fr war hu hu hu hu hu fr hu hu hu it hu fr hu hu en hu hu es hu hu hu hu hu en hu de hu en hu hu en en hu en en hu en en hu en en hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en en en en en en en en en en en en en en en en en en it en en en hu en hu en en en en en en en en hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ceb hu hu hu hu hu en hu hu hu en hu war hu hu en hu hu fr de de de en ru ru ru en ru id en en hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu id hu hu en hu nl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl de an ar arz en az ku de ru sv bg br hbs_lat ca hbs_lat cy da de hsb el eo es et eu fa fi nn fr de lt de he hbs_lat hy id en es it ja ka kk ko lb lt lv en en ml my nds nl nb nb fr pa pl pt io ro ru es en hbs_lat en sk hbs_lat sv th tr fy uz fr vi tr pl zh da zh zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. július 14.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
2015. május 14. (89 évesen)[7][8][9][10][4]
Martha Lee Denton (1946–1952, 1, válás)
Sue Carol Hall (1958–1966, válás, 2)
Blues, electric blues, blues-rock, Memphis blues, soul-blues, rock and roll
Grammy Lifetime Achievement Award (1987)
Rock and Roll Hall of Fame
Library of Congress Living Legend (2005. szeptember – )
American Academy of Arts and Sciences tiszteleti tagja
Francia Köztársaság Művészeti és Irodalmi Rendjének parancsnoka (1994. március 19.)
Americana Music Association President's Award (2015)
csillag a Hollywoodi Hírességek Sétányán
Zenész, énekes, dalszerző, zenei producer
Interscope, Bullet, RPM, Crown, ABC, MCA, Geffen, Reprise
A Wikimédia Commons tartalmaz B.B. King témájú médiaállományokat.
B. B. King, Riley B. King (Berclair, Mississippi, 1925. szeptember 16. – Las Vegas, Nevada, 2015. május 14.) amerikai bluesgitáros. Minden idők egyik leghíresebb bluesgitárosa, aki még 89 éves korában is aktív előadó volt.
Egy ültetvényen született a Mississippi állambeli Berclairben. 9 évesen kezdett gitározni, közben kórusba is járt, ahol énekelni tanult. 20 éves korában Memphisbe ment unokatestvéréhez, ahol kezdetben utcazenélésből próbált megélni, később a helyi WDIA rádióállomás lemezlovasaként dolgozott, amivel regionális szinten ismertté vált. Lemezlovasként kapta a „The Beale Street Blues Boy” becenevet, mely később „Blues Boy King”-re, végül csak B. B. Kingre rövidült.[11] Egy idő után ismét a gitár felé fordult, és a Modern Records kiadásában elkészítette első felvételeit.
1968-ban Johnny Winterrel és Mike Bloomfielddel koncertezett nagy sikerrel, aminek következtében a The Rolling Stones 1969-ben meghívta amerikai turnéjára. Ugyanebben az évben játszotta fel Rick Darnell és Roy Hawkins The Thrill Is Gone című dalát, mellyel már nem csak a blues-, de a poplisták élére is felkerült. A dal sikereinek köszönhetően King egyre inkább a kommersz popzene felé fordult. Egyre keresettebb előadó lett, dalai megjelentek tv-reklámokban, tv-show-kban, ugyanakkor egyre kevesebb lemezt adott ki.
Munkássága elismeréseként 1984-ben beválasztották a Blues Foundation Hall Of Fame-be, 1987-ben pedig a Rock And Roll Hall Of Fame-be. Minden idők legaktívabb zenésze volt, még 70 éves korán túl is évi 200 fellépése volt. Szenvedélyes szerencsejátékos lett, vegetáriánus volt, nem ivott alkoholt és nem dohányzott. Állítása szerint tizenöt gyermek apja volt, melyek mind más anyától származnak.
1992-ben játszott Gary Moore After Hours című albumán.
1993-ban részt vett a Blues Summiton, 2000-ben pedig elkészítette az Eric Claptonnal közös, Riding with the King című lemezt. 2005-ben a University of Mississippi díszdoktorává avatták.
2014 októberében Chicagóban lett rosszul a színpadon, ezután lemondta összes koncertjét és nem állt többé színpadra.[12]
Évekig 2-es típusú cukorbetegségben szenvedett, kiszáradás miatt is kezelték. Álmában érte a halál Las Vegasban, 2015. május 14-én.[13]
A kisgyerek korától gitározó King soha nem járt tanárhoz, tudását teljes egészében autodidakta módon sajátította el. Az évek során folyamatosan fejlődött technikája, és pár év alatt a bluesvilág egyik legjellegzetesebb gitártechnikáját tudhatta magáénak. Stílusában érződik a delta blues lüktetése, de ezt a hangzást sikerrel vegyítette a kor más gitárosaira jellemző dzsesszes motívumokkal, így létrehozva az eredeti B. B. King-hangzást.
Saját bevallása szerint az akkordjáték sosem volt az erőssége, de tempóérzéke, ujjvibratója, és az egész dallamjátéka egyedülálló.
King of the Blues (1960)
My Kind of Blues (1960)
Live at the Regal (Live, 1965)
Live and Well (1969)
Indianola Mississippi Seeds (1970)
B.B. King In London (1971)
Live in Cook County Jail (1971)
Lucille Talks Back (1975)
Live Now Appearing at Ole Miss (1980)
There Must Be a Better World Somewhere (1981)
Love Me Tender (1982)
Why I Sing the Blues (1983)
B.B. King and Sons Live (Live, 1990)
Live at San Quentin (1991)
Live at the Apollo (Live, 1991)
There is Always One More Time (1991)
Riding with the King (2000)
The Ultimate Collection (2005)
After Hours (Gary Moore album) (1992)
The Electric B.B. King – His Best (1960)
Great Moments with B.B. King (1981)
The King of the Blues: 1989 (1988)
Got My Mojo Working (1989)
King of the Blues (Box Set, 1992)
Why I Sing the Blues (1992)
Martin Scorsese Presents the Blues: B.B. King; (2003)
↑ Német Nemzeti Könyvtár – Berlini Állami Könyvtár – Bayerische Staatsbibliothek – Osztrák Nemzeti Könyvtár: B.B. King. (Hozzáférés: 2014. április 27.)
↑ Find a Grave (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
↑ SNAC (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
↑ a b Brockhaus (német nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
↑ BnF források (francia nyelven)
↑ 2015. május 15., on a cotton plantation near the town of Itta Bena, Mississippi
↑ a b http://edition.cnn.com/2015/05/15/entertainment/bb-king-dead/
↑ B.B. King (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
↑ filmportal.de. (Hozzáférés: 2017. október 9.)
↑ Dutch Top 40. (Hozzáférés: 2017. október 9.)
↑ B. B. King megkérdezett Pop Chronicles (1969)
↑ Napi Gazdaság Online - Meghalt B. B. King (Hozzáférés: 2015. május 15.). [2015. május 18-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. május 15.)
Jávorszky Béla Szilárd – Sebők János: A rock története I. (Budapest, Glória Kiadó, 2005, ISBN 963-9587-09-5)
A Wikimédia Commons tartalmaz B. B. King témájú médiaállományokat.
B. B. King a Facebookon
B. B. King a PORT.hu-n (magyarul)
B. B. King az Internet Movie Database-ben (angolul)
B. B. King a Rotten Tomatoeson (angolul)
B.B. King brit rajongói oldala
1980 Blues Foundation Hall of Fame
BB King párizsi elő felvétele
Minden idők 100 legjobb gitárosa (2011-es lista) – Rolling Stone magazin
ISNI: 0000 0001 0888 6545
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=B._B._King&oldid=25098435”
Minden idők 100 legjobb gitárosa (Rolling Stone magazin)
Blues Hall of Fame beiktatottak
Rock and Roll Hall of Fame beiktatottak
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. július 14., 12:13
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.