bg ru ru pl en ru uk bg ru ru ru bg bg en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg ru be mk ru tg bg ru uk bg ru hbs_cyr bg ru bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg it bg bg bg bg bg en en en en bg en fr en en en fa en en en en de en bg de en en pl
place for food photography, recipes and travel
По света и у нас
Поради стечения на обстоятелствата плановете за пътувания на близо и далеч се налага да бъдат преустановени за поне година. С прискърбие и леко разочарование решавам, че ако не мога да видя света, светът може да дойде при мен.
Записвам се в сайта Couchsurfing, чиято основна идея е да събира хора, които пътуват и такива, които могат да предложат дивана си за нощуване. Това е евтин и удобен начин да опознаеш една страна и навиците на хората в нея. Да се потопиш в атмосферата, далеч от стерилността на хотелите и утъпканите туристически пътеки. Можеш да си гост, но също така можеш да приемаш гости. Рейтингът в сайта ти осигурява бъдещо приютяване от други пътуващи по целия свят. Мненията на хората оставени на сайта дават доста добра представа за хората, така че можете да ги проучите преди да ги поканите в къщата си.
Първите ми гости са симпатична двойка италианец и полякиня започнали тяхното пътуване от Индия преди 9 месеца. За толкова време са успели да видят Индия, Ладакх, Камбоджа, Тайланд, Лаос, Турция, Гърция и сега България. Пътуването им минава през София, Белград, Братислава, Будапеща и ще завърши в Полша.
Марко се оказва далеч от стереотипа ни за италианците: не пие еспресо и не обича футбол, но е много философски настроен, има богат опит и разказва увлекателно с много ръкомахане и страст. Има страхотно чувство за хумор. Вера е мила, говори италиански и живее във Варшава с родителите си. Запознават преди 2 години в Торино, Италия, където Вера учи италиански по програмата “Еразмус”. Преди година Марко решава да напусне работата си като системен администратор и да пътува. Не когато се пенсионира или когато децата пораснат, а сега на момента.
Посрещам гостите с шопска салата и мусака. В чест на гостите приготвям кантучини – традиционни италиански бишкоти. Марко признава, че не знае че кантучините са хрупкави, защото се пекат два пъти. Казва, че в Италия ги ядат, като ги топят в сладко вино. Вечеряме и се опознаваме. Разказват за страните, в които са били. За Индия с всичките подправки, крави по улиците, тълпите туристи. За Тадж Махал където Вера не успява да отиде, защото Марко я убеждава, че в 40 градусова жега и тълпи от индийци и туристи посещението ще е по-скоро неприятно. За това къде им е харесало най-много: Ладакх, защото хората са неподправено мили и обикновени, не се опитват да измъкнат пари от теб, както в Индия. За Тайланд където биха се върнали. За явлението богат престарял чужденец и местно младо и красиво момиче. За Камбоджа, където са наели велосипеди и са изминали 7 км, за да видят храма Анкор. За хората, които са срещнали по време на пътуването и хората, които са ги приютявали. За шведът женен за камбоджанка, които отваря книжарница в Пном Пен за книги втора ръка. Той не говори камбоджански, а тя английски. За Гърция извън сезона и момичето, което ги е гостило с гируси.
На следващия ден ги развеждам из София, показвам им основните забележителности в центъра и все пак ги съветвам да отидат на Free Sofia Tour, защото самата аз не знам много интересни подробности за сградите. Това е нещо, което трябва да бъде поправено.
Отиваме заедно в Бояна, за да разгледаме Боянската църква. Прекарваме страхотно време по пътя за Драгалевския манастир, а после се озоваваме в механа “Чичовци” на сач, боб в гърне и пърленки.
В събота организираме италианско/българска вечеря. Марко и Вера купуват италианско вино Barbera d’alba, което е от Пиемонте, района в който Марко е роден. Ние приготвяме таратор и изстудяваме къпана ракия, която купихме от собственика на малко заведение в Синеморец това лято. Марко и Вера приготвят прясна паста със сос рагу. Най-вкусната паста, която съм яла.
Талиатели със сос рагу
1 порция х 4
1. Изсипваме брашното върху гладка повърхност. Правим кладенче и счупваме яйцата едно по едно. Бавно започваме да смесваме брашното и яйцата. Добавяме малко вода и продължаваме да месим. Добавяме сол и месим. Трябва да се получи гладко тесто, което не залепва (не се изкушавайте да добавяте допълнително вода, защото след това ще трябва да сложите още брашно).
2. Разделете тестото на две части. Разточете тестото на тънка ивица върху набрашнена повърхност. Завъртете тестото и отново разточете. Талиателите ще набъбнат във водата, затова тестото трябва да е възможно най-тънко, но не толкова че да се къса.
3. Нарежете на лентички и поставете върху кърпа или хартия за печене, като гледате лентичките да не залепнат една за друга.
4. Сварявате пастата за 7-10 минути в подсолена вода.
1. В тенджера загрявате зехтин и запържвате нарязания лук и чесън. Добавяте каймата, моркова, сол и черен пипер. Оставяте да се задуши за 15 минути.
2. Нарязвате доматите на ситно и ги добавяте към каймата. Готвите около 30-45 минути или докато сосът се сгъсти.
3. Махате от огъня, слагате бучка масло и разбърквате. Оставяте да отдъхне. Добавяте пастата и разбърквате.
4. Подправят със зехтин и прясно настърган пармезан.
Разговорът прескача от тема на тема: европейско кино, прочетени книги, към темата за войните и американците. За различните градове и страни, в които сме били, какво ни е харесало, какво не. За начинът на живот, храната, комерсиализацията. След първата бутилка, отваряме още една. Плановете на Марко за бъдещето са да купи къща в провинцията, някъде между Торино и Милано, и да се опита да живее само с произведеното от него. Иска да работи с дърво и да майстори разни неща. Възхищавам се на начинът му на мислене и желанието да избяга от стереотипа. Марко обича антиките. Разказва, че най му е било мъчно, че навсякъде е виждал неща, които може да купи на старо, но не може да вземе със себе си. В София също разглежда антикварни магазини и успява да си хареса стара дървена маса. Шегуваме се, че ще му излезе като нова, ако му я изпратим в Италия. Обичат да четат, но поради тежестта на книгите често се налага да разменят, продават и после купуват нови. Казват, че са свели до минимум книгите, които носят със себе си. Започват да ги броят: Марко носи 8, а Вера два тежки тома “Престъпление и наказание” на Достоевски, които купуват в Тайланд само за 0.50 цента. “Просто не се стърпяхме” – казват. В хостел в Гърция Марко оставя “Алексис Зорбас”, която много е харесал. Купена е в Индия, пропътувала е целия път до малък хостел на о. Родос. Марко я надписва и оставя своя имейл за връзка. Надява се някой да му я върне или поне да продължи историята. Вера казва, че София й напомня за родната Варшава, заради соц-обстановката и панелките.
Марко е хоствал около 20-30 човека в малкият си тесен апартамент в Торино. Всякакви хора, включително и български ски инструктор на име Калоян, който е спял на палатка в парка и е искал само да се къпе и яде в тях. Казва, че в началото се е стараел много, но с времето се е научил да балансира между гостите и личните си ангажименти. Казва, че повечето хора очакват единствено легло/диван всичко допълнително е бонус. Получи ли са 6 покани от българи, за разлика от Братислава и Будапеща, където все още никой не им е отговорил. Питам защо са избрали мен, аз дори нямам мнения от други сърфъри, на практика те са първите ми гости. “Интуиция” – отговарят.
Сам Марко е пътувал много. Разказва ни за различните вина от района, в който живее. Дава ни съвети за пътуването ни до Тоскана другата година. Кани ни на гости. Обещаваме да го посетим някой ден.
Това е емоция, която не може да се пресъздаде с думи. Преживяване, което определено си заслужава. Вярно е, че е до късмет. Можеше гостите да са скучни и досадни, но вярвам че повечето хора, които пътуват много имат какво да разкажат.
снимки от личния им архив:
November 27, 2012 at 23:00
Аз съм член на сайта от години, пътувахме така в Лисабон и тук в София съм разхождала една французойка и две много интересни виенчанки! 🙂 Наистина е страхотно, позанемарих членството си покрай детето, но пък то пораства вече 🙂 Благодаря за споделеното и за вдъхновението! Припмни ми прекрасни срещи, а и ти си случила на гости определно!
Leave a Reply Cancel reply
Your email address will not be published. Required fields are marked *
Enter your email address to follow our blog and receive notifications of new posts by email.
Всички снимки и публикации са авторски. Използването им без изричното съгласие на автора или посочване на източника с активен линк към него е забранено и непрепоръчително.
© 2022 Life Bites. Design by Pish and Posh Designs.