hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu en hu hu en en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu de hu hu en en hu en en hu hu hu en hu hu hu hu hu hu en en en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr en de ru en hu sk de hu ca en en en sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl de an ar arz as en az lt ru bg new en bn br ca hbs_lat cy da de ja fr el eo es et eu fa fi fr de lt he hi hbs_lat hy hy it id fr es is it ja sv ka ko kk ta ko pl cs it it it lt lv en en ml my mr ms my af nl nb nb fr pa pl pnb ps pt ro ru ru es en hbs_lat si en sk sl sq hbs_lat sv hu ta te th tr fy ur uz vi pl zh he zh zh fr zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. július 9.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Az Egyesült Királyság és az Európai Unió a Brexit után
A Brexit (vagy brexit) nemzetközileg elterjedt elnevezés az Egyesült Királyság kilépésére az Európai Unióból.[1] Két angol szó összevonása: British (magyarul 'brit') + exit ('távozás', 'kijárat').
Az EU-ból való kilépés lehetőségéről Az Európai Unióról szóló szerződés 50. cikke rendelkezik, amely szerint minden egyes országnak lehetősége van a kilépésre. Ennek következtében a kilépésről minden ország a saját alkotmányos szabályai szerint határozhat.[2]
Az Egyesült Királyság 2020. január 31-én kilépett az Európai Unióból, ugyanakkor a kilépést az Európai Unió és az Egyesült Királyság által elfogadott megállapodás alapján egy 2020. december 31-ig tartó átmeneti időszak követte. Ebben az átmeneti időszakban az Egyesült Királyságban továbbra is az uniós jogot kellett alkalmazni, az uniós jogban a tagállamok körébe az Egyesült Királyságot továbbra is bele kellett érteni.[3]
2 A kilépést megelőző eseménytörténet
2.1 Az Egyesült Királyság az Európai Unió tagjaként
2.2.2 A népszavazás közvetlen politikai következményei
2.3.1 Várható következmények az EU számára
2.5.1 Magyarország felkészülése a rendezetlen kilépésre
3 A kilépési megállapodás elfogadása
3.1 A kilépést követő átmeneti időszak
4 Az átmeneti időszak eseménytörténete
5 Nagy-Britannia és Észak-Írország eltérő jogállása a Brexit után
A Brexit lényegesebb eseményeinek rövid összefoglalása
Miután a kilépés tárgyában tartott nem ügydöntő jellegű 2016. júniusi népszavazáson a kilépést támogató szavazatok voltak többségben, az Egyesült Királyság parlamentjének jóváhagyásával Theresa May miniszterelnök 2017. március 29-én jelentette be az Egyesült Királyságnak az Európai Unióból való kilépési szándékát a lisszaboni szerződés 50. cikke alapján.[4]
Korábban, 2017 januárjában Theresa May brit miniszterelnök 12-pontos tervet jelentett be a brit tárgyalási célokról, és megerősítette, hogy a kormány nem kívánja fenntartani a brit részvételt az Európai Közös Piacban.[5] Ígéretet tett a „nagy visszavonási törvény” kidolgozására, amely az 1972-es, az Európai Közösségről szóló brit törvényt helyezné hatályon kívül, illetve beillesztené a fenntartani szándékolt EU-jogszabályokat az Egyesült Királyság jogrendszerébe.[6] A kilépés feltételeit még nem tárgyalták meg, és ideiglenesen az Egyesült Királyság egyelőre még az Európai Unió teljes jogú tagja marad.[7]
A brit parlament alsóháza mind 2019 januárjában, mind 2019. március 12-én nagy arányban leszavazta a Brexitről az Európai Unióval kötendő megállapodásnak a Theresa May miniszterelnök által beterjesztett (márciusban némileg kiegészített) változatát. 2019. március 12-én 242-en szavaztak a javaslat elfogadása mellett és 391-en ellene.[8] [9] 2019. március 27-én 441 szavazattal 105 ellenében támogatta a brit parlament alsóháza azt, hogy elhalasszák a Brexitet. Az azt megelőző EU-csúcson elfogadott egyezség alapján a kilépés 2019. május 22-én történik meg, ha a britek március 29-éig elfogadják a Brexitről szóló megállapodást, ha pedig nem, a londoni kormánynak április 11-ig jeleznie kell, hogy hosszabb halasztást kér és részt vesznek az EP-választáson.[10] Ha nem jelzik, akkor megegyezés nélkül kieshetnek az unióból.
