hu fi hu hu hu hu hu fi hu hu hu hu hu hu is hu sk hu hu pl hu en hu fr hu en hu de hu fr hu fr hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr en fi hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu et hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en sv fr de de fr fr fr sv en fr en ja fr de fr es hu fr en en de ja sv sv hbs_lat de fr fi en fi en sv nb nl fi en es fi da fr en fi es fr es fr fr fi bn fi de fr cs sv en en it sv en fr sv en fr fi hbs_lat nl fr fi en fi nb de fi fr es fi da de en fr es fi es de bn fi de fr cs fr it sv it sv fr hbs_lat fr fr en nb fi es da en es es fi bn fr de fi cs de en sv sv fi en fi hbs_lat fr fr fi fr fi en fi nb fi fi fr es fi da hbs_lat en sv es fr es fr fr fr bn fr de en cs fr fr sv sv de en fi hbs_lat de fr fi fr fi en fi nb fr fi fi es fi da fi en fi es sv es fi fr fr en br bn sv de br da es fr sv de de sv de en fi fr fr hbs_lat fr fr fr fr de en de nb de fi fr es fi da de en fr es fr es fi bn fr cs de it sv de fr sv de en de hbs_lat fr fr fi fr fr en fi nb fi fi fi es fr da fi en hbs_lat es sv fr fi da fi bn de fr en cs en en sv de en sv en en sv hbs_lat fi fr en fr en en fi nb fr fi sv fr en es en da fr en fi es de da en bn en cs da fr sv de fi sv en hbs_lat fi fr fr fr en en en nb sv fi fi fr fr es fi da en en sv es fi fr de de fr bn en cs en de sv de fi sv fi hbs_lat sv fi sv fr en fr sv fr fr en de nb sv fr en es sv da en en en es sv de fi bn sv de de cs en fr sv de fi de fr sv fi hbs_lat de fr sv fr fi fr fi en fr fr fr nb eo fi en es fi da de en de es fi de en bn de cs fr hu hu hu hu hu hu hu pl hu hu en cs de hu lt lt war sv lt lt lt lt lt sv sv en ceb en hbs_lat en sv en ceb en lt en hbs_lat en en it en it sv de de it lt it it sv sv it war sv de war it sv lt lt ceb en lt lt lt lt lt lt lt lt lt lt sv uk nn nn nn nn sv sv it en es es ceb nl hu fr ru de de en cs cs hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl ar arz en az ru bg br hbs_lat ca hbs_lat da de el eo es et eu fa fi fr fy de lt he hbs_lat id it ja ka fr lt lv en be ms nl nb nb fr pl pt ro ru en sk sl sq hbs_lat sv tr fy ur tr zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. február 15.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
1968. szeptember 28. (54 éves)
A Wikimédia Commons tartalmaz Mika Häkkinen témájú médiaállományokat.
Mika Pauli Häkkinen (kiejtése ['mika 'pauli 'hækkinen] - lásd fonetikai ábécé - magyarosan: [mika pauli hekkinën]) (Vantaa, 1968. szeptember 28. –) visszavonult finn autóversenyző, kétszeres Formula–1-es világbajnok. 1998-ban az év finn sportolója
Häkkinen egy kétgyermekes finn házaspár második gyermekeként látta meg a napvilágot (nővére: Nina). Édesanyja Aila titkárnőként, édesapja Harri elektroműszerészként, mellékállásban pedig taxisofőrként dolgozott. Mika ötéves korában kezdett el gokartozni, gyermekkorában regionális és nemzeti bajnokságokat nyert. Első jegyzett sikerét 10 éves korában érte el: 1978-ban megnyerte a keimolai gokart klub junior bajnoki címét, majd 1979-ben ezt megismételte.
