hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu pl hu de hu hu hu hu es de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr es en cs de hu hu hu fr en en it en de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr ru en de ru en nb hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en ar bg ca de el es et fi fr is it ja ko it nl pt ro tr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. december 1.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Lakhész • Kharmidész • Ión
A „nagy” dialógusok: formatan, politika, halál, dialektika, szerelem
forma-teória kritika, kozmológia, politika, metafizika
Az Euthüdémosz Platón egyik dialógusa. Formáját tekintve elbeszélt párbeszédes műː Szókratész barátjának, Kritónnak meséli el találkozását a két szofistával, Euthüdémosszal és Dionüszodórosszal.[1] Platón legjátékosabb dialógusa,[2] amelynek fő kérdése, mi a bölcsesség.[3] A dialógusra gyakran hivatkozik Szofisztikus cáfolatok című munkájában Arisztotelész.[2] A szöveg utalásai alapján a cselekmény I. e. 421 és I. e. 415 között játszódik.[4]
1.1 271 a 1 – 272 d 6
1.2 272 d 7 – 275 c 4
1.3 275 c 5 – 283 b 3
1.4 283 b 4 – 293 a 7
1.5 293 a 8 – 303 a 7
1.6 303 b 1 – 307 c 4
271 a 1 – 272 d 6[szerkesztés]
Bevezető beszélgetés, amelyben Szókratész elmondja Kritónnak, hogy előző nap részt vett egy beszélgetésen, amelyen Euthüdémosz és Dionüszodórosz bemutatta tudását. Szókratész elmeséli a történteket.[5]
272 d 7 – 275 c 4[szerkesztés]
A két szofista magabiztosan nyilatkozik képességeiről Szókratésznak arra a kérdésre, hogy mivel foglalkoznakː „Az erény Szókratész. Úgy gondoljuk, ez az, amit jobban tanítunk, mint bárki más” (273 d 8-9).[6] Szókratész megkéri a két szofistát, hogy mutassák be, miként buzdítanák az erényes életre és a filozófia gyakorlására a serdülő fiút, Kleiniaszt.[7]
275 c 5 – 283 b 3[szerkesztés]
Euthüdémosz és Dionüszodórosz két szofizmát vezet elő, amelyben a tanuló és a tudás kapcsolatát vizsgálják, majd jutnak meglepő eredményre. Szókratész cáfolja őket, majd rávezeti Kleiniaszt, hogy az ember számára a legfőbb jó a bölcsesség.[8]
283 b 4 – 293 a 7[szerkesztés]
Hat újabb szofizma következik, de Kleiniasz helyét férfiszeretője, az idősebb Ktészipposz veszi át, aki felháborodva utasítja el a szofisták által levont következtetéseket, majd saját fegyverüket fordítja ellenük.[9] Kiderül, a szofisták egyetlen célja, hogy meghökkentő állításaikkal és következtetéseikkel kihozzák sodrából ellenfelüket.[4] Szókratész ezután Kleiniasszal beszélgetve próbálja megfejteni, hogy mely tudás teszi boldoggá az embert. Nem jutnak eredményre.[9]
293 a 8 – 303 a 7[szerkesztés]
A szofisták újabb 13 szofizmát mutatnak be, amelyeket Szókratész és Ktészipposz nevetségessé tesz. A két szofista többek között azt próbálja bebizonyítani, hogy aki egy dolgot tud, az mindent tud.[10]
303 b 1 – 307 c 4[szerkesztés]
A beszélgetés összefoglalása, majd a konklúzió levonása.[11] Kritón ebben elmeséli, hogy miként látta egy törvényszéki szónok az idézett beszélgetést. A szónok feltehetően Iszokratész.[4] A megjegyzés azt sugallja, hogy a többség nem tud különbséget tenni a szavakkal bűvészkedő szofisták és Szókratész tanításai között.[12] Erre Szókratész elmondja, mit gondol a filozófus és az államférfi között elhelyezkedő szónokról, majd azt tanácsolja barátjának, ne a filozófusokkal, hanem a filozófiával foglalkozzon.[4]
A filozófiatörténettel foglalkozók álláspontja szerint a dialógus Platón egyetlen protreptikosza, vagyis a filozófia művelésére buzdító mű. Platón saját filozófiai iskolájának megnyitása előtt írta az Euthüdémoszt, amellyel – vállalva a szókratészi hagyatékot és elutasítva a szofistákat – elhelyezte magát a kor szellemi áramlatai között.[13][1]
Thomas A. Slezák filozófiatörténész Hogyan olvassunk Platónt? című könyvében azt írja, hogy az olvasó számára teljesen értelmetlennek tetsző szofista tételek megmagyarázhatók a filozófus más munkáinak, anamnézis-elméletének ismeretében.[14] „A platóni filozófia olyan fontos elemei, mint az anamnézis- és az ideaelmélet, valamint a dialektika elmélete tárgyilag nézve megvannak a dialógusban, ám sehol nem nevezik őket nevükön, még kevésbé találjuk meg összefüggő kifejtésüket vagy megokolásukat” – vélekedett a szerző.[15]
↑ a b Taylor 133. oldal
↑ a b Taylor 132. oldal
↑ Steiger 137. oldal
↑ a b c d Steiger 132-133. oldal
↑ Platón 57-58. oldal
↑ Platón 60. oldal
↑ Platón 58-62. oldal
↑ Platón 62-74. oldal
↑ a b Platón 74-92. oldal
↑ Platón 93-113. oldal
↑ Platón 114-119. oldal
↑ Taylor 148. oldal
↑ Steiger 135. oldal
↑ Slezák 98-99. oldal
↑ Slezák 101. oldal
↑ Platón:  Platón. Euthüdémosz, Kharmidész. Euthüdémosz. Atlantisz (2006). ISBN 963 9165 88 3
↑ Steiger:  Steiger Kornél. Utószó, Kharmidész. Euthüdémosz. Atlantisz (2006). ISBN 963 9165 88 3
↑ Taylor:  Platón. Kisebb szókratikus dialógusokː Kratülosz, Euthüdémosz, Platón. Osiris Kiadó (1999). ISBN 963 379 188
↑ Slezák:  Thomas A. Slezák. Hogyan olvassunk Platónt?. Atlantisz (2000). ISBN 963 9165 42 5
Filozófiaportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Euthüdémosz_(dialógus)&oldid=24431657”
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. december 1., 10:59
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.