hu hu en hu en hu de en hu hu en hu hu en hu hu cs hu hu hbs_lat en hu fr en hu hu hu hu it en hu en en en hu en hu en pt hu hu hu fr hu hu fr hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu en en hu en en es hu hu hu hu hu hu hu hu hbs_lat fr en en fr en it en hu hu de hu hu
Modern cukiság - Bébicsőszök klubja - kritika - Cinemazing
Dátum: 6 július 2020
A Netflix az Anne with an E után ismét eredményesen modernizált egy alapvetően gyermekded történetet. Spoilermentes kritika.
Talán nem én vagyok az egyetlen, akiben élénken élnek a 2000-es évek elején készült tinisorozatok. A Disney csatorna és a Nickelodeon jártak élen ebben a műfajban, és nem túlzás kijelenteni, hogy sokunknak ezeknek a szériák jelentették az első találkozást a mozgóképpel. Ha azonban néhány évtized elteltével tévedünk oda ezekre a csatornákra, kényelmetlen feszengés fog el minket. Érezzük, hogy amit látunk a képernyőn, az egészen távol áll a valóságtól, a szereplők reakciói túlzóak, hiteltelenek, az egész kis túlzással zendülésnek tűnik. Ezeket a sorozatokat sohasem azok nézték, akiknek a főszereplők korából ítélve szólt volna, hiszen ők pontosan tudták, hogy a középiskola nem a High School Musical világa, a néhány évvel fiatalabbak számára azonban kellemes jövőképnek tűnt a kosaras fiúk és a pomponlányok asztalon táncolása. Ezekkel a szériákkal az volt a fő probléma-amellett nyilván, hogy színészi játék, írás és rendezés tekintetében nem képviseltek túlságosan magas színvonalat-, hogy minden szempontból hiteltelenek, irreálisak, tét nélküliek voltak, igazán egyik korosztállyal sem kommunikáltak. A Netflix legújabb sorozata, amely Ann M. Martin népszerű könyvsorozatát dolgozza fel, épp arra kitűnő példa, hogy hogy lehet a fiatalabb korosztállyal érdemben, értelmesen és ízlésesen kommunikálni.
A történet szerint az érett és talpraesett Kristy (Sophie Grace) úgy dönt, hogy barátaival bébiszitterklubbot alapít, a csapat tagjai lesznek a visszahúzódó Mary Anne (Malia Baker), a zabolázatlan Claudia (Momoa Tanada), illetve a nagyvárosi új lány, Stacey, később pedig csatlakozik Dawn (Xochitl Gomez) is.  Ők öten tehát gyerekekre vigyáznak, eközben pedig megtörténik velük minden, ami a korosztályt jellemzi, szerelembe esnek, összekapnak, kibékülnek, lázadnak a szüleik ellen.
A széria showrunnere, Rachel Shukert (GLOW, Supergirl) remek munkát végzett. A sorozat úgy tud alapvetően gyermeki és kedves maradni, hogy mégsem bagatellizál. A bevezetőeben említettem Moira-Walley Backett Anne-adaptációját, az analógia pedig több ponton is megállja a helyét. Ahogy kanadai kolléganője, úgy Shukert is eredményesen csempészi bele az adaptációjába a modern világ azon témáit, melyek manapság leginkább uralják a közbeszédet (igen, már a főszereplőink korában is). Az írói gárda ebből a szempontból kényelmes helyzetbe kormányozta magát, mert nyilván egy ilyen sorozat határait egyszerűen túlfeszítené, ha árnyalt vita folyna mondjuk a feminizmusról, vagy a különböző kulturális identitásokról, így nyilván csak rövid bölcseletekre, nagy és látványos kiállásokra van lehetőség, de mivel ezeket a készítők hetedikes kislányok szájába adják, az egész rögtön más kontextusba helyeződik, felértékelődik.
A sorozat emellett remekül építi a karaktereit, ehhez pedig az okosan megválasztott elbeszélésmód is sokat hozzátesz. Az epizódok az eredeti könyvsorozat egy-egy füzetét dolgozzák fel (a készítők vizuálisan is jelzik nekünk, hogy elválnak az egyes fejezetek), és minden esetben az egyik lány funkcionál főszereplőként és narrátorként. Jelen vannak persze a többiek is, de mindig van egy kiemelt szereplő, aki nemcsak elmeséli a történteket, hanem reflektál is azokra. ( Sőt még a színvilág is a lányok hangulatának megfelelően változik) Így pedig nagyon hamar, tolakodás  vagy erőltetett expozíció nélkül ismerjük meg főszereplőink gondolatait. A karakterek kellően árnyaltak, túl tudnak lépni az egymondatos jellemzésen, és mindenki kap egy viszonylag korrekt magánéleti szálat is.
Kristy talán a sorozat első számú főszereplője, az ő karakterfejlődése a leglátványosabb. Szinte akarnok zsarnokként ismerjük meg, az évad végére azonban tud lazítani a gyeplőn. Claudia a különböző identitásával, a konzervatív családjának elvárásival küzd, Staceyt cukorbetegsége, míg Mary Anne-t traumái kísértik. A fiatal színészek ügyesen megoldották a feladatukat, a felnőttek közül egy régi ismerősünk, Alicia Silverstone kapott több játékidőt, ő is kiváló volt Kristy édesanyjának szerepében.
Remek az atmoszférateremtés, a kisváros, ahol mindenki ismer mindenkit, és ahol minden újonnan érkezőre megvetéssel vegyes gyanúval tekintenek, ismerős lehet a legtöbbünk számára, a széria ráadásul több esetben utal vissza az eggyel korábbi, ’90-es évekbeli adaptációra, maga Silverston személye, vagy akár Mary Anne telefonja könnyen nosztalgikus hangulatba kerítheti a nézőt. Az egész sorozatból árad egyfajta önirónia, a készítők mintha tisztában lennének a koncepció határaival, és ezt jelzik is időről időre a befogadó felé.
A Bébicsőszök klubja tehát egy kedves, ártalmatlan, ám kifejezetten okosan megírt széria, mely talán épp visszafogottsága találhatja meg a közönségét.
Képek: TMDb, News AKMI
Ez így nem OK- kritika. Rövid, de velős Hollywood (2020) – Kritika Szavazz ránk! – The Politican (S02) – kritika Pislákoló emberi jogok az olajlámpa fényénél – Anne, E-vel a végén! (S01) – kritika Élite – Első évad, kritika “A saját utamat kell járnom”- Unorthodox-kritika
Kattintás ide a válaszadás megszakításához.
XHTML: You can use these tags: