hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu it hu fr ja en en en sv hu sk hu sah hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en ar en az ku bg bn bo br ca hbs_lat da de el eo es et eu fa fi fr lt gu ku he hbs_lat id it ja ta ko lt en ms nl nb nb fr pl pt ro ru en sq hbs_lat sv th ceb tr fy vi zh fr zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. június 3.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Ehhez a szócikkhez további forrásmegjelölések, lábjegyzetek szükségesek az ellenőrizhetőség érdekében.
Emiatt nem tudjuk közvetlenül ellenőrizni, hogy a szócikkben szereplő állítások helytállóak-e. Segíts a szócikk fejlesztésében további megbízható források hozzáadásával.
Ebben a szócikkben a mandarin nyelvű szavak pinjin és magyaros átírása között ide kattintva szabadon lehet választani.
Jang Csen-fu (Yang Chengfu) (1883–1936) az egyik legismertebb Jang-stílusú (Yang-stílusú) tajcsicsuan (taijiquan) mester
A tajcsicsuan v. taijiquan (太極拳, pinjin: tàijíquán, Wade-Giles: tai chi chuan, eredeti kínai kiejtéssel tajcsícsüen, vagy magyarosan tajcsicsuan) a kínai harcművészetek úgynevezett belső (內家, nejcsia (nèijiā)) iskolái közé tartozó harcművészet, amely a külső iskolákkal (外家, vajcsia (wàijiā)) ellentétben nem az izom erejére, hanem a belső erő fejlesztésére, és az ezáltal elért eredményekre helyezi a hangsúlyt. Megközelítő magyar fordítása: Nagy Legvégső Ököl.
A tajcsicsuan (taijiquan) belső mivolta a technikát is jelenti, de elsősorban a csi (qi)-nek mint az univerzum energiájának a felhasználására vonatkozik. Mivel a tajcsicsuan (taijiquan) kifinomult, a teljes testet megmozgató és harmóniára vezető mozgások rendszere, jótékony hatással van a testre és lélekre egyaránt, azaz általában véve a fizikai és lelki egészségre. A tajcsicsuan (taijiquan)-ban a test és a lélek egészsége az elsődleges cél, azonban mivel a módszer eredendően egy harcművészet, szintúgy, harci eszközként is kezelik, a harcművészeti eredményesség elérése érdekében. A tajcsicsuan (taijiquan) tehát hatékony harci, önvédelmi eszközként is megjelenik – s minthogy a tajcsicsuan (taijiquan) a teljesség megélésére törekszik, legtöbb iskolája ebbe a körbe tartozik. Alapvetően mégis mindegyik az erős, egészséges életvitelt veszi alapul, amely minden lelki fejlődésnek – és harci képességnek – az alapja. A testi és lelki hatásain túl a tajcsicsuan (taijiquan) egy szellemi út, mely a taoista tanítások és a mozgásban végzett meditáció által az ember fejlődését tűzi ki céljául.
Az energiákkal való munkán keresztül a tajcsicsuan (taijiquan) lehet gyakorolni harci alkalmazások nélkül, „csupán” az egészségmegőrzés érdekében vagy a lélekre gyakorolt hatásai miatt, de így nem jutunk többre egy egyszerű tornagyakorlat hatásánál. Szintúgy gyakorolható a hagyomány, a mozgásban végzett meditáció és a taoista elméletek (öt elem tana, yi jing (ji csing) stb.) – mint spirituális út – megismerése végett. Azonban mivel a gyakorló a tajcsicsuan (taijiquan) gyakorlása révén mindhárom szinten fejlődhet, a testet, a lelket és a szellemet erősítő gyakorlatok elsajátításával a teljesség harmóniájához juthat. A tajcsicsuan (taijiquan) nem egy egyedül végzendő tornagyakorlat, hanem a kapcsolatteremtés és az érzékelés kifinomult művészete.
A tajcsicsuan (taijiquan) minden életkorban művelhető, nem igényel speciális alkati vagy erőnlénti alkalmasságot. Utóbbi azért is fontos, mert egyéb külső harcművészetekhez vagy akár a küzdősportokhoz képest a tajcsicsuan (taijiquan)t valóban élethosszig lehet gyakorolni. És míg a küzdősportokban egymás legyőzése a cél, a tajcsicsuan (taijiquan) gyakorlása során a test, a lélek és a szellem harmóniájának megteremtése és önmagunk fejlesztése a végső cél.
Az elmúlt évszázadok során a tajcsicsuan (taijiquan)nak öt főbb iskolája alakult ki, melyek nevüket azokról a kínai családokról kapták, ahonnan hagyományosan származtatják őket. A stílust alapvetően az úgynevezett „hosszú ököl iskolák” között tartják számon, s ez elsősorban arra vonatkozik, hogy a formagyakorlat során a gyakorlók a végtagjaikkal széles, hosszú mozdulatokat végeznek, és a harcban a támadónak nem engedik a közelharc távolságát felvenni.[1]
Csen vagy Chen-stílus (陳氏, Csen si (Chén shì))
Jang vagy Yang-stílus (楊氏, Jang si (Yáng shì))
Vu vagy Wu–hao-stílus, Vu Jü-hsziangtól (Wu Yuxiangtól) eredeztetve (武氏, Vu si (Wǔ shì))
Új Vu vagy Wu-stílus, Vu Csüan-jüótól (Wu Quanyuótól) és Vu Csien-csüantól (Wu Jianquantól) eredeztetve (吳氏, Vu si (Wú shì))
Szun vagy Sun-stílus (孫氏, Szun si (Sūn shì))
Napjainkban széles körben gyakorolják a 24 lépéses és a 42 lépéses egyszerűsített Jang-formát, melyet Cseng Man-csing (Zheng Manqing) alakított ki a 20. század közepe táján. A 24 lépéses forma elemeit négy mester segítségével 1956-ban rögzítette a Kínai Sportbizottság. Alapnak a 108 lépéses Jang (Yang)-stílust vették, ebből emelték ki a jellegzetesebb mozdulatokat, az így kapott egyszerűsített forma pedig betekintést enged az ismerkedőknek a tajcsicsuan (taijiquan) alapgyakorlataiba. Egyszerűsége folytán a kínai kormány komolyan támogatta elterjesztését és mindennapi gyakorlását, „ártalmatlan” volta révén még az átnevelőtáborok internáltjainak is oktatták. Bemutatása kb. négy-nyolc percet igényel.[2]
A 24 lépéses tanuló-formát és a 48 lépéses ún. versenyforma a vusu (wushu)-versenyek tajcsicsuan (taijiquan)-szekciójának keretét adja, lépéseit a Kínai Sportbizottság 1989-ben rögzítette. Ez forma a Jang (Yang)-stíluson alapul, de egyes bemutatásaiban a Jang (Yang) mellett már a Csen (Chen)-, a Vu (Wu)- és a Szun (Sun)-stílusból is merít. A versenyeken a legtöbb esetben a látvány a döntő, az indulók ezért a meghatározott lépések közé sokszor a tajcsicsuan (taijiquan)hoz kevésbé illeszkedő akrobatikus elemeket csempésznek, így teszik előadásukat egyedibbé és így gyűjtenek pontokat a zsűritől. Ugyanebből a célból alakítottak ki néhány speciális formát is, ami a hagyományos tajcsicsuan (taijiquan)-gyakorlásban nem szerepelt; ilyen pl. a legyező-forma vagy az esernyős-forma. Az úgynevezett „hosszú formát” az egyes iskolák eltérő módon számozzák, Jang Csen-fu iskolájában, a Yang Family Tai Chi Chuan rendszerben például 103 „lépésből” áll a formagyakorlat.
↑ Beijing 24 form. Everyday Tai Chi. (Hozzáférés: 2008. július 27.)
A Wikimédia Commons tartalmaz Tajcsicsuan témájú médiaállományokat.
A 24 lépéses Yang-forma (videó)
A keményre lággyal, a lágyra keménnyel
Taoista tajcsi (Taoista taiji)
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Tajcsicsuan&oldid=23918577”
Kevés forrással rendelkező lapok
Szócikkek mandarin nyelvű tartalommal
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. június 3., 06:32
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.