1981-ben finn gokart bajnok lett az F-minisorozatban. 1983-ban Németországba utazik a finn válogatottal az Európa-bajnokságra, ahol egy nevezési hiba miatt csak csapatban indulhatnak el a finn pilóták. Ezt a versenyszámot a finnek megnyerték. Ezen a versenyen találkozott egymással először Mika Häkkinen és Michael Schumacher, de ekkor még nem versenyeztek egymás ellen. Az első megmérettetésükre egy évvel később Lavalban került sor a junior világbajnokságon, ahol két futamban léptek egymás ellen pályára: első csatájukat Schumacher nyerte, a másodikat Häkkinen.
Häkkinen 1987-ben kezdett forma-autókkal versenyezni, először különböző skandináv Forma-Ford 1600-as bajnokságokban. Rögtön első évében megnyerte a finn, a svéd és az északi bajnokságot. 1988-tól a brit Forma–Opel–Lotus sorozatban folytatta pályafutását a Dragon Racing Team színeiben. Csapattársa a skót Allan McNish volt. Az istálló a brit- és az Európa-bajnokságban párhuzamosan indult. A brit bajnokságot McNish nyerte, Häkkinen második lett, az Európa-bajnokságon azonban Häkkinen diadalmaskodott McNish előtt. Ebben az esztendőben lett Häkkinen menedzsere az 1982-es Formula–1-es világbajnok, Keke Rosberg.
1989-ben a Dragon Racing egy osztállyal feljebb lépett a brit Formula–3-ba, s Häkkinen is velük tartott. A finn versenyző első Forma-3-as szezonjában a hetedik helyen végzett a brit bajnokságban, a különböző Forma–3-as bajnokságok legjobbjainak találkozóján, a Makaói Világkupán pedig a 15. helyen kvalifikálta magát.
1990-ben Häkkinen egy jobb csapathoz szerződött – ahhoz a West Surrey Racing Teamhez, amely annak idején Ayrton Senna pályafutását is egyengette a Forma-3-ban. Mika új csapattársa, az ír Eddie Irvine lett. A Ralt kasztnival és Honda motorral szerelt autóban Häkkinen megnyerte a brit Forma–3-as bajnokságot, majd részt vett néhány olasz, francia és német Forma–3-as futamon is és mindegyiket megnyerte. A német bajnokság hockenheimi futamán Michael Schumachert utasította maga mögé.
Häkkinen és Schumacher ezt követően ismét összemérhette tudását a Makaói Világkupán. Häkkinen pole-pozíciót szerzett és megnyerte az első futamot, a másodikban azonban megelőzte őt Schumacher. Mika autója érezhetően gyorsabb volt, így a finn próbált visszatámadni és ismét az élre állni. Az utolsó körben történt a mindent eldöntő manőver. Häkkinen kivágott Schumacher szélárnyékából, hogy előzzön, ám a német pilóta védte magát és szintén kissé jobbra húzta autóját. Häkkinen hátulról belecsapódott vetélytársa WTS-Volkswagenjébe és kiesett. Schumacher letört hátsó terelőszárnnyal ugyan, de tovább tudott menni és megnyerte a Világkupát.
Néhány héttel később Häkkinen részt vett néhány Forma–3000-es teszten az ORECA csapattal, ám végül sosem versenyzett a sorozatban, ugyanis menedzsere, a még mindig jó Formula–1-es kapcsolatokkal rendelkező Keke Rosberg elintézte számára, hogy az 1991-es szezont már a Formula–1-ben kezdhesse meg, a Lotus csapat versenyzőjeként.
Häkkinen az 1991-es amerikai nagydíjon
A Lotus egykoron nagy nevű, de ekkor már leszállóágban lévő istálló volt. A Judd-motorral hajtott géppel Häkkinen debütáló évében 2 pontot szerzett (Imola – 5. hely) és a világbajnokság 15. helyén végzett. Három csapattárs váltotta egymást az oldalán: Julian Bailey, Johnny Herbert és Michael Bartels.
1992-ben a Lotus Ford motort kapott és ez javított valamit a helyzetükön. Mika 11 pontot szerzett és a világbajnokság 8. helyén végzett, csapattársa Herbert 2 ponttal 14. lett. Häkkinen legjobb helyezése két negyedik hely volt Franciaországban és Magyarországon.
