fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu nl hu hu en es hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en en en en en en en de en en en de en de en hu hu en hu hu en en en hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Bennie Wallace (Chattanooga, 1946. november 18. –) amerikai tenorszaxofonos.
1946. november 18. (75 éves)[1]
A Wikimédia Commons tartalmaz Bennie Wallace témájú médiaállományokat.
Bennie Wallace a világ egyik legjobb tenorszaxofonosa, mégis ritkán készít lemezeket.
A legjobb iskolákba járt.[2] 1971-ben az American Federation of Musicians tagja lett.
Eleinte avantgárd dzsesszt játszott, Eric Dolphyt és Stockhausent követte, de később a nagy öregek bűvölték el Duke Ellingtontól Sonny Rollinsig.
A hetvenes évek közepén találta meg saját hangját. Játékán leginkább a zongorista Thelonious Monk hatása érezhető bár (vagy éppen ezért) ritkán használ a zenekaraiban zongorát.
1978: The Fourteen Bar Blues
1978: Live at the Public Theater
1980: The Free Will
1982: Big Jim's Tango
1984: Sweeping Through the City
1987: The Art of the Saxophone
1993: Talk of the Town:
2007: Disorder at the Border: The Music of Coleman Hawkins
↑ Integrált katalógustár. (Hozzáférés: 2014. április 27.)
↑ East Ridge High School Swing Band; Clarinet at the University of Tennessee
Ez a zenei tárgyú lap egyelőre csonk (erősen hiányos). Segíts te is, hogy igazi szócikk lehessen belőle!
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Bennie_Wallace&oldid=23403955”
Utoljára szerkesztve 2021. január 1., 10:57-kor
A lap utolsó módosítása: 2021. január 1., 10:57
A lap szövege CC BY-SA 3.0 alatt érhető el, ha nincs külön jelölve.