hu hbs_lat hu hu hu hu hu hu cs hu hu hu hu hu hu hbs_lat hu hu hu ro hu es hu hu hu hu hu zh hu hu hu cs hu sv hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en en en en en en en en en en en fr en fr en fr fr fr fr fr fr zh oc oc fr fr oc fr fr de fr hu hu hu hu hbs_lat en hu hu hu hu hu hu en cs de hu en hu en hu pl hbs_lat sw hu id en hu hu hbs_lat sl hbs_lat hbs_lat nl en id en en pl hbs_lat en hu en hu pl pl ro hbs_lat hbs_lat sl de de hbs_lat fr sv en fr eo tr hbs_lat en en hbs_lat hbs_lat hbs_lat en hbs_lat es hbs_lat hbs_lat hbs_lat it hbs_lat it hbs_lat hbs_lat hbs_lat hbs_lat hbs_lat fr en hbs_lat en en pl sl sl it hbs_lat hbs_lat en en hbs_lat pt hbs_lat hbs_lat sl fi sq it en hbs_lat sl hbs_lat sl en sl sk it hbs_lat sl hbs_lat eo hbs_lat hbs_lat fi en fi hbs_lat ko sw en pt en fr ro de en fr sl hbs_lat hbs_lat sl vo id hbs_lat tr sl sl hbs_lat en lt hbs_lat hu en en sl en cs sk it hbs_lat fr en hbs_lat en ur pt en hbs_lat hbs_lat en cs fr en en hbs_lat id en en sv pl hbs_lat hbs_lat en cs hbs_lat hbs_lat en en en ca hbs_lat sv de hbs_lat en hbs_lat ceb pl en cs hbs_lat en hbs_lat pl hbs_lat hbs_lat sl hbs_lat it hbs_lat en hsb hbs_lat hbs_lat sk hbs_lat hbs_lat pl en it hbs_lat hbs_lat en hbs_lat sl hbs_lat hbs_lat hbs_lat sl sl en en en hbs_lat hu hbs_lat hbs_lat hu hbs_lat id hbs_lat de hbs_lat la hu hbs_lat en sl hbs_lat cs en hbs_lat it hbs_lat pl sl pl sl sl eo fr fi sk hbs_lat pt hbs_lat hbs_lat en hbs_lat en sk hbs_lat pt hbs_lat eo en hbs_lat tr hbs_lat hu hbs_lat en hbs_lat hbs_lat en hbs_lat hbs_lat en en sl hbs_lat sv hbs_lat hbs_lat pl hbs_lat cs ur hbs_lat hbs_lat hbs_lat en en hbs_lat en hbs_lat hbs_lat hbs_lat fr hbs_lat hbs_lat ms hbs_lat hbs_lat en ceb hbs_lat it hbs_lat hu pl hbs_lat pl vi cs it sv sl id en et en hbs_lat fi cs hbs_lat hbs_lat fr hbs_lat hbs_lat sl hbs_lat hbs_lat en hbs_lat hbs_lat sl sk hbs_lat da hbs_lat en sv en hbs_lat sk sv sk eu eo hbs_lat en en hbs_lat sl pt hu nn sl et hbs_lat hu hbs_lat cs sl ceb sl cs en hbs_lat hbs_lat en en en sl hbs_lat nb hbs_lat ru hbs_lat war en sk lt hbs_lat nl hbs_lat pl hbs_lat hbs_lat hbs_lat hbs_lat sk en hbs_lat en sl hbs_lat en it sl sl lt en hbs_lat oc hbs_lat id id pl en it hbs_lat hbs_lat hbs_lat en hbs_lat sl en hbs_lat hbs_lat hbs_lat hbs_lat hbs_lat cs hbs_lat hbs_lat hbs_lat hbs_lat sl en hbs_lat en hbs_lat cs lv en nl hbs_lat hbs_lat en it hbs_lat hbs_lat sl hbs_lat cs pl en sl en hbs_lat hbs_lat it hbs_lat sk sl hbs_lat pl fr en en en hbs_lat en hbs_lat hbs_lat hbs_lat pl en sl it it cs en sl pl fr pl hbs_lat en hu hu sk cs fr hu de sv de hu de hu hu en sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hbs_lat es hbs_lat nl pl hbs_lat sl hbs_lat fy hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. október 15.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Ez a szócikk a Dvor községben fekvő Majdan településről szól. Hasonló címmel lásd még: Majdan (egyértelműsítő lap).
é. sz. 45° 06′ 45″, k. h. 16° 13′ 00″45.1125, 16.216666666667Koordináták: é. sz. 45° 06′ 45″, k. h. 16° 13′ 00″45.1125, 16.216666666667
Majdan falu Horvátországban, Sziszek-Monoszló megyében. Közigazgatásilag Dvorhoz tartozik.
Sziszek városától légvonalban 43, közúton 76 km-re délre, községközpontjától légvonalban 13, közúton 20 km-re északnyugatra a Báni végvidék déli részén, a Glinát Dvrorral összekötő 6-os számú főúttól délre, a bosnyák határ közelében fekszik.
