mk en bg es bg be bg bg bg bg bg bg bg bg mk en hbs_cyr bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg en bg bg bg en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg fr bg en bg bg bg mk en bg bg bg mk en bg bg bg bg en mk bg bg bg bg bg bg bg bg en bg bg bg en bg bg bg bg bg bg bg bg bg en mk bg bg bg bg bg en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg mk en bg bg bg bg en ru bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg uk bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg ru bg bg bg bg bg bg bg hbs_cyr bg en nl bg bg en cs bg de bg bg de bg bg cs bg cs hbs_cyr cs bg bg cs bg cs bg hbs_cyr bg cs hbs_cyr hbs_cyr bg bg cs bg bg bg hbs_cyr bg bg cs hbs_cyr bg bg cs bg hbs_cyr bg cs bg bg de bg bg bg bg hbs_cyr bg bg cs hbs_cyr hbs_cyr bg bg es bg bg bg bg hbs_cyr bg bg cs hbs_cyr hbs_cyr bg es en en en en en en en en en en en en en bg cs bg bg bg bg bg bg uk ru fr en bg en en en bg bg de bg bg ru bg bg ru ru bg kk bg bg bg bg bg en bg bg bg bg bg bg uk bg ru ru bg bg bg bg bg bg bg ru bg bg en ko bg bg ru bg bg mk bg ru ru bg bg bg bg en bg uk bg bg en bg ru bg bg ru bg bg en ru bg en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg kk bg bg hbs_lat ru bg ru bg bg en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg uk bg bg en bg en bg
C`est La Vie: февруари 2009
петък, 27 февруари 2009 г.
Какво е нужно, за да се усмихне една жена?!?
Без да правя излишни словоизлияния искам да споделя щастието си с целия свят ... На някой може дори да му стане смешно ....Но аз за пореден път си дадох сметка, че съм намерила късмета на живота си ..това е човекът, който е до мен, който всеки ден доказва любовта си, въпреки опърничавостта ми ...Той знае, че го обичам, и аз знам, че ме обича ...
Последните дни и седмици са ми изключително натоварени с ангажименти, служебни задължения, отговорности, нерви и напрежение ...
Това тук ме очаква почти всяка вечер, когато се прибирам от работа ... Станал е майстор-кулинар ... има още на какво да се учи, така, както и аз - но е важно, че желанието му е голямо и полага усилия да прояви въображение и фантазия при сервирането на вечерята :)
Аз съм най-щастливата жена на света!
в февруари 27, 2009 1 коментар:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
вторник, 24 февруари 2009 г.
На снимката е нейното творение ....
А тук е моето ...
Няма да ги сравнявам ...просто демонстрирам ... Не бързайте! Ще Ви издам как се правят и Ви съветвам да опитате ... Приготвя се много лесно и е страшно вкусно ...
Печете във фурната. Избирате гарнитура за крилцата и за себе си :))))
Сервирате с чаша вино, може и вода :) и .... консумирате ...
Направо си облизавте пръстите от кеф и питате за още :)
в февруари 24, 2009 2 коментара:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
неделя, 22 февруари 2009 г.
в февруари 22, 2009 Няма коментари:
Идилия в почивните дни ...
Със сигурност за всички понятието почивен ден има различно измерение и съдържание.
Какво е обаче почивен ден …мен ако ме питате малко е трудно да му се даде смислено обяснение. Най-общо това са дните, когато не сме на работа …
За една жена е трудно да каже, че дори и в тези дни почива …защото и в работно и извънработно време съзнанието й е ангажирано с мисълта дали децата са нахранени, бяло или цветно пране да пусне, прахосмукачката дали работи и дали най-сетне съпружеското тяло ще се навие на сделката – изтупване на килимите срещу безпрепятствено гледане на дербито „Манчестър юнайтед” – „Челси”.
Изхвърлянето на боклука оставяте на подрастващото поколение – и там проявявате бизнеснюх – отпадъците в контейнера – билети за кино, концерт или кинти за бира с картофки.
Най-общо за всеки почивните дни са времето, когато е повече от задължително човек да намери време за себе си, за своите желания и мечти.
Вместо това ние хукваме по села и паланки – тип аграрен уикенд, да видим мама и тате как са, дали кокошките са снесли яйчица, дали е останало от свинското, че през седмицата да метнете тавата със зеле. Пък ако има и млекце, значи ще има и сиренце.
