hu hu hu hu hu de id cs hu hu hu hu sv hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fi hu hu hu hu hu pl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu id hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu pl hu hu ca hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu pl hu hu ca hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu id hu hu hu hu hu
Dr. Laczkó Ilona: Kopasznyakú - csalad.hu
– Mama, te mit csinálsz? A vasárnapi ebédhez csirkét vágok, s nagyon sietek, hogy végezzek, míg az unokám, Máté alszik. Most pedig itt áll mellettem kócosan, pizsamanadrágban, és tágra nyílt szemmel nézi kezemben a kést, amellyel éppen hozzáfognék a csirke bontásához.
Nem hagyhatom abba, forró nyári délután van. Meg uzsonnaidő is, s ébredéskor ez a fiú mindig szomjas és éhes. Ritka alkalom, de most csak ketten vagyunk itthon.
– Előkészülök a holnapi ebédhez – próbálok higgadt maradni, közben megigazítom a félrecsúszott konyharuhát a tálon, amelyből kilátszik a csirkefej. – Paprikás csirke lesz nokedlivel, a kedvencetek.
Máté szeméből eltűnik a rémület, szalad a kis sámliért, leteszi mellém, rááll, és bíztató mosollyal néz rám.
Mély levegőt veszek, változatlanul tanácstalan vagyok. Imádja a csirkéket etetni, itatni, kiengedni a tyúkudvarból, majd harciasan segít visszaterelni őket, de ez most más.
– Nem vagy szomjas? – próbálkozom.
– Megittam a teámat, és megettem az utolsó palacsintát.
Büszkén bólint, hogy megértsem, ő már nagyfiú. A négyévesek önbizalmával néz rám, és az az érzésem, bíztat, ne féljek. Annak nagyon örülök, hogy a csirke feje a tálban van, nem előtte kell levágnom. Bárcsak ugyanígy túl lennék a belezésen is!
– Mama, egészen biztosan nem él már? – kérdi óvatosan, és szinte vigyázban áll a sámlin.
– Egészen biztosan – nyelek egy nagyot –, hisz a feje már nincs a nyakán.
Fürgén leugrik a sámliról, átviszi a másik oldalamra, felpattan rá, és alaposan megnézi a csirke fejének a helyét. Meglepetten látom, hogy nem borzad el, hanem leplezetlen kíváncsisággal méregeti a nyakat. Elmosolyodom. Máté vagány gyerek, de rendkívül kényes, étkezésnél minden falat után megtörli az ujjait – papa mindig mondja, egy saját szalvétagyár kellene nekünk –, a rántott csirkecomb csontjára pedig alufóliát kér fogónak.
– Akkor már nem lélegzik.
Nem kérdezi, hanem kijelenti. Megnyugszom, nem kell beszélnünk élet és halál kérdéséről.
– Nem. Nézd, ez a légcsöve – mutatom, és látom, lelkesen bólogat, kicsit közelebb hajol. – Ez pedig a nyelőcsöve, amin a kukorica a zúzába kerül.
– Amit anya úgy szeret. Hol a zúza?
Ettől féltem, de ő csillogó szemekkel várja a választ. Bemetszem a has két oldalát és szétnyitom, ahogy szoktam. Rásandítok, egyre közelebb hajol, majd hirtelen kapja a sámlit, hogy a másik oldalon, közelebbről láthasson mindent. Ezalatt gyorsan kihúzom a beleket, de már nincs időm a szemetesbe dobni.
– Nem látom a zúzát. Mi ez a sok cső?
– Ezek a belek – mondom tárgyilagosan. – Nézd, ez itt a máj, ez a lép és itt a…
– Zúza! – kiált diadalmasan, és egy pillanatig úgy tűnik, érte nyúl. – De mi ilyen büdös?
– A belekben a… – motyogom zavartan.
– Ja, a kaki!
Könnyedén legyint, rólam pedig mázsás súly gördül le. Nem hiszem el, hogy ez ilyen egyszerű. Leválasztom a zúzát, a májat, a lépet, mutatom neki az epét és a belekkel együtt a vödörbe dobom. Öreg macskánk a vödör mellett őrködik, de finomabb falatra várakozik: a gigára. Amikor ledobom, Máté nevetve figyeli, ahogy elfut és mohón befalja.
– Mama, hol a szíve?
A borsólevesben a szív meg a lép a kedvence. Most izgatottan nézi a vödröt nem dobtam-e ki a belekkel.
– A szív még bent van a helyén.
Felé fordítom a csirkét, szétnyitom, hogy belásson. Ám útban van a kezem, elhúzza, de akkor összezáródik a nyílás. Izgatottan próbál bekukucskálni jobbról, balról, de nem mer hozzányúlni. Egyszer csak szalad a kisházához és visszakiált, hogy várjak. Jön hamarosan az elemes láncfűrészével. Megdöbbenek, mit akarhat vele. A fűrészt ledobja a vödör mellé, ugrik a sámlira, kezén a fűrészhez tartozó munkáskesztyű. Már fogja is a csirkét belenéz, és boldogan mondja:
– Persze, próbáld meg!
Tartom a csirkét, és igyekszem nem mosolyogni azon, ahogy kesztyűs kézzel próbál benyúlni a szívért. Hadakozik egy darabig, majd jobb kezéről valahogy lekerül a kesztyű, és kisvártatva diadalittasan felkiált:
– Megvan! De szép! Ez az enyém lesz holnap, ugye?
– Persze, tedd a tálba!
Vidáman felkapja a konyharuhát a tálról, és belepottyantja a szívet a vízbe. Nem engedi mindjárt vissza a törlőt, hanem homlokát ráncolva nézi a csirkefejet. Nem tudom eldönteni, mire gondolhat.
