашък – с много различни съставки.
Така - това е обяснението според чичко Гугъл що е то гьозлеме :) ....моето обяснение е по-простичко - тестени питки - по избор пържени или печени ...
Ето рецептата, по която ги правих аз :
Приготвяне: Изсипвате брашното ..правите кладенче и там натрошавате маята. Прибавяте 2 щипки сол и разтопеното краве масло. Доливате 250-300 мл хладка вода и месите тестото поне 10 минути. Разделяте на малки топки  и оставяте разстояние между тях като ги нареждате в тавата. Оставяте ги да втасат половин час.
ако прецените че стават големи питките,
можете да ги срежете на две и пак да слепите краищата
Вземате всяко топче и го точите върху набрашнен плот. Като стане тънък листа мажете с мас и натрошавате сирене. Сгъвате лявата и дясната страна към средата и после прегъвате на две и защипвате тестото с пръсти по края. оформят се квадратни питки. После пържите в сгорещено олио.
Ако обаче не искате да станат мазни питките - не мажете с мас и не ги пържете, а ги опечете във фурната. Стари познавачи на приготвяне на гьозлеме твърдят, че във фурна ставали още по-хубави. Следващият път ще тествам и какъв ще е вкуса на печено гьозлеме :)
Ето и поредният ми експеримент с тиквички. Правих Запеканката на Илианка от Щъркелово гнездо ...
в юли 17, 2010 7 коментара:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
четвъртък, 15 юли 2010 г.
За социалните мрежи и мен ...
Макар и с "леко" закъснение поемам с удоволствие щафетата от Силви, за да отговоря на въпросът:
На прима виста може да бъде много кратко и ясно - Не знам!
Всъщност и това е истината - просто го правя ...забавно ми е някак си.
ФЕЙСБУК - първата регистрация, която си направих беше на принципа ... всички говорят за него, я да проверя и аз - що за животно е. Гледах умно в първите дни, трупах приятели, четях коментари ... на разни споделени мисли, отразяващи моментното състояние на даден човек и недоумявах какви са смисълът и замисълът от цялата тази работа. Защо трябваще да си разменм лафове с приятели "на стената", като мога да го направя в другото чудо на техниката - skype .
Признавам и досега не съм намерила отговор на това, но продължавам тъпо и упорито.
Вече бях открила света на блогърите и се чувствах, и все още се чувствам прекрасно! Но тук някак си обмислям онова, което ще споделя. Разказвам на дълго и на широко за  случки от ежедневието, спомени от детството и за мечтите за бъдещето. Тук е по-ефирно и нежно, всичко, което правя ...така, както и при останалите - тук е дълбоката ми същност.
Докато във ФЕЙСБУК-а е първично, забавно ми е дори. Напук на ширещото се мнение - ми е весело и разтоварващо ...да прочета как някой го е полазила калинка, как в работно време го мързи и блее пред монитора, как му е дошла музата и е пуснал на стената любимото си парче ..абе всичко, за което се сетите!
Вярно малко на показ са сякаш нещата, но всеки сам преценява кое до къде.