Тъй е по нашия край … Сите българи сме от село, но някои не си признаваме. Пишем се градски чада и омърморваме качеството на продуктите в магазина.
Няма лошо да се отиде на село …въздухът там е по-чист, сънят е по-здрав и не усещаш как в 7 сутринта си свеж като репичка, готов за подвизи из двора. Мотиката те чака …я чесъна, я лука да се прекопае, може и вадичките на пипера …оп-п-а …за тях е рано още. Зима е все пак…
Ама после като се наредят на опашката бостани, царевица, тикви …и почва да ти се вие свят и да искаш да няма почивни дни, Бързайки да влезеш в графата на работохолиците в офиса.
Тъй… какво обаче правиш ако си останеш у дома …
Задължително спиш до 11…/ това в случаите, когато котката не е разгонена и с мяукане не огласява квартала/, ставаш и както си рошав, по пижами правиш кафе и сядаш на компа – да видиш, кой от аверите ти е онлайн.
После с размъкната крачка заемаш полагаемото ти се място на дивана и зяпаш зомбирано ТВ-то. Гледаш к`вото и да пуснат. Дали ще е психопата д-р Хаус, или началник Маниън – полицейския шеф-мечта от „Вашингтон, окръг Колумбия” няма значение.
Тъпите сериали също са забавни, не те ангажират с мисъл, не те затормозяват и се радваш като малко дете, че има и по-големи идиоти от теб самия.
Романтичните комедии ти действат приспивно в обедните часове … и се понасяш с танцова стъпка към спалнята. Може да останеш и на дивана, но ще се изгърбиш от въртене насам-натам. А и котката си иска мястото…
Забележете, още сте по пижама …е това е за мен идилия …Цял ден тъй … без да робуваш на четката за коса и на пудрата. Не сте капризни и за яденето – филия с масло и сирене или ..с каквото има в хладилника върши работа. Мяташ хапките на крак и не мислиш за сервиране, за обяд и за вечеря.
Можеш да използваш времето и за належащата вече маска за лице, която ако я направиш в друго време рискуваш да уплашиш решилия да потърси чаша захар привлекателен съсед от  апартамента отсреща.
Днес обаче е почивен ден и ти е позволено да изглеждаш всякак.
На кафе пред монитора на компютъра ще побъбриш с дружката от София, с която поддържате само онлайн контакти, но то не пречи да обсъдите въпроси сериозни като глобалното затопляне и смъртта на китовете, или пък за последната издънка на мъжа вкъщи.
Забелязвате ли …никъде не споменаваме за него. Ами той просто е на работа – по случайност няма съвпадение на почивката.
Да видим какво още можете да направите така щото да се почувствате перфектно …ами самия факт, че не правите нищо е повече от достатъчен.
Денят обаче е на превала и вие яхвате метлата, запретвате ръкави и се развихряте в кухнята.
Любимия мъж се прибира и искате да го изненадате …Щом все още изпитвате удоволствие от кулинарните изкушения, значи чувствата, които изпитвате са все още силни и от това няма нищо по-хубаво.
Допускаме обаче, че и двамата почивате …Красота и Хармония …Спите до късно, ставате заедно, единия прави кафе, а другия закуска …
..Или излизате да се разходите, ако времето е приятно, нейде глътвате доза кофеин засичайки стари приятели, проверявате дали Дунавската градина си е още на мястото, или палите колата и отивате до манастира в с. Айдемир, посреща Ви игуменката Йоанна, палите свещ за здраве и се наслаждавате на иконописите. На връщане се отбивате до крепостта „Меджиди табия” и се забавлявате докато позирате с оръжейните експозиции.
Супермаркета е близо до дома, количката се трупа с продукти, не забравяте и слънчогледовите семки и пуканките, защото те ще са необходими за следобедния киносалон, който ще си устроите в хола ..А за вечерта спретвате салатка и мезе и каните комшиите от горния етаж ..или пък вие се качвате у тях … и неусетно деня свършва, а вие усещате, че въпреки умората сте се заредели с енергия за цялата следваща седмица и мислите Ви са постигнали хармония със заобикалящия ги свят.
Е …кажете сега, защо е нужно в почивния си ден да си тровим нервите и да мислим за работа. Тя няма да избяга, а и ние ще сме й още по-полезни, когато сме бодри и готови за нови, и нови предизвикателства.
