mk en mk bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg ru bg bg bg bg bg fr mk bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg hbs_cyr bg ru bg bg bg bg bg bg bg hbs_cyr bg en nl bg bg en cs bg de bg bg de bg bg cs bg cs hbs_cyr cs bg bg cs bg cs bg hbs_cyr bg cs hbs_cyr hbs_cyr bg bg cs bg bg bg hbs_cyr bg bg cs hbs_cyr bg bg cs bg hbs_cyr bg cs bg bg de bg bg bg bg bg bg hbs_cyr bg bg cs hbs_cyr hbs_cyr bg bg cs bg bg bg bg hbs_cyr bg bg cs hbs_cyr hbs_cyr bg bg cs bg bg bg bg bg bg uk ru fr en bg en en en bg bg de bg bg ru bg bg ru ru bg kk bg bg bg bg bg en bg bg bg bg bg bg uk bg ru ru bg bg bg bg bg bg bg ru bg bg en ko bg bg ru bg bg mk bg ru ru bg bg bg bg en bg uk bg bg en bg ru bg bg ru bg bg en ru bg en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg kk bg bg hbs_lat ru bg ru bg bg en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg uk bg bg en bg en bg
C`est La Vie: ноември 2010
понеделник, 29 ноември 2010 г.
Nezabravka мисли, че се чувства странно ...
Представете си, че сте част от Социалната Мрежа - ФЕЙСБУК ...всъщност няма какво да си го представяте... Бас ловя, че сте ..., може би с леки изключения ...
Почти всеки ден откривам, някакви нови и нови модификации на позабравената от детството ми игра на развален телефон - помните ли я?!?
Получавам щафети да постна на стената си какво ли не ... и за миг започвам да си задавам въпроси ..Аз от този свят ли съм? - Да не би да съм някъде в паралелно измерение? - Нормална ли съм? - това май е най-точната питанка ...
Имам близък човек, който бе покосен от рак и си отиде точно тогава, когато най-много имах нужда от него ... Приех го като наказание ...Дядо Боже наказа мен, като ми го отне и може би спаси него, за да не се тревожи и разочарова от буйният ми пуберитет, от неориентираната ми мисъл и т.н. - В същото време обаче че чувствам идиотски и не влизам в онези 3 %, които поставят на стената си надписи в подкрепа на борбата с рака и по този начин изразяват съпричастността си - ми не ми идва от вътре да го направя ... Аз си страдам самостоятелно и се моля това повече да не сполетява семейството ми, близките ми хора и най-после да се открие лек ...
Продължавам нататък ...Ако имате майка, която дрън, дрън, дрън ...еди си какво и я обичате много ...турете си го на стената ....Ми имам майка. и всеки има майка, реално ..все някой ни е раждал ...Депресирам се обаче, защото колкото и грубо да звучи по лични си причини не чувствам нещата чак така ... И ако не напиша обаче това на пустата стена във Фей-са излиза или че нямам майка, или че не я обичам ... Имам си майка, обичам я ...ама и аз и тя си имаме своите прегрешения една към друга ...
Минаваме към бащата ....Работата стои горе долу по същия начин ...Пак трябвало да изтипосам колко обичам тате, щото бил най-страхотния баща на света ...е тъй, ама не е баш тъй ...имам си баща, щото все някой ме е направил дето се казва :) ...само дето като не е проследил житието и битието ми отблизо, както му мяза ... не мога да обърна езика си и да го вържа на фльонга ...ми не ста`а - човекът дори не ме позна в четвърти клас, като бях и му звъннах на вратата - а като се сетя как тропах с крак на майка, че искам да видя тати :(
Виж като стигна поредицата до сестрата - там вече поех хвърлената ръкавица ..имам си сестричка, обичкам си я и ще дам живота си за нея ако се наложи :)
Има и въпроси от типа на - ако сте майка, ако имате слънчице у дома, ако не знам си какво ...
Това тука е проект на Специална Социална мрежа за майки
Опит да замести форумите явно :)
Не съм чак толкова изтъпяла, наясно съм, че повредата като цяло е в моя телевизор, за да тълкувам така нещата, но доколкото си мисля, че познавам човешката психология едва ли само на мен ми прави впечатление това - сигурно има и други, ама не смеят да си признаят ...
бел.ред - Авторът моли да не бъде криворазбран и да не му бъде приписана визията на мрънкяща стара мома - оти той/авторът - нито е стар, нито е мома, пък и мрънкянето не му е силна страна ..само от време на време, да не губи тренинг, за тогава, когато ще става тъща или свекърва :)
в ноември 29, 2010 8 коментара:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
Етикети: Халосийки, C'est la vie
понеделник, 1 ноември 2010 г.
Попитаха ме за будителите :)
Колеги, от силистренски портал за информация, ме анкетираха по случай Денят на народните будители ... и ето какво им отговорих :)
- Днешните будители??? – За мен това е въпрос с повишена трудност. И 200-те хиляди на „Стани Богат” няма да са достатъчни, ако се намери човек, който да отговори на този въпрос. Лесно е да кажа, че будители са Иван Вазов, Христо Ботев, Левски и Стамболов ...Черноризец Храбър или Паисий Хилендарски, следвани от Софроний Врачански ...Без да пропускам Васил Април и Петър Берон. Да не се надява само министър-председателят, че ще влезе в тази класация /предвид манията му да е вся и всьо/. Будител днес може да бъде и зарзаватчията от градския пазар, ако е грамотен, ако се вълнува от бъднините на страната ни, ако възпитава децата си в трудолюбие и уважение. Будител е Рангел Вълчанов, будител е Валери Петров, будител бих нарекла дори и Милен Цветков, като не винаги съм споделяла мненията  и позициите му. Но той ме караше да мисля, рано сутрин докато си пиех кафето, преди да тръгна за работа. Провокираше у мен въпроси за настоящето и бъдещето. Будители днес бих нарекла всички онези, които на първо място мислят за общото благо, а после за номера на личната си банкова сметка. Будители са журналистите, театралите, хората на науката и изкуството, които са приели професията си не просто като запълване на времето в рамките на осемчасовия работен ден, а като мисия.
-  За другите народи ...не съм се замисляла. Интересното е, че ние имаме Дните на Ботев,
Празници като днешния, които сякаш имат за цел да не ни позволяват да забравим. Ние сме склонни да се отричаме от историята си.
Ако нещо не ни е харесало, ние го игнорираме ...и само такива дни по един или друг начин пазят споменът, че все пак нещото се е случило. Другите народи не са така. Те почитата миналото си, съхраняват следите от него, ако и онова, което е било да е срамно и ужасно. Те не взривяват Мавзолеите си. Не поругават паметни плочи, само защото били сложни от комунистите ... Да не говорим пък за самите тях, как са процедирали след 9-ти септември.  Всичко трябва да се помни – и доброто, и лошото. Последното, за да си научим урока, и да не го повтаряме!
-         От какво и за какво трябва да се събудим? – Трябва да се откажем от робското си търпение. Търпението като качество на индивида, може и да е добродетел. Но като поведение на едно общество, което претендира за европейски стандарти /нали така е модерно да се казва/, е недопустимо за проявява такава инфантилнос. Не може всеки, който изрази мнение, различно от общоприетото да бъда заклеймяван. Та в крайна сметка ние сме човеци, ние можем да имаме мисловна дейност и да различим доброто от лошото. Само това има значение. Наведена главица сабя не я сече! – Ето това ни е основният проблем ...И тук не говорим само за националната политика. Този модел на поведение, ние следваме в семействата си, в училище, на работното място, на улицата.
-         Пред какво сваля шапка Българинът днес? – Сваля я, когато човекът отсреща е постигнал съвършенството – готино гадже със силиконови цици, скъпарско возило, бяла къща с две липи отпред и ....куп неразкрити далавери. Тогава свирваме с уста и признаваме, че този си го бива. Отдавна джентълмените са на изчерпване, за да свалят шапка, когато в стаята влезе дама. Трудно признаваме успехът на другите, ако това се е случило с честен труд. Сваляме шапка като влезем в кръчмата, поръчаме ракийката с туршийката и певицата ни загука на уше ...с въпроса ..Хей,приятел, имаш ли пари? – и т.н.
в ноември 01, 2010 2 коментара:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
Етикети: Зона за сериозни, C'est la vie
По-нови публикации По-стари публикации Начална страница
Абонамент за: Публикации (Atom)
и сме сами, и ни е страх да си признаем
... и ни се иска  да ни прегърне някой, някъде, някога ... ей, така ...мълчаливо в тишината ... ... и ударите на сърцето му да са мантрата, ...
Лято на капки ...
Лято на капки ...вдъхновяващо, магнетично и желано ... Лято на капки от любов ... Морски пръски, зрънца от пясък ...топла длан и споделеност...
и още един отлежал във времето текст ...
болка да не знаеш, че можеш да обичаш да не си обичал никога преди и да откриеш, че боли … …., че се къса сякаш струна на китара...
Търсене в този блог
Приятели казват, че съм като тайфун, лавина, която помита всичко по пътя си...."Дева", която явно си е сбъркала зодията...
Преглед на целия ми профил
Nezabravka мисли, че се чувства странно ...
Попитаха ме за будителите :)
Зона за сериозни (43)
C'est la vie (236)
Feedjit Live Blog Stats
Запечено орзо със спанак и пикантен млечен дип * Pasta orzo tostato con spinaci e yogurt greco
Търсят се...за парламента четирима депутати от област Силистра
Мюнхен, малко от Бавария и грамаданска родителска гордост
Новият сезон на Гозбата на България стартира с (не)очаквана победа за пишман готвачите Патрисия и Евгени
Рецепти прелитащи през океана
Обърнат сладкиш със смокини
Кулинарен блог на Маги
Печено пиле на шише
На Кръстопът, за Кръстопът
Не съвсем по Дисни, с мащехата в поддържаща роля
Из дневниците на hexemexe
Пътешествие из южна Италия
Прасенце в лют сос с подправки
Писма до моите деца
Паметна плоча, потънала в забрава
Don't worry, be happy
Пудинг с киноа, ванилия и кокос, поръсен с медни бадеми, гарниран с ягоди
Творчеството не е хоби , то е начин на живот .
dum spiro, spero - #2
Не вярвай в чудесата, разчитай на тях!
Случки и лични истории... за онлайн предприемачеството
с мен в кухнята
Уловени мигове от моя живот
Един красив дъждовен ден
"Бялата чума" - Франк Хърбърт
И`но тИфтерче с "умни" мисли :)
FaceБуки - Дневникът на малкия Нострадамус - Любен Дилов-син - част втора
in a moment of peace
Нито ден без усмивка ...
Бирата през погледа на известни личности
ОТ КУХНЯТА НА МАРГИ ...
Режицата не ножи или как снежат хфърчинки
Като стана въпрос за
Показване на 5 Показване на всички
Тема „Панорамен прозорец“. Предоставено от Blogger.