bg ru bg bg hbs_cyr bg uk hbs_cyr mk bg bg bg uk bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg ru ru bg bg bg uk bg eu en en en en en en en en en bg bg bg bg bg bg ru bg mk bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg uk bg bg bg bg bg bg bg mk bg bg bg bg bg ru bg bg bg bg bg bg ru bg ru en cs en en en en en en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg ru bg bg bg bg bg bg bg bg en bg bg ru bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg en ru ru bg bg fr ru bg uk bg bg ru bg bg bg bg bg bg ru bg bg bg bg bg bg ru bg ru ru ceb en en en en en en en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg ru bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg ru ru ru vi vi en en en en en en ru mk bg ru en en en en en en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg ru bg bg bg ru uk bg bg bg bg ru mk bg uk bg ru bg bg ru ru ru hbs_cyr ru bg bg bg bg bg en en bg bg ru ru ru ceb bg en en en en en en en bg en en bg bg bg bg bg bg bg bg en bg bg bg bg bg bg bg bg bg en bg mk bg bg en bg bg bg bg en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg en en bg bg bg bg bg bg bg en en bg bg bg bg bg bg bg bg mk bg bg bg bg bg en en bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg bg en hbs_lat bg ru hbs_lat bg bg hbs_lat bg bg bg bg
населениеОбщините в България | Общините в България
Изберете категория Aврен Aйтос Aксаково Aлфатар Aнтон Aнтоново Aприлци Aрдино Aсеновград Абланица Аканджиево Ангел Войвода Арда Ахтопол Балей Балчик Баните Банкя Банско Батак Батановци Бежаново Безводно Белене Беленци Бели вир Бели Осъм Белица Бело поле Белово Белоградчик Белополци Белополяне Белослав Бенковски Берковица Беслен Биркова Бистрица Благоевград Благоево Блатска Бобов дол Бобошево Богданлия Богданов дол Божурица Божурище Бойно Бойчиновци Болярово Борино Борован Борово Боснек Ботевград Боян Ботево Братя Даскалови Брацигово Брегово Брезник Брезово Брестница Брусарци Брястово Буново Бургас Бучино Български Извор Българчево Бърдарски геран Бяла (Варна) Бяла (Русе) Бяла река Бяла Слатина Бяла Черква Варна Велики Преслав Велико Търново Велинград Велишане Венец Ветово Ветрино Видео Видин Виево Винево Вискяр Витановци Владая Влахово Войново Воловарци Враца Вълчедръм Вълчи дол Върбица Върхари Вършец Габра Габровица Габровница Габрово Гайтаниново Генерал Тошево Георги Дамяново Гецово Главиница Глухар Годеч Голема Раковица Големо Бучино Голеш Голям Чардак Голямо Белово Горна Малина Горна Оряховица Горно Хърково Горско Калугерово Горско Косово Господиново Гоце Делчев Грамада Граф Игнатиево Грашево Григорево Гугутка Гулянци Гурково Гълъбово Гъмзово Гърмен Давидово Даскалово Две Могили Дебочица Девин Девня Дерманци Джебел Дивотино Димитровград Димово Добревци Добрич Добричка Добруджанка Доганово Долна баня Долни Дъбник Долни чифлик Долно Луково Долно Озирово Доспат Драбишна Драганово Драгиново Драгичево Драгоман Драгомир Дренково Дряновец Дряново Дулово Дупница Дъбен Дъбрава Дъбравите Дългопол Дядовско Дянково Езерче Елена Еленово Елешница Елин Пелин Елхово Етрополе Железино Железник Женда Житница Забърдо Завет Зарник Зелендол Земен Зидарци Златарица Златица Златна Панега Златоград Змеево Ивайловград Иваново Изгрев Илинден Искър Исперих Ихтиман Йончово Каблешково Каварна Казанлък Кайнарджа Калековец Калояново Каменица Камено Каменци Каняк Каолиново Караманци Караполци Карлово Карлуково Карнобат Каспичан Кирково Китен Киченица Кладница Кметства – Община Стамболово Кметства – община Царево Кметства към община Венец Кметства към община Първомай Кметства към община Ружинци Кметства към Община Тутракан Кметства Община Антоново Кметства Община Ардино Кметства Община Иваново Кметства община Лозница Кметства Община Червен бряг Кметства Сливен Кметство Изток Кнежа Кобиляне Ковачевци Коевци Козлодуй Колец Комарево Комунига Кондово Копривлен Копривщица Косово Костанденец Костенец Костинброд Котел Кочериново Кралев дол Краново Красно градище Кресна Криводол Кричим Крумовград Крушари Крушовица Кръстава Кубрат Куделин Куклен Кула Кулина вода Кунино Кутела Кърджали Кьосево Кюстендил Лазарово Левски Ленково Лесичово Лесковец Лесново Летница Лешко Лиляче Липник Ловеч Логодаж Лозница Лом Луковит Лъки Любимец Люлин Лясковец Лясково Мадан Маджарово Македонци Макреш Малко Търново Малък чардак Марица Марулево Медени поляни Медковец Мездра Мененкьово Мещица Мизия Миладиново Минерални бани Минзухар Мирково Могилица Момина клисура Момчилград Момчиловци Монтана Мортагоново Мост Мощанец Мусачево Мъглиж Найден Герово Невестино Неделево Неделино Несебър Никола Козлево Николаево Никопол Нова Загора Нова Ловча Нови Пазар Нови хан Ново Лески Ново Село Новоселище Ночево Обел Обзор Оброчище Огняново Омуртаг Опака Опан Опълченско Ореховица Оряхово Осенец Островица Охрид Павел Баня Павликени Падала Падеш Пазарджик Пазарджик Пампорово Панагюрище Паничково Парил Пастра Патица Пашови Перник Перущица Петелово Петково Петревене Петрелик Петрич Пещера Пещерна Пирдоп Планинец Плевен Плевун Пловдив Побит камък Покровник Полковник Чолаково Полски Тръмбеш Помен Поморие Попово Попрусаново Пордим Посев Потоп Правец Правище Приморско Провадия Просена Пчеларово Първомай Първомайци Равда Равно поле Радинград Раднево Радомир Радуй Разград Разлог Ракитница Ракитово Раковски Расник Рибен Рила Рилският манастир Рилци Рогош Родопи Роман Рохлева Рударци Рудозем Руен Ружинци Румянцево Рупци Русе Садово Самоков Самуил Сандански Сапарева Баня Сатовча Света Петка Свети Влас Светослав Свиленград Свищов Свободиново Своге Севлиево Селище Селищен дол Сенокос Септември Сестримо Силистра Симеоновград Симитли Сираково Ситово Скутаре Славеево Сливен Сливница Сливо поле Смилян Смирненски Смолско Смолян Смочево Смядово Созопол Соколово Сопот София Спахиево Средец Средище Стамболийски Стамболово Стара Загора Стежерово Столник Стражец Стражица Стралджа Стрелково Стрелча Строево Струмяни Студена Суворово Сунгурларе Сусам Сухиндол Съединение Сърница Татарево Твърдица Теплен Тервел Тетевен Тетово Тешово Тодоричене Топ Банери Тополовград Топчии Торос Троян Трън Трявна Тунджа Тутракан Търговище Търняне Търън Угърчин Хаджидимово Хайредин Харманли Хасково Хисаря Хитрино Хотанца Храброво Цар Калоян Царев брод Царевец Царево Царимир Ценово Церово Църква Чавдар Челопеч Чепеларе Червен бряг Черна Черна гора Черноморец Черноочене Чипровци Чирпан ЧИТАЛИЩЕ СВЕТЛИНА – ЦАРЕВЕЦ Чифлик Чупрене Чурек Шабла Шипково Широка лъка Шумен Ъглен Ябланица Яворово Якимово Якоруда Ямбол Ярджиловци Ясеновец
Община Вълчи дол – живей активно
Вълчи дол е пример за община, която постига високи резултати при изпълнението на своите социални политики.
Александър Александров – моторът за развитие и съзидание на община Ружинци по пътя на промяната!
Шоуто „Звук и светлина“ е най-популярното и уникално звуково и светлинно шоу в България.
Велинград – много повече от СПА!
Велинград е един от най-големите балнеологични курорти в България и е известен като „СПА столицата на Балканите“.
Посещавали ли сте съкровищата на Петрич?
Есента дойде и застудя.Не и в Петрич!Тук климатът е мек, а времето - приятно за разходка.
22 март – официалният празник на Велико Търново
Велико Търново се намира в централната част на Северна България.
Община Смолян крие за всекиго по нещо!
Смолян е планински град, който притежава атмосфера, заслужаваща да бъде усетена.
Разположена  в Източните Родопи, община Минерални Бани разполага с много забележителности и природни красоти.
Велико Търново и аудио-визуалният спектакъл „Звук и светлина“
Велико Търново е един от красивите български градове. Той е столица на Втората Българска държава.
Какво не знаете за община Цар Калоян?
Община Цар Калоян се състои от 3 населени места: Езерче, Костанденец, Цар Калоян.
Община Средец попада в северозападните склонове на Странджа планина, около които е разположена обширна равнина, покрай западните брегове на бургаския залив, заобиколена от ниски хълмове. Уникални са природните дадености на Странджа със специфичните климатични характеристики и флористично богатство. Затова видовото разнообразие е голямо и интересно.
жители, жители на община, население, Община Средец
Каблешково се намира на 10 км. северозападно от град Поморие, надморска височина: 55 – 80 м. В града има минерални извори, климата е умереноконтинентален, средногодишната температура е 12.7 С, средна юлска температура: 24 С
Населението на града е около 2881 жители.
* Селско и горско стопанство: Земеделие и животновъдство.
* Туризъм: Селски и екотуризъм.
Училището е съборено през 1908 година и на негово място още същата година е построена нова сграда, състояща се от 5 класни и една учителска стая.
През м. юни 1928 г. започва строежът на новата училищна сграда, северно от старото училище на отделенията.Строежът завършва през ноември 1929 г.
Надстройката и реконструкцията на учебната сграда започват на 25.05.1960 г. Демонтиран е покривът на училището и се изгражда третият етаж. Подменя се старата дограма, а дървеният под на старите два етажа е подменен с бетонен.
Строителството на допълнителното крило на училището започва през 1980 г. и завършва през 1984 г. Училището се сдобива с голям ученически стол, кухненски блок, още три класни стаи, просторна учителка стая, медицински кабинет. В приземния етаж са изградени работилници по трудово обучение. Цялата училищна сграда е топлофицирана.
Едновременно с това колективът се зае със събиране на сведения и документи, и в навечерието на юбилея откри постоянна изложба за историята на училището.
Учителите в Основно училище “Свети Паисий Хилендарски” възпитават и подготвят ученици, които с достойнство и чест посрещнаха 100- годишнината от неговото създаване.
Атанас Иванов Манчев е български поет с литературен псевдоним Моц. Участник в Съпротивителното движение по време на Втората световна война. Български партизанин от Партизански отряд “Народен юмрук”.
Атанас Манчев е роден на 28 януари 1921 г. в гр. Каблешково. Завършва гимназия в Бургас. Участва в театрални постановки, пише стихове. Най-известното му стихотворение е „Повеля на времето“. Студент по специалност “славянска филология” на Софийския университет (1940).Участва в Съпротивителното движение по време на Втората световна война. Напуска университета и преминава в нелегалност. Български партизанин от партизански отряд “Народен юмрук” от пролетта на 1942 г. Загива в ожесточена престрелка с полицията на 21 май 1944 г.
Завод за технически въглен (ЗТВ);
Клон на “Черноморско злато”, гр. Поморие
Цех за мебели “Сияна Мебел”
Атанас Манчев (1921-1944) – партизанин, поет и общественик.
Михаил Дойчев – общественик, допринесъл за развитието на гр.Каблешково.
Петко Дачев – акордеонист (поч.26.03.2010 г.)
Неделчо Колев – световен и европейски шампион по вдигане на тежести, спортист на България за 1973.
Край Каблешково се строи туристически голф-комплекс, наречен „Black Sea Golf & Country Club“. Общата стойност на проекта възлиза на 194 млн. евро и се планира да бъде завършен през 2020 г.
екотуризъм, животновъдство, земеделие, КМЕТСТВО КАБЛЕШКОВО, медицински кабинет, минерални извори, население, Поморие, работилници, учителка стая
СТОЛИЧНА ОБЩИНА – РАЙОН НАДЕЖДА
София, жк. Надежда, ул.Кирил Дрангов 55
Район Надежда е един от най-старите райони на София. На мястото на днешния кв. Надежда до 1906 г. е имало само голо поле, пресечено от шосето София-Лом. През 1905-1906 година се появили първите къщички, сякаш, за да съживят пустото поле.
Железничари от софийската железопътна работилница били първите заселници по тези места. През 1908 година по тези места вече са живяли 30-40 заселника. Така се оформила първата махала Надежда. Обликът на махалата бързо се променял, поради стремежа на жителите й По-голяма част от жителите са били работници, като техния поминък бил занаятчийството, дребната търговия, дребното чиновничество и селското стопанство.
