bg en bg bg bg bg fr bg vi bg bg bg bg bg bg bg bg bg fr bg bg bg bg bg bg bg bg bg ru bg bg bg bg bg bg bg bg bg fr en bg bg fr bg bg bg mk bg bg bg bg en bg it bg en bg en bg bg bg mk bg bg bg mk bg bg bg en bg fr bg fr bg nl ru bg bg mk bg en bg bg bg en bg bg fr bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg fr ru bg bg bg bg bg bg bg bg fr bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg hbs_cyr bg uk bg bg hbs_cyr bg ru bg bg bg bg bg bg bg hbs_cyr bg en nl bg bg en cs bg de bg bg de bg bg cs bg cs hbs_cyr cs bg bg cs bg cs bg hbs_cyr bg cs hbs_cyr hbs_cyr bg bg cs bg bg bg hbs_cyr bg bg cs hbs_cyr bg bg cs bg hbs_cyr bg cs bg bg de bg bg bg bg hbs_cyr bg bg cs hbs_cyr hbs_cyr bg bg bg vi bg en bg bg ru bg uk cs bg bg bg bg hbs_cyr bg bg cs hbs_cyr hbs_cyr bg bg cs bg bg bg bg bg bg uk ru fr en bg en en en bg bg de bg bg ru bg bg ru ru bg kk bg bg bg bg bg en bg bg bg bg bg bg uk bg ru ru bg bg bg bg bg bg bg ru bg bg en ko bg bg ru bg bg mk bg ru ru bg bg bg bg en bg uk bg bg en bg ru bg bg ru bg bg en ru bg en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg kk bg bg hbs_lat ru bg ru bg bg en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg uk bg bg en bg en bg
C`est La Vie: януари 2010
събота, 30 януари 2010 г.
в януари 30, 2010 2 коментара:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
сряда, 27 януари 2010 г.
Радост, радост, ама то сиренето е с пари.
Нали знаете стария лаф – дето вече и мама на тати не дава без допълнително финансиране. Вече не знам дали искам да съм българче или гърче.
Били сме по-евтини от гърците десет пъти. Като се потрошим по улици и тротоари в поледицата например ни плащат обезщетения в размер от 3 до 5 000 лв. А познайте сега на древните елини колко им снасят застрахователните компании – от 30 до 50 000 лева наши пари. Вярно, ние плащаме полици от по 60 евро, а гърците дават 300 евро. Но и заплатите им са други.
Как да не искам да съм икономка или камериерка нейде по островите - 700 евро заплата дават хората, за бакшиши не говорим. Че това откъдето и да го погледнем, е три пъти повече от това, което получават в Силистра хора със сравнително престижни професии. Какво остава да говорим за мизеруващите с минимални доходи, които на всичкото отгоре и не получават редовно.
За пенсионерите ще замълча, че нищо ободряващо не ми идва наум.
Работата ми замирисва на море, ама не на Черно, а на Бяло …
в януари 27, 2010 Няма коментари:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
сряда, 20 януари 2010 г.
Премина и публичното обсъждане на бюджета. Ако питате колко граждани имаше – откажете се да получите свестен отговор.
Всъщност граждани колкото искате – само че, както се изрази един колега – обичайните заподозрени – служители в общинската администрация и подопечните й звена.
Общински съветници – двама, единия в качеството си и на журналист.
Миналата година поне бяха трима.
Някои от местните ни депутати сигур ще възрази, че са взели дейно участие при изготвянето на бюджета и са го разглеждали в комисии, но въпреки това… гражданската ми съвест допуска, че присъствието им е почти задължително на подобно мероприятие.
Гневът ми обаче не е насочен към тях толкуз, колкото към съгражданите ми.
Много сме! Силни сме – но май само в рубриката за коментари в новинарските сайтове и във форумите, където кой не скача е червен.
Там плюем, лижем и мажем, та свят да ти се извие.
Кметът ни е черен, общинарите и те – никой за нищо не става – само ние сме най-знаещите и можещите.
Защо снегът не е почистен, защо по тротоарите ходим в партизанска колона, защо няма места за паркиране, защо все уж правим инвестиции, пък сме все на червено и с дефицит…въпроси, които се задават под прикритие, но никой не застава открито да попита – Защо, Кмете?
Никой не излиза да си признае, че е гласувал за това управление – щото тогава няма да му стиска публично да изрази недоволството си.
Всъщност май нямам основание да се сърдя.
„Булгар,булгар!” е достатъчно да кажем и да замълчим.
Коментарите са излишни. Сякаш сме генномодифицирани да бъдем лоши, завистливи, злобни и иронични – що е туй градивна критика е понятие като гражданското общество, което скоро няма да запознаем отблизо и подробно.
в януари 20, 2010 4 коментара:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
Етикети: C'est la vie
в януари 20, 2010 1 коментар:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
Етикети: C'est la vie
понеделник, 18 януари 2010 г.