A 2019. március 29-én tartott harmadik szavazáson is elutasította az alsóház a Theresa May által javasolt kilépési megállapodást. Ez alkalommal az igenek száma 286, a nemek száma 344 volt.[11] Az Európai Bizottság sajnálkozását fejezte ki a negatív döntés miatt. A brexit tehát az eredetileg megszabott időpontig, 2019. március 29-ig nem történt meg.
2019. május 24-én Theresa May miniszterelnök bejelentette, hogy június 7-én távozik a kormányzó Konzervatív Párt és a kormány éléről.[12]
Theresa May utódja, Boris Johnson, 2019. július 24-én lépett hivatalba. Johnson világossá tette, hogy legkésőbb 2019. októberében mindenképpen végre akarja hajtani a kilépést vagy az Európai Unióval kötendő Brexit-megállapodással, vagy akár annak megkötése nélkül is.
2019. augusztus 28-án a brit sajtó közölte, hogy II. Erzsébet királynő elfogadta Boris Johnson miniszterelnök kérését, és felfüggeszti a brit parlament ülésezését, 2019. szeptember 9-étől október 14-ig.[13] A brit legfelsőbb bíróság azonban egyhangú döntésével 2019. szeptember 24-én semmisnek és törvénytelennek mondta ki a parlamenti ülésszak felfüggesztéséről hozott határozatot, így ezt követően a brit parlament folytatta munkáját.
Mivel az Európai Unióval való megállapodás megkötését egy kilépni szándékozó tagállam számára nemzetközi szabály nem írja elő, Theresa May lemondása után Boris Johnson miniszterelnök igyekezett kihasználni a brit választók széles tömegeinek elégedetlenségét és türelmetlenségét amiatt, hogy a 2016-as népszavazás eredménye ellenére a Brexit 2019 őszéig sem történt meg. Ebben az időszakban a brit belpolitika alapvető kérdésévé vált a kilépés módja. 2019. október 17-én az EU-tagországok brüsszeli csúcstalálkozóján aláírták az Egyesült Királyság rendezett európai uniós kiválásának feltételeiről szóló megállapodást, amely az Egyesült Királyság parlamentjének és az Európai Parlamentjének a jóváhagyása után léphet hatályba.[14]
2019. október 28-án az Európai Unió 27 tagállama egyhangúlag jóváhagyta Boris Johnson brit kormányfő Brexittel kapcsolatos halasztási kérelemét. Ezek szerint 2019. október 31-e helyett 2020. január 31-ig halasztják el az Egyesült Királyság kiválását az Európai Unióból.Ugyanakkor, amennyiben a brit parlament korábban elfogadja az EU-val kötött, a kilépési feltételeket rögzítő megállapodást, akkor már2019-ben, november 1-én vagy december 1-én is kiléphet az Egyesült Királyság az EU-ból.[15]
Bár a brit alsóház előző nap még elutasította, 2019. október 29-én megszavazta Boris Johnson indítványát előrehozott parlamenti választások 2019. december 12-én való megtartására. (A törvényjavaslatot még a Lordok Házának is jóvá kell hagynia, végül a királynőnek is alá kell írnia a kihirdetéshez.)[16] 2019. december 20-án a brit parlament alsóháza 124 fős többséggel elfogadta[17] a 2019 októberében előkészített[18] Brexit-megállapodás szövegét, mely szerint az Egyesült Királyság 2020. január 31-ével kilép az Európai Unióból.
