uk fr bg bg bg uk en bg uk bg bg bg bg bg bg bg bg ru bg bg bg bg uk bg bg ru bg bg bg ru bg ru bg ru bg bg bg bg bg bg ru ru bg ru bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg uk uk bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg ru bg bg bg bg bg bg bg bg bg ru bg bg bg bg ru bg bg bg bg bg bg bg bg en
Сьомгата се нарича още атлантическа благородна сьомга. Името "сьомга" е дадено на тази риба от поморите, а предприемчивите норвежци популяризират едноименната марка в Европа.
Сьомгата (Salmo salar) представлява особен интерес за рибарите. Атлантическата сьомга принадлежи към рибите с перки и представлява рода "сьомга" и семейството "сьомга". Учените, в резултат на биохимичен анализ на американска и европейска сьомга, стигнаха до заключението, че това са различни подвидове и ги определиха съответно като „S. Salar americanus "и" S. ".". Освен това има такова понятие като анадромна сьомга и езерна сьомга (сладководна). Преди това сьомгата без излаз на море е била считана за отделен вид, но в наше време тя е била приписвана на специална форма - „Salmo salar morpha sebago“.
Всички сьомги се отличават с относително голяма уста, докато горната челюст се простира извън проекцията на очите. Колкото по-възрастни са индивидите, толкова по-здрави са зъбите им. Полово зрелите мъже имат забележима кука на върха на долната челюст, която отива в депресията на горната челюст. Тялото на рибата е дълго и донякъде притиснато отстрани, докато е покрито с малки, сребристи люспи. Те не са здраво прикрепени към тялото и се отлепват лесно. Те са заоблени и имат неравни ръбове. На страничната линия можете да преброите до 150 скали или малко по-малко. Тазовите перки се образуват от повече от 6 лъча. Те са разположени в центъра на тялото, а гръдните перки са разположени далеч от средната линия.
Важно е да знаете! Фактът, че тази риба е член на семейство сьомга, може да бъде разпознат от малката мастна перка, разположена зад гръбната перка. Опашната перка има малък прорез.
Коремът на сьомгата е бял, отстрани е сребрист, а гърбът е син или зелен с блясък. Започвайки от страничната линия и към гърба, по тялото могат да се видят много неравномерни черни петна. В същото време под страничната линия няма зацапване.
Младата атлантическа сьомга има много специфичен цвят: на тъмен фон можете да видите до 12 петна, разположени по тялото. Преди да хвърлят хайвера си, мъжките коренно променят нюанса си и имат червени или оранжеви петна на фона на бронзов нюанс, а перките придобиват по-контрастни нюанси. По време на периода на хвърляне на хайвера при мъжете долната челюст се удължава и върху нея се появява издатина с форма на кука.
В случай на достатъчно снабдяване с храна, отделни индивиди могат да растат до един и половина метра дължина и да тежат почти 50 кг. В същото време размерът на озерната сьомга може да бъде различен в различните реки. В някои реки те наддават не повече от 5 кг, а в други около 9 кг.
В басейните на Бяло и Баренцово море има както големи представители на това семейство, така и по-малки, с тегло до 2 кг и дължина не повече от 0,5 метра.
Според експерти сьомгата е най-добре класифицирана като анадромни видове, които могат да живеят както в прясна, така и в солена вода. В солените води на моретата и океаните атлантическата сьомга угоява мазнини, ловувайки дребни риби и различни ракообразни. През този период индивидите активно растат, докато рибата се увеличава по размер с 20 см годишно.
Непълнолетните са в моретата и океаните почти 3 години, докато достигнат пубертета. Освен това те предпочитат да са в крайбрежната зона, на дълбочина не повече от 120 метра. Преди хвърляне на хайвера, индивидите, готови за хвърляне на хайвера, се изпращат до устията на реките, след което се издигат до горното течение, преодолявайки до 50 километра всеки ден.
Интересен факт! Сред представителите на "сьомгата" има видове джуджета, които постоянно живеят в реки и никога не излизат в морето. Появата на този вид е свързана със студена вода и лошо хранене, което води до инхибиране на процеса на зреене на рибите.
Експертите също разграничават езерните и пролетните форми на атлантическата сьомга в зависимост от периода на пубертета. Това от своя страна е свързано с периода на хвърляне на хайвера: едната форма хвърля хайвера си през есента, а другата през пролетта. Озерната сьомга, която е с по-малки размери, обитава северните езера като Онега и Ладога. В езерата те се хранят активно, но за хвърляне на хайвера отиват до реки, вливащи се в тези езера.
Колко време живее сьомгата
Като правило атлантическата сьомга живее не повече от 6 години, но в случай на комбинация от благоприятни фактори, те могат да живеят 2 пъти по-дълго, до почти 12,5 години.