– Miért nem piros a taraja?
– Mert nincs benne vér.
– Abban a másik tálban, majd megsütöm hagymával, nagyon finom, te is megkóstolhatod.
– A szemét nem kell kivenni?
– Akkor jó. Azt hittem elfelejtetted. Van még benne valami?
– A tüdejét és a veséjét nem szoktam kivenni – nem kérdi miért, csak bólint. – Szétvágom és meglátod azokat is.
A combokat, szárnyakat ő mossa le, majd tiszta vízben a belsőségeket is, végül puszta kézzel pakol mindent egy tálcára.
Hazaérkeznek a szülei és döbbenten figyelik, ahogy zsírtól fénylő kézzel ügyködik a mészárszéken. Ő megtörli a kezét és boldogan ugrik apja nyakába.
– Képzeld, felboncoltam egy egész döglött csirkét!
– És te kopasztottad?
– De apa, ez a kopasznyakú volt!
3. Jelzáloghitelekhez nyújtott támogatások bővítése
Tóth Gabi – Kendőzetlenül
2020. márc. 16. 15:00
Amikor az ember lánya úgy pisil le egy terhességi tesztet, hogy pozitív eredményben bízik, akkor a második csík megjelenésekor viszonylag egyszerű a képlet: örömében sikítozik egy darabig. Amikor nem feltétlenül várja a pozitív eredményt, akkor sem bonyolult a dolog: ijedtében sikít. Na de mi van akkor, ha fogalma sincs róla, hogy mit is szeretne? No, ilyenkor aztán azt sem tudja pontosan, hogy amit lát, az tényleg ott van, vagy érzéki csalódás csupán.
2020. febr. 12. 15:00
Böjte Csaba ferences rendi szerzetes "szeretetleckékkel" jelentkezik mostantól a csalad.hu oldalán. A Dévai Szent Ferenc Alapítvány alapítójának gondolatait kéthavonta olvashatják portálunkon.
2020. jan. 22. 8:19
Az anyukák többségének nincs lehetősége arra, hogy a karon ülőjét otthon hagyva lelibegjen az edzőterembe! Az első időszakban, amikor hormonok tömkelege cikázik a testedben, nem prioritás az alakformálás. Mondom ezt én, két gyermekes edzőként.
„És a férfiakkal mi lesz?”
2020. márc. 12. 6:00
Eljött a pillanat, amikor önként a csalánosba nyúlok mindenféle védőfelszerelés nélkül.
Férfiak és nők – járvány idején
2020. márc. 25. 17:00
Vajon hogyan őrizzük meg az „én-időnket”? Hogyan őrizzük meg férfiúi és női mivoltunkat? Hogyan legyünk kívánatosak és egyben gondoskodók is a négy fal közé zártan?
Családvédelmi akciótervCsaládtámogatási kalkulátorOtthonteremtési program
Családbarát Magyarország Központ Nonprofit Közhasznú Kft.
1134 Budapest, Tüzér utca 33-35.
Nyilvántartó Bíróság: Fővárosi Törvényszék Cégbírósága
3. Jelzáloghitelekhez nyújtott támogatások bővítése
Tóth Gabi – Kendőzetlenül
2020. márc. 16. 15:00
Amikor az ember lánya úgy pisil le egy terhességi tesztet, hogy pozitív eredményben bízik, akkor a második csík megjelenésekor viszonylag egyszerű a képlet: örömében sikítozik egy darabig. Amikor nem feltétlenül várja a pozitív eredményt, akkor sem bonyolult a dolog: ijedtében sikít. Na de mi van akkor, ha fogalma sincs róla, hogy mit is szeretne? No, ilyenkor aztán azt sem tudja pontosan, hogy amit lát, az tényleg ott van, vagy érzéki csalódás csupán.
2020. febr. 12. 15:00
Böjte Csaba ferences rendi szerzetes "szeretetleckékkel" jelentkezik mostantól a csalad.hu oldalán. A Dévai Szent Ferenc Alapítvány alapítójának gondolatait kéthavonta olvashatják portálunkon.
2020. jan. 22. 8:19
Az anyukák többségének nincs lehetősége arra, hogy a karon ülőjét otthon hagyva lelibegjen az edzőterembe! Az első időszakban, amikor hormonok tömkelege cikázik a testedben, nem prioritás az alakformálás. Mondom ezt én, két gyermekes edzőként.
„És a férfiakkal mi lesz?”
2020. márc. 12. 6:00
Eljött a pillanat, amikor önként a csalánosba nyúlok mindenféle védőfelszerelés nélkül.
Férfiak és nők – járvány idején
2020. márc. 25. 17:00
Vajon hogyan őrizzük meg az „én-időnket”? Hogyan őrizzük meg férfiúi és női mivoltunkat? Hogyan legyünk kívánatosak és egyben gondoskodók is a négy fal közé zártan?
Családvédelmi akciótervCsaládtámogatási kalkulátorOtthonteremtési program
Oldalunk az alábbi tevékenységekhez a számítógépén tárolt adatokat (sütiket/cookiekat) használ:
Egyéni beállítások: jelenleg ez az Ön által beállított alapételmezett nyitóoldal;
Statisztikai jellegűek: a portál látogatottságával és felhasználásával összefüggő adatok, melyet általában harmadik félnél, mint külső szolgáltatónál tárolunk. Ezek az adatok időnként feldolgozásra kerülnek a portálunk minőségének fejlesztése érdekében.
Egyik adat sem tartalmaz Önről semmilyen személyes, azonosításra alkalmas információt.