в февруари 22, 2009 1 коментар:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
Етикети: C'est la vie
четвъртък, 19 февруари 2009 г.
A smiling of a snowdrop
в февруари 19, 2009 2 коментара:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
вторник, 17 февруари 2009 г.
в февруари 17, 2009 3 коментара:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
понеделник, 16 февруари 2009 г.
For one day in photographs
в февруари 16, 2009 Няма коментари:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
събота, 14 февруари 2009 г.
Честит Свети Валентин, Лили!
Пожелавам ти много здраве, щастие, усмивки!
В твоето сърце да има много хубави мигове, които да ти дават сила и да те топлят!
Мигове на любовно щастие, които да осмислят денят ти!
в февруари 14, 2009 1 коментар:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
петък, 13 февруари 2009 г.
в февруари 13, 2009 1 коментар:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
Вярно, че самовнушението е голяма работа ...ама мразя от предния ден да си правя сметката без кръчмаря как ще поспя до късно, как ще изляза на разходка с любимия човек и ще се наслаждавам на миговете прекарани заедно.
Вместо това като лазарка, на едно с колегите, сновахме от цвят на цвят да разнищваме конците на една много дрипава черга....
Ама нейсе ...и това мина ... поне за днес ...от понеделника сто на сто ни чака пак ходене напред назад из улиците - ама нали знаете- кой за каквото е учил :)
Сега ще си легна с мисълта за утре ... Ще сънувам деня, ще сънувам слънцето, небето, дърветата, хората по улиците и ще се събудя с очакването да видя очите и да усетя ласките Му ... от нищо друго нямам нужда :)
Пък утре ... ша видим като съмне - хихи :)
в февруари 13, 2009 1 коментар:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
сряда, 11 февруари 2009 г.
Свети Валентин чука на вратата …
А това е моята"валентинка" в аванс към приятелите – Светулка и Румчо …кой кой … те си знаят :)
в февруари 11, 2009 3 коментара:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
четвъртък, 5 февруари 2009 г.
Докато си мислех дали да вляза в банята и да се заема с маскиране на побелелите си въпреки крехката :) си възраст от 31 години :) коси - или да се отдам на почивка се замислих през колко перипетии е преминала рошавата кошница на главата ми. Смених почти всички цветове на дъгата, но сякаш намерих себе си.. Всъщност не съжалявам за нито една промяна – тя е била актуална, както за времето, така и за душевността ми.
/Това не означава че избирайки черния цвят – ми е станало мрачно …/
Може би просто пораснах, но комай не съвсем – все още ми са правят лудории – и не си ги спестявам, когато ми се отдаде възможност …
Днес си говорех със Светулката, че не искам да пораствам – искам да си остана такава, каквато съм сега – говоря за светоусещане и настроение. Иначе ако си мисля, че времето ще е безмилостно към появата на бръчки и болки в ставите …няма да ми се размине :)
Ако някой чете това ще си помисли – да й имам проблемите на девойката …
Е не може всички да сме умни, интелигентни и красиви.
99 % сме такива, каквито сме … и ако живеем живота си с усещането, че не сме случайно на този свят, значи сме ХОРА.
Всеки има своя собствена мисия за промяна и за съществуването си на тази ЗЕМЯ и е добре да се замислим върху това.
Едва ли сме се родили само, за да консумираме …Тъпо е, ако ще е такъв живота ни.
Затова докато е време да се вземем в ръце …щото ако чакаме някой с вълшебна пръчица да оправи нещата – значи нямаме никакъв шанс …
Цветовете на косата са нещо дребно …но цветовете в обществото ….те правят нещата красиви, жизнерадостни и слънчеви …нека към тях се стремим ...
в февруари 05, 2009 Няма коментари:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
понеделник, 2 февруари 2009 г.
в февруари 02, 2009 1 коментар:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
неделя, 1 февруари 2009 г.
Едва ли в друг език има такова понятие, но може и да има – нямам претенции да съм полиглот.