С указ 522, обнародван на 18.12.1923 година махала Надежда е призната като самостоятелно село. От 1 януари 1924 г. се обособява в самостоятелна административна единица, а от септември 1934 г. става център на съставна община, включваща селата Връбница, Илиянци, Обеля /с махала Модерно предградие/. В началота на 1936 г. посочените села се отделят и Надежда продължава да съществува като самостоятелна община.
Името й е дадено от първите заселници в чест на най-малката сестра на цар Борис ІІІ – Нейно Царско Височество княгиня Надежда. Името въплътило красотата на княгинята и копнежа на местните жители селото им да расте и преуспява.
Днес район Надежда е разположен на площ от 19 300 дка и има 77 000 души население. Обхваща кварталите Надежда І, ІІ, ІІІ, и ІV-та част, жк. Толстой, жк. Свобода, кв. Триъгълника, кв. Илиянци и кв. Требич. Територията му граничи с районите Нови Искър, Връбница, Илинден и Сердика.
Празнично – обредната система на днешния квартал Надежда е определен от първите заселници. Всяка година празникът Свети Дух се празнувал и като събор на Надежда , но по-късно бил прекратен.
През 1989 година старият Надежденски събор е възстановен като празник на общината.
Желанието и стремежът на район Надежда е да се съхрани тази традиция , за да се приобщят жителите му към ценностите по запазване на православната вяра, християнските добродетели и морал.
Населението на район Надежда по данни от преброяването през 2011г. е с обща численост 67 905 жители.
Съотношението по пол е както следва: 32 184 души или 47% са мъже, а 35 721 души или 53% са жени.
Населението в трудоспособна възраст е 44 211 или 65%, населението в над трудоспособна възраст е 14 819 души или 22%, населението в под трудоспособна възраст е 8 875 души или 13%.
МЕСТОПОЛОЖЕНИЕ И ГРАНИЦИ НА РАЙОНА
Район Надежда е разположен в Североизточната част на Столична община с граници: на север Околовръстння път, на изток ж. п. линията София–Г. Оряховица /изкл. Централна гара/, на юг – ж. п. линията София–Банкя /изкл. Централна гара/, на запад по улици: 202, Хан Кубрат, Бели Дунав, Росна китка, Тричко Велев,по р. Какач до кв. Илиянци и от кв. Илиянци на запад до Околовръстния път.Районът граничи с районите :на Изток – Нови Искър и Сердика, на Юг – Илинден и Връбница,на Запад – Връбница,на Север – обработваеми селскостопански площи около Околовръстен път.Общата площ на района обхваща 19,3км² /1 930ха/.
Релефът е равнинен, с лек наклон на североизток. Селскостопанският фонд земя е разположен северозападно от кв. Илиянци и около Околовръстин път. Връзката между отделните квартали в условията на интензивно градско движение е ограничено затруднена, като с централната част на София входните артерии към района са ограничени по бул. Ломско шосе, бул. Рожен и ул. Ген. Никола Жеков.
Климатът в район „Надежда” е умерен, характерен за затвореното от планински вериги Софийско поле. Преобладават източни и западни ветрове по протежението на Стара планина.
Средногодишните валежи са 481,8 л./кв.м., като за 24 часа максималното им количество е достигало до 24,9 л./кв.м. Периодите на слани са 20 август -23 април, на мраз – 10 ноември до 22 април и на снежна покривка – 14 ноември до 12 април.
През територията на район „Надежда” преминават реките „Суходолска”, „Църна бара”, „Какач” и „Блато”.
Река „Суходолска” преминава през южната част на района в ограничен участък между комплексите „Триъгълника „Надежда” и „Надежда – 1” и „Лев Толстой” с отток на изток. Река „Какач” преминава северозападно от ж.к. „Илиянци”, с дължина 1600 м. В района, с отток на североизток, през обработваеми площи. Коритото на реката е с криви участъци. Река „Църна бара” се влива в река „Блато” непосредствено до северозападните окрайнини на кв. „Требич”. Дигите на река „Блато” са на земна корекция, а реката е предпочитано място за риболов. В района не са изградени язовири или други хидромелиоративни съоръжения.
Необходими документи за първоначално картотекиране на граждани за настаняване в общинско жилище:
– Заявление – по образец;
– Декларация по Наредбата за реда и условията за управление и разпореждане с общински жилища на територията на Столична община /подписана от всички пълнолетни членове на семейството или домакинството в присъствието на длъжностно лице от районната администрация или заверена от нотариус/
– Удостоверение от Адресна служба на СДВР за адресна регистрация през последните 10 години за всички пълнолетни членове на семейството /домакинството/;
– Удостоверение от Данъчна служба за декларирани имоти за всички членове на семейството /домакинството/;
– Удостоверение от Служба по вписванията за извършени сделки с недвижими имоти за всички членове на семейството /домакинството/;
– Служебни бележки за годишните доходи от трудово правоотношение за предходната година за всички пълнолетни членове на семейството /домакинството/;
- Основание за обитаване на жилището, копие на договор за наем или копие от документ за собственост на имота, който се обитава;
– Копие от решение на ТЕЛК, ако има такова;
– Копие от удостоверението за брак или от бракоразводно решение, ако има такова;
– Копие от документ за застрахователна стойност на МПС, селскостопански машини и други пазарни оценки, определени от лицензиран експерт-оценител, ако е декларирано такова имущество;
– Декларация от домоуправителя за всички живущи на адреса;
– Копия от лични карти;
– Копия от акт за раждане на непълнолетни лица, ако има такива.
Картотекирането на гражданите се извършва по реда на Закона за общинската собственост и Наредбата за реда за управление и разпореждане с общински жилища на територията на Столична община. (ttp://web2.apis.bg/sofiacouncil/p.php?i=108355&b=0 )
След подаване на заявлението за картотекиране, придружено от всички необходими документи, последното се разглежда в 2-месечен срок от Комисия,определена от Кмета на район „Надежда”, която определя съответната група и точки и включва заявителите в регистъра на картотекираните в район „Надежда” или се произнася с отказ, в случаите, в които не са спазени необходимите изисквания.
Картотеката се актуализира ежегодно през м.декември чрез подаване на декларация по Наредбата за реда и условията за управление и разпореждане с общински жилища на територията на Столична община.
При подаване на заявлението се заплаща такса от 20,00 лева – в касата на район „Надежда“, находяща се в ст. 101, ет. 1.
Необходимите формуляри и консултиране на гражданите по всички въпроси, свързани с подане на заявления за картотекиране, се осъществява от служители на отдел „Управление на общинската собственост и жилищния фонд, регистрация и контрол на търговската дейност”, стая 111, ет. 1 и стая 214, ет. 2, в приемно време, всеки вторник и четвъртък от 14.00 ч. до 17.00 ч.
