hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu fr hu hu fr hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Chernelházi Chernel István Dezső Ákos Elek (Kőszeg, 1865. május 31. – Kőszeg, 1922. február 21.) magyar ornitológus, a magyar királyi madártani intézet főnöke, miniszteri tanácsos, Sopron vármegye törvényhatósági bizottságnak a tagja.[1][2]
1922. február 21. (56 évesen)
Vasvármegyei Múzeum, Magyar Ornithologiai Központ
A Wikimédia Commons tartalmaz Chernel István témájú médiaállományokat.
Kőszeg – Az egykori bencés iskola emléktáblája őrzi a nevét
Az ősrégi köznemesi származású chernelházi Chernel család. Apja, chernelházi Chernel Kálmán (1822-1891), édesanyja, a főnemesi származású gróf tolnai Festetich Mária (1835-1910) volt. Anyai nagyszülei gróf tolnai Festetics István (1798-1835) és chernelházi Chernel Sarolta voltak. Chernel István apja elsősorban történész volt, de érdekelték a természettudományok is, főleg a madártan.
A fiút soproni középiskolai természetrajz tanára, Fászl István tanította meg a madarak preparálására. Madártani megfigyeléseit 12 éves korától naplójában rögzítette. Első szakcikke a Vadász Lapban jelent meg 1882-ben.
Szülei közigazgatási pályára szánták, ezért négy évig jogot hallgatott a pozsonyi, majd a budapesti egyetemen, de már eközben tanulmányozta a madártan irodalmát. Egyetemi hallgatóként bejárta a Velencei-tó környékét, ellátogatott a Hanságba és a Kis-Kárpátokba, és e helyeken madártani megfigyeléseket is végzett. 1887-ben Erdélyben ismerkedett meg és kötött életre szóló barátságot Herman Ottóval, a polihisztor természettudóssal.
1888-ban fejezte be egyetemi tanulmányait, és apja kívánságára közigazgatási gyakornok lett Sopronban, de már 1889-ben lemondott állásáról, és visszatért Kőszegre, hogy csak a madártannak éljen.
Felesége és legfontosabb segítőtársa Rótth Dóra volt; két gyermekük Márta és Miklós.
1890-től vett részt a Herman Ottó által szervezett madárvonulási megfigyelésekben. Még ez évben az 1891-es budapesti II. Nemzetközi Ornithológiai Kongresszust előkészítő bizottság tagjává választották; ő lett a bizottság titkára.
Létrehozta a Vasvármegyei Múzeum természetrajzi osztályát, és ő lett az osztály első őre, 1908-tól 1912-ig. Ez alatt alakította ki az intézmény Vas megye madárvilágát bemutató preparátumgyűjteményét.
Mintegy 2000 preparátumból álló gyomortartalom-gyűjteményét az Magyar Ornithologiai Központnak adományozta. 1916-ban, Herman Ottó halála után ő lett a központ vezetője.
A lápokban, mocsarakban szerzett betegségek legyengítették egészségét. Egy fűtetlen vasúti kocsiban megfázott, és az ennek szövődményeként fellépő spanyolnáthában mindössze 57 évesen, 1922. február 21-én, Kőszegen elhunyt. A kőszegi városi temetőben nyugszik, sírhelyét a Nemzeti Emlékhely és Kegyeleti Bizottság „A” kategóriában a Nemzeti Sírkert részévé nyilvánította.[3]
Feleségül vette 1890. december 7.-én Modoron pongyeloki Rotth Dóra (1866–1940) kiasszonyt.[4] A frigyükből származott:
chernelházi Chernel Márta (1892 – †?) Férje, báró Schelver György.
chernelházi Chernel Miklós (1896 – Kelet-Galícia, 1916. június 7.)