А и с тия ферми, ресторанти и аквариуми - ми весело ми е ...к`во толкоз. Е опитвам се да правя нещата така, щото да не ми ангажират работното време. Но вeчер разпускам, докато си обера реколтата :)))
Понякога се замислям,че във всеки един от нас дреме по един ексхибиционист. Без значение далиси признаваме или не, но всеки изпитва някакво удоволствие от това, да сподели с външния свят нещо си ...било то снимка или настроение. И дори несъзнателно търсим одобрението ... и всяко различно мнение е в състояние да ни нахъса, да започнем да доказваме, как то не е вярното :)))
И ако има хора, които не си признават, че са се зарибили по игрите, които ФЕЙСА предлага ...аз не съм от тях ....може да не ми ходи на общественото положение-хихи, на акъля и т.н ...според действащите стереотипи - но на мен ми е забавно сутрин докато си пия кафето у дома, или вечер докато ТВ-то е заето щото вървят мачове или некви други спортни мероприятия от световна величана, аз да седя на бюрото и да цъкам с мишката докато си подреждам градчето, което съм построила, докато бера реколтата от амнайсе вида ферми или пък да сервирам в ресторанта ...интересът ми е на приливи и отливи - има дни, когато зарязвам всичко ..., но пък в друго време се завръщам с хъс да трупам точки и да минавам нива ...И ако на това му казват зависимост - да - значи съм зависима - все още обаче не съм си зарязала работата, заради това ..нямам индикации да съм смъкнала качеството и ...когато съм на село за по ден-два не изпадам в истерия ...щото има комп и интернет там - само дето трактора е стар и трудно отваря модерните страници ...затова оставям фермите сами да се грижат за себе си, докато се прибера у града ...И още нещо  - много време прекарвам на компютър и заради работат, а и заради увлеченията си ..., НО не съм спряла да чета книги, да гледам ТВ ...филми , да слушам музика и т.н....Намирам време да се видя и с дружки по на кафе ...оф ..вече ми заприлича на оправдания ...без обвинения :)
С две думи ..Забавно ми е ! А и открих стари приятели - пръснали се по света ..та дори и такива, с които не успявам да се видя в Силистра :) Това обаче ме стимулира да ги вместя и тях в графика си ..и да мога да им кажа "Здравей+ ва живо, а не само от стената на ФБ.
в юли 15, 2010 1 коментар:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
неделя, 11 юли 2010 г.
В сезона на тиквичките :)
Покривате дъното на тава с тиквички на шайбички :).
Приготвяте плънка от кайма, лук и пакет замразени зеленчуци, които задушавате в тиган :) и покривате отново с тиквички ...
Печете и правите полив като за традиционна мусака ... Нищо особено на пръв поглед ...но пък става бързо и е вкусно!
От месец вече у дома сме се превърнали в унищожители на тиквички. Експериментираме всякакви варианти. Най-лесния е е нарязвате две тиквички, поръсвате с олио, сол и водичка ... по желание чесън и копър и хоп ..във фурната. Като се позапекат правите полив с яйца и сирене, яйца и мляко или само яйца :) Консумира се студено!
Да ви е сладко :)!
в юли 11, 2010 1 коментар:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
Етикети: Вкуснотийки, C'est la vie
събота, 10 юли 2010 г.
Картофена лазаня с кренвирши и Тиквички по мексикански
Кулинарните страсти, обхванали ме в дъждовната събота си имат предистория. Пазарувахме в ПЛЮС и мойто слънце ми подари книга с 1500 рецепти ...от салати и предястия, през разядки, пити, погачи, баници и десерти, до безмесни и месни ястия ...
Реших, че днес ще я сефтосам и си избрах две сравнително лесни рецепти ...
Картофена лазаня с кренвирши ...
1 кг картофи се обелва и се нарязва на шайбички. Запържвате в олио лук, пипер, домати и за любителите на пикантния вкус слагате и една люта чушка.
Покривате дъното на тавата с картофи ... върху тях нарязвате 3-4 кренвирша на кръгчета и изсипвате лука с доматите.
Покривате отново с картофи и поливате с чаена чаша вода и печете във фурната, когато стане готово вадите и поръсвате с настърган кашкавал ...:)
6-7 тиквички, но не големи ги разполовявате и издълбавате като лодка, задушавате с мазнина една глава лук, това, което сте отделили от тиквичките, 100 г бекон и 250 г кайма - подправки по желание, по желание вместо чаша вода, може да сложите чаша бяло вино ...
Тиквичките ги бланширате във гореща вода, оставяте ги пет минути в тенджерата, после ги вадите и ги оставяте да се охладят ...
