pt hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ceb hu hu hu hu hu en es hu hu hu hu en hu hu ca ca hu hu hu hu hu es hu hu id hu en en en hu en en es en en en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en hu hu hu hu hu hu hu hu en hu en hu en hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu en de en en en es en hu de en es de en hu en es es pl es en en pl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Ez a szócikk egy dalról szól. Hasonló címmel lásd még: Innuendo.
Az Innuendo az első dal a brit Queen együttes 1991-es Innuendo albumáról. A szerzője Roger Taylor és Freddie Mercury volt (bár az akkori szokás szerint már nem jelölték külön a szerzőséget). Hat és félperces hosszával egyike a leghosszabb Queen-daloknak. Angliában a Bohemian Rhapsody és az Under Pressure után a harmadik listavezető kislemezük lett, Amerikában fel sem került a Billboard Hot 100 listára (bár a Mainstream Rock listán a 17. helyet érte el). Tartalmaz egy Steve Howe (a Yes együttes gitárosa) által feljátszott gitárszólót, és egy opera-szerű közjátékot, amely az együttes korai stílusát idézi, és amely érdekes kontrasztban áll a dal hard rock stílusú alapjával.
1989. március – 1990. november
A boleró-szerű alapozás May, Taylor és Deacon örömzenéléséből alakult ki, melyhez akkor Mercury írt pár dallamot és szöveget (a szöveget Taylor véglegesítette). Őket saját bevallásuk szerint a Led Zeppelin Kashmir című dala inspirálta.[1]
May elmondása szerint mindannyian dolgoztak a dalon, külön kiemelte, hogy Mercury a szövegen, a klasszikus zenei hídon, Taylor a zenén és az elrendezésen, ő maga pedig a dal középső részében tett változtatásokat. 2002-ben Taylor azt mondta, hogy ő írta a szövegeket. Azt maga May is elismerte, hogy nagyrészt csapatmunka eredménye volt – kivétel volt Deacon, aki az albumfelvételek akkori szakaszában épp nem volt velük.
Mercury és Howe között többéves barátság volt, amióta a 70-es évek végétől gyakran összefutottak a Townhouse stúdióban. A Yes együttes 1978-ban nem sokkal azelőtt vett fel albumot a Montreux-i Mountain stúdióban, mielőtt a Queen megvette volna, és az Asia debütáló albumának Mike Stone (a Queen hangmérnöke) volt a producere.
Paul Sutin 1988-ban megjelentette a bemutatkozó albumát, és hozzáfogott a következő felvételéhez. Mivel az elsőn Howe basszusgitárosként és szólógitárosként játszott, Sutin felkérte őt a további közreműködéshez, amit Howe elvállalt. Elutazott a Genfi-tóhoz, hogy 1989-ben megejtsék a felvételeket. Egy szünet alkalmával Mountreux-be autózott, és ott megebédelt. Itt összefutott Martin Glovesszal (ő azelőtt a Yes-nek dolgozott, később a Queennek), aki elmondta neki, hogy az együttes épp a stúdióban dolgozik.
Dave Richards producer szerint amikor Howe bement a stúdióba, Mercury azonnal felismerte, és megkérte, hogy játsszon fel pár támogató gitárakkordot:
Steve történetesen benézett egy nap, hogy köszönjön nekem. A Yes együttessel mintegy tíz éve már dolgoztam együtt a Mountain stúdióban. Amint bedugta a fejét az ajtó, Freddie megismerte, és megkérte, játsszon el pár gitárakkordot. Mivel nem volt vele a sajátja, Brian egyik gitárját használta közvetlen kimenettel és hangszínellenőrzéssel.[2]
Egy másik verzió szerint Brian May kérte meg erre (így emlékszik maga Howe is). Utóbbi egy 1991-es interjúban elismerte, hogy ő nem tudta volna eljátszani a flamenco szólót:
Steve éppen csak arra járt Svájcban, amikor ott dolgoztunk, és benézett hozzánk. Egy kis spanyolgitár darabon dolgoztunk, ami a dal közepére kerülne. Nagyon jó ebben a fajta anyagban, ezért azonnal jó ötletnek tűnt, hogy ő játssza az anyagot, amit én nem tudtam volna.[3]
Az 1992-es Freddie Mercury emlékkoncerten Brian May, John Deacon és Roger Taylor Robert Plant, a Led Zeppelin énekesének közreműködésével adták elő, és összemosták a Kashmir című Zeppelin dallal. Ennek ellenére a koncertet megörökítő DVD-ről lehagyták ezt az előadást, mégpedig Robert Plant kérésére, mert nem emlékezett jól a szövegekre, és nem énekelte a dalt helyesen.
Három jól elkülöníthető szakasza van a dalnak. Dobpörgéssel és Mercury alig hallható visszaszámlálásával vezet be. Pár ütem múlva elkezdődik a bolerószerű alap, amelyben disszonáns szintetizátorakkordok, basszusgitár és az ötödik ütemtől visszacsatolt gitárhangok adják az alapot. Ez a bolerószerű alap két versszakon keresztül, mintegy három percig tart, majd itt következik a flamencoszerű gitárszóló, amelyet Steve Howe játszott egy Gibson Chet Atkins elektromos gitárral. Ez átvezet a második szakaszba, ami egy operai ihletésű híd, amelyet nagyrészt Mercury komponált.[1] Ez a szekció különösen összetett, a popzenében szokatlan poliritmikus elrendezése miatt, gyors egymásutánban 4/4, 6/4, 6/8, 3/4, 5/4-es ütemek követik egymást. A háttérben egy igen kifinomult, nagyzenekart imitáló hangzás hallható, melyet Mercury és David Richards producer az akkoriban nagyon népszerű Korg M1 munkaállomással érték el. Mikor ennek vége szakad, akkor következik a második szóló, amelyet már Brian May játszott, szintén a Gibsonnal.
A dal alapjában véve a reményről szól:[4] bár a világban vallás, bőrszín szerinti megkülönböztetés van, a vezetők őrület és kapzsiság által befolyásolva uralkodnak, az emberek babona és hamis vallások irányítása alatt élnek, még sincs veszve semmi, ha a „jó ösvényt” választják, és felszabadítják önmagukat: Az lehetsz amit akarsz/Csak állj rá arra, amiről úgy hiszed/Hogy a jövőd lehet/ Légy szabad a tempódban, légy szabad/Szabadítsd fel az egódat – légy szabad, légy szabad, hogy önmagad légy.
Több hasonlóság figyelhető meg a Kashmir című Led Zeppelin dallal, amely bevallottan inspirációt jelentett a megírásakor (Robert Plant szerint Mercury elmondta neki, hogy a szöveget a Led Zeppelin tiszteletére írták[3]). Mindkét dal mintha egy spirituális utazás történetét mesélné el, allegorikus jelentést kapnak a nap, a sivatag, és a csillagok. A két dal bevezető mondatát figyelve is azonnal szembe ötlik a hasonlóság:
„While the sun hangs in the sky and the desert has sand” – Innuendo
„Oh let the sun beat down upon my face, stars to fill my dream” – Kashmir
Bár különböző állítások vannak róla, hogy ki milyen mértékben vett részt a szöveg megírásában, hasonlóan az album többi dalához, ezzel kapcsolatban is léteznek olyan feltételezések, hogy a szövegben Mercury rejtett utalásokat közölt az egészségi állapotáról, és AIDS betegségéről.
A televíziós megjelenéshez egy nagyon bonyolult videóklipet hoztak létre, melyet stop-motion technológiával mozgatott gyurmabábok, és egy makett filmszínházban a borítótervre emlékeztető rajzfilmrészletek jellemeztek. Világos, kivehető felvételen az együttes tagjai nem jelennek meg, csak hasonló rajzolatokban: Mercury megjelenítése Leonardo da Vinci ceruzarajzait, May a viktoriánus korabeli rézkarcokat, Deacon Pablo Picasso munkáit, Taylor pedig Jackson Pollock festészetét idézi. A filmet a DoRo rendezőpáros készítette (mint az album összes kislemezéhez). Egy korai vázlata tartalmazott képsorokat az 1991-es Öbölháborúról is, ezért azt betiltották Amerikában, amíg ki nem vágták belőle.
A német Scanner speed metal együttes feldolgozása 1997-es Ball of the Damned albumukon jelent meg, és mindegy másfél perccel rövidebb lett az eredetinél.
Az amerikai Queensrÿche progresszív metal együttes feldolgozta 2007-es Take Cover feldolgozásalbumán.
Ez volt az egyik legjobb ötletünk. Bolerószerű ritmusa teszi az egészet nagyon különlegessé. Kicsit kockázatos is volt, mint kislemez, mert más, mint a többi. Az ember sokat nyerhet, de veszíthet is egy ilyen dallal.
