hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu en hu hu hu hu hu hu hu de hu hu en hu pms hu hu hu hu hu en en hu hu de hu en hu hu en en en en en de de de de de hu hu hu tr hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu en de en hu en en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Frigyes Vilmos brandenburgi választófejedelem – Wikipédia
(I. Frigyes Vilmos brandenburgi választófejedelem szócikkből átirányítva)
I. Frigyes Vilmos, ném.: Friedrich Wilhelm I., (Berlin, 1620. február 16. – Potsdam, 1688. május 9.) a Nagy Választófejedelemként (der Große Kurfürst), régi magyar nyelvű anyagokban Nagy Választóként[1] emlegetett brandenburgi választófejedelem és porosz herceg, aki ezeket a tisztségeket 1640-től gyakorolta. A Hohenzollern-ház tagja, apja György Vilmos választófejedelem volt.
I. Frigyes Vilmos, a Nagy Választófejedelem - G. Flinck festménye 1652-ből
1688. május 9. (68 évesen)
Hedwig Sophie of Brandenburg
Margravine Louise Charlotte of Brandenburg
Lujza Henrietta orániai hercegnő
Charles, Electoral Prince of Brandenburg
I. Frigyes porosz király
Fülöp Vilmos brandenburg–schwedti őrgróf
Marie Amalie of Brandenburg
Margrave Albert Frederick of Brandenburg-Schwedt
Margravine Elisabeth Sophie of Brandenburg
Margrave Christian Ludwig of Brandenburg-Schwedt
Charles Philip of Brandenburg-Schwedt
Wilhelm Heinrich von Brandenburg
A Wikimédia Commons tartalmaz Frigyes Vilmos témájú médiaállományokat.
Uralkodásának kezdetén birodalma nem alkotott egységes egészet, így legfontosabb törekvése ezen területek egyesítése volt. A vesztfáliai béke (1648) lehetővé tette Poroszország felemelkedését, amennyiben új területekkel gyarapodott, így például Hátsó-Pomerániával, Halberstadttal, Mindennel, a kammini püspökséggel, valamint Magdeburg érsekségével.
I. Frigyes Vilmos nevéhez fűződik Poroszország katonai hatalommá tétele. Az állandó hadsereggel (miles perpetus) a fejedelem megteremtette a militarizált porosz állam alapjait, mely tovább erősödött az 1675. június 28-i fehrbellini ütközettel, melynek következtében visszaszerezték a svédektől Nyugat-Pomerániát, és az 1678-79-es téli hadjárattal, amelynek során a Kelet-Poroszország felől betört svéd seregeket egészen Rigáig kergették.
Poroszország katonai megerősödése egyúttal új fenyegetést jelentett elsősorban déli szomszédjának, a Habsburg Birodalomnak.
Támogatta ezen kívül az ipart, utakat építtetett, fejlesztette a közlekedést és kereskedelmet.
Bővebben: Északi háború (1674–1679)
1672-ben Poroszország–Brandenburg az uralkodó vezetésével szövetségre lépett Hollandiával a franciák ellen. A francia–holland háborúban Brandenburg Hollandia szövetségeseként lépett be, emiatt 1674-ben XIV. Lajos szövetségese, XI. Károly svéd király megtámadta Brandenburgot. Kitört a svéd–brandenburgi háború, amelybe Dánia is bekapcsolódott (skånei háború). A svédek támadását Frigyes Vilmos hadserege több sikeres ütközetben (pl. az 1675-ös fehrbellini csatában) visszaverte, és kiűzte őket Svéd-Pomerániából. 1678-ban azonban szövetségesei, a legyőzött Hollandia és a protestáns Brandenburgra féltékeny I. Lipót császár különbékét kötöttek Franciaországgal. A nijmegeni békeszerződés aláírásával magára hagyták Brandenburgot, szemben a francia–svéd szövetséggel. Frigyes Vilmos 1678-ban így is visszaszerezte egész Pomerániát, és 1678-79 telén gyors ellenoffenzívával visszaverte a Kelet-Poroszország felől támadó svéd hadakat is, visszaűzve őket kiindulási állásaikba, Rigába. XIV. Lajos – megvert svéd szövetségesének érdekeit képviselve – minden elfoglalt terület visszaadására szólította fel Frigyes Vilmost, aki visszautasította a zsarolást és minden diplomáciai eszközzel igyekezett megőrizni országa integritását. 1679 májusában azonban a francia hadsereg megtorló támadást indított Brandenburg nyugati tartományai ellen, ennek nyomán júniusban Frigyes Vilmos kénytelen volt aláírni a saint-germaini békeszerződést, amelynek értelmében ismét vissza kellett adnia a svédeknek a tőlük karddal visszaszerzett nyugat-pomerániai tartományt.
A császárban csalódott Frigyes Vilmos ezért Franciaországgal kötött katonai szövetséget, és az 1683-ban kitört francia–spanyol háborúban XIV. Lajost támogatta. Később ismét megromlott a viszonya Franciaországgal. 1685-ben XIV. Lajos visszavonta a nantes-i ediktumot és protestáns-üldözésbe fogott. Ennek hatására francia hugenotta menekültek özönlöttek Poroszországba (a menekültek száma kb. félmillióra tehető, ebből 15 ezren Brandenburg-Poroszországban telepedtek le). A nantes-i ediktum visszavonására válaszul Brandenburg-Poroszország uralkodója 1685-ben kiadta a potsdami ediktumot, ennek szellemében letelepedést és vallásszabadságot biztosított a hugenotta menekülteknek. Az ediktum a vallási tolerancia egyik jelképévé vált. A francia hugenotta kereskedők és iparosok beköltözése jelentősen hozzájárult Brandenburg és a Poroszország gazdaságának fejlődéséhez.
↑ Választó. A magyar nyelv értelmező szótára.. http://mek.oszk.hu/. (Hozzáférés: 2020. április 1.)
Európa uralkodói, Maecenas kiadó, Fábián Teréz szerk., 1999, ISBN 963-645-053-6, 77. old.
Poroszország és Brandenburg uralkodóinak listája
Ez a történelmi személyről szóló lap egyelőre csonk (erősen hiányos). Segíts te is, hogy igazi szócikk lehessen belőle!
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Frigyes_Vilmos_brandenburgi_választófejedelem&oldid=25129788”
Utoljára szerkesztve 2022. július 27., 18:51-kor
A lap utolsó módosítása: 2022. július 27., 18:51
A lap szövege CC BY-SA 3.0 alatt érhető el, ha nincs külön jelölve.