На територията на район „Надежда” са разположени два диагностично консултативни центъра (ДКЦ)
ДКЦ 8 София ЕООД
адрес: София, ж.к. Надежда, ул. „Христо Силянов“ 77
телефон: +359/ 2/936 12 27
Консултации по следните специалности: Педиатрия, кардиология, ендокринология, неврология, пулмология, УНГ, офталмология, хирургия, дерматология, акушерство и гинекология, клинична лаборатория, физиотерапия, гастроентерология.
ДКЦ 24 София ЕООД
Адрес: ж.к. Надежда, ул. „Ген. Никола Жеков“ 3
телефони: +359/ 2/898 12 01
Консултации по следните специалности: детски болести, вътрешни болести, акушерство и гинекология, неврология, ендокринология, белодробни болести, хирургия, кардиология, очни болести, УНГ, ревматология, дерматовенерология, гастроентерология; съвременна физикална терапия; рентгенова и ехографска диагностика; експресни клинико-лабораторни изследвания; изследване на слуха (аудиометрия).
По данни от Центъра за градска мобилност през 2010 г. средния брой превозени пътници по един маршрут за един ден с трамваен транспорт е 22 191 души, с тролейбусен транспорт – 20 025 души и с автобусен транспорт – 6 790 души.
Район „Надежда” разполага с много добре развит обществен транспорт. През района преминават:
1. Трамвайни линии № 1, 6, 7, 11, 12 и 19;
Линия 1 се обслужва от 8 коли, преминаващи средно през 10 минути през деня и през 20 минути в интервала между 5 и 7 часа и след 20 часа.
Линия 6 се обслужва от 8 коли, преминаващи средно през 12 минути през деня и през 19 минути в интервала между 5 и 7 часа и след 20 часа.
Линия 7 се обслужва от 9 коли, преминаващи средно през 5 минути през деня и през 20 минути в интервала между 5 и 7 часа и след 20 часа.
Линия 11 се обслужва от 15 коли, преминаващи средно през 10 минути през деня и през 21 минути в интервала между 5 и 7 часа и след 20 часа.
Линия 12 се обслужва от 8 коли, преминаващи средно през 14 минути през деня и през 21 минути в интервала между 5 и 7 часа и след 20 часа.
Линия 19 се обслужва от 6 коли, преминаващи средно през 26 минути през деня и през 50 минути в интервала между 5 и 7 часа и след 20 часа.
2. Автобусни линии № 53, 83, 85, 86, 108 и 150;
Линия 53 се обслужва от 2 коли, преминаващи средно през 120 минути през деня и през 120 минути в интервала между 5 и 7 часа и след 20 часа.
Линия 83 се обслужва от 21 коли, преминаващи средно през 15 минути през деня и през 20 минути в интервала между 5 и 7 часа и след 20 часа.
Линия 85 се обслужва от 15 коли, преминаващи средно през 10 минути през деня и през 15 минути в интервала между 5 и 7 часа и след 20 часа.
Линия 86 се обслужва от 6 коли, преминаващи средно през 13 минути през деня и през 18 минути в интервала между 5 и 7 часа и след 20 часа.
Линия 108 се обслужва от 6 коли, преминаващи средно през 19 минути през деня и през 25 минути в интервала между 5 и 7 часа и след 20 часа.
Линия 150 се обслужва от 8 коли, преминаващи средно през 15 минути през деня и през 22 минути в интервала между 5 и 7 часа и след 20 часа.
бул. Ломско шосе, бул. Рожен, жители, жк. Свобода, кв. Илиянци, кв. Требич, кв. Триъгълника, население, население Надежда, София, стажанти, СТОЛИЧНА ОБЩИНА - РАЙОН НАДЕЖДА, Толстой, ул. Ген. Никола Жеков
Чирпан, пл. Съединение 1
041699630, 041693521, 041699615, 041696238
Община Чирпан се намира в Горнотракийската низина, в югозападната част на област Стара Загора и включва части от Средна гора на север (Чирпанските възвишения) и част от долината на река Марица на юг. Средната надморска височина e от около 240 м. Климатът е умерено континентален. Населените места в общината са 21, от които 20 са села. Община Чирпан граничи с общините Стара Загора, .
Град Чирпан се намира на 39 км. от областния град Стара Загора и на 56 км. от Пловдив. Разположен е в близост до пресечната точка на две магистрали с международно значение – Тракия ( София – Бургас ) и Марица ( София – Свиленград ). Общината заема площ от 522,9 кв. км., което представлява 0,47% от територията на страната и 10,18% от територията на областта.
Град Чирпан е разположен на главната пътна и железопътна транспортна артерия София – Пловдив – Бургас и поддържа редовни автобусни връзки със София, Димитровград, Стара Загора, Пловдив, Хасково и други градове и селища в околността и страната. Поради разположението на Чирпан всички автобусни линии София – Бургас преминават през града.
Промишлеността в Общината е представена от предприятия в машиностроителната, шивашката и хранително – вкусовата промишленост. Чирпан има изградени позиции във винопроизводството и по – специално в производството на леките бели и шампанизирани вина, произвеждани в Новико, приемник на Ловико – Чирпан.
Районният кооперативен съюз също изкупува грозде и произвежда в четирите си винарски изби червени и бели трапезни вина. На местния пазар се налага и успешно работещата от няколко години винарска изба в село Свобода. Селското стопанство е традиционен отрасъл за община Чирпан и определя структурата на общинската икономика.
Обработват се 281 хил. дка ниви и градини, при стопанисвана 320 747 декара, което представлява 11,4% от стопанисваната земя на област Стара Загора, при относителен дял на населението 7,2%. В години с най – интензивна структура на растениевъдния и животновъдния отрасъл заетите са надвишавали 4400 души, а сега при статистически данни за 2001 г. наетите по трудов договор в аграрния отрасъл, включително горското стопанство, лова и риболова са 1018 души.
Произвежда се предимно пшеница, памук, царевица, ечемик, слънчоглед, грозде и зеленчуци. През последните години все по – широко навлизат етерично – маслените култури: салвия, лавандула и други. В Чирпан се намира Институтът по памука и твърдата пшеница, постигнал забележителни успехи в селекцията на редица сортове пшеница, които се продават успешно извън страната и са важен фактор за развитието на селското стопанство в България. Добре развито е животновъдството.
Всички селища в общината са електрифицирани. Те се обслужват от Електроснабдяване – НЕК АД – Чирпан. Всички населени места на Общината са с изградена водопроводна мрежа за питейно – битово водоснабдяване. Основен водоизточник е подстанция Марица, от където се осигурява вода с дебит 150 л./секунда както и подстанция Бяла. Голяма част от водопроводите се нуждаят от подмяна. Само в град Чирпан обаче е изградена канализационната мрежа (60 800 м).