Намазвате дъното на тавата с чаена лъжичка масло, и ги нареждате, пълните ги с получената смес, поръсвате с малко вода и запичате във фурната и после поръсвате с настърган кашкавал и печете до златисто. Аз обаче направих полив от 4 добре разбити яйца :)
Бон Апети дорогие друзя :)
в юли 10, 2010 3 коментара:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
Етикети: Вкуснотийки, C'est la vie
сряда, 7 юли 2010 г.
Чета и още как ... :)
За втори път ще направя този блог-игра..., защото обещах ...Просто първия вариант изтече в канала ..уж го блогнах, а на практика беше публикувано само заглавието :)
Смиф ...спешъл фор ю!
Та да караме подред!
Похапваш ли докато четеш? Ако го правиш, коя е любимата ти “храна за четене”?
Да! Ако ругаете, плювате и фърляте по мени фмирисани яйца ..имате право ...вреден навик, но от дете съм така ...Чета докато ям, като си лягам, под юргана с фенерче дори ..от там си докарах и очилата в ІV клас ...дори в тоалетната. Но понеже ме проверяваха дали влизам с книга вътре ..Аз криех една в банята над бойлера :)
Пък за яденето, докато чета ... Отговорна съм и много внимавам да не личи какво точно съм похапнала :)
Отбелязваш ли си някакви пасажи и моменти в книгите или идеята да драскаш по книгата те ужасява?
Не! Чак да ме ужасява не бих казала, но този вреден навик го оставих в ученическите години. Тогава с молиф си правех бележки по литературните  произведения в учебника.
Как отбелязваш последната прочетена страница – книгоразделител, кучешки ушички (като прегъваш листа отдолу), оставяш книгата отворена?
Оставям я отворена или леко сгъвам крайчето ...Аз като Ви казах – кофти навици и пороци у мен с лопата да ги ринеш. В моя защита ще кажа само че МНОГО обичам да ЧеТа!
Художествена или нехудожествена литература? Или и двете?
Бе тъй като се замисля, май само художествена! И друга съм чела, но при необходимост!
Държиш ли да прочетеш главата до края, преди да оставиш книгата, или можеш да си спреш по всяко време?
Това със спирането ми е трудно ..за какво дочитане на главата говорим ..ако има начин ще оставя книгата, чак след като я прочета. Рекорда ми беше в ІІІ или ІV клас не помня ...Четох нещо за Втората Световна война –от онези съветските нали ги помните ...ама беше тухличка за годините ми ...точно три часа ми отне ..Нашите се бяха побъркали! Исках и „Отнесени от вихъра да прочета” – ама дядо не ми разреши, нямало да разбера за какво се разказва :)
Можеш ли да захвърлиш книгата, ако авторът те дразни?
Това ми е трудно да си го представя! В смисъл, че една книга или ми харесва или не. Историята обаче помни случаи, когато съм дочитала книгата, само и само да видя, дали все пак няма да изскочи зайчето от трънката.
Или дето има един мръсен виц – Баба и дядо гледали порно. Дядото се уморил и тръгнал да си ляга. Бабата обаче рекла – А няма лягам аз, искам да видя дали накрая ша са оженят! :)
Ако попаднеш на непозната дума, спираш ли, за да потърсиш някъде значението?
Не ми се е случвало! Това не означав, че съм чак такъв гений! Просто схващам значението на думата от самата книга ..или търся между редовете :)
Какво четеш в момента?
„Мошенникът” – Стивън Канел
Коя е последната книга, която си купи?
Беше миналата година за рождения ми ден ...на Робърт Лъдлъм, но не помня точно коя беше, че ги понасъбрах :)
От тези хора, които четат само по една книга, ли си или можеш да четеш по няколко наведнъж?
А не! Като изключим детството с резервната книга в банята, не съм имала други подобни инциденти!
Имаш ли си любимо място/време за четене?
И да се смеете, и да плачете – мога да чета по всяко време ...Дори права в кухнята, докато със свободната ръка бъркам бобената яхния :)
Какво предпочиташ – поредици от книги или самостоятелни издания?
