hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Gyimesi László Lajos – Wikipédia
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2020. szeptember 7.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Ehhez a szócikkhez további forrásmegjelölések, lábjegyzetek szükségesek az ellenőrizhetőség érdekében.
Emiatt nem tudjuk közvetlenül ellenőrizni, hogy a szócikkben szereplő állítások helytállóak-e. Segíts a szócikk fejlesztésében további megbízható források hozzáadásával.
Ez a szócikk a költőről szól. Hasonló címmel lásd még: Gyimesi László (egyértelműsítő lap).
2020. június 24. (71 évesen)[1]
Gyimesi László (Keszthely, 1948. augusztus 18. – Budapest, 2020. június 24.)[2][3] magyar író, költő.
1948-ban született Keszthelyen. Apja Gyimesi Lajos, anyja Horváth Erzsébet, egyetlen élő testvére Gyimesi Endre (*1952). Gyermekkorát szülővárosában, majd Zalaszentgróton töltötte, később Nagykanizsára került, ott érettségizett (vegyipari technikusként), a város pezsgő szellemi élete alapvetően meghatározta világlátását, mindmáig – a balatoni élmények mellett – ez jelenti azt az egyik hátországot, amelybe visszatérhet, visszamenekülhet.
Ipari munkásként, majd műszaki szakemberként került az Óbudai Gázgyárba, ahol a megélhetést jelentő munka mellett újfajta befogadó közegre is talált, a hagyományos szociáldemokrata gyökerű munkásművelődés fellegvárára, s a római emlékeket őrző, s a latin kultúra ápolásával is foglalkozó aquincumi közösségre. Tudatosan készült a pályamódosításra, filozófiát, esztétikát tanult, majd népművelés-pedagógia szakos diplomát szerzett, amelyet andragógia szakkal, később kulturális menedzseri oklevéllel egészített ki. Szinte munkába állása első percétől vállalt népművelői feladatokat, amatőr művészeti mozgalmakban vett részt, íróként, rendezőként alternatív színházak tevékenységébe kapcsolódott be. Első diplomája megszerzése után a Fővárosi Gázművek Művelődési Központjának igazgatója lett, s több mint húsz évig (kényszerű megszüntetéséig) vezette a nagy múltú és mindvégig sikeres intézményt. Ezután rövid ideig egy országos érdekvédelmi szövetség irodavezetője volt, jelenleg – több elkötelezettsége mellett – szabadfoglalkozású író, költő, újságíró, szerkesztő.
Verseket már – mint csaknem mindenki – kamaszkorában írt, ezeket diáklapokban közölte is. A nagyobb nyilvánosság elé 1966-ban lépett ki, ettől kezdve rendszeresen közölt verseket megyei, ifjúsági, később pedig országos irodalmi és egyéb lapokban. Tagja lett a Magyar Írószövetség ifjúsági szervezetének, több irodalmi, művészeti társaságnak, tevékeny részese volt az 1968-as irodalmi fellendülésnek. 1968-ban összeállított első könyvének megjelenésére mégsem került sor, az induló könyvsorozat megjelenését máig ismeretlen okokból a hatalom meggátolta. Ugyanezt a kötetet később (1971-ben) a Magvető kiadó elfogadta, majd a kiadóvezető egyszemélyes döntéssel visszautasította. A visszautasítással párhuzamosan valamennyi irodalmi folyóirat megtagadta művei közlését, s a rendszerváltás időszakáig – bár szórványosan, folyóiratokban, antológiákban jelentek meg versei –, könyv összeállítására nem gondolhatott. A korai versek, illetve a hallgatás éveiben keletkezett írások azonban nem kallódtak el, ezek adják első két verseskönyvének gerincét.
Bár a szerző elsősorban verseiről, költői munkásságáról ismert, de több könyvkiadó munkájában vesz részt, szerkesztője az Accordia, az Alterra, a Littera Nova könyveinek, elsősorban fiatal, pályakezdő tehetségek első könyveinek gondozásával foglalkozik, bár baráti felkérésre jeles, nem egyszer Kossuth-díjas szerzők új műveinek megjelentetése körül is bábáskodik.