Сьомгата е риба, която може да се похвали с много богат асортимент, който обхваща Северния Атлантик и западната част на Северния ледовит океан. Американският континент се характеризира с местообитанието на сьомгата, което включва американското крайбрежие от река Кънектикът, която е по-близо до южните ширини, и чак до самата Гренландия. Атлантическата сьомга се хвърля в много реки в Европа, от Португалия и Испания до басейна на Баренцово море. Езерови форми на сьомга се срещат в сладководни резервоари в Швеция, Норвегия, Финландия и др.
Езерната сьомга обитава резервоари с прясна вода, разположени в Карелия и на полуостров Кола. Той среща:
В езерата Kuito (Долно, Средно и Горно).
В Сегозеро и Вигозеро.
В Имандра и Камени.
В Топозеро и Пяозеро.
В езерото Нюк и Сандал.
В Ловозеро, Пюкозеро и Кимасозеро.
В езерата Ладога и Онега.
В същото време сьомгата се лови активно във водите на Балтийско и Бяло море, в река Печора, както и в крайбрежието на град Мурманск.
Според данните на IUCN някои видове са въведени във водите на Австралия, Нова Зеландия, Аржентина и Чили.
Рибата сьомга се счита за класически хищник, който си осигурява хранителни вещества изключително в открито море. Като правило основата на диетата се състои от малки риби, както и представители на безгръбначни. И така, диетата със сьомга включва:
Шпрота, херинга и херинга.
Трипластова миризма (представител на сладководни тела).
Интересен факт! Отглежданата в сьомга сьомга се храни със скариди. Това придава на рибното месо интензивен розов оттенък.
Атлантическата сьомга, влизаща в реки и насочена към хвърляне на хайвера, спира храненето. Лица, които не са достигнали полова зрялост и все още не са излезли в морето, се хранят със зоопланктон, ларви на различни насекоми, ларви на кадис и др.
Процесът на хвърляне на хайвера започва през септември и завършва през декември. За хвърляне на хайвера рибата избира подходящи места в горното течение на реките. Насоката за сьомга за хвърляне на хайвера преодолява всякакви препятствия, както и силата на течението. В същото време тя преодолява бързеи и малки водопади, изскачайки от водата почти 3 метра.
Когато сьомгата започне да се придвижва към горното течение на реките, тя има достатъчно сила и енергия, но когато се приближи до местата за хвърляне на хайвера, тя губи почти цялата си енергия, но тази енергия е достатъчна, за да изкопае дупка с дължина до 3 метра в дъното и да я депозира в нея. хайвер. След това мъжкият я опложда и женската трябва само да хвърли яйцата с дънна почва.
Интересно е да се знае! В зависимост от възрастта женските сьомга снасят 10 до 26 хиляди яйца, със среден диаметър почти 5 мм. Сьомгата може да хвърля хайвера си до 5 пъти през целия си живот.
В процеса на размножаване рибите трябва да гладуват, така че се връщат в морето кльощави и ранени, както и с наранени перки. Често много индивиди умират от изтощение, особено мъже. Ако рибата успее да стигне до морето, тя бързо възвръща силата и енергията си, а цветът й става класически сребърен.
Като правило температурата на водата в горното течение на реките не надвишава +6 градуса, което значително забавя развитието на яйцата, поради което младите се появяват едва през месец май. В същото време, пържените са коренно различни от възрастните, следователно по едно време те погрешно са били причислени към отделен вид. Местните наричали младата сьомга „петниста“ заради специфичното им оцветяване. Тялото на пържените се отличава с тъмен нюанс, докато е украсено с напречни ивици и множество петна с червен или кафяв оттенък. Благодарение на такова пъстро оцветяване, младите успяват да се замаскират перфектно сред камъни и водна растителност. В местата за хвърляне на хайвера младите могат да бъдат на възраст до 5 години. Хората влизат в морето, когато достигнат дължина от около 20 сантиметра, докато пъстрото им оцветяване се заменя със сребрист нюанс.
Младите индивиди, които остават в реките, се превръщат в мъжки джуджета, които подобно на големи анадромни мъже участват в оплождането на яйцата, като често отблъскват дори големи мъжки. Мъжките джуджета играят много важна роля в размножаването, тъй като големите мъже често са заети да подреждат връзките си и не обръщат внимание на по-малките членове на семейството си.
Естествени врагове на сьомга
Хвърлените яйца могат лесно да се консумират от мъжки джуджета, а миновите, скулпърските бикове, белите риби и костурите се хранят с новопоявилите се малки. През лятото броят на непълнолетните намалява поради лова на таймен върху тях. Освен това атлантическата сьомга също е включена в диетата на други речни хищници, като:
Докато е на места за хвърляне на хайвера, сьомгата е атакувана от видри, грабливи птици като орел белоопашат, велик мергансер и други. Намирайки се вече в открития океан, сьомгата се превръща в обект на храна за китовете убийци, китовете белуга, както и за много ластоногите.