2019. január 29-én az Európai Parlament képviselői kétnapos plenáris ülésükön - 621 szavazattal, 49 ellenében, és 13 tartózkodás mellett - jóváhagyták az Egyesült Királyság uniós tagságának megszűnéséről szóló szóló megállapodást. Ezzel dőlt el, hogy az Egyesült Királyság 2020. január 31-én megállapodással hagyja el az Európai Uniót.[19]
A „Brexit” (csakúgy, mint korábbi változata, a „brixit”)[20] szóösszerántás, a „British” és az „exit” szavakból. A korábbi grexit szó mintájára készült, amely Görögország (angolul Greece) lehetséges kilépését jelölte az eurózónából, illetve az EU-ból.[21] A brexit szót a brit EU-kilépésre Peter Wilding használhatta először egy Euractive blog bejegyzésben, 2012. május 15-én.[22][23]
Nem hivatalosan gyakran használják a „kemény brexit” (angolul hard Brexit), illetve a „puha brexit” (soft Brexit) kifejezéseket,[24] amelyek arra utalnak, milyen lehet az Egyesült Királyság viszonya az EU-hoz a kilépést követően. „Kemény” lehet a viszony, ha ugyanúgy kereskedne az EU-országokkal, mint bármely más országgal, a Kereskedelmi Világszervezet szabályai alapján, miközben nem kellene elfogadnia a személyek szabad áramlásának szabályait. „Lágy” lehet, ha megmarad az EU közös piacában való tagság az áruk és szolgáltatások tekintetében és a személyek szabad mozgásának legalább bizonyos foka, az Európai Gazdasági Térség szabályai szerint.[25]
Az Egyesült Királyság az Európai Unió tagjaként[szerkesztés]
Bővebben: Az Egyesült Királyság az Európai Unió tagjaként
Az Egyesült Királyság 1973-ban csatlakozott az Európai Közösségekhez, az EU elődjéhez. Az ország tagságát népszavazás erősítette meg 1975-ben. Az 1970-es és 1980-as években főleg a Munkáspárt és szakszervezeti vezetők támogatták a kilépést. Az 1990-es évek óta a kilépés fő támogatója a Függetlenségi Párt (UKIP), és növekvő számban támogatták a konzervatívok is.
Bővebben: 2016-os népszavazás az Egyesült Királyság EU-tagságáról
A népszavazás során a szavazók 51,9 százaléka (17,41 millió szavazó) foglalt állást az EU-ból való távozás mellett, és 48,1 százalék (16,14 millió ember) választotta a maradást.[26][27][28]
Az EU népszavazás eredményei kor és képzettség szerint[29][30]
A képzettség és a kilépés támogatása közötti összefüggés.[31][32]
A részletes statisztikai adatok jól illusztrálják, hogy a fiatalok, akiknek a jövőjéről szólt a népszavazás, döntően maradás-pártiak voltak, de nem mentek el elegen a szavazásra. Ezen kívül egyértelműen a képzettség mértékével arányosan csökkent a kilépés támogatása. Több mint négymillióan írták alá azt a petíciót, amelyet újabb népszavazás kiírásáért indítottak el,[33][34] de július 9-én a kérést elutasította a kormány.[35]
A népszavazás közvetlen politikai következményei[szerkesztés]
Az eredmény kihirdetése után Cameron bejelentette, hogy októberig lemond.[36] Ezt 2016. július 13-án meg is tette. A Konzervatív Párton belüli verseny eredményeképp Theresa May lett a miniszterelnök. George Osborne helyett Philip Hammond lett a kincstári kancellár (pénzügyminiszter), Boris Johnson korábbi londoni polgármester a külügyminiszter és David Davis az európai uniós kilépésért felelős miniszter. A Munkáspárt vezetője, Jeremy Corbyn bizalmi szavazást vesztett a pártján belül, és pártválasztásokat írtak ki. Július 4-én Nigel Farage, a UKIP feje is lemondott.[37]
