hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu war hu hu hu hu hu hu hu de hu hu es hu hu en hu en hu de hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hbs_lat hu hu en cs de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ja hu en cs de hu hu hu hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl ar ku uz ru bg ca en mzn hbs_lat da de eo es et eu fa fi fr he hi hbs_lat id it ja ka kk km ko ku lv be ms nl nb fr pa pl pnb pt ru en hbs_lat en hbs_lat sv ta th tr ug fy ur uz vi zh zh zh fr zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. május 14.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Neolitikus i. e. 8500 – i. e. 2070 körül
Hszia-dinasztia i. e. 2070 – i. e. 1600 körül
Sang-dinasztia i. e. 1600 – i. e. 1046 körül
Csou-dinasztia i. e. 1046 – i. e. 256 körül
Csin-dinasztia i. e. 221 – i. e. 207
Han-dinasztia i. e. 206 – i. sz. 220
Vej, Su és Vu
Déli és északi dinasztiák
Az öt dinasztia és
Ehhez a szócikkhez további forrásmegjelölések, lábjegyzetek szükségesek az ellenőrizhetőség érdekében.
Emiatt nem tudjuk közvetlenül ellenőrizni, hogy a szócikkben szereplő állítások helytállóak-e. Segíts a szócikk fejlesztésében további megbízható források hozzáadásával.
Ennek a szócikknek a címében vagy szövegében a kínai nevek nem a magyar nyelvű Wikipédia átírási irányelve szerint szerepelnek, és/vagy nincs feltüntetve a pinjin és a magyaros alak a {{kínai}}(?) sablon segítségével. Ezeket pótolni, illetve javítani kell.
Ez a szócikk 1115–1234 között uralkodó kínai dinasztiáról szól. Hasonló címmel lásd még: Csin-dinasztia (egyértelműsítő lap).
A Jīn-dinasztia (1115–1234), dzsürcsi: Anchu, Aisin Gurun; kínai: 金朝; pinjin: Jīn Cháo; magyaros átírás: Csin-dinasztia), IPA: tɕîn tʂʰɑ̌ʊ̯; kitaj nyelven: Nik, Niku;[1][2] mongol nyelven Altan Ulus; dzsürcsi dinasztia volt a mai Kína északi részén. A dzsürcsik vanjan (完顏 wányán) törzse alapította. Ők voltak az ősei a mandzsuknak, akik 500 évvel később megalapították a Csing-dinasztiát. Nevüket latin betűs átírásban Jinn-nek vagy Kin-nek is írja a nemzetközi szakirodalom a korábbi két Jin-dinasztiától való megkülönböztetés érdekében.
1 A dzsürcsi Jin-dinasztia megszületése
2 A dzsürcsi-kínai háború
3 A Jin-dinasztia hanyatlása
4 A dzsürcsi császárok
A dzsürcsi Jin-dinasztia megszületése[szerkesztés]
A dzsürcsik a tunguz népekhez tartoznak, a mai Harbintól délkeletre, az Alčuka folyó vidékén éltek, és vadászó-földműves életmódot folytattak. Nevük a kínai forrásokban nuzhen (女真) és nuzhi (女直), Marco Polónál csorcsa, saját elnevezésük ĵuše vagy ĵušen volt.
A X. században a kitajok fennhatósága alá kerültek. Ezt követően egyre jobban megerősödtek, és 1019-ben megtámadták a japán Iki (壱岐), Tsushima (対馬) és Kyuushuu (九州) szigeteket, de a támadásukat visszaverték. 1115-ben, a Wan-Yan (完顔) családból származó Aguda (阿骨打) vezetésével fellázadtak a kitaj uralom ellen, és Akuda Huiningfu-ban(会寧府)császári trónra lépve, országának az arany jelentésű Alčun, kínaiul a Jin (金) nevet adta. Az eseményeket látva a Song-dinasztia (宋) uralkodója tengeri úton követet küldött Jin-be, szövetséget ajánlva a Liao-dinasztia (遼) megdöntéséhez. A Jin-dinasztia végül elfogadta a felkérést, és sorozatos győzelmeket aratva a kitaj seregek fölött, behatoltak a Yen-yuni (燕雲) területekre.
1125-ben, a trónon Akudát követő Taizong (太宗) uralkodása alatt semmisítették meg a Liao-dinasztiát, és ejtették fogságba a kitaj császárt, Tian Zuo-t (天祚). Ekkor a kitaj császári családhoz tartozó Yelü Dashi (耶律大石) sikeresen elkerülve a dzsürcsi seregeket, nyugatra menekült, és a Chu folyó déli partján 1132-ben létrehozta a Karakitaj (西遼) birodalmat. Ez a birodalom egészen a 13. század elejéig fennmaradt.