Работния ден е към края си …
Слушам радио1 – едни сълзливи ретро парчета – но "готени" /както казва баба/ … Уитни Хюстън, а след нея и Ерос Рамацоти …пее човека, а пък и красавец …2 в1 …убийствено добра комбинация. …а така …сега е на ред и Тони Бракстън …
/почвам да си мисля, че музикалният режисьор преживява лична драма/ ..НО НА МЕН ТОВА НЕ МИ ПРЕЧИ –напротив – сблъсквам се отблизо с понятието душевен оргазъм …лошо е когато човек е в другата му крайност …тогава е нетърпим, неврозен, мрънкащ
А аз сега съм обичаща и любвеобилна / само дето мойто Слънце – е нощна смяна – и ще се гушкаме с Глезана * черната ни котка/ …
И ритъм има, и мелодичност, а и думите …не си превеждам – ама няма начин да не са красиви и те …
Като попита някой каква музика слушаш – хубава, казвам аз …
Не ме ли грабнат първите 10 секунди от интрото …. значи песента няма шанс да си пробие път в персоналната ми класация.
Страхотни са старите бг естради …пък за дуетите на Мариана и Тодор Трайчеви …не говорим – там оставаш безмълвен
Искам да те нарисувам
С устни ще те нарисувам,
ето сега си отвлякох вниманието – започнах да търся да чуя отново техните песни …
има и за вас …
А ПОМНИТЕ ЛИ „СЛЪНЧЕВА ЖЕНА”
Музика за мене цялата си ти
Песен бе която птица не лети
Музиката ражда чудна светлина
Добър ден любима слънчева жена
…Божествено е …без дъх оставаш, прочистват ти съзнанието от събираната през работната седмица сгур …и си задаваш отговора - колко малко е нужно на човек :)
в февруари 01, 2009 1 коментар:
Изпращане по имейлПубликувайте в блога си!Споделяне в TwitterСподеляне във FacebookСподеляне в Pinterest
По-нови публикации По-стари публикации Начална страница
Абонамент за: Публикации (Atom)
и сме сами, и ни е страх да си признаем
... и ни се иска  да ни прегърне някой, някъде, някога ... ей, така ...мълчаливо в тишината ... ... и ударите на сърцето му да са мантрата, ...
Лято на капки ...
Лято на капки ...вдъхновяващо, магнетично и желано ... Лято на капки от любов ... Морски пръски, зрънца от пясък ...топла длан и споделеност...
и още един отлежал във времето текст ...
болка да не знаеш, че можеш да обичаш да не си обичал никога преди и да откриеш, че боли … …., че се къса сякаш струна на китара...
Търсене в този блог
Приятели казват, че съм като тайфун, лавина, която помита всичко по пътя си...."Дева", която явно си е сбъркала зодията...
Преглед на целия ми профил
Colors in the night
Holiday - may be
A smiling of a snowdrop
For one day in photographs
Зона за сериозни (43)
C'est la vie (236)
Feedjit Live Blog Stats
Запечено орзо със спанак и пикантен млечен дип * Pasta orzo tostato con spinaci e yogurt greco
Търсят се...за парламента четирима депутати от област Силистра
Мюнхен, малко от Бавария и грамаданска родителска гордост
Новият сезон на Гозбата на България стартира с (не)очаквана победа за пишман готвачите Патрисия и Евгени
Рецепти прелитащи през океана
Обърнат сладкиш със смокини
Кулинарен блог на Маги
Печено пиле на шише
На Кръстопът, за Кръстопът
Не съвсем по Дисни, с мащехата в поддържаща роля
Из дневниците на hexemexe
Пътешествие из южна Италия
Прасенце в лют сос с подправки
Писма до моите деца
Паметна плоча, потънала в забрава
Don't worry, be happy
Пудинг с киноа, ванилия и кокос, поръсен с медни бадеми, гарниран с ягоди
Творчеството не е хоби , то е начин на живот .
dum spiro, spero - #2
Не вярвай в чудесата, разчитай на тях!
Случки и лични истории... за онлайн предприемачеството
с мен в кухнята
Уловени мигове от моя живот
Един красив дъждовен ден
"Бялата чума" - Франк Хърбърт
И`но тИфтерче с "умни" мисли :)
FaceБуки - Дневникът на малкия Нострадамус - Любен Дилов-син - част втора
in a moment of peace
Нито ден без усмивка ...
Бирата през погледа на известни личности
ОТ КУХНЯТА НА МАРГИ ...
Режицата не ножи или как снежат хфърчинки
Като стана въпрос за
Показване на 5 Показване на всички
Тема „Панорамен прозорец“. Предоставено от Blogger.