A hatvanas évek óta ír és közöl folyamatosan publicisztikai írásokat, irodalmi és képzőművészeti kritikákat, rovata volt a PR Herald c. szakmai folyóiratban, később a Munkalap c. érdekvédelmi havilap kolumnistája lett, az itt megjelent cikkeinek gyűjteménye a Sörkeksz a Vakegérből I-II címmel említett két válogatás. Évekig szerkesztette az Érdek és Érték c. lapot.
Irodalmi és képzőművészeti kritikái több folyóiratban is napvilágot látnak (Ezredvég, Várfok, Új Horizont, Magyar Napló, Dunatáj, Fővárosi Közmű, Érdek és Érték stb.), költőtársáról szóló monográfiája könyv formában is megjelent (Varga Rudolf, a pimasz p/r/olihisztor, Bíbor Kiadó, 2000., folytatása: A póttartalékos pokoljárása, Orpheusz 2008.) Legutóbb Gyarmati Béla miskolci íróról jelent meg esszékötete Az elegáns bozótharcos címmel, Herendi Kiadó 2010)
2006-ban jelent meg meseregénye (A varázsló vendégei Alterra Kiadó, 2006.), amelynek részleteit antológiákban már olvashattuk. Ifjúkori színházi kalandozásainak eredménye néhány színpadi játék, forgatókönyv, ezek közül az Aquincumi passió című darabot, illetve frissebb budavári változatát több éve játsszák. (Ennek első szövegkönyve olvasható az Aquincumi ősz c. kötetben.) 2009 óta nagy sikerrel játsszák a Sógort Jupiternek c. vígjátékát.
Nem tartoznak ugyan tevékenysége centrumába, de megemlíthetők még műfordításai is, elsősorban kortárs görög szerzők verseit ültette át magyarra (Lena Pappa, Harisz Vlavianosz, Vaszilisz Niciakosz, Jannisz Mociosz, stb.). Mociosz magyar nyelvű kötetének (Ithaka) gerincét az ő fordításai adják. Az utóbbi évben félkötetnyi verset fordított le walesi munkásköltők szövegeiből, ezek nagy része az internetes Világszabadság folyóiratban olvasható.
Művei szórványosan bolgár, francia, görög, román fordításban is lappanganak, kötetben egyelőre nem szerepelnek.
Életrajza szerepel a Ki kicsoda legutóbbi három kiadásában, illetve a Ki kicsoda Európában? c. kiadványban.
Nem tartozik a tárgyhoz, de az életműhöz azonban feltétlenül, hogy több fontos szakcikket is írt pályája során, ezek közül a Népművelés című lapban megjelent A gyár előszobája, illetve a Lakótelepi tájékoztató-szolgáltató központ című tanulmányait, illetve a Szakszervezeti szemlében megjelent A nyitott ház kísérletek nyomán kialakítható közművelődési modellek c. összefoglaló munkáját említjük meg.
1972-ben feleségül vette Herczeg Juditot. Házasságukból két fiúgyermek született: Bálint (1975) és András (1980). Két unokája Bertalan és Barnabás.
