hu hu hu hu hu hu hu id hu hu hu hu hu hu hu lt hu hu hu hu sv hu hu en hu hu fr hu hu hu hu hu fi hu hu hu hu en cs hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ro hu fi hu hu es ru pl en en en es en en it de de en en de zh pl en en en en en en en en en en hu cs cs en en fi cs de en en en en en en en en cs de cs en so sv hu de pl vi hu pt cs en fr hu en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en de cs cs en fr cs cs en hu cs et en cs de de en hu cs es en en en en en en sv en sv en fr de cs de en hu fr hu en pt cs pl en id fr fr en fr en cs en hu pt hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu lt hu da hu hu hu en cs de hu hu da hu hu hu da hu ceb hu hu hu hu hu pt hu hu hu hu da hu hu nl hu en pl da hu hu hu pt hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk pt hu de hu ceb hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu hu hu it pt hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en cs de hu cs hu gl de sw nb nl hu gl hu cs hu id hu hu hu gl hu eu hu gl hu de hu eu hu hu fr uk de de en es en en en en hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl ar arz ku ru bg hbs_lat ca mzn hbs_lat da de el eo es eu fa fi fr he id it ja ka ko it lb lt lv nl nb pl ps pt ro ru hbs_lat sk sl hbs_lat sv en tr fy vi en zh fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
János cseh király – Wikipédia
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. július 1.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
1310. szeptember – 1346. augusztus 26.
1346. augusztus 26. (50 évesen)
A Wikimédia Commons tartalmaz Luxemburgi János témájú médiaállományokat.
Luxemburgi János (ismert még mint Csehországi János, ragadványnevén Vak János, csehül: Jan Lucemburský, németül: Johann von Luxemburg; Luxembourg, Luxemburgi Hercegség, 1296. augusztus 10. – Crécy, Francia Királyság, 1346. augusztus 26.), a Luxemburgi-házból származó királyi herceg, VII. Henrik német-római császár és Brabanti Margit királyné elsőszülött fia, aki Csehország királya 1310-től, majd Luxemburg hercege 1313-tól 1346-os haláláig. A crécyi csatában hunyt el.
1.5 Itáliai és franciaországi hadjáratai
2 IV. Károly apjáról, Jánosról
VII. Henrik német-római császár legidősebb gyermeke volt és francia oktatásban részesült, ám mégis a Német-római Birodalom politikáját sajátította el később országában. Amikor édesapja a német koronát elnyerte, a Henrik karintiai herceg kormányával elégedetlen csehországi rendek meghívták a cseh trón elfoglalására is.[1] Fiát, Jánost pedig a néhai II. Vencel cseh király leányával jegyezték el.[1] 1310-ben feleségül is vette Přemysl Erzsébetet Speyerben, ezt követően pedig a cseh rendek királyukká választották.
Édesapja halála után (1313) megörökölte a Luxemburg hercege címet is, ám a trónt nem ő szerezte meg.[forrás?]
