fr ceb hu hu hu hu hu ceb hu uk pl pt en fr en en en en ja en de de hu hu hu hu hu hu hu hu it hu ceb en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr nl fr es pl pl en fr es nl en es es fr en en fr es hu it hu zh hu ru en de hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en ar en az ru sv bg ca id hbs_lat de eo es eu fa fi fr fy lt he it id is it ja ka ko it en lv en nl nb pl pt ru en sk hbs_lat sv th ceb tr fy vi pl zh zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. december 17.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
A Wikifajok tartalmaz Placodermi témájú rendszertani információt.
A Wikimédia Commons tartalmaz Placodermi témájú kategóriát.
A Placodermi a gerinchúrosok (Chordata) törzsének és a gerincesek (Vertebrata) altörzsének egy kihalt osztálya. Testük nagy részét borító pikkelypáncéluk miatt – más ősi, páncéllal rendelkező halakkal együtt – páncélos őshalaknak is nevezik őket.
Fejük és mellkasi részük ízesült páncéllal borított, míg testük hátsó része vagy pikkelyes vagy teljesen sima volt.
A késő szilurban jelentek meg, ezáltal a legősibb állkapcsos halak közé tartoznak. Az állkapocs kialakulásának kezdeti fázisait mutatják az egyes csoportok, és a késői alakoknál az egyedfejlődés szakaszai is. A primitív páncéloshalak szája még a körszájúakhoz hasonló, később a fejpáncél körbevette a szájnyílást, majd ennek tagolódásával és mozgatható ízület képződésével alakult ki a nyitható száj. Később a száj belső csontos vázat is kapott a módosult elülső kopoltyúívekből, amelyek a külső váz eltűnésével átvették a mozgatás szerepét is. A csoport rendkívül sikeres volt, de idővel a páncélzattól megváló mozgékonyabb utódjaik vették át helyüket. Jelentőségük a késő devon kihalási esemény során drámaian csökkent, a devon végére pedig teljesen kihaltak.
Általában 10–40 cm-es állatok voltak. Akárcsak az Ostracodermi (páncélos állkapocsnélküliek) csoportnál náluk is külső csontos pikkelyekből álló páncél borította a testet, azonban az Ostracodermik külső merev páncéljával ellentétben a Placodermiknél a fej és a testpáncél mozgatható ízület révén kapcsolódott egymáshoz. Jellemző rájuk az erős, állkapocsszerű szájfelépítés, bordák nélküli porcos váz, primitív kopoltyúfedő, páros úszók (has és mellúszó), heterocerk farokúszó, a belső fülben 3 félkörös ívjárat (az Ostracodermik-nél és a körszájúaknál csak 2 van). Számos csoportnál a felső állkapocs az agykoponyához szilárdan kapcsolódott, így náluk a szívó táplálkozás nem jöhetett létre. A fogakat csontos lemezek helyettesítették, ami primitív tulajdonság. Kezdetben tengeriek, később azonban számos csoport az édesvízhez alkalmazkodott. A legtöbb fajnak alsó állású szája volt és ragadozó életmódot folytattak.
Két jellegzetes csoportjuk létezett:
Az Antiarchi csoport tagjai, amelyek kisebb tesű édesvízi állatok voltak. A páros végtagoknak nem volt belső váza, az izmok a páncél belső oldalára tapadtak. A fej és a test közötti ízesülési rész nem volt mozgatható, feltehetően rovarokkal és puhatestűekkel táplálkoztak.
Az Arthrodira csoport tagjai tengeri ragadozók voltak, fejlett mozgatható ízülettel a fej és a test között.
A csoport két legnagyobb és legismertebb képviselője a Dunkleosteus terrelli és a Titanichthys agassizi (~ 10 m), amelyek a legnagyobb testű állatok voltak a Devon földtörténeti korban.
A devon és karbon időszakban az édesvizek uralkodó csúcsragadozói voltak (de a tengerekben is éltek), nagy méretbeli és alakbeli változatossággal. A paleontológusok 10 rendjüket ismerik. A karbon közepéig váratlanul kihaltak, ennek oka tisztázatlan.
Több nagyméretű (5–10 m) faj is tartozott közéjük. Arckoponyájuk a tövises őscápákénál jóval fejletlenebb, kopoltyúikat kopoltyúfedő (operculum) fedte. Fejüket és a törzs elülső felét bőr eredetű csontokból álló, egységes páncél védte. Testük farki része csupasz vagy pikkelyes volt. A fejüket mozgatni tudták. Az ősi formák váza csontos, a későbbieké porcos volt.
Ide tartozik például a Pterichthys milleri. A skóciai középső devonból (kb. 300 millió éve) ismert. Nem tekinthető egyetlen ma élő halfaj ősének sem, leszármazottak nélkül halt ki. Kb. 20 cm nagyságú állatok. A fejet és a törzset lemezekre tagolt csontpáncélzat borította, a farki rész pikkelyezett. A farok erősen heterocerk. A törzs mérsékelten magas. Egy hátúszó van, amely a farokhoz közelebb található. Fejüket „igenlő” irányban tudták mozgatni. A szemüregek és a kopoltyúfedők viszonylag kicsik. A szájnyílás a hasi oldal harántrése. Az első kopoltyúív állkapocsszerű, mozgatható szájszervvé alakult. Az „állkapcson” fogak is vannak. A mellúszók nem érik el a páncélzat hátulsó szélét. Ezek a végtagok, a test elején található páros, mozgatható, páncélozott karszerű nyúlványok. Feltehetően nem azonos eredetűek a halak mellúszóival, az aljzaton való mászkálásban lehetett szerepük.
A páncélos őshalak édesvízi virágkorával egyidőben, a devon időszakban már csontos halak is voltak, és a tengerekben gazdag élővilág (korall, csiga, tüskésbőrű, ammonoidea) élt. A növényzet nagyjából ebben az időszakban hódította meg a szárazföldet.
Az osztályba az alábbi rendeket és családokat sorolják:
† † Antiarchiformes sensu Zhu & Janvier, 1996
† Arthrodiriformes sensu Janvier, 1996
† Brindabellaspida Young, 1980
† Petalichthyiformes Janvier, 1996
† Phyllolepiformes Stensiö, 1934
† Ptyctodontiformes Forey & Gardiner, 1986
† Acanthothoraciformes sensu Zhu & Janvier, 1996
† Stensioelliformes Goujet & Young, 2004
A halak portálja • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Placodermi&oldid=23448656”
Taxonok from paraméter nélkül
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. január 14., 11:34
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.