Има ли случайни неща ?!?
Взаимствам задачката от Jack - The DreaMer и реших да последвам примера му …
На фона на „Шоуто на Слави Трифонов” и актьорската вечер на Краси Радков, Виктор Калев и Мариан Бачев …
Ето и задачката – пускате си winamp-a си в режим shuffle .
Четете въпросите и с натискането на буквата B (латинско) сменяте песните.
И така – Ето го и резултата
1.Мъж ли си или жена ?
Antique - See Thello
2. Опиши се :
06 - Roxette - The look
3. Как се чувстваш ?
Lutricia McNeal - Wrong Or Right ( Uptempo MiX )
4. Къде живееш ?
C-Block - Looking To The Sky
5. Ако можеше да отидеш някъде, къде щеше да отидеш ?
Дует „РИТОН” – Накъдето ми видят очите
6. Любимия ти начин за придвижване ?
Ивана – Ние сме №1
7. Какъв е най-добрия ти приятел ?
Преслава – Дяволско желание
8. Ти и твоят най-добър приятел сте ...
Георги Станчев – Ти ужасно закъсня …
9. Какво е времето навън ?
10. Любимото ти време от деня ?
ANASTASIA - Sick & Tired__Jason Nevins Ele
11. Ако живота ти беше ТВ шоу как щеше да се казва ?
Celine Dion - I'm Alive
12. Какво е живота за теб ?
La Bouche - Sweet Dreams
13.Връзката ти с любимия човек е ...
Ruslana - Wild Dances
14. Твоят страх ?
Тони – Всичко било е насън
15.Какъв съвет би дал на хората ?
Слави Трифонов и Ку-ку бенд – Кажи на майка си …
16. Мисълта ти за деня е ...
Whitney Houston - It's Not Right But It's Okay
17. Как би искал да умреш ?
Анелия – Една минута
18. Твоето мото ?
Bon Jovi - It's My Life
в януари 18, 2010 Няма коментари:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
Етикети: Халосийки, C'est la vie
неделя, 17 януари 2010 г.
Май нещо ми е сбъркано ..
До този извод стигнах днес при поредната покана да се присъединя към група във Фейсбук, която е с призив да помогнем на някого в труден момент.
Защо си задох въпроса дали съм наред?
Защото се депресирам от подобни неща и то не защото съм против, а защото не мога да помогна. Не мога да разбера с какво ще бъда полезна на дете страдащо от някакво заболяване ... С какво ще облекча страданието му - едва ли с това, че ще стана поредната бройка в създадената група. Едва ли това дете има нужда точно от мен ..или поне едва ли по този начин.
По един начин възприемам призивите, когато иде реч за банкова сметка, но това, че съм натиснала бутона - Присъединявам се! ... няма да реши проблема.
Аз ли съм станала безчувствена - или нещо като цяло ни е сбъркано на нас хората ...
Дори не мога да си обясня поведението на разни индивиди в тази т.нар. социална мрежа, които пускат покани без сигурна съм да са разбрали за какво се отнася ... да не говорим за случаите, когато подобни групи са изписани на английски език и съм сигурна, че има и хора, които не вдяват и бъкел от него ...но може би за да не са единствените навързани там ...
Няма да изпадам в излишно словоблудство и да питам къде е държавата щом се налага с присъствието си в интернет-пространството да даваме рамо на нуждаещите се ...
Пак казвам - може и аз да не съм права с този синачин на мислене - но в разгара на напрегнатия ден нещо такова тотално се сдухвам!
Проблема е или в моя телевизор или в хорската простотия - а може и да има трети вариант?!
в януари 17, 2010 9 коментара:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
Етикети: C'est la vie
И така нов проект е на линия - НИЕ СНИМАМЕ!
Идеята е на Лили - останалите просто сме от една кръвна група ...
Добре дошли на всички,
които искат да се запознаят с нашия свят на настроенията,
да усетят цветовете и да почустват тъгата, радостта,
щастието и любовта през нашия обектив!
в януари 17, 2010 3 коментара:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
Етикети: C'est la vie
петък, 8 януари 2010 г.
"Посегателство върху Свободното слово"
В последните дни почнах да си задавам въпроса на едно и също място ли живея с останалите хора, за едно и също събитие ли говорим или съм в някакъв паралелен свят и не мога да си преведа диалекта на останалите около мен ...?
Става въпрос за убийството на Боби Цанков. Опитвам се да следвам максимата, че за умрял човек или добро или нищо ... Но околния свят обаче не е на това мнение ... Качиха го на пиедестал - направиха от него известен журналист - аз самата ми е трудно да нарека себе си журналист - при все, че упражнявам тази професия ... а човек, който има безброй дела за измама зад гърба си - и то измами, които е вършил от телевизионния и радиоефир ... За какъв журналист изобщо можем да говорим - че и разследващ бил при това ...
