sl sl hu hu hu hu hu hu sl hu hu hu hu sk hu sl hu hu hu ca hu es hu hu hu hu hu hu hu de hu oc hu hu hu sl hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en en en en en en en en en en en fr en fr en it en fr en sv en en de zh sk ca fr en en de de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hbs_lat hu hu hbs_lat en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en cs de hu en hu en hu nb hbs_lat hbs_lat sk sk en en en en hbs_lat hbs_lat de pl nb hbs_lat hbs_lat hu sl bo en it la en en hbs_lat hbs_lat hu hu hbs_lat hbs_lat hbs_lat en sl en hbs_lat hbs_lat hbs_lat sl en sk pt it it hbs_lat hbs_lat en da en hbs_lat es sl sl sl hbs_lat eo sl en hu en hu nb nb de sl hbs_lat hbs_lat hbs_lat hbs_lat it hbs_lat hbs_lat it hbs_lat hbs_lat pl cs fi hu cs hbs_lat hbs_lat sk hbs_lat en fa hbs_lat hbs_lat hbs_lat cs sl hbs_lat sk sl sv en en sl hbs_lat hbs_lat hbs_lat hbs_lat hbs_lat en pl sl hbs_lat en en it en hbs_lat cs it en it it sl hbs_lat hbs_lat en it de en ro hbs_lat ceb hbs_lat hbs_lat ca hbs_lat en hbs_lat en hbs_lat en pt hbs_lat sl en en fr hbs_lat hbs_lat sl cs hbs_lat hbs_lat hbs_lat en hbs_lat tr sl en pt sl en en en en en de fr en fr hbs_lat hbs_lat id en en en hbs_lat en en sl de cs pl hbs_lat it en de en cs hbs_lat en de en it sl it it ceb ro it en en hbs_lat hbs_lat sl hbs_lat pl fr hbs_lat hbs_lat hbs_lat pl it sl nb hbs_lat hbs_lat sl sl hbs_lat sl hbs_lat fr hbs_lat hbs_lat pt hbs_lat hbs_lat pt hbs_lat it en ro io en cs hbs_lat sk hbs_lat sl hbs_lat hbs_lat hbs_lat it hbs_lat nl fi hbs_lat fi en cs it ceb hbs_lat lt it hu sl it sv hbs_lat pl bo en en en it sl en it hbs_lat hbs_lat la hbs_lat hbs_lat lt lt fi hbs_lat hbs_lat en hbs_lat en en sl fi sv hbs_lat en hbs_lat hbs_lat hbs_lat hbs_lat lt en en ceb hbs_lat hbs_lat eo en hbs_lat sl hu en it en it sl sl hbs_lat sl hbs_lat hbs_lat hu hu hbs_lat en hbs_lat cs cs hbs_lat sl hbs_lat hbs_lat en sl hbs_lat hbs_lat hbs_lat hbs_lat hbs_lat it hbs_lat pl en hbs_lat hbs_lat en es de id sl sk en sv hbs_lat hbs_lat en hbs_lat sl hbs_lat hbs_lat hbs_lat en hbs_lat it en en en hbs_lat en hbs_lat hbs_lat it hbs_lat sk ro hbs_lat lt sl lt hbs_lat en hbs_lat hbs_lat hbs_lat hbs_lat hbs_lat it hbs_lat hbs_lat en sk sl en de hbs_lat en de en hbs_lat sl en sl hbs_lat hbs_lat en sk pt id it en nl sl hbs_lat it hbs_lat hbs_lat hbs_lat hbs_lat cs hbs_lat hbs_lat en hbs_lat en lt en sl da en de pl cs cs sv en pt hbs_lat en hbs_lat en hbs_lat es sl en it lt sl sl hbs_lat hbs_lat en it en hbs_lat hbs_lat hbs_lat sl hbs_lat eo sk en en hbs_lat hbs_lat hbs_lat sl hu hu et sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hbs_lat hbs_lat nl pl hbs_lat sl hbs_lat fy hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2019. december 10.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Ez a szócikk a Podbablje községbeli Poljica településről szól. Hasonló címmel lásd még: Poljica (egyértelműsítő lap).
é. sz. 43° 25′ 15″, k. h. 17° 06′ 50″43.420833333333, 17.113888888889Koordináták: é. sz. 43° 25′ 15″, k. h. 17° 06′ 50″43.420833333333, 17.113888888889
Poljica (más néven Poljica Imotska) falu Horvátországban Split-Dalmácia megyében. Közigazgatásilag Podbablje községhez tartozik.
Splittől légvonalban 55, közúton 76 km-re keletre, Makarskától légvonalban 16, közúton 26 km-re északkeletre, a dalmát Zagora területén, Imotska krajina középső részén, Imotski városától 10 km-re délnyugatra, az Imotski-mezőtől délre, az Osoje és a Ribešina magaslatai közötti völgykatlanban fekszik. A völgynek csak az északi oldala lakott. A falu alatt mező található, melynek közepén a templom és a temető is fekszik. Településrészei Poljica su Livajići, Lozići, Skake, Ćelići, Biloši, Skejići, Pekići, Luetići, Ćerlukići, Šušnjari, Žarkovići, Kujundžić-Lujani, Gudelji-Velage, Runaci, Lovrići, Matkovići, Đukići, Gaće és Margetići..
