ru en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg hbs_cyr uk bg bg hbs_cyr bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg fr bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg hbs_cyr bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg fr bg ru bg bg bg bg bg bg bg hbs_cyr bg en nl bg bg en cs bg de bg bg de bg bg cs bg cs hbs_cyr cs bg bg cs bg cs bg hbs_cyr bg cs hbs_cyr hbs_cyr bg bg cs bg bg bg hbs_cyr bg bg cs hbs_cyr bg bg cs bg hbs_cyr bg cs bg bg de bg bg bg bg hbs_cyr bg bg bg bg uk bg bg bg hbs_cyr hbs_cyr bg bg cs bg bg bg bg hbs_cyr bg bg cs hbs_cyr hbs_cyr bg bg cs bg bg bg bg bg bg uk ru fr en bg en en en bg bg de bg bg ru bg bg ru ru bg kk bg bg bg bg bg en bg bg bg bg bg bg uk bg ru ru bg bg bg bg bg bg bg ru bg bg en ko bg bg ru bg bg mk bg ru ru bg bg bg bg en bg uk bg bg en bg ru bg bg ru bg bg en ru bg en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg kk bg bg hbs_lat ru bg ru bg bg en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg uk bg bg en bg en bg
24 май - знак, че България е държава на духа?
Попаднах на това определение в една новосъздадена фейсгрупа, чиято цел е 24 май да стане Национален празник.
За каква България говорим, когато по улици и витрини рекламните надписи отдавна не са написани на родния ни език. Съгласна съм, че трябва да сме адекватни на промените, на европеизирането, на глобализирането на света и нравите, но никъде другаде не съм попадала на подобна асимилация.
Спомням си, че преди няколко години, по време на дена командировка до Румъния, ми направи силно впечатление, че постери, афиши, рекламни табели и т.н. бяха изписани на румънски език. Латиницата присъстваше само там, където ставаше въпрос за магазини и банки, които са част от големи вериги. Патриотичността на мамалигарите прозираше дори и от факта, че най-често срещаната марка коли по пътя бе "ДАЧИА" - нови, стари но все "ДАЧИИ".
Пък у нас ...ако видиш някоя стока да е БГ ...почваш да гледаш отвисок, сякаш е под твоето достойнство. Сякаш ако на ценоразписа не пише "Баничка" ...ама еквивалента й на английски, това ще я направи по-малко вкусна. Друг въпрос, че те американците май не знаят що е това "мазна баница" + боза или + айран.
Няма да правя лирични отклонения за писането на латиница в чатовете ...изпадам в ужас дори и при мисълта, че голяма част от днешната младеж ползува фонетичен бг - ша търся аз буквите на инглиш, а на екрана да ми излиза кирилицата :)
Горчивата истина според мен е, че са малцина онези, които истински съзнават силата на празника 24 май - Ден на българската просвета и култура и славянската писменост ...мнозина приемат това просто като даденост...не усещат силата на словото и на познанието.
24 май е просто поредната дата от календара ...Денят, в който не сме на училище, не сме на работа ...и отиваме на манифестация на училищата и да зяпаме абитуриенти ...пардонь - днес на манифестацията вече и викат дефиле.
24 май е денят, когато по навик поздравяваме учителите и им мятаме по китка цвете ...усмихваме се и не си даваме сметка, че всъщност това е празник на всички онези, които с творчеството си, с уменията си, със знанията си създават онези неща, от живота, които наричаме изкуство и култура.
24 май е знак не, че България е държава на духа ....
24 май трябва да бъде знак за силата на българския дух!!!
в май 22, 2010 7 коментара:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
Етикети: Зона за сериозни, C'est la vie
Етикети: ФоТоОкО, C'est la vie
понеделник, 17 май 2010 г.
Да откриеш себе си в чужд образ ...
Радвахме се на успехите си, проронвахме сълза за неудачите ...И така ...до миналото лято ...когато на живо събрахме рубенсовите си форми :) Запознахме се очи в очи, запознахме един с друг и мъжете на нашия живот ... ТЕ - нямаха кой знае какъв избор :) харесаха с, но по-важното е, че приеха нашето приятелство, като неизменна част от ежедневието ти.
Съдбата има пръст в това. Житейският ми опит ме е научил, че няма нищо случайно.
Не е случайно, че днес познавам едно слънчево момиче, което макар и далеч от мен, всеки ден ми дава кураж и ме подкрепя. Някак различно е приятелството с нея от това, което имам в родния си град.
Честит Рожден Ден , приятелко :)! Каквото исках аз ти пожелах!
На себе си Пожелавам да ценим приятелството си!
в май 17, 2010 3 коментара:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
Етикети: C'est la vie
сряда, 12 май 2010 г.
Ще минат години ...и ще се питаме ... Какво оставихме?
Случи ми се нещо, което ме върна назад в годините, когато бях на 18 ... и си мислех, че светът е в краката ми и че нищо лошо не може да ми се случи.
Години, когато си мислиш, че да пушиш и пиеш кафе на барче е голяма работа. Да ...всеки е минал по този път ...
Излизах от работа и пред мен се изсипа тумба младежи на средна възраст 16-17-18 години ...Смееха се малко по-силно, отколкото мога да поема в края на работния ден и може би затова им обърнах внимание ...Те обаче бяха погълнати ог гледката отсреща на улицата. Група от мъже и жени, преминали шейсетте излизаха от едно от вървежните кафенета на бизнссградата срещу офиса ни и се упътваха към намиращия се в близост ресторант ...сравнително нов за града ни, с ефектен интериор и певица.
Децата пред мен се ръчкаха да не би някой да изпусне гледката с реплики" " ...Виж, виж випуск `40 години ПМГ /Природоматематическата ни гимназия чества 100 години/.. - отиват на кръчма ...Ха-ха-ха!"
Е това последното ха-ха-ха ме накара да замръзна.
Започнах работа в далечната 1995 година ...бях на 18 и преди няколко месеца бях завършила средното си образование. Попаднах в среда, където най-младите бяха по на 30+ - а доайенът ни /Светла му памет!/ беше на годините на дядо ми /Бог да го прости и него!/.
На мен обаче сякаш не ми правеше впечатление ...а и признавам беше сладко да си най-малък ...Не веднъж обаче съм казвала, че съм благодарнана колегите си, че ме приеха за една от тях и освен за бъзик не злоупотребяваха с крехката ми възраст, за да ме подценяват :)
Но и аз като младите хора, които срещнах днес, гледах странно, когато отидех на дискотека с приятели и там срещах колективи на една или друга фирма, хора по на 40-50 години, които празнуваха нещо. Виках си ..абе тия що си не седят у дома ...:)
Да ...годините обаче се нижат една по една ...Днес аз гоня 33 ...Създала съм /или поне така си мисля - име в обществото, семейство и т.н./ Тоест - вече не съм малка ...и проумях за пореден път, че всяка възраст си има своето очарование ... и типично по бабешки реагирах "И вие ще станете на техните години!"
Но това е горчивата истина ...глупаво е да се присмиваме, на младите по дух, които използват всеки един повод за тържество на духа, за да излязат от панелките, да видят свят и светът да ги види. А и да се преброят, колко са останали :)
Така на 9 май съпругът ми ми разказа за събралите се в центъра на града ни ветерани от войните. Накичени с медалите старците се опитвали да застанат изправени демонстрирайки гордостта си ...Познайте учениците, как се подсмихвали, че дядовците били с ламарина по тях.
Да ...ламарина ...но именно тия тенекета са свидетелството, че тези хора са вярвали в една кауза и са я защитавали с живота си. Не е ли по-лесно да им се усмихнем и сълзите в очите им да накарат нас, следващите поколения да се замислим ...Какво ние ще оставим след себе си ?
в май 12, 2010 13 коментара:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
Етикети: Зона за сериозни, C'est la vie
събота, 1 май 2010 г.
Обявихме война на килограмите!!!
За който още не е разбрал - семейно сме на диета ...!
Това поне е добра новина - така ще избягваме изкушенията и ще се подкрепяме :)
Изхвърлили сме от менюто хляба и тестените изделия, сладкото и газираните напитки ....паралелно с това ще следваме и познатата лунна диета, според която един ден от седмицата сме 24 часа само на течности :) Не си поставяме срок, не си поставяме и конкретна цел ...колкото - толкова, когато - тогава ... По-важното е, че сме на една вълна ... Нямаме намерение да седим гладни и до несвяст да разглеждаме картинки с манджи :), но все пак ще се опитаме да се храним здравословно.