Ще ме прощавате за езика, но вече взех да издивявам - ебах аз тоз разследващ журналист, като той самия е бил участник в голяма част от събитията или най-малкото е бил в тесни взаимоотношения с лица обитаващи подземния свят. Дори за момент се замислих, че и Георги Стоев, който имаше същата съдба като Цанков - сякаш не вдигаше толкова аларма около себе си, колкото боби Цанков /Лека им пръст и на двамата!/ - Но тия дето са живи да се вземат малку у ръце и да не прекаляват със словоблудствата си.
Как човекът, който завлече толкова хора с пари, който се движеше в компанията на сочени за босове на подземния свят личности, изведнъж стана радетел за правда и свобода. Никой не попита откъде са парите, с които поръчва бронирани джипове и плаща на охрана. Откъде е толкова навътре с живота и навиците на крими контингента.
Скандален радиоводещ да - но известен журналист - при това разследващ - НЕ ПРИЕМАМ!
Освен под разследващ да се има предвид - че самият той е бил разследван.
Медиите – български и чужди, започнаха да говорят за него като за човека, който извади на светло българската мафия, за която впрочем самият той казваше, че това не е мафия – липсва й ред и дисциплина.
Очаквам с нетърпение утре да видя дискусията по станция НОВА - Посегателство ли е срещу свободното слово убийството на Боби Цанков???? - олекна ми само като видях, че противник на тезата е журналистката Ива Николова - човек, чието мислене ми допада ... олекна ми, че не съм аз тази, дето не е в час :)
Всеки има записан в Книгата на живота си своите 5 минути слава. Едни дочакват кога ще им дойде времето, а други се опитват да излъжат съдбата и да мръднат стрелките на часовника. Историята е показала, че резултатите не са в тяхна полза.
в януари 08, 2010 1 коментар:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
Етикети: Зона за сериозни, C'est la vie
неделя, 3 януари 2010 г.
в януари 03, 2010 8 коментара:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
Етикети: ФоТоОкО, C'est la vie
По-нови публикации По-стари публикации Начална страница
Абонамент за: Публикации (Atom)
и сме сами, и ни е страх да си признаем
... и ни се иска  да ни прегърне някой, някъде, някога ... ей, така ...мълчаливо в тишината ... ... и ударите на сърцето му да са мантрата, ...
Лято на капки ...
Лято на капки ...вдъхновяващо, магнетично и желано ... Лято на капки от любов ... Морски пръски, зрънца от пясък ...топла длан и споделеност...
и още един отлежал във времето текст ...
болка да не знаеш, че можеш да обичаш да не си обичал никога преди и да откриеш, че боли … …., че се къса сякаш струна на китара...
Търсене в този блог
Приятели казват, че съм като тайфун, лавина, която помита всичко по пътя си...."Дева", която явно си е сбъркала зодията...
Преглед на целия ми профил
Слънчо днес каза "Здравей!
Много сме, Силни сме!
Има ли случайни неща ?!?
Май нещо ми е сбъркано ..
"Посегателство върху Свободното слово"
Зона за сериозни (43)
C'est la vie (236)
Feedjit Live Blog Stats
Запечено орзо със спанак и пикантен млечен дип * Pasta orzo tostato con spinaci e yogurt greco
Търсят се...за парламента четирима депутати от област Силистра
Мюнхен, малко от Бавария и грамаданска родителска гордост
Новият сезон на Гозбата на България стартира с (не)очаквана победа за пишман готвачите Патрисия и Евгени
Рецепти прелитащи през океана
Обърнат сладкиш със смокини
Кулинарен блог на Маги
Печено пиле на шише
На Кръстопът, за Кръстопът
Не съвсем по Дисни, с мащехата в поддържаща роля
Из дневниците на hexemexe
Пътешествие из южна Италия
Прасенце в лют сос с подправки
Писма до моите деца
Паметна плоча, потънала в забрава
Don't worry, be happy
Пудинг с киноа, ванилия и кокос, поръсен с медни бадеми, гарниран с ягоди
Творчеството не е хоби , то е начин на живот .
dum spiro, spero - #2
Не вярвай в чудесата, разчитай на тях!
Случки и лични истории... за онлайн предприемачеството
с мен в кухнята
Уловени мигове от моя живот
Един красив дъждовен ден
"Бялата чума" - Франк Хърбърт
И`но тИфтерче с "умни" мисли :)
FaceБуки - Дневникът на малкия Нострадамус - Любен Дилов-син - част втора
in a moment of peace
Нито ден без усмивка ...
Бирата през погледа на известни личности
ОТ КУХНЯТА НА МАРГИ ...
Режицата не ножи или как снежат хфърчинки
Като стана въпрос за
Показване на 5 Показване на всички
Тема „Панорамен прозорец“. Предоставено от Blogger.