1313-ban meghalt János apja, VII. Henrik császár, akit öt évvel korábban azért választottak meg a német tartományurak, mert a szerény birtokokkal rendelkező luxemburgi gróf hatalma nem volt túl jelentős.[2] A Habsburg-ellenes párt először Jánost akarta megválasztatni, de ez megbukott a rhensi fejedelmi gyűlésen. Végül 1314. október 20-án Frankfurtban öt választófejedelem szavazatával Bajor Lajost választották meg.[3] Egy nappal előtte Sachsenhausenben másik három választó szavazatával Habsburg Frigyest is megválasztották[4] 1314-ben.[2] A német trónviszályban János Bajor Lajost támogatta, aki végül 1328-ban császár lett. Az ő oldalán vett részt az 1322-es mühldorfi csatában, ahol Lajos legyőzte Figyest.[1]
Jó kapcsolatokra törekedett Károly Róbert magyar királlyal, bár szövetségeseik nem estek egybe. Károly segítséget ígért neki Csák Máté ellen. 1315 május 21-én indult el Prágából, május 29-én Brünnél táborozott.[5] Sikerült egyedül visszafoglalnia Csák Mátétól a Morva folyó menti Veselí várát.[6] Megostromolta Holics várát is de a magyar király – aki egyébként ekkoriban foglalta el Visegrádot Mátétól – elmaradása miatt végül kiegyezett Csák Mátéval és július 25-én már ismét Brünnben volt. [7] 1318 vége felé Károly Róbertnek János húga, Beatrix lett a harmadik felesége, Beatrix azonban 1319 végén meghalt. 1320-ban azután Károly negyedik feleségéül Ulászló lengyel király lányát, Erzsébetet választotta.[8]
A magyar király sokáig jó viszonyban volt a Habsburgokkal, akik támogatták őt Vencel és Ottó ellen is, ő viszont támogatta őket Bajor Lajos ellen. Az 1320-as években az osztrák hercegek azonban a Kőszegi családot támogatták, ezért Károly János cseh királyhoz közeledett.[9] A cseh ezüstgaras Magyarországon is fontos fizetőeszköznek számított, a nemzetközi fizetésekben viszont a firenzei aranyforint volt a legelterjedtebb. A magyar király kezdeményezésére az 1327 februárjában Nagyszombatban tartott királytalálkozón megegyeztek abban, hogy mindkét ország áttér a kettős arany–ezüstalapú pénzverésre a garas és az aranyforint saját verésével.[10] Politikai és katonai szövetséget is kötöttek az osztrák hercegek ellen, akiket 1328-ban sikerült is legyőzniük.[11]
Felvette a lengyel királyi címet is, hogy kifejezze egész Lengyelországra vonatkozó igényét, amelyet Lokietek Ulászlónak 1314-re sikerült egyesítenie Pomeránia, Mazóvia és Szilézia és aki 1320-ban lengyel királlyá koronáztatta magát. Szilézia azonban János kezén maradt.
A cseh és a magyar király azonban ellentétes oldalon maradtak a lengyel kérdésben. János a nagyszombati találkozó után rögtön Sziléziába ment, s csak Károly apósa érdekében tett 1327 áprilisi fenyegető hangú üzenetére állt el az Ulászló elleni támadástól. Szövetséget kötött viszont a lengyelekkel ugyancsak hadban álló Német Lovagrenddel. 1329–1332 között háború dúlt a lengyelek és a lovagrend között, amelyben Károly Ulászlót segítette, János viszont Lengyelországra támadt. 1331-ben Károly kibékült az osztrákokkal és ősszel mintegy 50 ezer fős magyar–osztrák sereggel felvonult a cseh határra. János kénytelen volt visszavonulni Lengyelországból és a Károllyal 1332 júliusában megkötött békében visszaadta Károlynak a még Csák Mátétól elfoglalt Berencs és Holics határvárakat.[12]
1333-ban meghalt Ulászló, fia III. Kázmér azaz Nagy Kázmér pedig hajlott a megegyezésre, hogy belső problémái felé fordulhasson. A cseh király is hajlandó volt erre, mert 1335 tavaszán újabb konfliktusba került a karantán–tiroli örökség miatt az osztrák hercegekkel és Lajos császárral. 1335 augusztusában Trencsénben magyar közvetítéssel a lengyel és cseh követek kidolgozták a megállapodást,[13] szeptemberben pedig újra cseh–magyar szövetséget kötöttek az osztrákok ellen. Végül 1335 októberében a három király ünnepélyesen találkozott a visegrádi királytalálkozón. János lemondott a lengyel királyi címről,[14] ezért kapott 500 márka aranyat a magyar királytól,[1] Kázmér pedig Sziléziáról, valamint Pomerániáról, ami a Német Lovagrend tulajdonában maradt. Hármas szövetséget kötöttek II. Albert osztrák herceg és IV. Lajos német-római császár ellen. Széleskörű gazdasági és pénzügyi együttműködésben is megegyeztek. A találkozónak máig ható politikai jelentősége van.[15]
1337-ben újra segítséget nyújtott János a Német Lovagrendnek,[1] de ezúttal a litvánok és az oroszok ellen.