По отношение на телекомуникациите община Чирпан разполага с добре изградена телефонна мрежа: общият брой на телефонните постове за 2001 г. е 9284, в т.ч. домашни – 7973. На територията на общината има покритие на двата мобилни оператори и Интернет връзка.
С подкрепата на общината в Чирпан е изграден „Център за развитие на община Чирпан“, неправителствена организация, работеща в подкрепа на бизнеса и за местното развитие (икономика, социална сфера, образование, здравеопазване, култура, опазване на околната среда). Центърът разполага с учебна база в центъра на града, организира обучения, предоставя офис, информационни и консултантски услуги на МСП.
Чирпан се смята за наследник на антично римско селище, което е било разположено близо до римския град Пизус, на 7 км. от сегашното местоположение на града. Смята се, че селището е основано от преселници.
Историческите документи дават основание да се смята, че градът е съществувал на сегашното си място от началото на 15век.
Името на Чирпан се смята, че произлиза от римското име на селището и е свързано най-вече с извора Текир, около който се е формирал градът. През Възраждането, периода 18 – 19 век, Чирпан се характеризира като град с добре развито земеделие и занаяти.
След Освобождението на България през 1878 г. гражданите на Чирпан са сред първите, които започват организирана борба за обединението на България и записват името на града в революционната летопис на Съединисткото движение. Днес на датата 6 септември (Деня на Съединението) се отбелязва празникът на града.
През следосвобожденския период занаятите западат заради загубата на пазари в Османската империя, но процъфтяват лозарството и винарската промишленост.
През 1928 година градът е силно засегнат от Чирпанското земетресение. В помощ на пострадалото население, при разчистването на руините, търсенето на оцелели, изграждането на палаткови лагери, продоволствието и храненето на оцелелите, са се включили активно скаути от съществуващата по това време „Организация на българските младежи разузнавачи“ (ОБМР).
Земетресение с магнитуд 6,9 по Рихтер разтърсило Чирпанско. Точно на 14 април 1928 г. – Велика събота, малко преди обяд силен земен трус с център седем-осем километра северозападно от Чирпан разтърсва града и околните му села. Четири дни по-късно, на 18 април вечерта, друг силен трус с център близо до Пловдив довършва разрушенията, които първия трус започва.
Земетресението е толкова силно, че е отбелязано от сеизмичните станции в Северна Америка. Материалните щети от него са огромни. При двата труса са разрушени напълно 26 000 сгради, 21 000 са полуразрушени. Загинали са 128 души, а около 500 души са ранените. Разрушени са почти всички сгради в Чирпан и Борисовград (днешен гр. Първомай). Хиляди семейства остават без покрив, деформирани са ж.п. линии, изменен е дебитът на кладенците и изворите – за известно време изчезва Меричлерският минерален извор.
В продължение на 11 дни земята се люлее през час с различна сила. Родният град на Яворов е сринат напълно.
При първия трус малко преди обяд на 14 април скалата на Форел-Меркели отчита 10-а степен. Първо рухват покривите, после се разцепват стените. Пловдив, Чирпан и Първомай се евакуират в полето. Най-страшното обаче идва в последните часове на 18 април. Трусът от 11-а степен по Форел-Меркели е опустошителен за Пловдив и цялата област.
Правителството на Андрей Ляпчев изпраща самолет до засегнатия район, защото телефонните връзки са прекъснати. Цар Борис III, който по същото време е във Варна, спешно пристига в Чирпан. После царят се премества в Пловдив и лично ръководи акцията за спасяване на населението.
След опустошителното земетресение от 1928 г. в Чирпан в красив парк са построени пет обширни болнични сгради. За чирпанската болница е получена щедра помощ от Полския Червен кръст. Болницата е учредена с Акт от 08.11.1928 г., подписан от Цар Борис ІІІ, членове на Българското Царско правителство и Правителството на Полска Република, както и от чирпански народни представители, Кмета на града и чирпанския болничен лекар д-р Христо Златаров.
По онова време народният представител Крум Кораков прави критична бележка, че това е луксозна болница, изпреварила времето си. Така се създава възможност за разгръщане на болничната дейност в региона. От създаването на болницата и до днес в нея се лекуват жителите на две общини – Чирпанска и Братядаскаловска.
Братя Даскалови, Димитровград, занаяти, население, Община Чирпан, Първомай, Средна гора, умерено континентален, Чирпан
Хисаря, бул. Генерал Гурко 14
033762180, 033762034, 033762415, 033762631
Кмет на Община Хисаря
Тел.: 0337 62 405
Хисаря е град в Южен Централен район на Република България, област Пловдив – административен център на Община Хисаря.
Намира се в централната част на страната, под южните склонове на Средна гора, на 364 м н.в. Той е в е на 40 километъра от град Пловдив и е в близост до възрожденските градове Карлово, Калофер, Сопот, Панагюрище – област Пазарджик и Копривщица – област София.
Климатът на град Хисаря е преходно-континентален, с топла и мека зима. Снежната покривка се задържа средно 27 дни в годината. Пролетта е ранна и сравнително топла, лятото е слънчево, а есента е топла и продължителна. Средната годишна температура на въздуха е 11,5 градуса.
В град Хисаря има термалното находище от 22 извора, разположени в малък район, с различна физико-химична характеристика и температура, с доказани лечебни качества.
Първото организирано балнеолечение в България е започнало в Хисаря. През 1882 год. правителството на Източна Румелия издава “Правилник за експлоатация на хисарските бани”, а чешкият химик Состержонек извършва в лабораторията на Санитарния съвет в Пловдив химически анализ на водата от пет хисарски извора. Това е първият химически анализ на минерална вода в България.
Във всички исторически времена начина на живот на населението на Хисарската долина е бил предопределен от популярността на лечебните свойства на минералните води. Още преди петото хилядолетие преди Христа край топлите минерални извори възникнало праисторическо селище от късния неолит. Историята не е съхранила името му, но от тогава животът в него никога не е замирал Древните тракийски селища от Хисарската котловина влизали в пределите на Одриската държава и са били населени от племето беси.
След завладяването на Тракия от римляните през 46 г. от н. е. , малкото селище на тракийското племе беси постепенно се разраства и става известно с вълшебството на целебните си извори.
В началото на римския период, според преданията и легендите , името му било Аугуста.
През средата на ІІІ век градът бил опожарен и опустошен от готските нападения. Неговото възстановяване става към края на ІІІ век, като през 293 година римският император Диоклециан дава името си на града. Нарекъл го Диоклецианопол, защото в него намерил своето изцеление.
През IV век, за да бъде защитен от вражи нападения, градът бил ограден с крепостни стени. В него се влизало през четири големи порти. Археологическите проучвания уточняват, че крепостта е подсилена от 44 кули .
Диоклецианопол бил изграден по всички правила на римското градоустройство – с широки и прави улици, украсени със статуи на богове и богини, с мраморни бани, с красиви дворци и вили на римската аристокрация
През IV, V и VI век градът придобива известност в пределите на цялата Римска империя и според сведенията на пътеводителя от 528 година на античния автор Хиерокъл , Диаклецианопол става трети по големина град в провинция Тракия, след Филипопол / Пловдив / и Берое / Стара Загора /.
Древният град, известен с лечебните си свойства, защитен от крепост, прикътал зад дебелите си стени беломраморни сгради, вълшебни извори и славееви песни, става притегателен център за траки, римляни, византийци, славяни и българи.
След падането на Западната Римска империя град Диоклецианопол е част от Византия. През VІІ-Х век, както сочат епархийските списъци, той се превръща в духовен християнски център и епископско седалище, подчинено на Филипополския митрополит. От това време датира построяването на десет раннохристиянски базилики, което е доказателство за духовната и религиозна роля, която е отдавана на Диоклецианопол за разпространяването и утвърждаването на ранното християнство
Пловдив и Пловдивска област влизат в границите на Първата българска държава през 820 година. По същото време Хисаря е включен в пределите на Средновековна България.
През периода на Византийското владичество на мястото на изпепеления античен град израснало малко градче, за което има исторически данни, но името му не е известно.
По време на Втората българска държава земите на Хисарското Средногорие били арена на люта бран от византийци и кръстоносци.
През 1364 година град Пловдив пада под турско владичество. По същото време е покорено и разрушено селището край Хисарските топли минерални извори, но живота продължава в близките селища Хисар- Момина баня и Веригово -сегашните квартали на град Хисаря. Половината от Момина баня е било населено от турци.
В началото на ХVІІ век от Анадола и от близкото село Хисар Кюселере край Хисарските минералните извори “Момина сълза” трайно се заселили турци. Те нарекли това селище Хисар , което значи Крепост. За кратко време лековитите минерални извори добиват известност по цялата Турска империя . В него идвали да търсят изцеление видни турски личности от Цариград, Одрин, Татар Пазарджик и Пловдив.
В Хисарския край живеело будно българско население, което взело активно участие във всичките форми на борбата за национална независимост и свобода. Народната памет пази спомена за красотата и величието на хайдутското движение , за светлите личности и идеалите, свързани с националното и духовно Възраждане , за саможертвата на въстаниците от Април 1876 година, когато местното население се вдигнало на бунт срещу петвековното турско робство. При потушаване на въстанието селата Старосел и Синджирлии / сега “Веригово “/, Елешница и Красново са били опожарени от башибозушки набези. В кв. “Веригово” е възстановена църквата, в която Апостолът на свободата, Васил Левски, е събирал местния революционен комитет.
След Освобождението на България през 1878 година Хисаря навлиза в своя нов Ренесанс.
Целият двадесети век е характерен с непрекъснатото нарастване на популярността му като балнеолечебен център. През 1957 година малкото курортно селце Хисар-Момина баня е обявено за национален курорт, а през 1964 за град с името
В границите на новия град влизат Хисар – централната градска част /археологическият резерват/ и с.Хисар-Момина баня, като квартал “Момина баня”. По-късно към него са присъединени селата Веригово /Синджирлий/ и Миромир, като квартали “Веригово” и “Миромир”.
Днешните квартали на град Хисаря:
имат собствена история, духовен облик, култура , празнично-обредна система и фолклор, които са съхранени и се предават на поколенията.
Град Хисаря е световноизвестен национален и международен туристически център , гостоприемен и модерен европейски курорт. Той предлага прекрасни условия за отдих и балнеолечение, за конгресен , еко-пешеходен, селски , културен, ваканционен и други видове туризъм , незабравими изживявания в света на тайнствата и красотите на Хисарското Средногорие.
От 1978 година съвременният град Хисаря е административен център на
Община Хисаря , област Пловдив, в състава на която влизат следните населени места:
– Елешница – сега вече не съществува. Намира се под водите на язовир “Пясъчник”
Природните дадености и богатото културноисторическо наследство на община Хисар, множеството тракийски и римски археологически паметници, духовни и културни центрове, автентичния фолклор и традиции , непринуденото и сърдечно общуването с местното население , уютните места за отдих и удоволствие, минералните води в Хисаря и Красновски минерални бани превръщат града в предпочитано място за гостите и туристите от цялата страна и чужбина.
Крепостната стена, ням и величествен свидетел на историята на града съществува и до сега. Тя е потънала в пасторалната зеленина на много, много красиви паркове, огласяни от славееви песни. Древният град е обявен за археологически резерват, в който могат да се видят тракийска гробница, разкопките на римски терми , казарми и административни сгради .
На територията на Община Хисар, на 20 км. западно от града, се намира с. Старосел, където през 2000 година бе разкрит Тракийски култов храм , датиран от края на V и началото на IV век преди новата ера. Това е един от най – големите тракийски царски комплекси в Югоизточна Европа. Със своята монументалност и богато царско погребение, със златни и сребърни накити, бойни доспехи и рисувани керамични съдове, храмът е притегателна точка за туристите от всички поколения.
През месец септември 2005 г. в местността Козите грамади на територията на община Хисар, в Същинска Средна гора, на височина 1100 метра, е разкрит огромен комплекс, който е датиран от пети век преди Христа. Той се разпростира на площ от осем декара.
Според специалистите откритото тракийско селище е имало много дълъг живот и е съществувало до 5-6 век след новата ера. Доказателство за това са останките от раннохристиянската църква, открита в близост в комплекса.
акация, балнеоцентрове, благун, бук, бял бор, габър, гори, дугласка ела, жители, зимен дъб, инертни материали, Калояново, Карлово, келяв габър, космат дъб, население, Община Хисаря, санаториуми, склонове, смърч, смърч бук, Средна гора, Стрелча, Съединение, Хисаря, цер, черен бор
Иваново, ул. Олимпийска 75
КМЕТСТВА КЪМ ОБЩИНА ИВАНОВО
Община Иваново е разположена в Североизточна България и заема площ около 495 454 дка /над 17 % от Област Русе/.
Административен център на Общината е с.Иваново, чието застрояване започва с построяването на ж.п.линията Г.Оряховица-Русе през 1895 г.
Намира се на 5 км от старото селище и р.Русенски лом.На север граничи с р.Дунав и с общините Русе, Ветово, Цар Калоян, Две могили и Борово. В състава на Общината влизат 13 населени места.
