fr de hu hu hu hu hu de hu hu en hu hu ceb hu cs hu hu hu hu hu hu hu es hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu pt hu hu hu en hu hu hu pt hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu is hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu pl hu hu hu es hu hu hu en hu en hu es hu en hu hu hu de hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ru hu hu id en hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en arz de eo hbs_lat it pl ro ru sl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. augusztus 6.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
1952. december 6. (65 évesen)[1]
katolikus püspök (1942. május 17. – 1948. április 9.)
megyéspüspök (1948. április 9. – 1952. december 6.)
Az adatok megjelenítéséhez kattints a cím mellett található „[kinyit]” hivatkozásra.
Márton Áron apostoli kormányzó (de jure Napholcz Pál kinevezett püspök)
Boldoggá vagy szentté avatási státusz
Isten szolgája (1994. december 8.)
tiszteletre méltó (2010. július 1.)
boldog (2011. július 3., Szatmárnémeti székesegyház)
A Wikimédia Commons tartalmaz Scheffler János témájú médiaállományokat.
Boldog Scheffler János (Johann Scheffler) (Kálmánd, 1887. október 29. – Jilava, 1952. december 6.) szatmári római katolikus megyés püspök, vértanú.
1887. október 29-én született a Szatmár vármegyei Kálmándon. Szülei szegény, de mélyen vallásos emberek voltak, akiknek a hit gyakorlása a mindennapjaikhoz tartozott. A szegény sorsú fiú fejlődésében meghatározó szerepet játszott a falu plébánosa, aki felkarolta és egy életre szóló lelki útmutatást adott a számára. Középiskoláit Szatmárnémetiben végezte, ahol a székesegyház sekrestyése biztosított számára szállást, étkezését pedig a jezsuita atyák biztosították. Nagy tehetségével és szorgalmával csakhamar kitűnt diáktársai közül. A sorsát végig figyelemmel kísérő plébánosa hatására már hatodikos gimnazista korában elhatározta, hogy pap lesz. A nyolcadik osztályt már a papnevelő intézetben végezte. A kitűnő eredménnyel végzett papnövendéket 1906-ban a Budapesti Tudományegyetem teológiai karára küldték, ahol szintén kitűnt társai közül. Már harmadik évfolyamos hallgató korában jelentek meg teológiai tárgyú írásai.
1910. július 6-án szülőfalujában, Kálmándon szentelték pappá. Ezután rövid ideig Csomaközön volt káplán, majd ösztöndíjjal Rómába küldték tanulni, ahol kiváló eredménnyel kánonjogi doktori címet szerzett. Ezt követően a szatmári püspökségen szertartó, majd segédlelkész Ungváron. 1914-től Szatmárnémetiben filozófiai tanár, a teológusok tanulmányi felügyelője. 1915-ben teológiai doktorrá avatták. 1920-ban a szatmárnémeti Katolikus Gimnázium tanára, majd 1923-tól nagymajtényi plébános lett. Nagymajtényban kemény harcokat vívott a magyar nyelven folyó oktatásnak az új román adminisztráció által szorgalmazott visszaszorítása ellen, a templomot pedig helyreállíttatta. 1926-tól újra teológiát tanított a szatmári és a nagyváradi egyházmegyében. 1940 őszén a kolozsvári egyetem egyházjogi tanszékének vezetője volt.
1942-ben XII. Piusz pápa szatmári megyés püspökké nevezte ki. Apostoli kormányzóként ő vezette a nagyváradi egyházmegyét is, melyet (1930–1941 után) 1948-tól ismét összevontak a szatmári egyházmegyével.[3] Visszaállította a katolikus tanítóképző intézetet, új plébániákat, Nagykárolyban és Ungváron kisszemináriumokat szervezett. 1944. szeptember 15-én Szatmárnémetit is elérte a háború, a püspöki palotát bombatámadás érte, így kénytelen volt az Irgalmas Nővérekhez átköltözni. Személyesen kiállt a bevonuló szovjet és román csapatok által sok ezer sváb származású férfi és nő elhurcolása ellen, de sokat nem tehetett.
1948. március 18-án memorandumban fordult Petru Groza miniszterelnökhöz, melyben az új román alkotmánynak az egyházat sújtó cikkelyeit kifogásolta. Április 9-én egyesítették a Szatmári és a Nagyváradi egyházmegyét. A román Securitate őt szemelte ki arra, hogy vezesse a pápát el nem ismerő romániai katolikus egyházat. Ő erre a felkérésre ennyit válaszolt: „Non possum!” (Nem tehetem!). A román kormány 1948. szeptember 17-én működését felfüggesztette. 1950-ben elutasította a békepapi mozgalom megszervezését, ezért 1950. május 23-án kényszerlakhelyre, Körösbányára vitték. 1952. március 19-én letartóztatták és a bukaresti fogdában folytatták kihallgatását. Arra próbálták rábírni, hogy Gyulafehérváron vegye át az állami egyházmegye kormányzását. Miután ezt nem fogadta el, előbb Máramarosszigeten került börtönbe, majd a jilavai föld alatti (megsemmisítő) tömlöc foglya lett, ahol 1952. december 6-án hunyt el. Az embertelen körülmények között végig megtartotta hitét és emberségét. Soha, semmilyen kedvezményt nem kért, mindenét megosztotta társaival.
Koporsó nélküli jeltelen sírba temették, de a börtön ortodox lelkésze megjegyezte a sír helyét és 1965 őszén csontjait titokban, útitáskájában hozta haza Galambos Ferenc nagyprépost. Hám János mellett találtak számára végső nyughelyet a szatmárnémeti székesegyház kriptájában.
Boldoggá avatásának aktáit Márton Áron ügyével együtt 1996. december 6-án nyújtották be a Szentté Avatási Kongregációhoz. A Szentatya 2010. július 1-jén jóváhagyta azt a dekrétumot, amely elismeri Isten szolgája, Scheffler János szatmári püspök vértanúságát. Ezzel szabaddá vált az út, hogy a Szatmári egyházmegye vértanú püspökét a boldogok sorába iktassák. A boldoggá avatásra 2011. július 3-án került sor a szatmárnémeti székesegyházban.
Testvére: Scheffler Borbála, Scheffler Antal (névmagyarosítás után Sziklai Antal), akinek gyermekei: Sziklai Antal, Sziklai László, Sziklai Sándor
VIII. Sándor pápa és a bécsi udvar. 1689–1691. A Vatikáni Levéltár okmányai alapján. Disszertáció; Székely-Illés Ny., Ungvár, 1914
A világi papok kánoni engedelmessége; Stephaneum Ny., Bp.1916
Szabad-e a papoknak nyerészkedniök? Kánonjogi tanulmány; Stephaneum Ny., Bp., 1917
Az egyke. Egy lap a keresztény erkölcstanból; Simon Ny., Satu-Mare, 192? (Világnézeti kérdések)
A családi szentély papja; Simon Ny., Satu-Mare, 192? (Világnézeti kérdések)
Kathólikus hittan. Dogmatika. Tankönyvül középiskolák számára. Olvasmányul művelt kathólikusok számára; Minerva, Cluj-Kolozsvár, 1923
Katholikus egyháztörténelem középiskolák részére; Minerva, Cluj-Kolozsvár, 1923
Szatmártól Chicágóig. Úti élmények és tapasztalatok; Pallas Ny., Satu-Mare, 1926
A szatmári egyházmegye statutumai; összegyűjt. Scheffler János; Pallas Ny., Satu-Mare, 1926
Katolikus szertartástan középiskolák számára; 2. jav. kiad.; Minerva, Cluj-Kolozsvár, 1928
A szerzetesi élet katekizmusa; Szent László Ny., Oradea, 1937
A katolikus egyház jogi helyzete Romániában; Stephaneum Ny., Bp., 1941
A pap; Szt. Maximilian, Miskolc, 1998
Szentségimádás. Boldog Scheffler János elmélkedéseiből; szerk. Egeli Ferenc; Szatmári Római Katolikus Püspökség, Szatmárnémeti, 2012
Hám János szatmári püspök és kinevezett prímás emlékiratai 1848/49-ből
↑ a b Ökumenisches Heiligenlexikon
↑ Püspöki arcképcsarnok (magyar nyelven). Nagyváradi római katolikus egyházmegye, 2010. (Hozzáférés: 2016. június 27.)
Bishop Bl. János Scheffler, Catholic-Hierarchy (angol)
Út, igazság, élet – Scheffler János boldoggá avatása[halott link], Román Televízió, 2011. június 6.
Scheffler János életrajza a szatmári egyházmegye honlapján
A Magyar katolikus lexikon szócikke Scheffler Jánosról
Az Új Ember cikke
Az Új Ember cikke
Boldog Scheffler János püspök és vértanú. In: Magyar Kurír, 2019. május 17.
Erdő Péter bíboros beszéde Scheffler János boldoggá-avatásán
Angelo Amato bíboros beszéde Scheffler János boldoggáavatásán
Bura László: Hűségesen, fáradhatatlanulScheffler János szatmári megyéspüspök életútja; Római Katolikud Püspökség, Szatmárnémeti, 1991
Tempfli Imre: Dr. Scheffler János szatmári püspök és nagyváradi apostoli kormányzó pásztorlevelei és utolsó írásai; Szent-Györgyi Albert Társaság–EMKE, Satu Mare, 2002 (Otthonom Szatmár megye)
Bura László: Köztünk élt. Scheffler János – Szatmár vértanú püspöke; Identitas Alapítvány, Szatmárnémeti, 2004
ISNI: 0000 0000 7920 3302
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Scheffler_János&oldid=25133468”
Romániai magyar egyházi személyek
A kommunizmus üldözöttjei Romániában
Magyar politikai foglyok Romániában
Minden szócikk halott külső hivatkozásokkal
Szócikkek halott külső hivatkozásokkal 2018 novemberéből
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. július 29., 10:38
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.