hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ru fr en hu hu hu en en hu hu hu hu hu hu fr es hu fr en en en hu hu sk hu pl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl ar ru sv bg ca hbs_lat da de el ca eo es et eu fa fi fr fy de lt he hi hbs_lat id it ja ko lb en ms my nl nb nb pl pt ro ru hbs_lat en sl sq hbs_lat sv hu ta tr fy vi zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. április 6.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
A festék; B símitókés; C viaszfelület; D selyem; E keret; F a szitanyomat
A szitanyomás sokszorosító grafikai eljárás, a síknyomás egyik változata.
Eredetileg plakátok, transzparensek, dekorációk készültek szitanyomással, de ma már kedvelt eljárás (szerigráfia) grafikusművészek körében is. A digitális nyomtatási eljárások fejlődése és elterjedése miatt ma már leginkább csak nagy tételszámú munkáknál alkalmazzák. Elsősorban egybefüggő homogén színfoltok, szövegek, emblémák nyomtatására ajánlott. Többszínű nyomtatás esetén, színenként külön szitát kell készíteni. A művészeti lapok esetében előfordul, hogy csak egy alapot nyomtatnak, amit a művész kézi festéssel, rajzolással egészít ki. Így egyedi grafikát hoz létre.
A tradicionális technológia szerint: A finom szemű szitának (géz, selyem) azon részeit, amelyek nem visznek át színt a képre, viasszal vagy lakkal festik le.
A jelenleg használt technológia szerint: A fényérzékeny anyaggal bevont műanyagból készült szövetre 1:1-es léptékű sík filmet helyeznek. Erős lámpával megvilágítva exponálják a szitára felvitt anyagra a mintát. Az „előhívást” követően vízzel kimossák a szitát, így megjelenik a rajzolat, és a kívánt területeken szabaddá válik a festék útja.
A nyomtatás művelete ma is változatlan, csak a felhasznált anyagok korszerűsödtek. Eredetileg egy rugóval ellátott acélszalag (simítókés, „rakli”) segítségével – ma már gumiból készül – „préselik” át a festéket a szitán, amely azt csak a fedetlen részein engedi át. A nyomat a legkülönbözőbb anyagokra, papírra, fára, üvegre, fémre, textíliákra készülhet.
Margret Hofheinz-Döring szitanyomata 1975
Ra Boe: N betű : szitanyomat 2005
Ra Boe: Szitanyomat, nagyítás, az L betű 2 mm hosszú 2005
Ra Boe: Szitanyomat, nagyítás, a vonal 0,945 mm széles 2005
Művészeti kislexikon. Budapest : Corvina, 2006. Szitanyomás lásd 208. o. ISBN 963-13-5534-9
Koscsó László: A grafika : grafikai technikák műhelytitkai : egyedi rajz, fametszés, linómetszés, rézmetszés, rézkarcolás, mezzotinto, aquatinta, litográfia, szitanyomás, elektrografika és más eljárások. Jubileumi kiadvány, Budapest: Koscsó L., 2006. 156 o. ISBN 963-229-609-5
Aлekceй ПapыrиH: ИckyccTBo шeлkorpaфии. XX Bek (иcTopия, фeHoMeHoлorия. TexHиkи, иMeHa). — CПб, 2010. — 304 c. (orosz). ISBN 978-5-7937-0490-8
Michelle Caza: La Sérigraphie – Genève: Bonvent, 1973. (franc).
J. I. Bigeleisen: Screen Printing: A Contemporary Guide. – New-York, 1972. (angol).
A Wikimédia Commons tartalmaz Szitanyomás témájú médiaállományokat.
A. Parygin The Art of Silkscreen. XX century
Who’s Who in Screenprinting
Ghyczy György festőművész: Szerigráfia a művészetben
Művészetportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Szitanyomás&oldid=24831128”
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. április 6., 05:54
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.