1336 elején János betört az Osztrák Hercegségbe és elfoglalta az északi részét. A magyar és lengyel csapatok is hadba léptek, végül az osztrákok 1337-ben kénytelenek voltak a Muraközt visszaadni a magyar királynak.[16]
A lovagrendet segítő hadjárata során elvesztette fél szemét, 1339-ben pedig teljesen megvakult. Harci kedvét ez nem lohasztotta le, és birtokszerzésre célzó szakadatlan alkudozásaiban sem igen feszélyezte. 1330-ban másodszülött fia, János Henrik, „Maultasch” Margitot, Tirol és Karintia úrnőjét vette el feleségül. János 1334-ben Bourbon Beatrixot választotta második nejéül Párizsban[1]
Élete alkonyán a királyt többrendbeli csalódás érte. Fiát saját nejének ösztönzésére a karintiaiak elűzték, Tiroli Margit pedig a császár fiához, Lajos brandenburgi őrgrófhoz, Felső-Bajorország hercegéhez ment nőül, ennek következtében a Luxemburgok és a Wittelsbachok között teljes szakadásra került sor. János másik fia, Károly, mint Bajor Lajos ellenkirálya lépett fel Németországban.
Itáliai és franciaországi hadjáratai[szerkesztés]
Emlékmű János halálának helyén Crécynél
A pápa oldalán itáliai hadjáratokat vezetett.[2] 1330-ban IV. Lajos császárt megtévesztve felajánlotta közvetítését közte és a pápa között. Lajos még császári címének ideiglenes letételére is hajlandónak mutatkozott. János valódi célja egy luxemburgi királyság létrehozása volt, de terve lelepleződött. Ezután a császár ellen ő, majd fia, a későbbi IV. Károly még 1333-ig tartotta magát Lombardiában.[17]
János 1346-ban VI. Fülöp francia királynak mint hűbérese[2] indult segítségére az angolok ellen. A földszerzés reménye vezette. A Crécy melletti csata kezdetén János két francia vitéz lovához köttette a saját lovát és így ment neki az ellenségnek; a franciák azonban a csatát elvesztették és a király hősiesen küzdve elesett.[1]
Utódja a cseh trónon fia, I. Károly lett, aki később a császári trónt is megszerezte.
IV. Károly apjáról, Jánosról[szerkesztés]
Nem akarom tehát, hogy előttetek rejtve maradjon, hogy atyám, János hetedik Henrik római császár és a brabanti herceg leányának, Margitnak a fiaként született. Feleségül vette Erzsébetet, II. Vencel cseh király leányát és megkapta vele a cseh királyságot, mivel a férfi ág a cseh királyok házában kihalt. Elűzte Henriket, a karintiai herceget, akinek a felesége a saját említett feleségének a nővére volt, és aki majd később gyermek nélkül halt meg. Henrik a cseh királyságot az anyám nővérének a jogcímén János előtt bírta.[18]
– Vita Caroli Quarti (IV. Károly német-római császár önéletrajza)
VI. Henrik luxemburgi gróf
† 1288. VI. 5.
† 1294. V. 3.
† 1285. VII. 3.
VII. Henrik német-római császár
* 1275/6. VII. 12.
† 1313. VIII. 24.
* 1276. X. 4.
† 1311. XII. 14.
* 1292. I. 20.
† 1330. IX. 28.
Bourbon Beatrix cseh királyné
† 1383. XII. 23.
* 1296. VIII. 10.
† 1346. VIII. 26.
* 1313. VII. 8.
† 1341. VII. 11.
* 1315. V. 20.
† 1349. IX. 11.
IV. Károly német-római császár
* 1316. V. 14.
† 1378. XI. 29.
* 1322. II. 12.
† 1375. XI. 12.
* 1323. III. 27.
† 1338. IX. 8.
* 1337. II. 25.
† 1383. XII. 8.
† 1358. VII. 20.
↑ a b c d e f g Pallas: János
↑ a b c d Bertényi: Anjouk
↑ Weiszhár: Német királyok IV. Lajos, 107–110. o.
↑ Weiszhár: Német királyok III. Frigyes, 105–106. o.
↑ Kristó: Csák Máté 189–190. o.
↑ Károly Róbert emlékezete 25. o.
↑ Kristó: Csák Máté 189–190. o.
↑ Károly Róbert emlékezete 26. o.