Оная вечер се чудех няма ли някой от някъде да ни снима как набиваме зелена салата с лъжицата ...първо, второ, трето с лъжица :) ...голям купон :)
Изведнъж място в хладилника се намери за киви, портокали, банани и в по-големи от обикновено количества ...марулки, репички, и краставички :) ...и разни други такиви ...
Изкушенията са големи ... премрежен поглед и пред мен прелитат палачинки, сметанова торта ... и хрупкави парченца препечен хляб, сочни наденички ... и ...какво ли още не :)
Тц...скръцвам със зъби ... ша издържа ...аз инат ли съм или лукова глава ..а и сама съм го решила ...:)
Едно обаче знам, няма никак да ми е лесно та ако ще и Химка Пожарова - специалистката на Ида, да ми дойде на помощ :)
Ще чекаме обаче резултата с нетърпение ..., за да видим как от двойка клатушкащи се тюленчета ша са превърнем в ...е баш антилопи няма станем ...ама ...а ся де - като не мога намеря подходящо животно на което ша мязаме ?!? ...бе важнуту, че няма сме тюлени ..пък ко ша станем то ша са чуе от наше село - чак до ваше :)
в май 01, 2010 22 коментара:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
Етикети: Вкуснотийки, C'est la vie
По-нови публикации По-стари публикации Начална страница
Абонамент за: Публикации (Atom)
и сме сами, и ни е страх да си признаем
... и ни се иска  да ни прегърне някой, някъде, някога ... ей, така ...мълчаливо в тишината ... ... и ударите на сърцето му да са мантрата, ...
Лято на капки ...
Лято на капки ...вдъхновяващо, магнетично и желано ... Лято на капки от любов ... Морски пръски, зрънца от пясък ...топла длан и споделеност...
и още един отлежал във времето текст ...
болка да не знаеш, че можеш да обичаш да не си обичал никога преди и да откриеш, че боли … …., че се къса сякаш струна на китара...
Търсене в този блог
Приятели казват, че съм като тайфун, лавина, която помита всичко по пътя си...."Дева", която явно си е сбъркала зодията...
Преглед на целия ми профил
24 май - знак, че България е държава на духа?
Да откриеш себе си в чужд образ ...
Ще минат години ...и ще се питаме ... Какво остави...
Обявихме война на килограмите!!!
Зона за сериозни (43)
C'est la vie (236)
Feedjit Live Blog Stats
Запечено орзо със спанак и пикантен млечен дип * Pasta orzo tostato con spinaci e yogurt greco
Търсят се...за парламента четирима депутати от област Силистра
Мюнхен, малко от Бавария и грамаданска родителска гордост
Новият сезон на Гозбата на България стартира с (не)очаквана победа за пишман готвачите Патрисия и Евгени
Рецепти прелитащи през океана
Обърнат сладкиш със смокини
Кулинарен блог на Маги
Печено пиле на шише
На Кръстопът, за Кръстопът
Не съвсем по Дисни, с мащехата в поддържаща роля
Из дневниците на hexemexe
Пътешествие из южна Италия
Прасенце в лют сос с подправки
Писма до моите деца
Паметна плоча, потънала в забрава
Don't worry, be happy
Пудинг с киноа, ванилия и кокос, поръсен с медни бадеми, гарниран с ягоди
Творчеството не е хоби , то е начин на живот .
dum spiro, spero - #2
Не вярвай в чудесата, разчитай на тях!
Случки и лични истории... за онлайн предприемачеството
с мен в кухнята
Уловени мигове от моя живот
Един красив дъждовен ден
"Бялата чума" - Франк Хърбърт
И`но тИфтерче с "умни" мисли :)
FaceБуки - Дневникът на малкия Нострадамус - Любен Дилов-син - част втора
in a moment of peace
Нито ден без усмивка ...
Бирата през погледа на известни личности
ОТ КУХНЯТА НА МАРГИ ...
Режицата не ножи или как снежат хфърчинки
Като стана въпрос за
Показване на 5 Показване на всички
Тема „Панорамен прозорец“. Предоставено от Blogger.