hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu it hu fr en hu hu hu et ca hu sv hu ca en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu en en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A kéktorkú ara (Ara glaucogularis) a madarak osztályának papagájalakúak (Psittaciformes) rendjébe és a papagájfélék (Psittacidae) családjába tartozó faj.[1][2] Alcsaládi besorolása vitatott.
A Wikifajok tartalmaz Kéktorkú ara témájú rendszertani információt.
A Wikimédia Commons tartalmaz Kéktorkú ara témájú médiaállományokat és Kéktorkú ara témájú kategóriát.
A fajt Roberto Dabbene olasz-argentin ornitológus írta le 1921-ben.[3]
Bolívia területén honos. Az ország északi részén, egy viszonylag kis területen fordul elő. Természetes élőhelyei a szubtrópusi és trópusi síkvidéki esőerdők és szavannák, valamint vidéki kertek. Állandó, nem vonuló faj.[4]
Testhossza 85 centiméter, szárnyfesztávolsága 90-100 centiméter, testtömege 600-800 gramm,[5] csőre 5,5 centiméter hosszú. Homloka, feje teteje és háti felülete zöldeskék, hasi felü­lete sötétebb, inkább narancssár­ga árnyalatú. Pofafoltja valami­vel kisebb, dísztollacskái jóval vastagabbak, mélyzöld színűek. Toroksávja szélesebb, kék színű és karéjalakban a fültájékig ter­jed.
Többnyire párban, vagy kis csapatokban fordul elő, lehetőleg víz­közelben. Tápláléka a pálmafák ragacsos, édes termése, és egyéb gyümölcsök, magvak, bogyók, virágok, rovarok és azok lárvái.
Az őszi hónapokban, élő, vagy kihalt pálmafák üregei­ben kotlik, fészekalja 2-3 tojás. Kotlási idő 28 nap.
A legnagyobb veszélyt az élőhelyének pusztulása jelenti, mint oly sok más trópusi faj esetében. A kisebb rendelkezésre álló területen felerősödik a hasonló fészkelési helyre igényt tartó fajok versenye, amely továbbra sem kedvez a kisebb méretű papagájoknak. A tollakért való vadászat, valamint az illegális állatkereskedelem szintén nagyban felelőssé tehető azért, hogy a kéktorkú arát jelenleg súlyosan veszélyeztetett állatnak sorolja be a Természetvédelmi Világszövetség (IUCN). A vadon élő állományt mindössze 208-303 egyedre becsüli a szervezet.
A fajmegmentési programnak köszönhetően állatkertekben tudják szaporítani a ritka fajt, jelenleg Európában nagyjából 160 egyed él az állatkertek nemzetközi nyilvántartása szerint. Magyarországon a Szegedi Vadasparkban látható először a kéktorkú ara állatkertben, 2014 tavasza óta.[6]Ebben az intézményben sikerült Magyarországon először szaporítani is ezt a ritka papagájfajt, mivel 2022 tavaszán, amikor kettő fiókát sikerült felnevelni az állatkertben. [7]
↑ A Jboyd.net rendszerbesorolása. (Hozzáférés: 2021. december 24.)
↑ A taxon adatlapja az ITIS adatbázisában. Integrated Taxonomic Information System. (Hozzáférés: 2021. december 24.)
↑ Avibase. (Hozzáférés: 2021. december 24.)
↑ A faj adatlapja a BirdLife International oldalán. (Hozzáférés: 2021. december 23.)
↑ Oiseaux.net. (Hozzáférés: 2021. december 22.)
↑ Igazi zoológiai csodák a Vadasparkban: tamanduák, skarlát íbiszek és kéktorkú arák (magyar nyelven). Szegedi Vadaspark, 2014. május 28. [2014. május 31-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2014. május 31.)
↑ Súlyosan veszélyeztetett fiókák (magyar nyelven). Szegedi Vadaspark, 2022. április 7. (Hozzáférés: 2022. április 7.)
A faj szerepel a Természetvédelmi Világszövetség Vörös Listáján. IUCN. (Hozzáférés: 2021. december 24.)
EUR-Lex - magyar neve
Papagajonline - magyar neve
Képek az interneten a fajról
Ibc.lynxeds.com - videók a fajról
Xeno-canto.org - a faj hangja és elterjedési területe
Madárportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Kéktorkú_ara&oldid=24850765”
Utoljára szerkesztve 2022. április 14., 21:37-kor
A lap utolsó módosítása: 2022. április 14., 21:37
A lap szövege CC BY-SA 3.0 alatt érhető el, ha nincs külön jelölve.