fr fr hu hu hu hu hu hu sl ja hu hu hu en en hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en nl hu hu hu hu hu hu cs hu pl hu hu hu de hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu sk hu hu ru hu es hu hu ro hu fi de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sl hu hu et en hu hu nl pt tr hu hu hu fi hu pl hu pt hu pl hu hu hu fr ur en fr pl hu fr pt ro fr hu pl fr hu hu fr hu hbs_lat fr hu hbs_lat fr pt hu fr hu hu fr id fr fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu cs hu hu hu hu hu hu hu hu hu en cs de hu hu hu hu hu hu hu hu sl en hu en pl hu et cs hu en cs de hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu en pl en hu hu hu sl hu et hu en hu hu hu hu hu fr de ar en hbs_lat en en en hu en sk hbs_lat hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en ar arz az ru bg hbs_lat ca vi da de es fa fi fr he tl hy id it ja ka ko lv en ml ms nl nb pl pt ro ru hbs_lat en sl sq hbs_lat sv tr fy vi zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Andrej Rubljov (film) – Wikipédia
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. november 18.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Ez a szócikk a filmről szól. Hasonló címmel lásd még: Andrej Rubljov (egyértelműsítő lap).
185 perc (eredetileg 205 perc)
1977. október 16. (TV, MTV1)
Andrej Tarkovszkij orosz filmrendező 1966-ban készült filmje Andrej Rubljov (AHдpeй PyблëB) orosz ikonfestőről szól.
Az igazságot át kell élni, megtanítani nem lehet.
6.2 Francia filmkritikusok szövetsége (SFCC) (1971)
6.3 Jussi (finn nemzeti filmfesztivál) (1973)
Tarkovszkij és Andrej Koncsalovszkij 1962-ben kereste meg a Moszfilm vezetőségét a film ötletével. Az irodalmi forgatókönyv első és második verziója a filmstúdióban működő I. Művészeti Alkotóközösségben készült, majd a munka 1963 júniusában Tarkovszkij átlépésével a VI. Művészeti Alkotóközösségben folytatódott. Az Alkotóközösség feladata a „helyes útra terelés” volt.
Tarkovszkij filmjét már a forgatás alatt, 1965-ben számos támadás érte. Levelezés indult meg a Moszfilm és a párt felé. Sokan állatkínzást vetettek az alkotók szemére (égő teheneket, elpusztult lovakat emlegettek), illetve a vlagyimiri Uszpenszkij-székegyház felgyújtását emlegették. Erről a Krokogyil című szatirikus lapban is írtak. Tarkovszkijék hosszas levelezés után tudtak tovább forgatni.[1]
1966 végén a megvágott filmet visszautasította a Moszfilm. Tarkovszkij az akkor 207 perces filmet újra megvágta, elmondása szerint 36 helyen. A film 14 perccel lett rövidebb. A változtatások Tarkovszkijt reménytelen helyzetbe sodorták. Újabb vágásokat kértek tőle (a meztelen jelenetek, a ostrom alatti kegyetlen képek eltávolítását). 1966 végén és 1967 elején már a Szovjetunió Minisztertanácsa Filmügyekkel Foglalkozó Állami Bizottsága igazgatójának ír segítségkérő levelet. Minden változatlan maradt, Tarkovszkij nem volt hajlandó együttműködni a Moszfilmmel.[2] Tarkovszkij 1967 májusában belebetegedett az értelmetlennek tűnő harcba. A film végleges formája 1969-ben alakult ki, amikor Tarkovszkij újravágta.[1]
Ez a film szerepelt a cannes-i filmfesztiválon is, ahol díjat kapott. Szovjetunióbeli és nemzetközi forgalmazása 1971 végén kezdődött. Tarkovszkij szerint a kritika vagy aljas volt, vagy teljesen elhallgatták a film bemutatását.[3]
Rubljov valódi életrajza szinte ismeretlen, ezért a filmben ábrázolt történeteket, eseményeket az alkotók alakították. A film prológust, nyolc fő fejezetet és epilógust tartalmaz. A nyolc rész 1400 és 1423 között játszódik, csak Andrej Rubljov személye, lelki fejlődése köti össze. A nyolc résznek külön fejezetcíme van. A film prológusa és az epilógus a lazán összefüggő fő történettől is független. A prológus és a nyolc fejezet fekete-fehér, az epilógus színes filmre készült.