1993-ban Häkkinen a McLaren-Fordhoz szerződött, mint tesztpilóta. A csapat két versenypilótája Ayrton Senna és Michael Andretti volt. Andretti nagyon sok autót összetört, így a csapatfőnök, Ron Dennis az utolsó három futamra Häkkinent ültette be a helyére a versenyzői ülésbe. Häkkinen első McLarennel futott időmérő edzésén, Estorilban megverte csapattársát, Sennát, a következő futamon, Suzukában pedig már felállhatott a dobogó harmadik fokára is Senna és Alain Prost mögött.
1994-ben Senna a Williams–Renault-hoz szerződött, így Häkkinen csapattársa a brit Martin Brundle lett. A McLaren motort is váltott: a Fordot a Peugeot követte. Mika amikor célba ért, mindig dobogóra állhatott és 26 pontjával negyedik lett a világbajnokságban (csapattársa 10 ponttal kevesebbel a hetedik). A legjobb helyezését a belga nagydíjon érte el, ahol Schumacher élről való diszkvalifikálása után a második helyen végzett. Egy futammal előtte, Magyarországon viszont nem állhatott rajthoz, mert Hockenheimban tömegbalesetet okozott, ezért egy futamtól eltiltották. (Ekkor a csapat francia tesztpilótája, Phillipe Alliot helyettesítette.)
A McLaren 1995-től Mercedes motort használt. Häkkinen ismét új csapattársat kapott Mark Blundell személyében. A finn pilóta legjobb eredménye ebben a szezonban két második helyezés volt (Olaszország, Japán), a világbajnoki pontversenyben pedig 17 ponttal a hetedik helyen végzett. A szezon utolsó versenyén, az ausztráliai Adelaide-ben az időmérő edzésen Häkkinen autóját az egyik kanyarban megdobta a rázókõ defektet okozva. A McLaren 250 km/h-s sebességgel csapódott a közeli korlátba, Häkkinen pedig súlyos, életveszélyes koponyasérüléseket szenvedett, melynek következtében egy napig kómában volt. A finn versenyző öt hétig volt kórházban, de a téli szünet során úgy döntött, hogy a történtek ellenére folytatja a versenyzést.
Az 1996-os szezon kezdetére Häkkinen teljesen rendbe jött. Csapattársa most már a skót David Coulthard volt. A szezon során Mika sokszor célba ért és szorgalmasan gyűjtögetve a pontokat végül az ötödik lett a VB-pontversenyben 31 ponttal. A finn pilótának ebben a szezonban a harmadik hely volt a legjobb helyezése (négy alkalommal).
1997-ben Häkkinen szerzett egy pole-pozíciót (Nürburgring) és nyert egy versenyt (Jerez) Első futamgyőzelmére 97 versenyt kellett várnia. Összesen 27 ponttal a világbajnoki pontverseny hatodik helyén végzett.
1998-ban a McLaren leszerződtette az elmúlt évek sikermérnökét, Adrian Newey-t és a McLaren egyszerre a világbajnoki címre legesélyesebb csapattá vált. Häkkinen élt is az eséllyel: a szezon során nyolc futamot nyert meg (Melbourne, Interlagos, Barcelona, Monaco, Zeltweg, Hockenheim, Nürburgring, Suzuka) és végül kereken 100 ponttal szerezte meg első világbajnoki címét. Legnagyobb riválisa, Michael Schumacher (Ferrari) 86 pontot szerzett és hat versenyt nyert.
1999-ben folytatódott a Häkkinen-Schumacher párharc, ám csak a brit nagydíjig, amelyen Schumacher balesetet szenvedett és eltört a lába. Emiatt a németnek hat versenyt ki kellett hagynia, így Häkkinen legnagyobb ellenfele Schumacher csapattársa, Eddie Irvine lett. A szezon során a McLaren és Häkkinen is elkövetett hibákat (Mika vezető pozícióból versenyzői hiba miatt esett ki Imolában és Monzában is), ami meglehetősen szorossá tette a pontversenyt közte és Irvine között. Häkkinen azonban végül minden nehézségen felülemelkedett és a szezon utolsó versenyén Suzukában győzelemmel biztosította be második világbajnoki címét.
