bg bg en id ru ja bg mk bg bg bg bg bg bg bg fa bg en bg bg ru bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg ru bg ru bg bg bg ru bg bg bg mk bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg ru ru ru bg bg bg bg bg ru bg bg ru bg bg bg en en en en en bg en ru ru en
Оскари 2020 – имало едно време в Холивуд… ама друг път – Irina Diamant
Изработка на сайт от DevZone.BG
Това поле е за целите на валидирането и трябва да останат непроменени.
This iframe contains the logic required to handle Ajax powered Gravity Forms.
10 февруари, 202021 януари, 2021 Личности |
Оскари 2020 – имало едно време в Холивуд… ама друг път
ПА-РА-ЗИТ! ПА-РА-ЗИТ! ПА-РА-ЗИТ! Така ми се иска да скандирам по улиците днес, защото това наистина е феноменът на 2020-а! Ще си призная, че не вярвах, че ще спечели. Повече залагах на “1917”, но съм доволна! Корейците набраха скорост в производството не само на коли и телефони, а и на филми. Те нещата са свързани. Сега ще кажете, че нищо чудно, че нашето кино произвежда само трабанти. “Паразит” показва как една много локална история всъщност може да бъде много универсална и да ни ангажира увлекателно с един от големите проблеми на човечеството днес – класовото разделение. Проблемът е стар, колкото света, но новият век няма да донесе нищо по-добро. 1% от населението на планетата притежава повече от 50% от благата й. И “Паразит” с изключително оригинална метафора ни казва, че попаднеш ли в мазето на обществото излизането е почти невъзможно.
Сега, стига толкова позитивизъм. Айде малко конструктивен хейт! Започвам с един огромен дразнител. Хейтъри готови ли сте?
Тарантино не взе нищо! И то съвсем заслужено, защото е тотално изтрещял садистичен истерик, а “Имало едно време в Холивуд” е поредната от дългата серия екранни гаври, с които тества търпението на нормалните хора. Не, не казвам, че Тарантино е бездарен кретен. В никакъв случай. Всъщност “кретен” го нарече легендарният Енио Мориконе, а филмите му “боклук”. Аз казвам, че Куентин е изключителен майстор на детайла, умее да държи в напрежение до изпотяване на ходилата и знае как да разказва истории. Проблемът е, че ползва тези си таланти, не за да забавлява зрителя, а за да преработва вътрешните си демони. С други думи да не е луд да дава пари за психоаналитици, като може да си прави филми за чудовищата, които му ядат главата. Па ние да се оправяме с тях. Трябва да си много глупав да си мислиш, че Куентин Тарантино прави филми за нас публиката. Не, човекът просто похарчва едни 90 млн, в които прави възстановка на любимия си Холивуд (мда, гот беше да видя Лео и Брат да вечерят в един от кварталните ми ресторанти в Ел Ей) от края на 60-те и изчиства от съзнанието си онова зловещо убийство на бременната в почти деветия месец съпруга на Роман Полански, наръгана в дома си от банда луди сектанти. Не, това не е историята на най-зловещото убийство в историята на Холивуд, след което светът на звездите вече никога няма да е същият. Това е историята за болния мозък на Тарантино, който прави с нея, каквото си иска, защото може. След което ляга и заспива спокойно, че се отървал от демоните си, а ние се чудим – баси к’во беше т’ва, бе!