Az országon kívül sok euroszkeptikus vezető ünnepelt, és azt vetítette előre, hogy a britek példáját mások is követik majd. A jobboldali populista holland Geert Wilders azt mondta, hogy Hollandiának követnie kéne a példát és népszavazáson dönteni az EU-tagságról.[38] A közvélemény-kutatások a következő hetekben azonban azt mutatták Európában, hogy Hollandiában és másutt is csökkent az euroszkeptikus mozgalmak támogatottsága.[39]
Egy héttel a népszavazás után Gordon Brown korábbi munkáspárti miniszterelnök, aki a lisszaboni szerződés aláírója volt 2007-ben, arra a kockázatra figyelmeztetett, hogy az országnak a következő évtizedben újra kell majd járnia a népszavazási vitát. Azt írta, hogy a maradók tábora úgy érzi, pesszimistáknak kell lenniük, hogy bebizonyítsák, a brexit nem valósítható meg katasztrófa nélkül, miközben a távozás támogatói eltúlzottnak találják az emlegetett gazdasági veszélyeket.[40]
A Brown előtti munkáspárti miniszterelnök, Tony Blair 2016 októberében amellett érvelt, hogy legyen új népszavazás a tagságról, vagy döntsön a parlament, vagy egy új választás.[41] John Major korábbi konzervatív miniszterelnök 2016 novemberében azt mondta, hogy akármilyen lesz is a kilépési megegyezés, a parlamentnek ratifikálnia kell, és utána a megállapodás függvényében nyílhatna lehetőség egy újabb népszavazásra.[42]
Theresa May miniszterelnöknek a „Szerződés az Európai Unióról” 50. cikkre hivatkozó levele, 2017. március 29.
A vélemények megoszlottak, vajon a kormány az 50. cikk aktiválásához élhet-e a korona külügyi felségjogával a parlament felhatalmazása nélkül is. Végül 2017. január 24-én a Legfelsőbb Bíróság a Miller-ügyet tárgyalva úgy döntött, hogy szükséges a parlamenti hozzájárulás.[43][44] Az ügyre úgy tekintettek, mint amelynek alkotmányos jelentősége van a felségjog külügyi hatáskörének meghatározásában.[45] A Legfelsőbb Bíróság azt a döntést is hozta, hogy Skócia, Wales és Észak-Írország törvényhozásainak nincs jogköre megvétózni a döntést.[46] (Skócia és Észak-Írország régióiban a „maradás” kapott több szavazatot.) A parlament 2017. február 1-én túlnyomó többséggel felhatalmazta a miniszterelnököt, hogy folyamodjon az 50. cikkhez, elfogadva az erről szóló törvényjavaslatot.[47]
Az Egyesült Királyság kormánya 2017. márciusában bejelentette az uniós szerződés 50. cikke szerinti kilépési szándékát. Az uniós szerződés szerint a kilépés dátuma 2019. március 29-én helyi idő szerint 23:00-kor, közép-európai idő szerint éjfélkor lett volna (a tényleges kilépésre végül 2020. február 1-jén került sor).
A brit közgazdasági intézmények elemzései túlnyomórészt egyetértenek abban, hogy a kilépés közép- és hosszú távú következményei a brit gazdaság számára egyértelműen negatívak lesznek.[48]
Várható következmények az EU számára[szerkesztés]
A népszavazás után nem sokkal a német parlament elemzést adott közre a brexit következményeiről az EU-ra és ezen belül is Németország gazdasági és politikai helyzetére.[49] Az elemzés megállapította, hogy az Egyesült Királyság Németország harmadik legfontosabb exportpiaca, az Egyesült Államok és Franciaország után. A német export a britekhez, áruban és szolgáltatásban, évente mintegy 120 milliárd értékű, azaz a teljes német kivitel 8 százaléka. Németország kereskedelmi többlete ebben a relációban 2014-ben 36,3 milliárd euró volt. "Kemény brexit esetén az exportra a WTO vámjai és tarifái lennének érvényesek. A teljes kivitel átlagos tarifája 2,4 százalék, de például az autókivitelre 9,7 százalék, tehát ezt az iparágat különösen érzékenyen érintené a "kemény brexit". Összesen 750 ezer németországi munkahely függ a brit exporttól, miközben a brit oldalon hárommillió munkahely függ az EU-ba irányuló exporttól.
A 2009-es lisszaboni szerződés szerint az EU Tanácsának döntéseit minősített többséggel hozza, ami azt jelenti, hogy legalább négy tagállam kell bármely döntés megvétózásához. A szabályt eredetileg azért alkották, hogy ne a három legnépesebb tagállam – Németország, Franciaország és Nagy-Britannia – domináljon a Tanácsban.[50] A gazdaságilag liberális britek távozása után a németek és a hasonlóan viselkedő észak-európai országok – a hollandok, skandinávok és a baltiak – elveszítenek egy fontos szövetségest és egyúttal potenciálisan a döntéseket blokkolni tudó kisebbséget.[51] Így más EU-tagok felülírhatják a németek és szövetségeseik szándékait az EU-költségvetéssel, vagy a bajban lévő dél-európai bankok betéteire nyújtott német banki garanciákat illetően.[52]
A brexittel az EU második legnagyobb gazdaságát, harmadik legnépesebb tagját veszíti el, amely egyúttal a világ pénzügyi központja.[53] Ezenfelül, az EU második legnagyobb nettó költségvetési befizetőjét veszíti el. (2015-ben a németek 14,3 milliárd eurót fizettek be, az Egyesült Királyság 11,5 milliárdot és a franciák 5,5 milliárdot.)[54]
A britek kilépésével a többi nettó befizetőre jelentősen nagyobb teher járul, kivéve ha csökkentik a költségvetést. Enélkül a németeknek például 2019-ben és 2020-ban is 4,5 milliárd euróval többet kellene befizetniük. A britek nem maradhatnának az Európai Beruházási Bank részvényesei sem, mert csak EU-tagállamok birtokolhatják a bank részvényeit. A jelenlegi brit tulajdoni részesedés 16 százalék (2013-as adat szerint 32,9 milliárd euró), és ezt a britek visszavonják, hacsak nem változik az EU Szerződése.[55]
A brexittel az EU legerősebb katonai hatalmát veszíti el,[56][57] egyikét annak a két tagállamnak, amelyeknek nukleáris fegyvere van és az ENSZ Biztonsági Tanácsának állandó tagjai.
A Német Nemzetközi és Biztonsági Ügyek Intézetének dolgozó Tim Oliver jelentésében kibővítette az elemzést arra a kérdésre, mit jelentene a brexit az EU egésze számára. Szerinte a kilépés "potenciálisan alapvetően megváltoztathatja az EU-t és az európai integrációt. A protekcionizmus felé billentheti az egyensúlyt, kiélezheti a meglévő ellentéteket, és az EU széteséséhez vezető centrifugális erőket engedhet szabadjára. Az alternatíva, hogy leglázadóbb tagjától megszabadulva az EU hatékonyabbá teszi a vezetését."[58] Egyes szerzők kiemelik az EU-tagság természetének minőségi megváltozását a brexit után: "Az Egyesült Királyság esete megmutatta, hogy az uniónak a fenntarthatóságához folyamatosan karban kell tartania a tagságot, ami az egyes tagok hozzájárulását illeti a közös jóhoz, jogokban és kötelességekben is.[59]
Felmerült, hogy más tagállamok is követhetik-e a britek példáját a kilépésben. Ez ellen szól, hogy a legtöbb tag erősebben függ az EU-tól, mint a britek, és hogy a kisebb tagállamok gazdasága megszenvedné a kilépést.[59]
Mivel az EU szorosabb együttműködésére, belső kohéziójának fejlesztésére irányuló, főleg német-francia kezdeményezésű törekvéseknek az Egyesült Királyság az eddigiekben a legtöbb esetben erős fékezője volt. A Brexit után így például megerősödhet az EU védelmi együttműködése, amit eddig a britek következetesen akadályoztak, a NATO elsőbbségére hivatkozva.[60]