Без научната фантастика – съм всеядно животно. Когато, както дойде!
Има ли книга или автор, които препоръчваш отново и отново на всичките си приятели?
Не го правя по една единствена причина. Всеки има строго индивидуален вкус  за книгите. В същото време обаче се вслушвам ако някой ми говори за някое заглавие.
Как организираш книгите в библиотеката си? (по жанр, заглавие, име на автора, т.н.)
Никак! Просто няма как да се случи – поне на този етап! А ако имам възможност – сигурно по име на автора.
Коя е последната, която прочете?
Джейм Патерсън – „Розите са червени”, Фредерик Форсайт – „Отмъстителят”
Можеш ли да четеш и да слушаш музика едновременно?
За можене, мога – но не обичам – предпочитам да е тихо и спокойно. Случва се и да работи телевизора, ако някоя друг  гледа, но аз самата се пренасям на друго място :)
Случвало се е, ако  нямам нищо за четене под ръка!
А ...свърши! :)Не боляло :)))))
Който му е на сърце, може да се включи!
в юли 07, 2010 2 коментара:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
Етикети: Зона за сериозни, Халосийки, C'est la vie
По-нови публикации По-стари публикации Начална страница
Абонамент за: Публикации (Atom)
и сме сами, и ни е страх да си признаем
... и ни се иска  да ни прегърне някой, някъде, някога ... ей, така ...мълчаливо в тишината ... ... и ударите на сърцето му да са мантрата, ...
Лято на капки ...
Лято на капки ...вдъхновяващо, магнетично и желано ... Лято на капки от любов ... Морски пръски, зрънца от пясък ...топла длан и споделеност...
и още един отлежал във времето текст ...
болка да не знаеш, че можеш да обичаш да не си обичал никога преди и да откриеш, че боли … …., че се къса сякаш струна на китара...
Търсене в този блог
Приятели казват, че съм като тайфун, лавина, която помита всичко по пътя си...."Дева", която явно си е сбъркала зодията...
Преглед на целия ми профил
Що е то гьозлеме ...
За социалните мрежи и мен ...
В сезона на тиквичките :)
Картофена лазаня с кренвирши и Тиквички по мексика...
Чета и още как ... :)
Зона за сериозни (43)
C'est la vie (236)
Feedjit Live Blog Stats
Запечено орзо със спанак и пикантен млечен дип * Pasta orzo tostato con spinaci e yogurt greco
Търсят се...за парламента четирима депутати от област Силистра
Мюнхен, малко от Бавария и грамаданска родителска гордост
Новият сезон на Гозбата на България стартира с (не)очаквана победа за пишман готвачите Патрисия и Евгени
Рецепти прелитащи през океана
Обърнат сладкиш със смокини
Кулинарен блог на Маги
Печено пиле на шише
На Кръстопът, за Кръстопът
Не съвсем по Дисни, с мащехата в поддържаща роля
Из дневниците на hexemexe
Пътешествие из южна Италия
Прасенце в лют сос с подправки
Писма до моите деца
Паметна плоча, потънала в забрава
Don't worry, be happy
Пудинг с киноа, ванилия и кокос, поръсен с медни бадеми, гарниран с ягоди
Творчеството не е хоби , то е начин на живот .
dum spiro, spero - #2
Не вярвай в чудесата, разчитай на тях!
Случки и лични истории... за онлайн предприемачеството
с мен в кухнята
Уловени мигове от моя живот
Един красив дъждовен ден
"Бялата чума" - Франк Хърбърт
И`но тИфтерче с "умни" мисли :)
FaceБуки - Дневникът на малкия Нострадамус - Любен Дилов-син - част втора
in a moment of peace
Нито ден без усмивка ...
Бирата през погледа на известни личности
ОТ КУХНЯТА НА МАРГИ ...
Режицата не ножи или как снежат хфърчинки
Като стана въпрос за
Показване на 5 Показване на всички
Тема „Панорамен прозорец“. Предоставено от Blogger.