Lejátszották nekem az Innuendo című dalt és én azt mondtam: ez az, heavy metal flamingo! Aztán Brian így szólt: „Nézd, én azt szeretném, ha te játszanál a dalban!”. Erre én azt feleltem: ugye csak viccelsz, ez így nagyszerű, hagyjátok így. Erre ő azt mondta: „Nem, nem, nem, azt akarom, hogy te játssz rajta, azt akarom, hogy tényleg nagyon gyorsan játssz, és hogy jó sokat tépd a gitárt”. Szóval néhány óra alatt leteszteltem pár klasszikus, erős Gibsont, Chet Atkins kistestű gitárt és végül megtaláltam azt, amelyik segített megteremteni az egyensúlyt a húrok között, mert ő nem volt benne biztos hogyan alakítsa ki az egyensúlyt a hangerő és a különböző húrok között, és ez az, ami nagyon fontos azokon a gitárokon. Szóval nekiláttam pengetni, tettünk néhány próbát, változtattunk rajta egy kicsit, helyre tettünk néhány dolgot, aztán elmentünk megvacsorázni. Utána visszamentünk a stúdióba és a srácok azt mondták, hogy nekik ez nagyon-nagyon tetszik, erre én azt mondtam, hogy akkor rendben, maradjon így. Nagyon boldogan távoztam, hiszen olyan emberekkel dolgoztam együtt, akik szívós Queen tagok voltak. Nem sokkal később történt valami vicces: éppen kompon utaztam Hollandiába, és ezen az úton, – ami nagyon hosszú ideig, 5 óráig tart-, ott volt a Queen Fan club, éppen Rotterdamba tartottak egy Queen koncertre. Páran megpillantottak és odarohantak hozzám, hogy: „Te vagy Steve Howe! Te játszol az Innuendóban!” Erre mindannyian kijöttek a kabinjaikból és mind leültünk beszélgetni meg ilyesmi… és az emlékeim a Queenről mindig felkavaróak lesznek, mert ez egy nagyszerű csapat volt és tényleg nagyszerű, elképesztő volt része lenni ennek.
A kezdő oldalon nagyképűnek, sivárnak és ihlettelennek hangzik vagy hat és fél perc.
A szám nagy sikert aratott 1990 decemberében a Queen-rajongók éves összejövetelén. A klub titkára, Jacky Gunn így mesélt erről: „Mindenki mozdulatlanul, néma csendben hallgatta a dalt, utána egy pár másodperc döbbent csend következett, majd szinte szétverték a házat".[5]
1999-ben a Balantines whisky reklámfilmjében elhangzott a dal középső része.
Roger Taylor: Ludwig dobfelszerelés, Ludwig üstdob
John Deacon: Fender Precision Bass
Brian May: Red Special, Gibson Chet Atkins akusztikus gitár (nylon)
Freddie Mercury: Korg M1 szintetizátor
Steve Howe: Gibson Chet Atkins akusztikus gitár (nylon)
David Richards: Korg M1 szintetizátor
Billboard Mainstream Rock Tracks
7": Parlophone QUEEN 16 (Anglia)
12": Parlophone 12 QUEEN 16 (Anglia) / 5" CD: Parlophone CD QUEEN 16 (Anglia)
Innuendo (extended) – 6:42
Under Pressure – 4:02
↑ a b Innuendo by Queen. (Hozzáférés: 2008. január 13.)
↑ Queen - Royal Legend - Albums: Innuendo. [2008. február 10-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2008. január 20.)
↑ a b c d Queen - "Innuendo": The Fanlisting. [2007. szeptember 29-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2008. január 20.)
↑ Allmusic kritika. (Hozzáférés: 2008. január 20.)
↑ a b Queen Story (magyar nyelven). [2008. január 17-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2008. január 20.)
↑ Queen International Singles Chart Positions (angol nyelven). (Hozzáférés: 2008. július 28.)
Slágerlistás helyezései. ukmix.org (angolul)
Könnyűzenei portál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Innuendo_(dal)&oldid=24444916”
Utoljára szerkesztve 2021. december 4., 23:36-kor
A lap utolsó módosítása: 2021. december 4., 23:36
A lap szövege CC BY-SA 3.0 alatt érhető el, ha nincs külön jelölve.