Állandóan járta az országot, és naplót, jegyzeteket írt madártani megfigyeléseiről. 1891 nyarán Norvégiába utazott, ahol feleségével Tromsø és környékének madárvilágát tanulmányozták. Elsőként bizonyították, hogy a Tromsøya szigeten fészkel a rozsdástorkú pityer (Anthus cervinus) és a vékonycsőrű víztaposó (Phalaropus hyperboreus). Felfedezték, hogy a partközeli szigeteken előfordul a Nassa incrassata porceláncsiga (kauri) és a közönséges csészecsiga (Patella vulgata) is. Norvégiai tapasztalatairól írt könyvében kimerítően taglalta a vidék földrajzi viszonyait, külön fejezetet szentelt a lappok életének.
Magyarországon a legszívesebben a Velencei-tónál dolgozott, ahol a Velencén élő Meszlényi család látta vendégül. 1898-ban jelentette meg Frivaldszky János: Nomenclator Avium Regni Hungariae (A magyar birodalom madarainak névjegyzéke) című művét, ami máig a madártani szakmunkák fontos forrása. 1899-ben adta ki fő művét: „Magyarország madarai különös tekintettel gazdasági jelentőségökre” – ez volt az első olyan, tudományos madártani könyv, amit magyar szerző írt. A monumentális munka 22 évi gyűjtés eredménye, és külföldön is megismertette szerzőjét, akit ezek után számos kongresszusra hívtak meg.
Közreműködött Naumann tizenhét kötetes „Naturgeschichte der Vögel Mitteleuropas” című alapműve új, jubiláris kiadásának előkészítésében; majd Brehm: Az állatok világa című művének három, madarakkal foglalkozó kötetét fordította magyarra, egyúttal hazai adatokkal egészítve ki azokat.
Az Országos Állatvédő Egyesület alelnökeként 1902-ben megalakította annak kőszegi fiókegyesületét, aminek fő feladata a gyakorlati madárvédelem (fészekodúk készítése, kihelyezése, a madarak téli etetése stb.) volt. Ő honosította meg hazánkban a madárodúkat és madáretetőket, amelyiket először a háza körüli parkban helyezett el. Úgyszintén 1902-ben az amerikai „Day Birds” mintájára megszervezte Kőszegen a madarak és fák napját.
Sírja a kőszegi temetőben
Norvégiában 1891-ben ismerkedett meg a sível és a síeléssel, amiről 1893-tól több népszerűsítő cikket írt, majd 1896-ban megírta és kiadta A lábszánkózás kézikönyve című könyvét (terjesztő: Lampel Róbert (Wodianer F. és fiai) Budapest), amiben Magyarországon elsőként ismertette e sportot. E művével lerakta a hazai sí szaknyelv alapjait. A Velencei-tónál nemcsak a madárvilágot tanulmányozta, hanem megismerte a helyi dialektust is, amiről több nyelvészeti írást jelentetett meg.
Bibliographia ornithologica hungarica; Hornyánszky Ny., Bp., 1889
Utazás Norvégia végvidékére; szerzői, Bp., 1893
A lábszánkózás kézikönyve; Lampel, Bp., 1896 (hasonmásban: 2003)
Magyarország madarai különös tekintettel gazdasági jelentőségökre, 1-2.; képekkel ellátta Nécsey István, intézte Herman Ottó; Franklin, Bp, 1899 (A földmívelésügyi magyar kir. minister kiadványai Magyar Ornithologiai Központ) (hasonmásban: 1985)
Az okszerű madárvédelem eszközei; Országos Állatvédő Egyesület, Bp., 1907
Máday Izidor–Chernel István: Madárvédelmi törekvések Magyarországban. A társadalom közreműködése; Pátria Ny., Bp., 1911
Nomenclator avium regni Hungariae; összáll. chernelházi Chernel István; Ornithologiai Központ, Bp., 1918
A vadászat nemes élvezete. Válogatott vadászati írások, vadásznaplók; vál., utószó Majthényi László; Kortárs, Bp., 2015
Lélekkel teljesített hivatás. Chernelházi Chernel István naplója, 1914-1922, 1-2.; sajtó alá rend., tan. Faragó Sándor; NYME, Sopron, 2015
Lírai hangulatait kora ifjúságában többször versekbe foglalta, és ez a hangvétel tudományos munkáiból is kicsendül. Művészi hajlamainak másik megnyilvánulása volt a festészet: természetesen főleg madarakat rajzolt naplómellékleteiben, menyasszonyához írott leveleiben. Nagyon szerette a zenét; nagyon jól énekelt, mesterien citerázott zenét is szerzett és fényképezett.
Róla nevezték el a Magyar Madártani és Természetvédelmi Egyesület Vas megyei csoportját.[5]
A Magyar Madártani és Természetvédelmi Egyesület a madárvédelem és természetvédelem érdekében folytatott kiemelkedő munkáért Chernel István emlékérmet adományoz.
A Velencei-tó mellett az ő nevét viseli az 1959-ben avatott madárvárta, melynek falán emléktábla emlékezik itteni tevékenységére. Emléktáblája áll az agárdi strand bejáratánál is. Agárdon utcát és iskolát neveztek el róla.
Szülővárosa, Kőszeg szülőházának falán állított neki emléktáblát.
Egykori kertjét Horváth Ernő mentette meg a pusztulástól. A kertben 1965-ben nyitották meg a Chernel-kert Arborétumot, ami mellett madárvédelmi mintatelep is működik; mindkettőt a Őrségi Nemzeti Park igazgatósága kezeli. Ugyanitt 1972-ben nyitották meg a Chernel István és Bechtold István munkásságát bemutató emlékmúzeumot. A kert előtt emlékmű magasodik.
Az ő nevét viseli az 1972-ben avatott kőszegi sípálya.
Róla nevezték el az 1936-ban alakult 353-as cserkészcsapatot, amely 1989-ben alakult újjá.
Chernel István nevét vette fel a magyarországi sízők és sípályák érdekeinek védelmére, valamint a sísport hazai népszerűsítésére 2014-ben alakult csoport, a Chernel István Sí Klaszter, honlapja:  http://www.sieljitthon.hu
A Chernel által írt első sí-tankönyv „A lábszánkózás kézikönyve”, 2013. júliusában Magyar Sportmúzeumban „a hónap műtárgya” volt, ld. http://www.sportmuzeum.hu/?id1=ahonapmutargya&idcikk=23
Az eplényi Síarénában 2014-ben emléktáblát kapott a hazai sísport úttörője.
↑ familysearch.org Chernel István keresztelő adatlapja
↑ familysearch.org Chernel István gyászjelentése
↑ Magyar Közlöny 2007/173. szám 13043. o., a Nemzeti Emlékhely és Kegyeleti Bizottság 26/2007. számú határozata, 2007. december 12.
↑ familysearch.org Chernel istvánné Rotth Dóra gyászjelentése
↑ A Magyar Madártani és Természetvédelmi Egyesület Vas megyei Csoportja (magyar nyelven). chernelmte.extra.hu. (Hozzáférés: 2012. május 12.)
Vasi Múzeumbarát Egylet: Chernel István
Chernel István Madárvédelmi Mintatelep és Emlékmúzeum, Kőszeg
Vértesi Péterné (Sragner Márta): Chernel István-ornitológus. Szombathely. 1981. = Vasi Életrajzi Bibliográfiák, V ISBN 9637621040
Almásy György–Csörgey Titusz–Schermann Szilárd: Chernelházi Chernel István élete és működése; Állami Ny., Bp., 1921
Gulyás Pál: Népkönyvtári cimjegyzék. Népkönyvtárak és kisebb könyvtárak részére ajánlható művek magyarázatos jegyzéke. Függelék: Az Országos Tanács mintakönyvtárainak hivatalos jegyzéke, A Múzeumok és Könyvtárak Országos Tanácsának Kiadása, Budapest, 1910, 374. o.
Madárportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Chernel_István&oldid=24418249”
A lap szerkesztési előzményeinek megtekintése.
A lap utolsó módosítása: 2021. november 26., 11:24
A lap szövege CC BY-SA 3.0 alatt érhető el, ha nincs külön jelölve.