hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en hu en hu en hu ca gl sk hu hu hu ca en hu hu hu hu en es hu en ro hu es hu hu it hu hu hu hu es hu es hu es hu km hu hu hu hu hu hu en eo hu it it es als fr de eu uk en it en sv nl ceb it it en nl ca de ru ru en it en fr fr en it ja de sl de ru ru uk en en en de en hu it fr es als de ru nl uk en en en de en es it fr es de fr de ru ru en en en fr en nl it fr de de de ru de hy en en en fr sv hbs_lat it de de de fr ru nl uk en en en fr en nl it ru ca fr ru nl ru en en en sv en en it oc pl cs de nl ru en hu de en es en it de als fr de es ru en en en fr de ceb it es nl de de ru pl fr nl en en ru de eo de fr nl it uk en en en ja fr en it fr pl fr de eo ru en hu de fr sl it fr en pl fr de de ru en et de sv en fr en en oc de nl pl en en fr fr en fr de fr fr nl ru en en es ru hu en pt fr ru it ru az de nb de de fr it fr eu ca ru az de fr de en it fr nl ru es it cs en en de hu ro it fr ca sv ru en es it en en de it it fr pl sv hu it cs fr en en es pt it oc nl sv de en sl fr en sv nl fr it es de sv de it uk it en de en sv it fr ru fr pl it de en hu de de uk it it eo pl sv de en uk fr en fr es pt it fr pl uk oc it de fr de en de en it fr ru ru als en ro en en hu en en en en hu hu hu hu en hu en cs de hu fr hu hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl ar en az ku de ru sv bg bn hbs_lat ca en mzn hbs_lat da de el eo es et fa fi fr lt gn ku hi hbs_lat hy id it ja kk ko lb it lt lv en mr ms es my ceb nds nl nb nb fr pl pt ro ru sa hbs_lat si en sk sl et hbs_lat sv th tr fy uz vi zh xmf zh fr zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Az Uránusz holdjai – Wikipédia
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. május 31.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Az Uránusz holdjai méretarányosan. A holdak balról jobbra: Puk, Miranda, Ariel, Umbriel, Titánia, Oberon
Az Uránusz bolygónak, amely a Naprendszer hetedik bolygója, 27 ismert holdja van, melyek mindegyikét William Shakespeare és Alexander Pope híres munkáinak szereplőiről nevezték el. William Herschel fedezte fel a bolygó első két holdját, a Titániát és az Oberont 1787-ben, majd további három ellipszoid holdat fedezett fel 1851-ben William Lassel, köztük az Arielt és az Umbrielt, majd 1948-ban Gerard Kuiper felfedezte a Mirandát. Ezen öt holdnak bolygószerű tömege van, ezért úgy tekintenek rájuk a csillagászok, hogy amennyiben ezek a Nap körül keringenének, akkor törpebolygónak számítanának. A bolygó további holdjait 1985 után fedezték fel a kutatók, többek közt a Voyager-2 űrszonda által küldött képek segítségével, illetve a Földön elhelyezkedő különböző űrtávcsövek által.
Az Uránusz holdjai három különböző csoportra bonthatók: tizenhárom belső hold van, öt nagyobb, fő hold van és kilenc szabálytalan hold. A belső holdak apró, sötét égitestek, melyeknek anyaga és eredete a bolygó gyűrűiből származik. Az öt fő hold tömege elegendő arra, hogy hidrosztatikus egyensúlyi állapotot hozzon létre ezen égitestekben és négy holdon közülük belső, tektonikus folyamatok is zajlanak, melyek ezen égitestek felszínén kanyonokat és vulkáni aktivitást hoznak létre. Ezen öt hold közül a legnagyobb a Titánia, melynek átmérője 1578 km és ezáltal ez a nyolcadik legnagyobb hold a Naprendszeren belül. Az Uránusz bolygó kilenc szabálytalan holdja elliptikus és erősen inklinált pályán mozog, a bolygótól nagyobb távolságban.
8 Az Uránusz holdjainak listája
A bolygó első két holdja, melyet William Herschel fedezett fel 1787. január 11-én, mindössze hat évvel azután, hogy magát a bolygót felfedezték. Herschel úgy gondolta, hogy több mint hat hold keringhet a bolygó körül, illetve lehetségesnek vélte, hogy egy gyűrű is létezik. Közel 50 éven keresztül Herschel távcsöve maradt az egyetlen eszköz, melynek segítségével meg lehetett figyelni ezen objektumokat.[1] Az 1840-es években már fejlettebb eszközök és az Uránusz bolygó kedvező elhelyezkedése tette lehetővé, hogy további szórványos égitestekkel bővülhessen az eddig felfedezett két hold listája. Végül 1851-ben William Lassel fedezte fel az Arielt és az Umbrielt. A felfedezett égitesteket római számozással látták el, ám hosszú időn keresztül a publikációk hezitáltak Herschel megállapításai (mivel a Titániát és az Oberont gyakran Uránusz III illetve Uránusz IV-ként jelölték) és William Lassel felfedezései közt, (melyeket Uránusz I és Uránusz II. jelöléssel illettek).[2] Az Ariel és az Umbriel figyelembevételével Lassel megszámozta a holdakat I-től IV-ig és végül ez így maradt a későbbiek során is. 1852-ben Herschel fia, John Herschel ellátta a holdakat a ma is használatos neveikkel.
