fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu fr en pt fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu en hu en hu en hu hu hu hu hu hu ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Amor, köznyelvi alakjában Ámor, római mitológiai alak, a szerelem istene, más néven Cupido (latinul: vágy). Mai, köznyelvi alakjában, részben köznevesülve a szerelem jelképe.
A Wikimédia Commons tartalmaz Amor témájú médiaállományokat.
Íját feszítő Amor, Lüszipposz szobrának római másolata
Antonio Canova: Amor csókjával életre kelti Pszichét (Louvre)
A róla szóló történetek szinte részletről részlete megegyeznek a görög Erósz legendáival.
Mars és Venus gyermekeként jött a világra. Nevelőapja maga Jupiter volt.[1] A mítosz szerint ő a legifjabb és legszebb isten, akinek fegyvere egy kis kézi íj. Akit az ebből kilőtt vesszők eltalálnak, az nem fizikailag sebesül meg, hanem szerelembe esik. Ő maga egy halandó lányba, a csodaszép Pszichébe szeretett bele, és feleségül is vette. Apuleius kettejükről szóló történetében Psziché kíváncsiságának engedve belenézett Venus szelencéjébe, és ettől mély, sztüxi álomba zuhant. Amor nyilaival leszedte feleségéről az átkot, és kérésére Jupiter istenné emelte Pszichét, hogy a szerelmesek mindörökre házasok maradhassanak.
Alakja már az ókorban megsokszorozódott: a pufók csecsemőhöz hasonló, szárnyas szobrocskák kedvelt díszítő motívumok voltak.
Az amorettekből fejlődtek ki a puttók, amik az újkorban, leginkább a barokk képzőművészetben valósággal elárasztották a mitológiai tárgyú képeket és szoborcsoportokat.
A képzőművészetnek mindig kedvelt témája volt. Legismertebb szobra a római Capitoliumon áll; ez Lüszipposz művének római másolata.
Lully: Ámor és Bacchus ünnepei (háromfelvonásos opera, 1672);
Jacques-Louis David: Cupidó és Psziché
Diego Velázquez: Venus és tükre
Edmé Bouchardon: Cupidó íjat farag magának Hercules dorongjából
François Boucher: Cupidó neveltetése
↑ Ámor és Psziché. [2009. február 9-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. november 30.)
Tótfalusi István: Ki kicsoda az antik mítoszokban
Magyar nagylexikon I. (A–Anc). Főszerk. Élesztős László, Rostás Sándor. Budapest: Akadémiai. 1993. 794. o. ISBN 963-05-6612-5
Németh Amadé: Operaritkaságok. Zeneműkiadó, Budapest, 1980.
Az ókori Róma portálja
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Amor&oldid=24081976”
Utoljára szerkesztve 2021. augusztus 1., 10:12-kor
A lap utolsó módosítása: 2021. augusztus 1., 10:12
A lap szövege CC BY-SA 3.0 alatt érhető el, ha nincs külön jelölve.