Idegenvezetés; Neapolis, Bp., 1993
A láthatatlan kert. Versek; Littera Nova, Bp., 1994 (Kortárs magyar írók sorozat)
Aquincumi ősz; Littera Nova, Bp., 1998
Visszatérés Na’Conxipánba; Littera Nova, Bp., 1998
Varga Rudolf, a pimasz p/r/olihisztor; Bíbor, Miskolc, 2000
Vándorok nem raknak várat; Littera Nova, Bp., 2000 (Új versek)
Kérdezd meg Bulendát! Sörkeksz a Vakegérből; KKDSZ, Bp., 2002
Falfirkák a közfürdőből. Új versek; szerzői, Bp., 2004 (Z)
Még egy kört, Bulenda! Sörkeksz a vakegérből II.; KKDSZ, Bp., 2004
Beküldjem értetek a medvét?. Prózatekercs; Littera Nova, Bp., 2004
A varázsló vendégei. Mesefüzér; Alterra, Bp., 2006
Óbuda itt, belül. Válogatott versek; Littera Nova, Bp., 2006
Az esti tűznél találkozunk. A Nagy Lajos Irodalmi és Művészeti Társaság antológiája; szerk. Gyimesi László, Rigó Béla, Szepes Erika; Nagy Lajos Irodalmi és Művészeti Társaság, Bp., 2007
Az eldöntött idő. Új versek; Littera Nova, 2007 (Új versek)
A póttartalékos pokoljárása. Kísérlet Varga Rudolf prózai munkáinak megközelítésére; Orpheusz, Bp., 2008
Benéz a szörny is; Littera Nova, Bp., 2008 (Új versek)
Akkor most repültem, vagy nem repültem?. Naná, hogy regény; Littera Nova, Bp., 2008
Az elegáns bozótharcos. Esszé Gyarmati Béla életművéről; Herendi 2004, Miskolc, 2010
Az ember, aki lejött a hegyről. Egyszerű történet. Regény; Littera Nova, Bp., 2012
Táviratok Na'Conxipánból; Littera Nova, Bp., 2013 (Új versek)
Ez egy másik folyó. Versek; Littera Nova, Bp., 2013 (Új versek)
Rondó a vadonban. A Nagy Lajos Társaság antológiája, 2013; szerk. Szepes Erika, Gyimesi László, Stramszky Márta; Cédrus Művészeti Alapítvány–Napkút, Bp., 2013
Világárnyék. A Nagy Lajos Irodalmi és Művészeti Társaság antológiája, 2014; szerk. Szepes Erika, Szerdahelyi István, Gyimesi László; Hét Krajcár, Bp., 2014
Pannon szabadtér. Versek és színjátékok; Óbuda-Békásmegyer Önkormányzata, Bp., 2015
Sárkánytorkú ősz. Válogatott és új versek; Hungarovox, Bp., 2018
1969 – Miért vagyunk felelősek?
1990 – Aquincumi passió
2010 – Sógort Jupiternek
2011 – Saturnalia, avagy kölcsön kenyér visszajár
2015 – A kiskakas gyémánt félkrajcárja (Bor Viktor zenéjével) 2015
Aquincumi Költőverseny aranykoszorúja (I. díj) négy alkalommal.
Aquincumi Költőverseny ezüstkoszorúja (II. díj) egy alkalommal
Aquincumi Költőverseny bronzkoszorúja (III. díj) egy alkalommal
Quasimodo Költői Verseny elismerő oklevele nyolc alkalommal
Nagy Lajos Emlékplakett két alkalommal
Pro Meritis Díj (2008)
Pro Óbuda Díj (2015)
Nagy Lajos Irodalmi és Művészeti Társaság
Óbudai Múzeum Közalapítvány Kuratóriuma
Nagy Lajos Alapítvány Kuratóriuma
Litera Nova Művelődési kör
↑ a b https://obuda.hu/blog/hirek/elhunyt-gyimesi-laszlo-pro-obuda-dijas-iro/
↑ Elhunyt Gyimesi László Pro Óbuda-díjas író
Szepes Erika, Balázs Tibor és Varga Rudolf Gyimesi Lászlóról készült kéziratos tanulmányai.
Rövid életrajz a Spanyolnátha művészeti folyóirat oldalán
Gyimesi László – Book and Walk
Gyimesi László köszöntése 65. születésnapja alkalmából; szerk. Botz Domonkos; Hungarovox, Bp., 2013
Irodalomportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Gyimesi_László_Lajos&oldid=23024369”
Kevés forrással rendelkező lapok
Fotó nélküli Személy infobox sablont tartalmazó lapok
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2020. szeptember 7., 21:53
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.