Prológus: egy Jefim nevű parasztember társaival egy templom mellett kezdetleges hőlégballont szerkeszt. Ellenfelek is érkeznek, akik a kísérletet akarják megakadályozni. Jefim a templom tornyából indulva a segítők és az ellenzők csodálkozására hosszabb repülést végez. A repülés végén azonban lezuhan. A jelenet végén a földön fekvő ballont, illetve egy, a folyóparton a fűben hempergő lovat látunk.
Csepűrágó – CkoMopox (1400): Andrej Rubljov és társai, Kirill és Danyiil Csornij elhagyják a zagorszki Szent Andronyikov kolostort. Útközben, eső elől menekülve, egy kocsmába térnek be, ahol a nép nagy mulatságára egy csepűrágó az urakat gúnyolja. Váratlanul megjelennek a vlagyimiri nagyfejedelem katonái, és megverik majd elhurcolják a csepűrágót. Sem a három szerzetes, sem a hallgató közönség nem nyújt segítséget.
Feofan Grek – ФeoфaH Гpek (1403): Az öreg, nagy tekintélyű ikonfestőt felkeresi Kirill Vlagyimirben. Míg kint kerékbetörés zajlik, addig a templomban Feofan Grek és Kirill az ikonfestésről beszél. Feofan már hallott Andrejről, és Kirillt meghívja a moszkvai Blagovescsenyszkij székesegyház kifestésére. Kirill azzal a feltétellel fogadja el a megbízást, ha Feofán a kolostora vezetősége és Andrej előtt, nyilvánosan hívja meg őt.
A következő jelenetben Feofan küldöttje érkezik a kolostorba és Kirill helyett Andrejt hívja meg. Andrej gyónás után elindul. Atyai barátja, Danyiil Csornij már nem tart vele. Kirill elhagyja a kolostort dühében, még a kutyáját is agyonveri.
Andrej vívódásai – CTapcTи пo AHдpeю (1406): Útközben vitáik vannak arról, hogy az ember eredendően bűnös-e,
Ünnep – ПpaздHиk (1408) Andrej egy pogány szekta ünnepségébe keveredik.
Utolsó ítélet – CTpaшиый cyд (1408): Andrejnek erkölcsi okok miatt nehezen megy a templom kifestése. A nagyfejedelem azokat a kőfaragókat, akik öccséhez igyekeznek, megvakíttatja, hogy ne dolgozhassanak neki. Andrejnek ez újabb művészi és emberi dilemmát okoz.
Támadás – Haбer (1409): A nagyherceg öccse a közös ellenséggel, a tatárokkal összefogva megtámadja Vlagyimirt. A tatárok orosz katonák segítségével a várost elfoglalják, a templomot kirabolják. Andrej a félkegyelmű lány védelmében megöl egy embert.
A hallgatás – MoлчaHиe (1412) Andrej egy kolostorba vonul vissza, némasági fogadalmat tesz, és nem fest többé.
A harang – Koлokoл (1423): Az utolsó rész ismét Vlagyimirban játszódik. A nagyherceg harangot akar öntetni, de a harangöntők meghaltak a háborúban és a járványban. Az egyik harangöntő kamaszkorú fia, Boriszka, azt állítja, hogy apja neki elmondta a harangöntés titkát. Végül megbízzák a harangöntéssel. A fiú kérlelhetetlenül végzi munkáját, de kevesen bíznak benne. Andrej figyelemmel kíséri a fiút. Közben az első részben szereplő csepűrágó is megjelenik, aki Rubljovra támad, mert azt hiszi, hogy Rubljov adta a katonák kezére.. Később Kirill bevallja Rubljovnak, hogy ő árulta el a csepűrágót, és arra kéri Andrejt, hogy folytassa a festést. A harang avatására nagy ünnepség készül, de a meghívott külföldiek kételkednek abban, hogy a harang megszólal.
Az avatáskor kiderül, hogy a harang szépen szól. Boriszka félrevonul és zokog, mert az apja a titkot nem árulta el neki. Andrej vigasztalja, feloldva némasági fogadalmát, és kijelenti: újra festeni fog.
Epilógus: A film színessé válik és Rubljov ikonjaiból mutat be részleteket. A bemutatott ikonok sorrendben: • Krisztus Pantokrátor, • Nazianzi Szent Gergely, • Angyali üdvözlet, • Nazianzoszi Szent Gergely (2x), • Krisztus bevonul Jeruzsálembe (2x), • Krisztus születése   (2x), • Krisztus Pantokrátor, • Krisztus színeváltozása (2x), • Krisztus születése, • Krisztus megkeresztelése (2x), • Lázár feltámasztása, • Krisztus születése (2x), • Szentháromság (7x), • Mihály arkangyal  , • Pál apostol  , • Megváltó. A zárójelben lévő számok a snittek számát jelentik.
Feofan Grek [Theophan, a Görög]
Nagyherceg / Nagyherceg testvére
Speciális effektusok: Pavel Szafonov
Andrej Koncsalovszkij – Andrej Tarkovszkij: Az ikonfestő, Andrej Rubljov – irodalmi forgatókönyv (Gondolat, Budapest, 1972)[4]
Nemes Károly: Mitta / Panfilov / Tarkovszkij (Filmbarátok Kiskönyvtára – kortársaink a filmművészetben; Magyar Filmtudományi Intézet és Filmarchívum – Népmüvelési Propaganda Iroda, Budapest, é.n. [~1977])
Gyürey Vera: Andrej Rubljov (in: Mozgófénykép, Gyürey Vera – Honffy Pál, Tankönyvkiadó, Budapest, 1984, 263–290 o.)
Szilágyi Ákos – Kovács András Bálint: Tarkovszkij az orosz film Stalkere (Medvetánc Füzetek 1985/4 – 1986/1 melléklete, ELTE-MKKE, Budapest, 1985)
Pavel Florenszkij: Az ikonosztáz (Corvina, Budapest, 1988; Képfilozófiák-sorozat, Typotex, Budapest, 2005)
Szilágyi Ákos – Kovács András Bálint: Tarkovszkij, az orosz film sztalkere (Helikon Kiadó, Budapest, 1997, ISBN 963-208-478-0)
Andrej Tarkovszkij: A megörökített idő (Osiris, Budapest, 1998; 2002)
Andrej Tarkovszkij: Napló (Osiris, Budapest, 2002; 2003)
Paul Schrader: A transzcendentális stílus a filmben: Ozu / Bresson / Dreyer (Szerzőifilmes Könyvtár 2. kötet; Francia Új Hullám, Budapest, 2011)
Fresli Mihály: A két Andrej: Tarkovszkij és Rubljov a filmvásznon (Nyugat-Magyarországi Egyetem Savaria Egyetemi Központ Bölcsésztudományi Kar, Szombathely, 2013.)
Francia filmkritikusok szövetsége (SFCC) (1971)[szerkesztés]
díj: Legjobb külföldi film – Best foreign film
Jussi (finn nemzeti filmfesztivál) (1973)[szerkesztés]
díj: Legjobb külföldi film
↑ a b Fresli Mihály cikke. [2007. július 15-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2006. június 13.)
↑ Napló (Osiris Kiadó, Budapest, 2002) 40. ISBN 963-389-234-1
↑ Napló (Osiris Kiadó, Budapest, 2002) 67. ISBN 963-389-234-1
↑ Megjegyzendő, hogy az irodalmi forgatókönyv hozzásegít a cenzura miatt itt-ott érthetetlenné vált jelenetek megértéséhez.
Andrej Rubljov a PORT.hu-n (magyarul)
Andrej Rubljov az Internet Movie Database-ben (angolul)
Andrej Rubljov a Rotten Tomatoeson (angolul)
Andrej Rubljov a Box Office Mojón (angolul)
Fresli Mihály cikke az Andrej Rubljov forgatási nehézségeiről a www.filmkultura.hu honlapon
Brenzovics Marianna cikke a www. tarkovszkij.hu honlapon
Fresli Mihály 2. cikke Archiválva 2007. június 6-i dátummal a Wayback Machine-ben az Andrej Rubljovról
Fresli Mihály 3. cikke az Andrej Rubljovról
Fresli Mihály 4. cikke az Andrej Rubljovról
Fresli Mihály 5. cikke az Andrej Rubljovról
Fresli Mihály 6. cikke az Andrej Rubljovról
Ma senki sem utazik el (1959)
Az én nagy barátom (1961)
Az első tanító (1965)
Aszja Kljacsina története, aki szeretett, de nem ment férjhez (1966)
Egy személyes duett (1986)
Tango és Cash (1989)
A legbelsőbb körök (1991)
Belye nochi pochtalyona Alekseya Tryapitsyna (2014)
Az én nagy barátom (1961)
A hetedik töltény (1972)
A szerelem rabja (1976)
Moroz po kozhe (2007)
Szentpétervár démonai (sztori, 2008)
Az oroszlán télen (2003)
Filmművészetportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Andrej_Rubljov_(film)&oldid=24395938”
Fotó nélküli sablont tartalmazó filmek
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. november 18., 18:35
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.