Poljica neve kis mezőt jelent, mely méltán fejezi ki a település fekvését. Mivel ezen a néven az országban több település is található megkülönböztetésül Poljica Imotskának szokták nevezni. Területe már a történelem előtti időkben is lakott volt. Ezt igazolja Matkovići nevű településrészétől délre a mezőn fennmaradt néhány díszes sírkő és tőlük keletre található két kisebb halomsír. A középkori horvát állam közigazgatásában ez a terület Fehér-Horvátországhoz, azon belül az Imoti zsupánsághoz tartozott. A bencés atyák a 11. században Proložachoz tartozó Opačacnál a Vrljika-folyó forrásánál építették fel kolostorukat, innen végezték a térség lakóinak keresztény hitre térítését. A 14. századtól a hívek lelki gondozását a ferencesek vették át, akik az elpusztult kolostort újjáépítették. A török 1463-ban meghódította a közeli Boszniát, majd 1493-re már ez a terület is uralmuk alá került. A település első írásos említése is a török uralom idejére, a 16. századra esik, amikor az imoti náhije defterében a kamenmosti plébániához tartozó települések között szerepel. A török uralom teljes ideje alatt a hívek lelki gondozását a vrljikai ferencesek látták el, kolostoruk a 17. századtól már a Prološko blato kis Manastir nevű szigetén működött. A 16. század második felében a rend a közeli Kamenmoston is letelepedett, ahol saját rendházuk és kápolnájuk is volt. Az 1699-es karlócai béke török kézen hagyta. Végleges felszabadulása csak az újabb velencei-török háborút lezáró pozsareváci békével 1718-ban történt meg. Ezután a Velencei Köztársaság fennhatósága alá tartozott. A podbabljei plébániát kezdetben a ferences atyák vezették, akik 1735-ig laktak Kamenmoston, ezután építették fel az új plébániaházat a plébánia központjában. A poljicai plébániát 1758-ban választották le Podbabljéról. A velencei uralomnak 1797-ben vége szakadt és osztrák csapatok vonultak be Dalmáciába. 1806-ban az osztrákokat legyőző franciák uralma alá került, de Napóleon lipcsei veresége után 1813-ban újra az osztrákoké lett. A falunak 1857-ben 835, 1910-ben 1641 lakosa volt. 1918-ban az új szerb-horvát-szlovén állam, majd később Jugoszlávia része lett. A háború után a szocialista Jugoszláviához került. 1991 óta a független Horvátországhoz tartozik. 2011-ben a településnek 808 lakosa volt.
(1869-ben lakosságát Donji Proložachoz számították.)
Szent Anna tiszteletére szentelt plébániatemploma helyén már a török uralom idején is állt egy kisebb templom, vagy kápolna. A mai templom közvetlen elődjét 1744-ben építették. Ezt a templomot azonban 1859-ben lebontották és a helyén új templomot emeltek, melyhez 1867-ben építették a kórust és a harangtorony egy részét. Idővel azonban ez a templom is kicsinek bizonyult és 1889-ben hozzáfogtak bővítéséhez, de pénz hiányában és a háború közbejötte miatt a munkák egy időre abbamaradtak. Végül csak 1919-ben fejezték be a templom építését. A kőből épített, piramisban záródó harangtorony 1925-ben épült hozzá. A fából faragott Szent Anna oltár az imotski Rako műhelyben készült és 1876-ban állították fel a templomban. 1929-ben felépítették a két mellékoltárt is, melyek Jézus szíve és Szűz Mária tiszteletére voltak szentelve. A helyiek 1930-ban Franciaországban kaptak ajándékba egy szép, nagyméretű keresztet, melyet a nép csak francia keresztnek nevez. Ugyanebben az évben helyezték el Szent Mihály szobrát a templomban. A II. vatikáni zsinat előírásai szerint Ante Silić plébános idejében átrendezték a liturgikus teret. A régi, fából faragott oltárokat eltávolították és a szentélyben szembemiséző oltárt állítottak fel. Az oltár mögé szentségtartót, keresztelőmedencét és egy nagyméretű Szent Anna szobrot állítottak fel. A diadalív ét oldalára Szent Márk és Szent Mihály szobrai kerültek. A régi, fából készített kórust betonból építették újjá. A legutóbbi időkben az ablakokat színes üvegablakokra cserélték, melyek a helyi származású festőművész Ivan Kujundžić munkái.
A Gyógyító boldogasszony tiszteletére szentelt kápolnát 1861-ben építették a plébániaház mellé a mindenkori plébános személyes használatára. Fából faragott oltárát 1876-ban a imotski Rako mester készítette. A Szűz Mária és a Szent Teréz szobrok helyi lakosok ajándékai. A homlokzaton két, félköríves ablak látható, a kis harangtoronyban egy harang található.
A biloši Páduai Szent Antal kápolnát 1920-ban építették. Évente csak egy alkalommal, június 13-án a szent ünnepén tartanak misét benne.
Matkovići nevű településrészétől délre a Grebine nevű helyen, a mezőn fennmaradt néhány díszes sírkő. Ezektől keletre két kisebb, mintegy 15 méteres átmérőjű halomsír található. A leletek a történelem előtti időből származnak.
Az iskola, mely a község legrégibb iskolája a település alsó részén található.
↑ Horvát Statisztikai Hivatal. (Hozzáférés: 2016. október 11.)
↑ - Republika Hrvatska - Državni zavod za statistiku: Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001.
Podbablje község hivatalos oldala (horvátul)
A split-makarskai érsekség honlapja (horvátul)
A község információs portálja (horvátul)
A spliti ferences rendtartomány honlapja (horvátul)
Podbablje – turistainformációk (horvátul)
Strategija razvoja općine Podbablje 2015-2020. Podbablje,2015. - Podbablje község fejlesztési stratégiája (horvátul)
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Poljica_(Podbablje)&oldid=22018157”
Fotó nélküli Horvát település infoboxot tartalmazó lapok
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2019. december 10., 18:12
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.