fr ca hu hu hu hu hu ca hu hu hu hu hu hu ceb hu hu es hu de hu de hu es hu hu hu hu hu ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu es hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en cs de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu ca hu hu hu hu hu de hu hu hu sv hu hu hu hu en fr hu hu fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sv hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. július 14.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
A Marcal-medence a Kemeneshát és a Bakony közé benyúló félmedence, Vas és Veszprém megye határán található, területe 3000 km². Északi észén található a Pannonhalmi-dombság, mely már Győr-Moson-Sopron megye területéhez tartozik. A Marcal a medence nyugati részén folyik. Ennek az az oka, hogy a mellékpatakok (a Sós-ér, a Sokorói-Bakony-ér és a Csangota-ér) hordalékkúpjai a Marcalt nyugat felé szorították.
A medence alapját képező mezozoós rétegekkel takart kristályos kőzetek megsüllyedtek. A pannon üledékek vastagsága 2000 méteres is lehet. A süllyedés a felső pannóniai emelkedés végére megállt, a szárazzá vált felszínen megkezdődött a folyóvízi erózió és akkumuláció. A Pannon-tenger visszahúzódása után a felszínre a győr-moson-soproni területtől délebbre bazaltlávává rakódott le (Somló, Ság). Legközelebb esik a megyéhez a marcaltői tufamező, amelynek anyagát régóta fejtik építő és útburkolókőnek.
Marcal-medence keleti szélén található 431 méter magas vulkáni tanúhegy: Somló
Hússzínű ujjaskosbor - őshonos faj a Marcal-medencében
A Marcal-medence feltöltődött, a hordalék az Alpokból és a Bakonyból érkezett, ez a hordalék építi fel a Kemeneshát kavicstakaróját is. A Keszthely-gleichbergi -vízválasztó kiemelkedését, viszont intenzív lepusztulás követte. Ennek következtében a Marcal-medencéből napjainkig 150-160 méter vastag üledék pusztult le. Ezt a réteghiányt az előbb említett bazaltsapkás tanúhegyek igazolják.
A Győri-medence felső pleisztocén süllyedése következtében a Marcal-medence felszínét a Bakonyból lefutó patakok egyre mélyebbre vájták, ebben az időben a Zala is itt haladt keresztül. A medence területén található mocsarak 10 ezer évvel ezelőtt keletkeztek a holocénban, később több méter vastag tőzeg képződött bennük. A kiaknázásukra Mersevátnál, valamint Adorjánháza mellett tőzegbányák is létesültek.[1]
A medence túlnyomó részét lepelhomok borítja. A Marcal és a mellékpatakjai mentén meszes, homokos, öntésiszap, a magasabban fekvő területeken karbonátos, kavicsos homok (Tét környékén) és meszes homok található. A Marcal-medence környékén szegény a mezőgazdasági kultúrtáj.
A Marcal-medence éghajlata mérsékelt, a napsütéses órák száma 1900 körüli. A tél enyhe, középhőmérséklete -1 és -2 C° közötti, a nyári középhőmérséklet 20,5-21 C°. Az északi szél az uralkodó, de előfordulhat déli szél. Az évi csapadékmennyiség 650–700 mm között változik, a hótakarós napok száma 35-40, a hótakaró vastagsága átlagosan 25–30 cm.
Állóvizekből keveset találhatunk, csak kisebb víztározók, kavics- és tőzegbányák helyén keletkezett tavak (Mersevát) találhatók a Marcal-medencében. A terület talajvíz- és rétegvíz ellátottsága jó, fontosak a termálvizek is, amelyeket a környék fürdőiben hasznosítanak.
Jellemző növénytársulások a zsombékos láprétek és mocsarak öveztek a vízpartok mentén, a magasabban fekvő területeken pedig mogyorós cserjék, majd cseres tölgyes erdők borítják. Az ember megjelenése után az erdők helyén szántóföldek és legelők jelentek meg, az utolsó hatalmas tanúfákat az 1930-as években vágták ki.[2] Az őshonos fajok kipusztítása után kezdett el terjedni a süntök, az aranyvessző, a gyalogakác, a selyemkóró és a betyárkóró. Azonban pár védett faj megőrződött a területen, mint például a fehér májvirág, a mocsári kosbor, vagy a hússzínű ujjaskosbor.
A Marcal ősi állatvilágára a Mezőlak melletti tőzeglápban megőrződött maradványok alapján következtethetünk. A környéken megtalálható volt az őstulok, a vadszamár és a gímszarvas. Ürgék is éltek nagyobb számban a lecsapolás után kiszáradt területeken.[3]
Ha a Marcal halfaunája az 1863-ban kezdődött lecsapolás előtt sokkal gazdagabb volt, mint napjainkban. A halállomány felmérésére 2008-ban került sor, mely során összesen 25 faj 1524 példányát azonosították.[4] A ragadozó halak közül a csuka, a sügér, a balin, a süllő, valamint a harcsa él a Marcalban. Nagy számban fordul még elő keszeg, kárász, ponty, küsz, naphal és fenékjáró küllő.
A lecsapolás előtti Marcal-medence élővilága igen gazdag volt, amit jól tükröz, hogy madárfajai közt olyan ma már ritkának mondható fajok is megtalálhatóak voltak, mint az örvös bukó, a vörös kánya, a túzok, a sarki búvár, az aranylile, a fenyőszajkó vagy a vörösfejű gébics.
Az alábbiakban a jellemző fajok felsorolása látható élőhelyek szerint:[5]
Fészkelő madarak - Mezőgazdasági területek: dolmányos varjú, szarka, balkáni gerle, mezei veréb, tövisszúró gébics, mezei poszáta, barátposzáta, karvalyposzáta, fülemüle, sárgarigó, citromsármány, őszapó, erdei fülesbagoly, vörös vércse, kabasólyom, egerészölyv, héja
Fészkelő madarak - Legelők, kaszálók: mezei pacsirta, fürj, haris, fácán, fogoly, barna rétihéja
Fészkelő madarak - Zárt erdők: holló, szajkó, harkály, seregély, fekete rigó, csuszka, fakusz, cinege, vadgerle, örvös galamb, erdei pinty, tengelic, zöldike, csicsörke, poszáta
Fészkelő madarak - Vizes élőhelyek: nádirigó, cserregő nádiposzáta, foltos nádiposzáta, nádi sármány, szárcsa, tőkés réce, guvat, kis vöcsök, tücsökmadarak, függőcinege, jégmadár, nagy kócsag, szürke gém, törpegém, bakcsó, kanalasgém, fekete gólya, bíbic, cankó, vízicsibe, nagy póling, kékbegy, hamvas rétihéja
Fészkelő madarak - Lakott területek: tengelic, csicsörke, zöldike, kis poszáta, fecske, fehér gólya, seregély, mezei veréb, gyöngybagoly
Fészkelő madarak - Egyéb élőhelyek: partifecske, színpompás gyurgyalag
Vonuló madarak: dankasirály, bütykös hattyú, gulipán, gólyatöcs, pajzsos cankó, nagy kócsag, szürke gém, fehér gólya, fekete gólya, kárókatona, szürke cankó, sárszalonka, guvat, bölömbika, halászsas, rétisas
Az ember Kr. e. 12-7 ezer évvel ezelőtt, a középső kőkorban telepedhetett meg itt. Az eróziós szigeteken, magasabb térszíneken épültek fel az első falvak, melynek lakosai halászatból és vadászatból éltek, de később fokozatosan áttértek a növénytermesztésre és az állattenyésztésre. Az 1863-ban kezdődtek meg a folyószabályozási munkák, így egyre nagyobb területeket tudtak bevonni a mezőgazdasági művelésbe.
↑ A Marcal-medence kialakulása(Hozzáférés: 2011. augusztus 16.)
↑ A Marcal-medence növényei(Hozzáférés: 2011. augusztus 16.)
↑ A Marcal-medence állatvilága(Hozzáférés: 2011. augusztus 16.)
↑ A Marcal halállományának faunisztikai felmérése(Hozzáférés: 2011. augusztus 16.)
↑ Fajlista 2007., Marcal-medence(Hozzáférés: 2011. augusztus 16.)
Fekete Mátyás dr. CEBA Győr-Moson-Sopron megye kézikönyve (Szekszárd, 1998) 25. o. ISBN 963-9089-07-9
Bulla Béla-Mendöl Tibor: A Kárpát-medence földrajza (Budapest, 1947) 282. o. - 288. o.
Aczél Gergely: A Marcal-medence madárvilága, Cinege - vasi madártani tájékoztató, 2004. 9. sz. 34-37. oldal (letölthető: [1])
Lájer Konrád: A Marcal-medence déli részének lápi és lápréti növénytársulásai, Kitaibelia, 1997. (2. évf.) 2. sz. 281-289. oldal
Ringer Árpád: Régészeti adatok a Marcal-medence és a Pannonhalmi-dombság előterének felszínfejlődéséhez, Földrajzi értesítő, 1983. (32. évf.) 3-4. füzet, 518-519. oldal
Kemenesalja - Marcalmente kistérség honlapja
Magyarország földrajzi nagy-, közép- és kistájai
Vác–Pesti-Duna-völgy •  Pesti-hordalékkúpsíkság •  Csepeli-sík •  Solti-sík •  Sárköz •  Kalocsai-Sárköz •  Tolnai-Sárköz •  Mohácsi-sziget •  Mohácsi teraszos sík
Gerje–Perje-sík •  Pilis–Alpári-homokhát •  Kiskunsági-homokhát •  Bugaci-homokhát •  Dorozsma–Majsai-homokhát •  Kiskunsági löszös hát
Illancs •  Bácskai löszös síkság
Érd–Ercsi-hátság •  Váli-víz síkja •  Közép-Mezőföld •  Velencei-medence •  Sárrét •  Sárvíz-völgy •  Dél-Mezőföld •  Enyingi-hát •  Káloz–Igari-löszhátak •  Sió-völgy
Dráva-sík •  Fekete-víz síkja •  Nyárád–Harkányi-sík
Beregi-síkság •  Szatmári-síkság •  Szatmári-Tiszahát •  Beregi-Tiszahát •  Bodrogköz •  Rétköz
Taktaköz •  Borsodi-ártér •  Hevesi-ártér •  Szolnoki-ártér •  Jászság •  Tiszafüred–Kunhegyesi-sík •  Szolnok–Túri-sík •  Tiszazug •  Hortobágy
Hatvani-sík •  Tápió-vidék •  Gyöngyösi-sík •  Hevesi-sík •  Borsodi-Mezőség •  Sajó–Hernád-sík •  Harangod
Közép-Nyírség •  Északkelet-Nyírség •  Délkelet-Nyírség •  Dél-Nyírség •  Nyugati-Nyírség (vagy Löszös-Nyírség)
Dévaványai-sík •  Nagy-Sárrét •  Berettyó–Kálló köze •  Érmelléki löszös hát •  Bihari-sík •  Kis-Sárrét •  Körös menti sík
Csanádi-hát •  Békési-hát •  Békési-sík •  Csongrádi-sík •  Körösszög
Szigetköz •  Mosoni-sík •  Fertő-medence •  Hanság •  Kapuvári-sík •  Csornai-sík •  Rábaköz
Marcal-völgy •  Kemenesalja •  Pápa–Devecseri-sík
Győr–Tatai-teraszvidék •  Igmánd–Kisbéri-medence •  Almás–Táti-Duna-völgy
Soproni-hegység •  Fertőmelléki-dombság •  Soproni-medence •  Kőszegi-hegység •  Vas-hegy és Kőszeghegyalja •  Pinka-sík •  Őrség •  Vasi-Hegyhát
Ikva-sík •  Répce-sík •  Gyöngyös-sík •  Rábai teraszos sík •  Rába-völgy
Felső-Zala-völgy •  Kerka-vidék •  Göcsej •  Egerszeg–Letenyei-dombság •  Principális-völgy •  Zalaapáti-hát •  Alsó-Zala-völgy •  Zalavári-hát •  Mura bal parti sík
Kis-Balaton •  Nagy-Berek •  Somogyi parti sík •  Balaton •  Balatoni-riviéra •  Tapolcai-medence •  Keszthelyi-riviéra
Nyugat-Külső-Somogy •  Kelet-Külső-Somogy •  Dél-Külső-Somogy
Marcali-hát •  Kelet-Belső-Somogy •  Nyugat-Belső-Somogy •  Közép-Dráva-völgy
Mecsek •  Baranyai-hegyhát •  Völgység •  Tolnai-Hegyhát •  Szekszárdi-dombság •  Pécsi-síkság •  Geresdi-dombság •  Villányi-hegység •  Dél-baranyai-dombság •  Zselic
Tátika-csoport •  Keszthelyi-fennsík •  Badacsony–Gulács-csoport •  Balaton-felvidék •  Vilonyai-hegyek •  Veszprém–Nagyvázsonyi-medence •  Kab-hegy–Agártető-csoport •  Sümeg–Tapolcai-hát •  Devecseri-Bakonyalja •  Öreg-Bakony •  Bakonyi-kismedencék •  Keleti-Bakony •  Veszprém–Devecseri-árok •  Pápai-Bakonyalja •  Pannonhalmi-dombság •  Súri-Bakonyalja
Bársonyos •  Által-ér-völgy •  Móri-árok •  Vértes-fennsík •  Vértes peremvidéke •  Gánti-medence •  Zámolyi-medence •  Sörédi-hát •  Lovasberényi-hát •  Velencei-hegység
Gerecse •  Etyeki-dombság •  Zsámbéki-medence •  Budai-hegyek •  Tétényi-fennsík •  Budaörsi- és Budakeszi-medence •  Pilisi-hegyek •  Pilisi-medencék
Központi-Börzsöny •  Börzsönyi-kismedencék •  Börzsönyi-peremhegység
Kosdi-dombság •  Nézsa–Csővári-dombság •  Központi-Cserhát •  Galga-völgy •  Ecskendi-dombság •  Cserhátalja •  Terényi-dombság •  Szécsényi-dombság •  Karancs •  Litke–Etesi-dombság •  Gödöllői-dombság •  Monor–Irsai-dombság
Magas-Mátra •  Nyugati-Mátra •  Déli-Mátra •  Keleti-Mátraalja •  Nyugati-Mátraalja •  Mátralába •  Parád–Recski-medence
Bükk-fennsík •  Északi-Bükk •  Déli-Bükk •  Tárkányi-medence •  Egri-Bükkalja •  Miskolci-Bükkalja •  Tardonai-dombság •  Upponyi-hegység
Aggteleki-hegység •  Alsó-hegy •  Rudabányai-hegység •  Szalonnai-hegység •  Bódva-völgy •  Tornai-dombság
Központi-Zemplén •  Abaúji-Hegyalja •  Tokaji-hegy •  Szerencsi-dombság •  Hegyalja •  Hegyköz •  Vitányi-rögök
Alsó-Ipoly-völgy •  Középső-Ipoly-völgy •  Nógrádi-medence •  Zagyva-völgy •  Medves-vidék •  Heves–Borsodi-dombság •  Tarna-völgy •  Ózd–Egercsehi-medence •  Pétervásárai-dombság •  Sajó-völgy •  Putnoki-dombság •  Szendrői-rögvidék •  Rakacai-völgymedence •  Cserehát •  Hernád-völgy •  Szerencsköz
Forrás: Magyarország kistájainak katasztere. Szerkesztette Dövényi Zoltán. Második, átdolgozott és bővített kiadás. Budapest: MTA Földrajztudományi Kutatóintézet. 2010. ISBN 978-963-9545-29-8
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Marcal-medence&oldid=25099446”
Wikidata koordinátákat használó lapok
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. július 14., 19:53
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.