hu hu en hu en hu de en hu hu en hu hu en hu hu cs hu hu hbs_lat en hu fr en hu hu hu hu it en hu en en en hu en hu en pt hu hu hu fr hu hu fr hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu de hu hu en hu en en hu en en es hu hu hu hu hu hu hu hu hbs_lat fr en en fr en it en hu hu de hu hu
Stranger Things: Izgalmas és ijesztő az új évad, de nem hibátlan – Kritika (1-7. rész) - Cinemazing
Dátum: 29 május 2022
Folytatódott végre, írnám legszívesebben, de megmondom őszintén, hogy vártam az új évadot, de a korábbi évadok előtti eufóriát már nem éreztem. Ennek elsődleges oka természetesen, hogy a harmadik évad óta sajnos rengeteg idő telt el, hiszen a pandémia miatt csúsztak a munkálatok.
Bár az elejétől kezdve óriási Stranger Things-rajongónak mondhatom magam, nem igazán voltak élénkek az emlékeim a történéseket illetően. Nagyon fontos volt a kezdeti visszaemlékezés. Hol is maradt abba a történet?
Hopper meghalt, Hawkins megmenekült, a gyerekek szétszéledtek. Ok, kedvenc serifünkről hamar kiderült, hogy életben van, igazából senki sem gondolta komolyan, hogy elveszíthetjük, és nekem kifejezetten tetszett, hogy egy kedvcsinálóval adták tudtunkra, hogy viszontlátjuk még.
Ismét visszaugrunk az időben, és szerencsére ez nem csak abban látszik meg, hogy kiírják nekünk az évszámot. A ruházat, a zenék, a popkulturális utalások mind-mind zseniálisak, és azonnal tudjuk, hogy miért is szerettünk bele anno ebbe a sorozatba.
A történet három szálon fut, és mindegyik jó kusza lesz a végére. Mindegyik érdekes, de sajnos mindegyik leül egy kicsit egy időre, nagy szerencsénk, hogy ezt nem egyszerre teszik.
Ami a lényeget illeti, kapunk egy félelmetes főgonoszt, a hideg kirázott tőle, szerintem jól sikerült, és a demogorgon is élethűbb, mint eddig. Mindent összevetve látszik, hogy a büdzsé nagyobb lett, bár néhány jelenet (CGI) sajnos így sem volt tökéletes.
2019 óta sok mindent történt, sajnos természetes, hogy a gyerekszereplők idősebbek lesznek, így kvázi kiöregednek egy-egy szerepből. Ez szerintem kifejezetten zavaró egyes karaktereknél. Will és Mike pont ilyen, és Lucasnál is ezt éreztem. Ami Dustint illeti, nála is volt olyan érzésem, hogy a kinézete (bármennyire is igyekeztek a készítők) jóval idősebb a nála játszott szerepnél. Természetesen a Duffer-fivérek nem tehetnek arról, hogy ki kellett hagyniuk viszonylag sok időt a vírus miatt, de szemet szúrt, hogy a szereplők korának hitelessége nem minden esetben passzolt, és ez néha zavaró volt. Robint kicsit haloványabbnak éreztem, mint az előző évadban, és továbbra is azt gondolom, hogy Steve az egyik legjobb karakter. Amiatt is, mert a jellemfejlődése neki a legszimpatikusabb.
Kapunk új szereplőket is, ezek közül a legtöbb rendben van. Eddie ( Joseph Quinn) vagy a “trónok harcás” orosz őr (Tom Wlaschiha) közéjük tartozik. Előbbiről azt hittem, hogy Brian May az a Bohém rapszódiából.  Viszontláthatjuk “Apát”, Martin Brenner személyében, aki a maga módján félelmetes. Jamie Campbell Bower üde színfolt volt, a 33 éves színész felejthetetlen alakítást nyújtott.
Millie Bobby Brown korunk egyik legfelkapottabb és legtehetségesebb fiatal színésze, és ezt akkor is így gondolom, ha szerintem rossz irányt vesznek a nyilvános megjelenései. De ez más tészta. Nála azt éreztem, hogy a bizonytalan tinédzser szerepben nem találja magát, persze kicsit bele kell gondolni, hogy milyen lehet egy ilyen fiatal lánynak hirtelen szociális életet élni. Amikor “Tizit” alakította, akkor szerintem megint fenomenális volt, azt a szerepet egyenesen rá szabták.
Ahhoz már hozzászokhattunk, mind filmek, mind sorozatok tekintetében, hogy egy-egy befejező részt vagy évadot kettéválasztanak, ugyanakkor ezt nagyjából 50-50% arányban szokták megoldani. A Netflix úgy gondolta, hogy ezt a formátumot inkább hanyagolná, és a 7-2-es felosztást választották. Bevallom, ezt nem értem, főleg annak fényében nem, hogy nem a megszokott, nagyjából 50 perces epizódokkal operáltak, hanem időnként filmhosszúságúakkal. A játékidőből simán lehetet volna két évadnyi anyagot összehozni, vagy legalábbis egy 6-6-os felosztást. Néha indokolatlannak éreztem az epizódok hosszúságát, ez főleg az elsőnél volt zavaró. Az kifejezetten megtisztelő, hogy ebben a kultsorozatnak számító produkcióban “mi”, magyarok is komoly részt vállaltunk. A negyedik évad ötödik és hatodik részét ugyanis Antal Nimród rendezte. Nagy gratuláció jár neki, remek munkát végzett!
A sorozat csúcspontja ettől függetlenül a hetedik, “befejező” rész. Sok sorozatnál pont az egyik leggyengébb láncszem az utolsó epizód, de itt látszott, hogy mindent erre hegyeztek ki. Nagyon átgondolt, és dramaturgiailag kifogástalan volt. Sok mindenre fény derült, összességében látni az egész sorozat történését kifejezetten hidegrázós élmény volt. Számomra az egész Stranger Things legjobb része volt.
Kicsit úgy tűnhet, hogy csak kritizálni lehet az új évadot, pedig ez nincs így. Nagyon is rendben van. A negyedik évad a hibái ellenére is rendkívül szórakoztató. Bevallom, az első epizód kifejezetten nem tetszett, de aztán amikor beindulnak az események, akkor már vártam, mi fog történni. Ami kifejezetten pozitív, hogy több horror volt a sorozatban, többet is izgultam, mint az elmúlt évadok esetében tettem. A karakterek, a zene, a rendezés, az atmoszféra, az utalások még mindig átlagon felülivé emelik a szériát. Ettől függetlenül úgy gondolom – ez a személyes véleményem -, hogy ez az évad egy nüansznyit gyengébb, mint a többi.
Nagyon kíváncsi vagyok, hova tudják még fokozni az utolsó két résszel, illetve hogy mit találnak ki a befejező, ötödik évadra.
Stranger Things – 1. évad, kritika Stranger Things, 3. évad – Kritika Stranger Things – 2. évad, kritika. Kiválóra sikerült a folytatás is Élite – második évad, kritika. Az első jobb volt. Kilenc részes lehet a befejező Stranger Things-évad Élite – Első évad, kritika
Kattintás ide a válaszadás megszakításához.
XHTML: You can use these tags: