fr de hu hu hu hu hu de hu en zh hu hu fr hu hu hu de hu de de hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu es hu hu hu hu de hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr de en de de ru en en en pl sv hu sk hu hu sk hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en arz hbs_lat de es fa fi fr de id it ja ko it lt nl pl pt ru sv tr fy zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. szeptember 30.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
1949. november 23. (71 évesen)[1][2][4][7][8]
A weimari köztársaság parlamentjének tagja
Federal Ministry of Justice (1921. október 26. – 1922. november 14.)
Reich Minister of Justice (1921. október 26. – 1922. november 14.)
Reich Minister of Justice (1923. augusztus 13. – 1923. november 3.)
A Wikimédia Commons tartalmaz Gustav Radbruch témájú médiaállományokat.
Gustav Radbruch (Lübeck, 1878. november 21. – Heidelberg, 1949. november 23.) német jogtudós és jogfilozófus, büntetőjogász, politikus, a Radbruch-formula kidolgozója.
Radbruch Münchenben, Lipcsében és Berlinben tanult jogot, államvizsgát 1901-ben tett a berlini egyetemen. 1902-ben megvédte doktori disszertációját, melynek témája az adekvát-kauzalitás tana volt. 1903-ban kezdett tanítani büntetőjogot a heidelbergi egyetemen, majd 1904-ben ugyanitt a büntető-, büntetőeljárásjog és a jogfilozófia tanárává nevezték ki. 1914-ben elfogadta a königsbergi egyetem meghívását, majd még ugyanebben az évben Kielbe ment tanítani.
Radbruch tagja volt a Németország Szociáldemokrata Pártjának (SPD), és mint parlamenti képviselő 1920 és 1924 között részt vett a Reichstag munkájában. 1923-ban igazságügyminiszterré nevezték ki Gustav Stresemann kormányában. Számos kiemelkedő jelentőségű törvény kidolgozását irányította, például engedélyezte nők kinevezését bíróvá, a Walther Rathenau elleni merénylet után pedig elfogadtatta a Köztársaság védelméről szóló törvényt.
1926-ban visszatért Heidelbergbe tanítani. 1933 – a nácik hatalomátvétele – után megvált köztisztviselői beosztásától. A náci rezsim alatt elsősorban kulturális-történelmi munkáit írta, visszautasított mindenfajta kapcsolatot a hatalommal. 1945-ben újra elkezdett tanítani, 1949-ig – haláláig – egy jogfilozófiai összefoglaló könyvön dolgozott. 71 éves korában hunyt el.
↑ a b Integrált katalógustár. (Hozzáférés: 2014. április 9.)
↑ a b Encyclopædia Britannica (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
↑ SNAC (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
↑ a b Brockhaus (német nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
↑ BnF források (francia nyelven)
↑ Integrált katalógustár. (Hozzáférés: 2014. december 10.)
↑ the Internet Philosophy Ontology Project (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
↑ Hrvatska enciklopedija (horvát nyelven), 1999
↑ Integrált katalógustár. (Hozzáférés: 2014. december 30.)
Gustav Radbruch (német nyelven). Gedenkstätte Deutscher Widerstand. (Hozzáférés: 2017. április 8.)
Arnulf Scriba: Gustav Radbruch 1878–1949 (német nyelven). Lebendiges Museum Online. (Hozzáférés: 2017. április 8.)
ISNI: 0000 0001 2100 6661
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Gustav_Radbruch&oldid=24260985”
Német egyetemi, főiskolai oktatók
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. szeptember 30., 16:44
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.