fr de hu hu hu hu hu de hu hu hu de hu hu de hu en hu hu en hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu la en en nl hu hu de de de hu hu en en hu hu hu hu en cs de hu de de nl en de de de it de nl en de en it de de de en de de en en hu fr ru en de en ru uk ru en fr sv en en hu hu cs hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en ar arz bg ca hbs_lat da de eo es eu fa fi fr he hy id it ja ko lv nds nl nb pl pt ro ru sk sl sv tr fy zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. október 12.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
1849. május 11. (38 évesen)
A Wikimédia Commons tartalmaz Carl Otto Ehrenfried Nicolai témájú médiaállományokat.
Carl Otto Ehrenfried Nicolai vagy röviden Otto Nicolai (Königsberg, 1810. június 9. – Berlin, 1849. május 11.) német zeneszerző, orgonaművész, karmester. A Bécsi Filharmonikus Zenekar alapítója, egyben A windsori víg nők című operájával a romantikus vígopera műfajának megteremtője volt.
A kelet-poroszországi Königsbergben (ma Kalinyingrád, Oroszország) született kispolgári családban. Szülei elváltak, s a kis Carl Otto zenész apjával, Carl Ernst Daniel Nicolaijal maradt, akitől ugyan megtanulta a muzsika szeretetét, de lobbanékony és zsarnoki természete miatt 1826 februárjában, tizenöt évesen elszökött az atyai házból. Hamar pártfogóra talált, aki felfedezte a kamaszban a zenei tehetséget, és 1827-ben Berlinbe küldte, hogy Friedrich Zelter zeneintézetében képezze magát. Nicolai megtanult orgonán játszani, Bernhard Klein pedig zeneszerzésre oktatta. Nicolai érdeklődése ekkor még főként az egyházi zenére irányult. Húszéves korára az orgonálás mellett énekesként (basszus) és zenetanítóként is pénzkeresetre tett szert, s szabadidejében több dalt és kórusművet, sőt, egy szimfóniát és egy te deumot is komponált.
A császárvárosban nem várt felkérést kapott: ő lett I. Ferdinánd császár udvari karnagya (Hofkapellmeister). 1842-től főként Beethoven és Mozart darabjaiból filharmonikus hangversenysorozatokat rendezett, amelyekkel megteremtette a később Bécsi Filharmonikusok néven híressé lett zenekar szervezeti alapjait. Egy ízben még a „svéd csalogányt”, Jenny Lindet is sikerült leszerződtetnie. Két korábbi operáját – köztük az Itáliában megbukott Il proscritto / A számkivetett címűt – átírta, és sikerrel mutatta be a bécsi színpadokon (Die Heimkehr des Verbannten / A száműzöttek hazatérése, 1844; Der Tempelritter / A templomos lovag, 1845).
1847-ben otthagyta a bécsi udvart, és IV. Frigyes Vilmos porosz király felkérésére az udvari és székesegyházi kórus (Hof- und Domchores) karmestere lett. Ekkor már élete fő művén, a Die lustigen Weiber von Windsor / A windsori víg nők című operáján dolgozott, amelyet végül nagy sikerrel, 1849 márciusában mutattak be Berlinben.
Nicolai az önmaga által diktált munkatempóban azonban végzetesen kimerült, s alig két hónap elteltével, 1849. május 11-én, majdnem harminckilenc évesen, szívinfarktusban meghalt. Ugyanaznap választották a berlini Művészeti Akadémia (Akademie der Künste) tagjává, de Nicolai már ezt az örömteli hírt sem érhette meg.
Nicolai rövid élete során több dalt, egyházzenei kórusművet, zsoltárt, motettát, kantátát, kamara- és zongoradarabot, nyitányt és szimfóniát komponált, de munkásságának legjelentősebb darabjai lent felsorolt operái. Életművének legmaradandóbb darabját, a Die lustigen Weiber von Windsor / A windsori víg nők című vígoperát még Bécsben kezdte el komponálni Shakespeare nyomán, s halála évében, Berlinben fejezte be. A háromfelvonásos színpadi mű librettóját Salomon Hermann Mosenthal írta. Berlinben 1849. március 9-én, két hónappal a szerző halála előtt mutatták be a művet, de a nemzetközi sikerre csak jóval ezután került sor: New Yorkban 1863-ban, Londonban 1864-ben állították színpadra. A darab végül a romantikus vígopera műfajának előfutára lett.
Enrico II / II. Henrik (eredetileg Rosmonda d’Inghilterra / Angliai Rosamunda), melodráma, 1836 (bemutató: Trieszt, 1839. november 26.)
Il templario / A templomos lovag, melodráma, 1840 (Torino, 1840. február 11.)
Későbbi bemutatók: Der Tempelritter / A templomos lovag, Bécs, 1845. december 20.; Die Sarazenerin / A szaracénok, Berlin, 1940
Gildippe e Odoardo / Gildippe és Odoardo, melodráma, 1840 (Genova, 1840. december 26.)
Il proscritto / A számkivetett, melodráma, 1841 (Milánó, 1841. március 13.)
Későbbi bemutatók: Die Heimkehr des Verbannten / A száműzöttek hazatérése, Bécs, 1844. február 3.; Mariana, Berlin, 1943
Die lustigen Weiber von Windsor / A windsori víg nők, vígopera, 1849 (Berlin, 1849. március 9.)
Pater noster, op. 33, 1836
In assumptione Beatae Mariae Virginis, op. 38, 1846
Salve Regina, op. 39, 1846
Preussens Stimme / Poroszország hangja, op. 4, 1830
6 Lieder / Hat dal, op. 6, 1830
Verschiedene Empfindungen an einem Platz, op. 9, 1830
3 Königslieder, op. 10, 1830
4 Gesänge / Négy ének, op. 17, 1832
George Putnam Upton, The standard operas: Their plots, their music, and their composers, Chicago, McClurg, 1912, 233–234.
David Mason Greene, Greene’s biographical encyclopedia of composers, Garden City, Doubleday, 1985, 577–579.
Magyar nagylexikon  XIII. (Mer–Nyk). Főszerk. Bárány Lászlóné. Budapest: Magyar Nagylexikon. 2001.  772. o. ISBN 963-9257-09-5
Részletes életrajza a phonoarchive.org-on (angolul)[halott link]
Sablon:Berlini Állami Opera Főzeneigazgatói
A Berlini Állami Opera főzeneigazgatói
Johann Friedrich Agricola (1759)
Johann Friedrich Reichardt (1775)
Bernhard Anselm Weber (1816)
Herbert von Karajan (1941)
ISNI: 0000 0001 0880 2233
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Otto_Nicolai&oldid=24296093”
Minden szócikk halott külső hivatkozásokkal
Szócikkek halott külső hivatkozásokkal 2018 novemberéből
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. október 12., 17:24
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.