В община Иваново функционират 5 бр. основни училища и 1 целодневна детска градина с 5 филиала.
Типично селска територия в непосредствена близост до град Русе: Община Иваново е разположена в Североизточна България и заема площ около 495 454 дка/над 17 % от Област Русе/. Административен център на Общината е с.Иваново, чието застрояване започва с построяването на ж.п.линията Г.Оряховица-Русе през 1895 г. Намира се на 5 км от старото селище и р.Русенски лом.На север граничи с р.Дунав и с общините Русе, Ветово, Цар Калоян, Две могили и Борово. В състава на Общината влизат 13 населени места.
Кръстопътно положение: до северната врата на България – Дунавски речен път; международни ЖП коридор (№4) и европейските коридори № 7 и № 9, които осигуряват връзката на централна и източна Европа с Черноморието и Азия. През територията на общината преминават важни пътища от републиканската пътна мрежа Русе-София и Русе-Варна.
Субалпийски релеф и ландшафти – Каньонът на Русенски Лом (Природен парк „Русенски Лом“ с безброй миандри, оазис на дивата природа, обитаван от редки грабливи птици и изключителен растителен свят), силно залесен Дунавски бряг – рай за водоплаващи пернати, с уникално скално образувание Стълпище.
Богато културно-историческо наследство: археологически резервати „Скален манастир при с. Иваново“, в списъка на ЮНЕСКО и „Средновековен град Червен“, манастири, църкви и некрополи край Нисово, Красен, Щръклево.
Нови културни изяви: Международен пленер на художници „Русенски Лом – Дунав“, Национален литературен конкурс „Светлоструй“, детски екопразник „Дар на природата – да го съхраним“ – продължение на делото на средновековни зографи и граматици.
Съвременен бизнес: прецизно електрозаварени тръби, месопреработка, гъбопроизводство, пепиниерство и т.н.
Община Иваново – минало и съвремие с природни кътове с космическо излъчване, където човек забравя земната суета, вслушва се в шепота на вековете, черпи енергия и става по-добър.
Община Иваново – привлекателен център за любители на алтернативния туризъм (селски, екологичен, познавателен и т.н.)
Скалният манастир край село Иваново:
Средновековните скални църкви са разположени в скалите край старото село Иваново, сред живописната долина на река Русенски Лом. Те притежават статут на археологически резерват, а храмът от ХІV век, известен като Църквата, е под закрилата на ЮНЕСКО.
Редица артефакти свидетелстват, че манастирът е бил под покровителството на българските царе. Нещо повече – съществуващ надпис в едно от помещенията посочва, че там се намира гроба на „цар Георги“. Предполага се, че става въпрос за цар Георги Тертер (1280-1292). В притвора на Църквата от ХІV век е запазен дарителски портрет на цар Иван Александър (1331-1371).
Скалните църкви край Иваново съхраняват духа на едни от най-интересните епохи от развитието на православното изкуство. Изящният стил на живописта от времето на Македонската династия е представено в малкото оцелели фрески в така наречената Съборена църква. В църквата в Господев дол е представен по-късен стил, вероятно от времето на Юстиниановия ренесанс.
Археологически резерват „Средновековен град Червен“.
Намира се на 30 км. от Русе, сред скалистите меандри на река Черни Лом.
Градът е бил една от най-значимите крепости в историята на Второто българско царство. Той има всички белези на големите укрепени градове – вътрешният град е бил пазен от висока крепостна стена, подсилена с бойни кули и бастиони. Външният град заемал подножието на скалистия рид. На най-високото място се издигал феодален замък.
В Червен са разкрити съоръжения за преработка на желязна руда. Открит е изключително добре запазен изкуствен тунел, по който защитниците на крепостта са ползвали вода от реката по време на обсада. Червенската крепостна стражница е единствената запазена средновековна кула в България.
Природен парк Русенски Лом:
Разположен е в красива каньоновидна долина на последния десен приток на река Дунав – река Русенски Лом, и нейните притоци Бели, Черни и Малки Лом.
Горите в парка са възникнали по естествен начин. По-често срещани са така наречените издънкови гори. Три дървета са на възраст над 300 години – круша в местността Чилингира, дъб до пътя Щръклево – Нисово, и бял бряст в местността Одалийка.
На територията на парка са наблюдавани 192 вида птици, като 172 от тях са редки или защитени. 110 вида гнездят сред скалите на парка. Гнезда имат малкия креслив орел, обикновения мишелов, ястреб, сокол, египетски лешояд, черния щъркел, горска ушата сова, козодой, гривяк, гълъб хралупар, кукувица, кълвач, славей, синигер и други.
На територията на община Иваново функционират 13 читалища, които традиционно са самоуправляващи се културно-просветни сдружения.
Художествената самодейност е една от основните дейности в работата на читалищата. В тях работят 64 самодейни колектива, клубове и школи.
Изявите на читалищните самодейци са в основата на всички общоселски и традиционни празници- „Коледуване“, „Лазаруване“, „Къпане на царя“, „Иванов ден“, Бабин ден“ и т.н.
Все повече нараства положителната тенденция към изяви извън рамките на общината: Балкан фолк-гр.В.Търново, Златната гъдулка-гр.Русе и др.
Към читалището в с.Щръклево е открита музейна сбирка „Светлоструй“, свързана с творчеството на Димитър Добрев-писател и журналист, издател на първия извънстоличен литературен вестник „Светлоструй“.
Особен интерес предизвиква обичаят „Джамал“ интерпретиран от самодейна група на читалището в с.Кошов.
Неоспорим факт е, че самодейните състави са търсен и желан партньор, разкриващи самобитността на местния фолклор.
Към всички читалища работят и библиотеки, които разполагат 133 668 бр. книги.
Разбира се този фонд е доста остарял, а самите читалища, като сграден фонд са в недобро състояние.
Само  две от читалищата /в с.Иваново и с.Щръклево/ разполагат със съвременна техника-компютър, принтер, скенер.
Здравеопазването на населението от Община Иваново се осъществява от личните лекари и стоматолози, разкрили лекарски практики в по-големите населени места.
След промените, които настъпиха в здравеопазването, голяма част от населението на общината е лишено от спешна и неотложна медицинска помощ.
На територията на общината няма здравни заведения. Лечението се осъществява преди всичко в областния център гр. Русе.
Това разбира се е проблем за цялата страна и най-вече в малките общини.
В основните училища и целодневните детски градини работят здравни кабинети.
За облекчаване работата на медицинските специалисти от Общинския съвет са приети преференциални условия за наемане на лекарските кабинети (бившите здравни служби).