Mika Häkkinen a 2000-es amerikai nagydíjon
2000-ben továbbra is a Ferrari és Schumacher bizonyult Häkkinen kihívójának. Ezúttal azonban az olasz csapat sikerrel járt. Schumacher nyolc futamgyőzelemmel és 108 ponttal megnyerte a világbajnokságot, Häkkinen négy győzelemmel (Barcelona, Zeltweg, Hungaroring, Spa-Francorchamps) és 89 ponttal a bajnokság második helyén végzett. Ebben a szezonban került sor Häkkinen pályafutásának leglátványosabbnak tartott manőverére, amikor Spában 2 körrel a verseny vége előtt egyszerre ment el Michael Schumacher és a lekörözött brazil Ricardo Zonta mellett.
2001-ben Häkkinen McLarenje számos műszaki hibával küszködött – a legemlékezetesebb eset az volt, amikor a spanyol nagydíjon Häkkinen autója az utolsó körben állt le, miközben a finn vezette a versenyt –, de ő maga sem tűnt már olyan motiváltnak, mint a korábbi években. Nyert két versenyt (Silverstone, Indianapolis) és 37 ponttal a világbajnoki pontverseny ötödik helyén végzett – miközben csapattársa, Coulthard a második volt.
Häkkinen a szezon közben bejelentette, hogy 2002-ben egy év szünetet tart a Formula–1-es versenyzésben, ám 2002 közepére kiderült, hogy ez a végleges visszavonulását jelentette.
Bár a nemzetközi sajtó többször felröppentette Häkkinen visszatérését a forma 1-be, ezt ő rendre cáfolta. 2006 végén azonban régi csapata bejelentette, hogy ismét náluk dolgozik Mika. Először szimulátoron gyakorolt, majd 2006. december 30-án 77 kört meg is tett egy McLaren versenyautóval, és a teszten 3 másodpercre meg is közelítette a legjobb időt elérő Ferrarit. Bár valószínűleg versenyezni már nem fog a jövőben, várhatóan 2007-re leszerződtetik tanácsadónak [1].
Mika Häkkinen egy Mercedesben, Norbert Haug társaságában (2005)
Mika Häkkinen 2005-ben tért vissza az autósportba, amikor a DTM-ben kezdett versenyezni a Mercedes színeiben. Első szezonjában az ötödik helyet érte el összetettben, szerzett egy pole-pozíciót és nyert egy versenyt (mindkettőt Spa-Francorchamps-ban).
Mika Häkkinen elvált. 1998 és 2008 között felesége Erja Honkanen (házasodtak: 1998. június 13.), ismert finn televíziós személyiség volt. Két gyermekük van: fiuk, Hugo Ronan (született: 2000. december 11.), lányuk, Aina Julia (született: 2005. május 12.). Häkkinen menedzsmentje 2008. február 6-án jelentette be a válást. Jelenleg Marketa Kromatovával él együtt, van három közös gyermekük Ella, (született: 2010. november 30.), Daniel Pauli és Lynn Maria (2014. február 4.).
(Félkövér: pole-pozícióból indult; dőlt: leggyorsabb kört futott)
Mika Häkkinen Formula–1 rajongói honlap
ifj. Dávid Sándor: Mika Häkkinen; Hungalibri, Bp., 2001
Méhes Károly: Mika Häkkinen. A csöndes győztes; fotó Szundi György, André Cortez, Méhes Károly; Alexandra, Pécs, 2001
(1951) J. M. Fangio
(1954) J. M. Fangio
(1955) J. M. Fangio
(1956) J. M. Fangio
(1957) J. M. Fangio
ISNI: 0000 0000 7862 2134
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Mika_Häkkinen&oldid=24685352”
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. február 15., 08:52
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.