Közel egy évszázadon keresztül nem is történt semmilyen további felfedezés az Uránusz további holdjait illetően. 1948-ban Gerard Kuiper a McDonald Obszervatóriumban felfedezte a legkisebb holdat és az öt fő hold utolsó tagját, a gömbölyded formájú Mirandát.[3] Évtizedekkel később a Voyager-2 űrszonda próbaútja vezetett a következő tíz belső hold felfedezéséhez. A Perdita holdat 1999-ben fedezték fel visszamenőlegesen, miután tüzetesebben megvizsgálták a Voyager-2 által készített felvételeket.
Az Uránusz volt a legutolsó óriásbolygó, amelynél még nem fedeztek fel szabálytalan holdakat, ám 1997-ben kilenc szabálytalan pályájú holdat azonosítottak a földi teleszkópok által. További két belső holdat, a Kupid holdat és a Mab holdat fedezték fel a Hubble űrteleszkóp segítségével 2003-ban. A Margaret holdat 2012-ben azonosították, ám a korábbi 2003-as adatok alapján már sejtették létezését.
Az Uránusz legbelsőbb holdjainak mérete, a Puk és a Portia kivételével, nem éri el a 100 km-t. A legközelebbiek, például a Kordélia terelőholdként hatnak a gyűrűkre. Szinte az összes hold a Voyager–2 űrszonda 1986-os elhaladásakor lett felfedezve, a Cupid és a Mab 2003-ban lett azonosítva a Hubble képein.
Az 5 legnagyobb hold, kivétel nélkül elérte a hidrosztatikus egyensúlyt. Ezek lettek a legkorábban azonosítva Herschel, Lassel és Kuiper által. A legnagyobb köztük a Titánia, a legváltozatosabb felszínű pedig a Miranda. A Mirandát hatalmas kanyonok szelik keresztül, és kriovulkanizmusra utaló jelek is találhatók rajta.
Titánia (1578 km) William Herschel fedezte fel 1787-ben
Oberon (1522 km) William Herschel fedezte fel 1787-ben
Ariel (1158 km) William Lassel fedezte fel 1851-ben
Umbriel (1169 km) William Lassel fedezte fel 1851-ben
Miranda (471 km) Gerard Kuiper azonosította 1948-ban
A legkisebb méretűek tartoznak közéjük, 150 kilométeres átmérőjével a Szükorax a legfényesebb. 1997-es felfedezésüktől kezdve ezidáig 9 hold lett felfedezve. Átlagos távolságuk az Uránusztól 4 és 21 millió km között van. Jellemzően retrográd keringési iránnyal, nagy pályahajlással rendelkeznek. Egyedül a Margarét rendelkezik szabályos keringési iránnyal.
Miután Herschel 1787. január 11-én felfedezte a Titániát és az Oberont, utána abban kezdett el hinni, hogy további négy holdat is sikerült azonosítania, ezek közül kettőt 1790. január 18-án, egyet február 9-én, majd még további kettőt 1794. február 28-án és március 26-án. Ezután évtizedeken át úgy vélték a csillagászok, hogy az Uránusz körül egy hat holdból álló rendszer kering, jóllehet a később felfedezett holdakat más csillagászoknak nem sikerült megfigyelniük. Lassel 1851-ben felfedezte az Arielt és az Umbrielt, ugyanakkor ezen felfedezések azt támasztották alá, hogy Herschel megfigyelései valójában ezen égitestek megfigyelésén alapultak.
Korábban a csillagászok nem tartották valószínűnek, hogy az Uránusznak trójai holdjai lennének, a Neptunusz gravitációs hatása miatt. Azonban létezik ilyen kisbolygó, a 2011 QF99, ami a bolygó L4 Lagrange-pontja körül kering, meglehetősen nagy távolságra az anyabolygótól. Átmérője mintegy 60 km, anyaga szikla és jég. A bolygó az elmúlt pár százezer évben foghatta be, és a QF99 nagyjából egymillió év múlva el fog szabadulni tőle.[4]
Az Uránusz első két felfedezett holdja 1787-től egészen 1852-ig nem kapta meg mai nevét, ám ekkor John Herschel elnevezte őket. Az ifjabbik Herschel nem a görög mitológia szereplői közül választotta ki ezen égitestek elnevezéseit, hanem az angol irodalom neves alkotóinak műveiből válogatott szereplőket, így a Titánia és az Oberon William Shakespeare: Szentivánéji álom című művének szereplőiről kapta nevét, míg az Ariel és az Umbriel elnevezése Alexander Pope: Fürtrablás című vígeposzából származik. Ugyanakkor Ariel nevű szellem szerepel Shakespeare: A vihar című drámájában is. Ezen elnevezések mind különböző szellemeket és tündéreket jelölnek az említett művekben, amely feltehetően azért alakult így, mert a mitológia szerint Uránuszt, aki az ég és a levegő istene, a levegő szellemei kísérik.[5]
A további elnevezések is folytatták ezen légi tündérek felsorolását, bár mindössze két esetben, a Puk és a Mab hold esetében, melyek elsősorban Herschel kutatásaira koncentráltak. 1949-ben az ötödik felfedezett hold, a Miranda nevét Gerard Kuiper adta, aki Shakespeare: A vihar című drámája egyik halálos karakterének nevét adta az újonnan felfedezett égitestnek. A jelenleg hivatalos, a Nemzetközi Csillagászati Unió által követett elnevezési módszer is elsősorban Shakespeare műveinek szereplőit veszi alapul, jóllehet az Ariel, az Umbriel és a Belinda nevű holdak elnevezései Alexander Pope műveiből származnak. A bolygó legkülső pályáin mozgó holdjait mind egyetlen műből vett szereplők neveivel illették, melyek mind A viharból származnak, ugyanakkor a Margarét elnevezésű hold a Sok hűhó semmiért című mű egyik szereplőjéről kapta nevét, így e hagyomány megszakadt.
Művek, melyek szereplőinek nevét viselik az Uránusz holdjai:
Alexander Pope: Fürtrablás című művéből
Szentiván éji álom: Titánia, Oberon, Puck
A vihar: (Ariel), Miranda, Caliban, Sycorax, Prospero, Setebos, Stephano, Trinculo, Francisco, Ferdinand
Trolius és Cressida: Cressida
Rómeó és Júlia: Juliet, Mab
Sok hűhó semmiért: Margaret
Az Uránusz holdjainak listája[szerkesztés]
A táblázatban az Uránusz holdjai keringési idejük alapján felállított sorrendjében követik egymást a legrövidebb keringési idejűtől a leghosszabbig.
0040 40 ± 6
0043 43 ± 8
0051 51 ± 4
0080 80 ± 4
0064 64 ± 8
0094 94 ± 8
0135 135 ± 8
0072 72 ± 12
0090 90 ± 16
0030 30 ± 6
0162 162 ± 4
0470 471,6 ± 1,4
(481 × 468 × 466)
006600 65,9 ± 7,5
1157 1,157,8 ± 1,2
(1162 × 1156 × 1155)
135000 1,353 ± 120
1169 1,169,4 ± 5,6
117000 1,172 ± 135
1577 1,5768 ± 1,2
1522 1522,8 ± 5,2
301000 3014 ± 75
↑ Herschel, John (1834). „On the Satellites of Uranus”. Monthly Notices of the Royal Astronomical Society 3 (5), 35–36. o.
↑ Lassell, W. (1848). „Observations of Satellites of Uranus”. Monthly Notices of the Royal Astronomical Society 8 (3), 43–44. o.
↑ „Science in Review: Research Work in Astronomy and Cancer Lead Year's List of Scientific Developments”, 1948. december 26., 87. oldal
↑ 'Trojan' Asteroids in Far Reaches of Solar System More Common Than Previously Thought 2013-08-29
↑ William Lassell (1852). „Beobachtungen der Uranus-Satelliten”. Astronomische Nachrichten 34, 325. o. (Hozzáférés ideje: 2008. december 18.)
Ez a szócikk részben vagy egészben a Moons of Uranus című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Uranus Satellite and Moon Data
Nap ·  Merkúr ·  Vénusz ·  Föld ·  Mars ·  Ceres ·  Jupiter ·  Szaturnusz ·  Uránusz ·  Neptunusz ·  Pluto ·  Haumea ·  Makemake ·  Eris
Bolygók ·  törpebolygók ·  holdak: Föld ·  Mars ·  Jupiter ·  Szaturnusz ·  Uránusz ·  Neptunusz ·  Pluto ·  Haumea ·  Eris
Apró testek: meteoroidok ·  kisbolygók, kisbolygóöv ·  Kentaur típusú objektumok ·  Neptunuszon túli objektumok (Kuiper-öv, szórt korong) ·  üstökösök (Oort-felhő)
Feltételezett bolygók: Theia • Nibiru • Vulcanus
Lásd még: égitestek, a Naprendszer égitestjeinek listája
Csillagászatportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Az_Uránusz_holdjai&oldid=24975121”
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. május 31., 15:53
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.