Скалният манастир край село Иваново
Средновековните скални църкви са разположени в скалите край старото село Иваново, сред живописната долина на река Русенски Лом. Те притежават статут на археологически резерват, а храмът от ХІV век, известен като Църквата, е под закрилата на ЮНЕСКО.
Професор Милко Бичев съобщава, че началото на комплекса вероятно е поставено през ХІІ век, когато търновският патриарх Йоаким І изсякъл тук църква в скалите. Цар Иван Асен ІІ посетил високопоставения отшелник и може би финансирал основаването на голям манастир, който носел името на св. Архангел Михаил. Не е известно колко време е просъществувал манастирът. В своя апогей той е наброявал 41 скални храма и общо около 102 помещения.
Редица артефакти свидетелстват, че манастирът е бил под покровителството на българските царе. Нещо повече – съществуващ надпис в едно от помещенията посочва, че там се намира гроба на „цар Георги“. Предполага се, че става въпрос за цар Георги Тертер (1280-1292). В притвора на Църквата от ХІV век е запазен дарителски портрет на цар Иван Александър (1331-1371).    Скалните църкви край Иваново съхраняват духа на едни от най-интересните епохи от развитието на православното изкуство. Изящният стил на живописта от времето на Македонската династия е представено в малкото оцелели фрески в така наречената Съборена църква. В църквата в Господев дол е представен по-късен стил, вероятно от времето на Юстиниановия ренесанс.
Ивановските кални храмове се отличават с редица уникални решения, които им отреждат място в световната култура. В това отношение е показателна живописта в така наречената Църква. Тя се отличава с оригинална иконография. За разлика от традиционните православни храмове, всички стени на храма са покрити с фрески, подобно на килим. Усеща се влечение към принципите на изписване на скалните църкви в Кападокия от зората на християнството. Иконографията на фреските в Църквата намекват за влияние на исихазма, който през ХІV век е официализиран във Византия и в България.
Изключителният познавач на византийската живопис – професор Андрей Грабар, открива неповторими елементи в константинополската иконография на Църквата, които имат аналог единствено в изработения около 985 година Менологий на византийския император Василий ІІ, който се съхранява в Библиотека Ватикана в Рим.
Археологически резерват „Средновековен град Червен“.
Намира се на 30 км. от Русе, сред скалистите меандри на река Черни Лом.
Първи траките заселват мястото през ХІІ-VІ пр. Р. Хр. Мощната крепост вероятно е била издигната по времето на византийския император Юстиниан, през VІ век. По-късно градът е завладян от прабългарите. Червен е бил една от най-значимите крепост в историята на Второто българско царство. Той има всички белези на големите укрепени градове – вътрешният град е бил пазен от висока крепостна стена, подсилена с бойни кули и бастиони. Външният град заемал подножието на скалистия рид. На най-високото място се издигал феодален замък.
В Червен са разкрити съоръжения за преработка на желязна руда. Открит е изключително добре запазен изкуствен тунел, по който защитниците на крепостта са ползвали вода от реката по време на обсада. Червенската крепостна стражница е единствената запазена средновековна кула в България. По нейн образец е възстановена Балдуиновата кула във Велико Търново.
За високото ниво на развитие на града говори факта, че той е бил център на епископия. В Бориловия синодик червенските митрополити се споменават след преславските и преди тези на Средец, Ловеч, Дръстър и Овеч. Разкрити са основите на 11 църкви, сред които и болярска, които по своята архитектура напомнят несебърските храмове от ХІІІ-ХІV век.
В околностите на Червен са се намирали три големи манастира – Голям Рай манастир, Малък Рай манастир и манастир Кошута. От тях са оцелели отделни скални църкви. В някои от които са оцелели уникални средновековни фрески. Най-ценните се намират в скален храм в местността Москов дол.
Червен е завладян при османското нашествие през 1388 година, но продължил да бъде център на административната система, която османската администрация наследила от Второто българско царство.
Природен парк Русенски Лом.
Разположен е в красива каньоновидна долина на последния десен приток на река Дунав – река Русенски Лом, и нейните притоци Бели, Черни и Малки Лом. Територията е защитена от 1970 година, когато е обявена за Природен парк.
Теренът е оформен преди 120 милиона години, когато през геологическия период Долна Креда на дъното на Сарматско море са се утаили варовици. Преди 40 милиона години, когато от дъното на Сарматско море се издига Алпийско-хималайската система, част от която е и Стара планина. След последния ледников период карстовата основа е била покрита с льос. Поради огромния натиск в хоризонталните пластове са се образували пукнатини. Преди 5-7 милиона години, когато водата се е оттеглила, по тези пукнатини потекли река Дунав и нейните притоци. Река Русенски Лом е на осмо място в страната по дължина и на десето по водосборна площ. Скалите съдържат много останки от някогашното море – амонити, белемнити, миди, охлюви и др.
Горите в парка са възникнали по естествен начин. По-често срещани са така наречените издънкови гори. Те се появяват от израстъци на дървета, които са били отсечени. Три дървета са на възраст над 300 години – круша в местността Чилингира, дъб до пътя Щръклево – Нисово, и бял бряст в местността Одалийка. Тук се средиземноморските и южни растения се срещат с много северни и степни видове. От 800 растителни вида са защитени 35.
По долната тераса на реката са пръснати ливади. Те са обитавани предимно от бозайници и птици. На границата между реката и ливадите се намира галерийна гора, съставена тополи, върби, бряст, мекиш и др. дървета. Дивите животни преминават по ливадите по специални пътеки, наречени вървища за водопой.
На територията на парка са наблюдавани 192 вида птици, като 172 от тях са редки или защитени. 110 вида гнездят сред скалите на парка. Гнезда имат малкия креслив орел, обикновения мишелов, ястреб, сокол, египетски лешояд, черния щъркел, горска ушата сова, козодой, гривяк, гълъб хралупар, кукувица, кълвач, славей, синигер и др.
От 67 вида бозайници, 30 са защитени. Могат да се наблюдават няколко семейства диви котки, прилепи, сърни, елени, диви свине, вълци, чакали и др. Във водоемите се размножават различни видове земноводни. Влечугите са представени от шипобедрената и шипоопашатата костенурка, горския гущер, медянка, пепелянка. Цикади, паяци, карпатски скорпиони, сколопендри, горски скакалци, охлюви, бръмбари, пеперуди и др. попълват фонда на безгръбначните.
bulgaria, Ivanovo municipality, Rousse, археологически резервати, здравеопазване, Иваново, икономика, инфраструктура, култура, манастири, население, област Русе, образование, Община Иваново, Общински съвет, паметници, природни ресурси, Русе, туризъм, църкви и некрополи
1 2 Следваща страница »
Защита на личните данни
© Имедия Консулт ЕООД 2012-2019.