Сьомгата винаги се е смятала за ценна риба и тя лесно може да се превърне в доста вкусен деликатес. Дори по царско време на полуостров Кола се лови сьомга и се доставя в други региони, след като ги осолява и пуши. Тази риба беше обичайно ястие на трапезите на различни благородници, на масите на монарси и свещеници.
В наше време атлантическата сьомга е не по-малко популярна, въпреки че не присъства на трапезите на много граждани. Месото от тази риба има деликатен вкус, така че рибата представлява определен търговски интерес. В допълнение към факта, че сьомгата се лови активно в естествени резервоари, тя се отглежда в изкуствени условия. В рибовъдните стопанства рибата расте много по-бързо, отколкото в естествената среда и може да наддаде до 5 кг тегло годишно.
Интересен факт! По рафтовете на руските магазини има видове сьомга, уловени в Далечния изток и представляват рода "Oncorhynchus", който включва представители като сьомга, розова сьомга, сьомга и кохо сьомга.
Фактът, че домашната сьомга не може да бъде намерена на рафтовете на магазините в Русия, може да се обясни с редица причини. Първо, има температурна разлика между Норвегия и Баренцово море. Присъствието на Гълфстрийм край бреговете на Норвегия повишава температурата на водата с няколко градуса, което става от съществено значение за изкуственото рибовъдство. В Русия рибата няма време да натрупа пазарно тегло с каквито и да било допълнителни методи, както в Норвегия.
Популация и състояние на вида
На международно ниво експертите смятат, че в края на 2018 г. популацията от чума на атлантическата сьомга не е в опасност. В същото време в Русия езерната сьомга (Salmo Salar m. Sebago) е включена в Червената книга под категория 2 като вид, който намалява в брой. Освен това се наблюдава намаляване на броя на сладководната сьомга, обитаваща езерата Ладога и Онега, където съвсем наскоро бяха регистрирани безпрецедентни улови. В наше време има много по-малко от тази ценна риба в река Печора.
Важен факт! Като правило някои негативни фактори, свързани с неконтролиран риболов, замърсяване на водни обекти, нарушаване на естествения режим на реките, както и бракониерски дейности, които се тревожат през последните десетилетия, водят до намаляване на популацията на сьомгата.
С други думи, спешно е да се вземат редица защитни мерки за запазване на популацията на сьомгата. Следователно сьомгата е защитена в природния резерват Костомукша, организиран на базата на езерото Каменное. В същото време експертите твърдят, че е необходимо да се предприемат редица комплексни мерки, като развъждане в изкуствени условия, рекултивация на естествени хвърлящи хайвера, борба с бракониерството и неконтролирания риболов и т.н.
В днешно време сьомгата се добива главно от Фарьорските острови, които се намират в Северния Атлантик, между Исландия и Шотландия. По правило документите сочат, че това е атлантическа сьомга. В същото време от самите продавачи зависи какво могат да посочат на цената - сьомга или сьомга. Можем спокойно да кажем, че надписът на сьомга е най-вероятно триковете на търговците. Мнозина вярват, че някои производители оцветяват рибата, но това е само предположение, тъй като цветът на месото зависи от това какъв процент от скаридите е във фуражите за риби.
Сьомгата е източник на протеин, тъй като 100 грама съдържат половината от дневната стойност на човек. В допълнение, месото от сьомга съдържа достатъчно количество други полезни вещества, като минерали, витамини, полиненаситени мастни киселини Омега-3, които имат положителен ефект върху функциите на вътрешните органи на човека. Трябва да се помни, че в суровата, леко осолена сьомга полезните компоненти са най-концентрирани. В резултат на термичната обработка някои от тях все още се губят, следователно колкото по-малко е топлинна обработка, толкова по-полезна е. По-добре го сварете или запечете във фурната. Пържената риба е по-малко здравословна и вредна.
Интересното е, че дори в древността, когато реките са били пълни с атлантическа сьомга, тя не е имала статут на деликатес, както споменава известният писател Уолтър Скот. Шотландските земеделски работници, наети на работа, задължително поставяха едно условие да не се хранят със сьомга толкова често. Това е!
Атлантическа сьомга - крал на реката
Направи си сам меласа за риболов
Рейтинг на балансьор за костур
Избор на костюм за зимен риболов
Разход на гориво на извънбордови двигатели
Салата за зимата със скумрия риба
Селит червей в риба
Печена пъстърва на фурна във фолио
Какво да хвана стерлета
Котлети от щука - вкусни рецепти
Как да осолявате риба за сушене
Плуващ прът с подаващо устройство
Консервирана рибна салата с картофи
Как да пържим речна риба в тиган
2019 © Copyright. All right reserved. bg.culturefishtours.com - 2022