A kitajok legyőzése után, a Yen-yuni tartományok hovatartozásáról folytatott vita során kitört a háború a Jin és a Song dinasztia között. 1127-ben a dzsürcsik bevették a Song dinasztia fővárosát, Kaifenget, Huizong (徽宗) és az excsászár Qinzongot (欽宗) 3000 emberrel együtt fogságba ejtették. Qinzong (欽宗) öccse, Gaozong (高宗) elmenekült, és megpróbálta feléleszteni a Song dinasztiát. Azonban a dzsürcsik elfoglalták Hebeit (河北), Shanxit (山西), Henant (河南), és Shaanxit (陝西) is. Az utóbbi két területen a dzsürcsik nekik hűséges császárt neveztek ki, így ezek a területek egyelőre elkerülték a közvetlen dzsürcsi uralmat. Taizong halála után Xizong (煕宗) került a trónra, aki a báb-uralkodót félreállítva uralma alá vonta ezeket a területeket is. 1142-ben megkötötték a Song – dinasztiával a békeszerződést, és a határt keleten a Huai folyónál, nyugaton pedig a Shanxi Daisanguannál (大散関) húzták meg. A Song császár évente küldött ezüstből és selyemből álló adóajándékot a Jin dinasztiának.
A dzsürcsik Észak-kínába való húzódása a negyedik császár, Hailong (海隆) uralma idején ment végbe. 1153-ban Huiningfuból (会寧府) áttették a fővárost a stratégiai jelentőséggel bíró észak-kínai Yanjingbe (燕京). Az ötödik császár, Shizong (世宗) uralkodása idején szüntették meg a kínai lakosság ügyeit intéző kancelláriát, és így az adminisztrációs rendszer egységessé vált. Mivel a Kínába bevándorló dzsürcsik egyre jobban elkínaiasodtak, a császár ezt úgy próbálta megakadályozni, hogy bevezette a vizsgarendszert, valamint ösztönözte a konfucianista művek dzsürcsire történő fordítását. A hatodik császár, Zhangzong (章宗) idején érte el a Jin- dinasztia kultúrája virágzásának tetőfokát, de ekkor kezdődtek meg a Hingan-környéki mongol törzsek támadásai is. A támadások előidézték a pénzügyi rendszer összeomlását és a folyószabályozás félbehagyását. Az ezt követő árvizek után, viszály tört ki a dzsürcsik és a kínaiak között. Mivel a császári udvar a dzsürcsik érdekeit tartotta szem előtt, a kínaiak elégedetlensége egyre fokozódott. Ezt a helyzetet kihasználva, a Szung-dinasztia megszegte a békeszerződést, és megtámadta a Jin-dinasztiát. A kínai seregeket nagy nehézségek árán visszaverték és békét kötöttek, de ekkorra a Jin-dinasztia pénzügyi helyzete menthetetlen volt.
1211-ben, a hetedik császár Wei Shao Wang (衛紹王) uralkodása idején megütköztek a Dzsingisz kán vezette mongol seregekkel, de Yanjinget feladni kényszerültek, és a fővárost 1214-ben áttették Kaifengbe. 1234-ben, a mongol és Song-seregek együttes támadása megpecsételte a Jin-dinasztia sorsát, és a mongolok megszállása alá kerültek.
A Jin- majd a Jüan-dinasztia bukása után is éltek dzsürcsi törzsek Mandzsúriában, és nyelvük szerepelt a kínai tolmácsiskolákban.
Lásd még: Kínai uralkodók listája#Csin-dinasztia (1115–1234)
↑ 关于契丹小字中的 “金”. [2016. március 5-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2011. január 30.)
↑ 天朝万顺(岁)”臆解可以休矣. [2011. szeptember 27-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2011. január 30.)
Vásáry István: A régi Belső-Ázsia története
A mongolok titkos története. Fordította Ligeti Lajos. [www.terebess.hu/keletkultinfo/titkos.hu Elektronikus kiadás: Terebess Ázsia E-Tár]
Marco Polo utazásai. Fordította: Vajda Endre. Gondolat könyvkiadó, Budapest 1984
世界歴史シリーズ12 モンゴル帝国  世界文化社  1972
Kínai államok (i. e. 29. század – i. sz. 1912)
Ókor (i. e. 29. század – i. sz. 220)
Fekete: a kisebb periódusok, alattuk a részeik
Kína-portál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Csin-dinasztia_(1115–1234)&oldid=24929590”
Kevés forrással rendelkező lapok
Rossz kínai átírású cikkek
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. május 14., 23:46
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.