↑ Károly Róbert emlékezete 45. o.
↑ Károly Róbert emlékezete 30. o.
↑ Károly Róbert emlékezete 45. o.
↑ Károly Róbert emlékezete 46. o.
↑ Károly Róbert emlékezete 46. o.
↑ Károly Róbert emlékezete 47. o.
↑ Károly Róbert emlékezete 47. o.
↑ Károly Róbert emlékezete 47. o.
↑ Weiszhár: Német királyok IV. Lajos, 107–110. o.
↑ Sz. Jónás Ilona: Szöveggyűjtemény
↑ Károly Róbert emlékezete:  Kristó Gyula, Makk Ferenc. Előszó., Károly Róbert emlékezete. Európa Könyvkiadó Budapest 1988. ISBN 963 07 4394 9
↑ Pallas: János:  János 14.. mek.oszk.hu. Pallas. (Hozzáférés: 2014. augusztus 17.)
↑ Bertényi: Anjouk:  Bertényi Iván. Magyarország politikai és gazdasági rendszerének újraszervezése, Magyarország az Anjouk korában. Gondolat, Budapest 1987 (1987). ISBN 963-281-776-1
↑ Kristó: Csák Máté:  Kristó Gyula. Csák Máté (Magyar história). Gondolat Budapest 1983. ISBN 963-281-736-2
↑ Weiszhár: Német királyok:  Weiszhár Attila – Weiszhár Balázs: Német királyok, római császárok. Budapest: Mæcenas. 1998. ISBN 963 9025 66 6
↑ Sz. Jónás Ilona: Szöveggyűjtemény:  Sz. Jónás Ilona: Középkori egyetemes történeti szöveggyűjtemény (Európa és Közel-Kelet IV-XV. század) (magyar nyelven). Kempelen Farkas Digitális Tankönyvtár. (Hozzáférés: 1999)
Cseh fejedelmek és királyok családfája
Jobst (Jodok) cseh régens
ura, védője és főkapitánya
Beatrix magyar és horvát királyné
Margit magyar és horvát királyné
Erzsébet magyar, horvát, német és cseh királyné
Erzsébet osztrák hercegné (IV. Károly lánya)
Erzsébet brabanti és alsó-bajor hercegné, hennegaui grófné
Erzsébet osztrák hercegné (Zsigmond lánya)
Jakobea bedfordi hercegné és riversi grófné (Woodville Erzsébet angol királyné anyja)
I. Bořivoj  ·  I. Spytihněv  ·  I. Vratiszláv  ·  I. Szent Vencel  ·  I. Kegyetlen Boleszláv  ·  II. Jámbor Boleszláv  ·  III. Vak Boleszláv ·  Vladivoj  ·  Jaromír  ·  Ulrik  ·  I. Břetislav  ·  II. Spytihněv  ·  II. Vratiszláv  ·  I. Brünni Konrád  ·  II. Břetislav  ·  II. Bořivoj  ·  Szvatopluk  ·  I. Ulászló  ·  I. Szobeszláv  ·  II. Ulászló  ·  Frigyes  ·  II. Szobeszláv  ·  II. Konrád Ottó  ·  II. Vencel  ·  I. Ottokár  ·  Henrik Břetislav  ·  III. Ulászló Henrik  ·  I. Vencel  ·  II. Nagy Ottokár  ·  II. Vencel  ·  III. Vencel
I. Vak János  ·  I. Károly  ·  IV. Vencel  ·  I. Zsigmond
I. Albert  ·  I. Utószülött László
II. Ulászló  ·  Lajos
I. Ferdinánd  ·  Miksa  ·  II. Rudolf  ·  II. Mátyás  ·  II. Ferdinánd
II. Ferdinánd  ·  III. Ferdinánd  ·  I. Lipót  ·  I. József  ·  II. Károly  ·  Mária Terézia
II. József  ·  II. Lipót  ·  I. Ferenc  ·  V. Jóságos Ferdinánd  ·  I. Ferenc József  ·  IV. Károly
ISNI: 0000 0000 5538 4938
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=János_cseh_király&oldid=24005376”
Kevés forrással rendelkező lapok
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. július 1., 20:24
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.