fr fr hu hu hu hu hu fr hu hu hu hu hu nl hu es hu hu hu hu fr hu hu en hu hu hu hu da hu hu hu hu hu ca hu hu hu hu es hu hu hu hu hu hu fr en hu en en en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr ru fa de en ru cs ru sk hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en am ar arz en az ru ca hbs_lat da de fr eo es eu fa fi fr de lt he hy id es is it ja ka kk ko it en nl nb fi fr pl pt de ro ru hbs_lat en sk sv en th tr en fy vi da zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2020. november 6.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
1947. január 16. – 1954. január 16.
1936. június 4. – 1937. június 21.
1966. január 1. (81 évesen)
Második Internacionálé Francia Szekciója (SFIO)
Michelle Auriol (1912. június 1. – 1966. január 1.)
a francia Becsületrend nagykeresztje
Francia Köztársaság Becsületrendjének nagymestere
Médaille de la Résistance
Order of the Star of Anjouan
Az Olasz Köztársaság Nagykeresztjének Lovagja
Knight Grand Cross of the Order of St. Olav‎
Knight of the Order of the Elephant (1950)
honorary doctorate at the Laval University (1951)
A Wikimédia Commons tartalmaz Vincent Auriol témájú médiaállományokat.
Vincent Auriol (Revel, 1884. augusztus 27. – Párizs, 1966. január 1.) francia ügyvéd, újságíró, politikus, a Negyedik Francia Köztársaság 1. elnöke.
Pék fiaként született. Tíz éves korában játék közben elvesztette egyik szeme világát. Jól tanult, ezért apja beleegyezett, hogy folytassa tanulmányait. Jogi diplomát szerzett és Toulouse-ban ügyvédeskedett. Muret parlamenti képviselőjévé választották, mandátumát 26 éven keresztül (1914–1940) megtartotta. 1925-ben Muret polgármestere, majd Haute-Garonne tanácsosa lett.
Jean Jaurès hatására, aki a Toulouse-i Egyetemen tanította, vált szocialistává. Jaurès meggyilkolása után Léon Blum tanítványa lett. Részt vett a Nemzetközi Munkásszövetség Francia Szekciójának újjászervezésében. A Népfront elkötelezett híveként pénzügyminiszteri posztot kapott Léon Blum első kormányában 1936–37-ben. Ezt követően igazságügyi miniszter Camille Chautemps harmadik kormányában, végül 1938-ban a miniszterek közötti koordinációt látta el Blum második kormányában. Ő is ahhoz a nyolcvan parlamenti képviselőhöz tartozott, akik nem szavazták meg Henri Philippe Pétain teljhatalmát. 1940 szeptemberében a Vichy-kormány letartóztatta, és vizsgálatot indított ellene. 1941 augusztusában egészségi állapotára való tekintettel házi őrizetbe került, de a muret-i polgári bíróság felmentette. 1942-től illegalitásban élt Aveyronban és Tarnban, és részt vett az ellenállásban. Ekkor írta Hier-Demain című könyvének nagy részét, s melyet Charles de Gaulle-nak és követőinek, Blumnak, a szocialista párt tagjainak, a hadifoglyoknak a deportáltaknak.. ajánlott. Londonba utazott, majd 1943 októberében Algírba.
1945–ben képviselőként vett részt az első nemzetgyűlésben. De Gaulle lemondása után, 1946. január 3. és 23. között az ideiglenes kormány élén állt. 1946. január 10-én ő vezette a francia delegációt az ENSZ első közgyűlésére, január 17-én pedig a Biztonsági Tanács első ülésére Londonba. 1947. január 16-án köztársasági elnökké választották. 1954 és 1958 között politikai cikkeket írt francia újságokba.
Gérard-Michel Thermeau: Vincent Auriol (francia nyelven). contrepoints.org. (Hozzáférés: 2018. június 24.)
Vincent Auriol (francia nyelven). elysee.fr. (Hozzáférés: 2018. június 24.)
ISNI: 0000 0001 0862 3841
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Vincent_Auriol&oldid=23223478”
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2020. november 6., 20:24
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.