Az emberi letelepedés ebben a térségben szorosan kapcsolódik az ércekben gazdag Trgovska és Zrinska gora hegységekhez, melyek bányáit az ember már ősidők óta használta. Az első itt letelepedett nép az i. e. 2500 és 2000 között itt élt vučedoli kultúra népe volt, de települések nyomait találták a késő bronzkorból és a korai vaskorból is. Ismert, hogy az itt bányászott vasércet (limonit), ezüstöt és ólmot (galenit) a kelták, majd a rómaiak is feldolgozták. Az első írásos források erről a területről a 13. század elejéről valók, amikor a térség urai a Babonićok voltak, akiknek Vodice nevű birtoka az Una mindkét partjára kiterjedt. A birtokot még Imre király adományozta a nemzetségnek, akik azt vásárlással és cserével tovább bővítették, így az a század második felére már a Žirovnica alsó folyása és a Zrinska gora közötti területre is kiterjedt. Helyzetük 1335-ben változott meg drámaian, amikor Babonić István fegyvert fogott Károly Róbert király ellen és kegyvesztett lett, birtokait elveszítette. A birtokokat a család másik ága, a Blagay család (nevét a Sana menti Blagaj váráról kapta) vette át, akik még újabbakat is szereztek mellé.
1347-ben I. Lajos magyar király adományozott birtokokat a Zrínyiek őseinek Subić György és Gergely bribiri grófoknak, Subić Péter horvát bán fiainak a Zrinyi-hegység (Zrinska gora), a Gvozd-hegység és Pedalj vidékén. A birtokok központja Zrin vára lett, melyről a család fel is vette a Zrínyi nevet. Amikor Lajos király ezeket a birtokokat eladományozta, valószínűleg nem sejtette, hogy a családot ezzel milyen gazdagsághoz juttatja, az itt található értékes lelőhelyeket ugyanis csak ezután találták meg. A Zrínyiek 1463-tól kaptak kiváltságot a Gvozd-hegység és Majdan területén található ezüst bányászatára, melyből nagy hasznot szereztek. Az első dokumentum, amely a Gvozdanszkó közelében fekvő bányákról szól I. Mátyás magyar király 1463. március 3-án kelt oklevele, melyben a király engedélyezi Zrínyi Péternek, hogy birtokain arany, ezüst, réz és más ércek kitermelésére bányákat nyisson és azok jövedelmeit adómentesen megtartsa. Gazdagságuk egyre nőtt és nemsokára Horvátország leghatalmasabb és leggazdagabb családjai közé tartoztak, mi több mintegy ötven évig saját pénzt is verettek, melyek ma is nagy numizmatikai értéknek számítanak.
Az 1683 és 1699 között felszabadító harcokban a keresztény seregek kiűzték a térségből a törököt és a török határ az Una folyóhoz került vissza. Ezután a török uralom alatt maradt Közép-Boszniából, főként a Kozara-hegység területéről és a Sana-medencéből pravoszláv szerb családok érkeztek a felszabadított területekre. Az újonnan érkezettek szabadságjogokat kaptak, de ennek fejében határőr szolgálattal tartoztak. El kellett látniuk a várak, őrhelyek őrzését és részt kellett venniük a hadjáratokban. Majdan benépesülése is a 17. században kezdődött, majd több hullámban a 18. században is folytatódott. 1696-ban a szábor a bánt tette meg a Kulpa és az Una közötti határvédő erők parancsnokává, melyet hosszas huzavona után 1704-ben a bécsi udvar is elfogadott. Ezzel létrejött a Báni végvidék (horvátul Banovina), mely katonai határőrvidék része lett. 1745-ben megalakult a Petrinya központú második báni ezred, melynek fennhatósága alá ez a vidék is tartozott.
1881-ben megszűnt a katonai közigazgatás és Zágráb vármegye Kostajnicai járásának része lett. 1857-ben 120, 1910-ben 274 lakosa volt. A 20. század első éveiben a kilátástalan gazdasági helyzet miatt sokan vándoroltak ki a tengerentúlra. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia része lett. A II. világháború idején a Független Horvát Állam része volt. A háború után a béke időszaka köszöntött a településre. Enyhült a szegénység és sok ember talált munkát a közeli városokban. Ennek következtében újabb kivándorlás indult meg. Sok fiatal települt át a jobb élet reményében Glinára, Dvorra, Petrinyára, Bosanski Noviba. A falu 1991. június 25-én jogilag a független Horvátország része lett, de szerb lakói a Krajinai Szerb Köztársasághoz csatlakoztak. A falut 1995. augusztus 8-án a Vihar hadművelettel foglalta vissza a horvát hadsereg. A szerb lakosság többsége elmenekült. 2011-ben 11 állandó lakosa volt.
A gvozgansko-majdani bányakomplexum a 16. század óta működik. Az első ismert bányák Gvozdanszkó területén voltak. Az itteni ércbányákat már a kelták és a rómaiak is ismerték és használták. A középkorban 1463-tól van írásos forrás az itteni ezüst és az ólom bányászatára, amikor a Zrínyiek kaptak királyi engedélyt a birtokukon található ásványkincsek kitermelésére és hasznosítására. Az első részletes beszámoló a bányák, égetőkemencék, anyagraktárak, bányászházak, valamint a Keresztelő Szent János templom meglétéről 1766-ból való. A komplexum egészen a II. világháborúig jövedelmezően működött, ezután azonban hanyatlásnak indult. 1977-ben még az öntödének és a csatlakozó épületeknek megvolt a teteje, de ma már a délszláv háborúból itt maradt aknák miatt az egész épületegyüttes megközelíthetetlen.
↑ Horvát Statisztikai Hivatal. (Hozzáférés: 2017. augusztus 8.)
↑ - Republika Hrvatska - Državni zavod za statistiku: Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001.
Dvor község hivatalos oldala (horvátul)
Dvor község rendezési terve (horvátul)
A Građevinar folyóirat 2003. évi 5. száma (horvátul)
Jupiter.elte.hu: Branko Nadilo: Zrínyi várak a horvátországi Pounj vidékén (fordította: Szatanek József
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Majdan_(Dvor)&oldid=24303569”
Fotó nélküli Horvát település infoboxot tartalmazó lapok
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. október 15., 17:27
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.