Сега като ви казах какво мисля за Тарантино ми олекна и мога да ви кажа какво мисля и за “Жокера”. Зловещо, ужасяващо, вледеняващо двучасово потапяне в мастилено черните дълбини на лудостта и отчаянието. Бе кой нормален човек прави такива филми? Кой нормален човек играе в тях? И най-страшното… кой нормален човек ги гледа? Ще ви кажа кой. Само Хоакин Финикс може да се превъплъти в образа на Жокера. Превъплъти ли казах?! Глупости! Превъплъщение би било ако Том Ханкс изиграе Жокера. Хоакин Финикс си го живее Жокера от малък. Какво очаквате от човек, отгледан в семейство, следвало религиозната секта “Чеда Божии”, която проповядвала, че единственият начин да стигнем до господ е чрез секс. А още по-прекия е чрез сексуално насилие над деца и принуждаване на жени да проституират. А за десерт брат му умира в ръцете му от свръхдоза. Казах ли, че Хоакин Финикс е бездарен ненормалник? Не, не съм казала такова нещо. Казах, че е ненормалник, но в никой случай бездарен. Такава чудовищна физическа метаморфоза с всичките му изскочили кокали, близки планове на изцеденото му лице и тоталното, самоунищожително сливане с духа и материята на Жокера заслужава “Оскар”! Няма спор! Въпросът е кой, по дяволите, иска да гледа как се е зародил Жокера, Дарт Вейдър, бабата на Дарт Вейдър и цялото котило злодеи на нашето време. Ми този изтрещял свят, в който живеем иска да разбере, очевидно, щом като “Жокера” направи повече от милиард долара! Пък вие драги зрители от София и страната няма нужда да гледате “Жокера”, за да разберете какъв е животът в Готъм сити. Защото ние живеем в Готъм сити. И Жокера е българин.
Мрачен стана този оскаров текст, затова предлагам да продължим с малко по-ведричък хейт. Сега ще ви кажа кой е абсолютният фаворит в категорията ”Най-блудкава политически коректна женска тъпня” за 2020-а! Това е… “Малки жени”! Малоумна, дразнеща, претенциозна, фрашкана с клишета и режисьорска безпомощност лиготия с цели 6 номинации за “Оскар”. Само защото трябва да се номинира нещо с много жени. Добре, че режисьорската Грета Мързимедайвидяфамилията не е номинирана само затова, че редовно й идва цикъла.
Продължавам веселия хейт с бандата дърти пърчис от “Ирландеца”. Общата възраст на каста е около 1300 години, която обаче е обратно пропорционална на качеството на кинаджийския продукт, което е като, че Скорсезе тепърва прохожда. Значи как не разбраха, че вече ни втръсна от кривата мутра на Де Ниро, която си слага всеки път щом трябва да изиграе гангстер. Знаете я тая мутра с подвитите надолу краища на устата. Приложила съм и снимков материал за доказателство. Същата в “Анализирай това” и същата в “Ирландеца”. Само с 20 години разлика. Ал Пачино и той се блещи като бухал на разсъмване и грачи разпенен вече половин век. Как не се умориха тия хора от едно и също, не знам. И да ви предупредя… тази гангстерска старческа еректилна дисфунция продължава 3 часа и половина. Пък аз с целия си акъл поканих приятелка на гости. Викам ще си направим италианска вечер, ела да гледаме новия филм на Скорсезе с Пачино и Де Ниро. Лично сготвих спагети, тя донесе бутилка примитиво. След първия час и половина спряхме, изпихме виното и пуснахме пак. Не помогна. Приятелката ми си тръгна аз продължих сама. Само Джо Пеши леко ме освежи с автентична игра. Без грам напън през стиснатите си устни изкара доста приличен и убедителен мафиозо. За което заръчах на мъжа ми да гласува за него, а не за Брат Пит. Да ме прощава Брат, ама гол до кръста на покрив още не е достатъчно за “Оскар”.
Като подкарах второстепенните роли да ви кажа, че Лора Дърн в “Семейни истории” е най-приятната изненада тая година. Тя си е класна актриса, ама с ролята на лосанджелиска кучка адвокатка ме спечели окончателно. Иначе филмът не е лош. Но историята е твърде West coast – East coast, а на световния зрител му дреме на шушляка за проблемите на хората по двете разглезени крайбрежия.
Оскарът за главна женска, беше ясно като бял ден, че отива при Рене Зелуегър за “Джуди”. Едно, че Холивуд мре да отдава почит на своите иконични образи, особено след като ги е смазал и ги е оставил да умрат в самота, безпаричие и алкохолни изпарения, друго, че повечето членове на Академията са израснали с Джуди Гарлънд и им е едно мило и носталгично сега. Пък и Рене прави добра роля. И между другото изглеждаше доста добре на церемонията. Взела се е в ръце след като си окепази лицето с корекции преди време.
“Жожо Заека”  е от заглавията, които не бива да пропускате. Струва си заради оригиналния и свеж прочит на голямата рана на 20 век – холокоста. Всъщност рана, която на бива да зараства, за да се помни.
Нещо пропускам ли? А, да! Алмодовар. Каква лудост, какви шеметни страсти имаше едно време във филмите му. “Ела, завържи ме!”, пак с Бандерас, съм го гледала 5 пъти с превъртане кадър по кадър. Е, “Болка и величие” ме приспа. Антонио е добър. Ролята на кахърен застаряващ гей много му приляга. Но ако някога филмите на Дон Педро бяха фламенко с кокаин, то сега са хероин преди лягане. Явно личният избор на дрога на режисьора наистина се отразява на творчеството му. А Пенелопе Крус в ролята на обикновената отрудена испанска женица?! Да, бе!
За добрите филми само с по няколко думи. Защото добрите примери никога не са толкова забавни, колкото лошите.
“1917” е наистина едни от най-качествените филми тази година. Едни безкрайни сюрреалистични кадри, които ме погълнаха… като в сън бродех заедно с войниците из окопите. Добрият режисьор, какъвто е Сам Мендес, няма нужда от бляскав каст, за да разкаже историята си. Не случайно “1917” няма номинации за актьорско майсторство. Тук звездите са режисьорът, който е и много талантлив сценарист, камерата, звукът и окопите.
И за финал съм ви оставила моя личен фаворит! “Двамата папи” е това! На времето като млада репортерка в отдел “Оживление” на “24 часа” ходих да отразявам българската премиера на филма на Иржи Менцел “Обслужвал съм английския крал”. В главната роля Иван Бърнев. Знаете чехът Менцел взе “Оскар” през 68-а за най-добър чуждоезичен филм със “Строго охранявани влакове”. Както и да го гледаме си е легендарен пробив на източноевропейското кино. Та защо ви разказвам това. Защото Менцел в един бърз разговор, в който успях да му задам няколко тъпи въпроса от сорта на “Накъде отива днес световното кино”, той съвсем сериозно и по патриаршески ми отговори нещо, което помня 14 години: Не отива на добре, защото виждам, че младите режисьори все повече са привлечени от злото. Търсят злото, възхваляват го и се опитват да ни убедят, че то е задължителна част от нашия живот!
Е, драги ми Иржи, има надежда. “Двамата папи” е светлината в тунела. Той е същински благ мехлем за душата. Дори да е по детски наивно разказана в приказката “Двамата папи”,  все пак любовта и доброто тържествуват. Както и брилянтната актьорска игра на Антъни Хопкинс и Джонатан Прайс. Честно ви казвам, за момент съвсем се увлякох и си мислех, че гледам папа Франсиско. И повярвах, че светът не е толкова лошо място
7 коментара за “Оскари 2020 – имало едно време в Холивуд… ама друг път”
10 февруари, 2020 в 14:54
Хареса ми този кратък коментар на разточителния овехтял “Оскар”.., но все пак корейски филм само с азиатци ми идва вповече, бе претенции за посланието му..
11 февруари, 2020 в 7:56
Хубаво е, когато хейта ве
11 февруари, 2020 в 8:07
Хейтът е обран, та спокойно мога да кажа, че след като прочетох статията си отдъхнах. Значи не съм само…дето не хареса Роберт Дениро (все едно и също), Куентин Тарантино, “Жокера”, Алмодовар и сие. Честно си мисля, че в “Ирландецът” имаше хляб и ако вместо Роберт де Ниро играеше някой друг, може би…Кой знае…”Имало едно време….” ме отегчи повече от 10 часовия полет над океана, докато го гледах….не, докато се опитвах да го гледам и накрая зарязах. Тогава си мислех, че с моя лош късмет ми се падна място до двигателите и не мога да чувам добре какво се говори, понеже за 15 минути така и не разбрах какво става. Но да не се повтарям, статията казва всичко и то по брилянтен начин.
11 февруари, 2020 в 22:11
НАААЙ- ПОСЛЕ НЯКОЙ ДА КАЖЕ ИСТИНАТА ЗА ТАРАНТИНО. ТАРАНТИНО Е БРУТАЛЕН ПСИХОПАТ, КОЙТО ИЗПОЛЗВА ЗРИТЕЛИТЕ ВМЕСТО ПРОФЕСИОНАЛНА ПОМОЩ. ТРЯБВА ДА БЪДЕ ЗАКЛЮЧЕН В СПЕЦИАЛНА ИЗОЛИРАНА КЛИНИКА. И ДА ГО ЛЕКУВАТ. АКО ВЕЧЕ НЕ Е КЪСНО.
СТРАХОТЕН ТЕКСТ. ПРОЧЕТОХ ГО С ВНИМАНИЕ И УДОВОЛСТВИЕ. БЛАГОДАРЯ ВИ, ГОСПОЖО. ЗАРАДИ ВАС ЩЕ ГЛЕДАМ 1917, СТАНА МИ ИНТЕРЕСНО КАТО ПРОЧЕТОХ МНЕНИЕТО ВИ. Е, ЗА ДОН ПЕДРО НЕ СЪМ СЪГЛАСНА. АМА НЕ МОЖЕ ВСИЧКИ ДА СМЕ СЪГЛАСНИ С ВСИЧКО ДЕ. ВЪПРЕКИ ЧЕ ТИЯ ДНИ ПАК ГЛЕДАХ ВСИЧКО ЗА МАЙКА МИ И…ДА. БОЛКА И ВЕЛИЧИЕ НЕ Е ФЛАМЕНКО. НО НА МЕН ИСТОРИЯТА МИ ХАРЕСА. ХАРЕСА МИ ТАЯ ИДЕЯ, ЧЕ…ЛЮБОВТА СЪЩЕСТВУВА. ВСЕ ОЩЕ. ОЦЕЛЯВА. НЯКАК. И ДА,
11 февруари, 2020 в 22:12
…И ДА, ПЕНЕЛОПЕ КРУС КАТО ОБИКНОВЕНА ОТРУДЕНА ЖЕНА. ДОРИ ТОВА Й ОТИВА НА ТАЯ ИЗУМИТЕЛНА ЖЕНА. ДОРИ ТОВА. ОБИЧАМ ПЕНЕЛОПЕ КРУС.
16 февруари, 2020 в 23:45
Моят филм е „Форд срещу Ферари”.
11 септември, 2020 в 23:04
Забавни работи. Ам а та питам на брат Пит Брад му дали го познаваш?
Вашият имейл адрес няма да бъде публикуван. Задължителните полета са отбелязани с *
ПРЕДИШНА СТАТИЯ: СЛЕДВАЩА СТАТИЯ:
А вам сказали как нас управляет большой тъпанар?
Vanity хейт от Разлог до Холивуд
ТАЙНАТА НА МЪЖКАТА ЧАНТИЧКА
Амулиани - хотел на ужасите и райски плаж
Оскари 2021! Диктатура на нисшите!
Мария, ти си школа!
Изработка на сайт от DevZone.BG
irinadiamant.com Всички права запазени
Този уебсайт използва бисквитки, за да подобри вашето преживяване. Може да промените настройките от тук Настройки на бисквиткитеПриемам
Privacy & Cookies Policy
This website uses cookies to improve your experience while you navigate through the website. Out of these cookies, the cookies that are categorized as necessary are stored on your browser as they are essential for the working of basic functionalities of the website. We also use third-party cookies that help us analyze and understand how you use this website. These cookies will be stored in your browser only with your consent. You also have the option to opt-out of these cookies. But opting out of some of these cookies may have an effect on your browsing experience.
This website uses cookies to improve your experience while you navigate through the website. Out of these cookies, the cookies that are categorized as necessary are stored on your browser as they are essential for the working of basic functionalities of the website. We also use third-party cookies that help us analyze and understand how you use this website. These cookies will be stored in your browser only with your consent. You also have the option to opt-out of these cookies. But opting out of some of these cookies may have an effect on your browsing experience.
Необходимо Винаги е активирано
Necessary cookies are absolutely essential for the website to function properly. This category only includes cookies that ensures basic functionalities and security features of the website. These cookies do not store any personal information.
Any cookies that may not be particularly necessary for the website to function and is used specifically to collect user personal data via analytics, ads, other embedded contents are termed as non-necessary cookies. It is mandatory to procure user consent prior to running these cookies on your website.