Már 2017-ben megindult különböző jogi szakterületeken a várható következmények elemzése. Így például a védjegyoltalom területén a kilépés módjának és tényleges időpontjának ismerete nélkül csak annyi világos egyelőre, hogy az Egyesült Királyságra nem fog kiterjedni a továbbiakban az európai uniós védjegyek oltalma. (Addig viszont igen.)[61][62][63]
2018 végére világossá vált, hogy a Brexit jóval bonyolultabb, mint ahogy azt a közvélemény a Brexit-népszavazás előtt elképzelte. Feloldhatatlan akadálynak bizonyult, hogy az Egyesült Királyság és Írország egyrészt meg akarta tartani a két ország közötti határ szabad átjárhatóságát a személy- és áruforgalomban, másrészt viszont az Egyesült Királyság szabadságot akart kapni az EU-val való vámunió elhagyására (egy későbbi szabadkereskedelmi egyezmény aláírása után). Végül 2018 novemberében született egy kompromisszumos megállapodás, amely szerint az ország a Brexit után is vámunióban marad az EU-val (és így Írországgal is), de azzal a feltétellel, hogy ha Nagy-Britannia idővel kilépne a vámunióból, Észak-Írország akkor-is a vámunióban maradna. A megállapodást az EU csúcstalálkozóján elfogadták, de hamar világos lett, hogy a brit parlament nem fogja támogatni a tervet: a Brexit-párti képviselők szerint a Brexit utáni helyzetben az Egyesült Királyság továbbra is túlzott mértékben Brüsszel befolyása alatt maradna, a maradáspárti képviselők pedig inkább a Brexit-népszavazás megismétlését követelték. A zűrzavaros politikai helyzetben 48 konzervatív képviselő bizalmatlansági indítványt terjesztett be May ellen. Az indítvány sikere esetén Mayt leváltották volna a pártvezetői tisztjéről, és helyére a párt egy másik politikust jelölt volna a kormány élére. A 2018. december 12-i titkos szavazáson azonban végül a Tory képviselők 200:117 arányban támogatták Mayt, aki így megőrizhette a miniszterelnöki pozíciót.[64]
2019. január 7-én terheléspróbát tartottak a doveri kikötőnél közel százötven kamion részvételével, hogy szimulálják mi történne a közúti árufuvarozással, ha megállapodás nélküli kilépés során visszaállna a vámellenőrzés. A teszt során be is bizonyosodott, amit korábbi tanulmányok alapján sejteni lehetett, hogy az ellenőrzések okozta várakozások hatalmas, több tíz kilométeres dugókat okoznának az autópályákon brit és francia oldalon is, ráadásul egy nap százötvennél jóval több kamion fordul meg a kikötőkben. A rendezetlen jogi viszonyok pedig óriási káoszt vetítenek előre a kereskedelemben is.[65]
2019. január 15-én a brit alsóház 206 igen és 432 nem szavazattal elutasította az EU-val kötendő megállapodásnak a Theresa May által beterjesztett tervezetét. [66] A Munkáspárt által a kormányfővel szemben ezt követően benyújtott bizalmatlansági indítványt ugyanakkor a brit alsóház elutasította, 306 igen szavazattal és 325 nemmel.[67]
2019. február 26-én az alsóházban Theresa May megerősítette, hogy a kormány legkésőbb 2019. március 12-éig ismét az alsóház elé terjeszti érdemi szavazásra az EU-val való (2018. novemberben elért, a parlament által 2019. januárban elutasított) Brexit-megállapodás újabb változatát. Ehhez a kormány Brexit-stratégiájának teljesen új elemeként hozzátette: ha a megállapodást az alsóház a következő szavazáson is elvetné, a kormány másnap azt a kérdést fogja szavazásra terjeszteni, hogy a parlament hozzájárul-e az Egyesült Királyságnak az EU-ból való megállapodás nélküli kilépéséhez. Ha a szavazás eredménye erre is nemleges lenne, a brit képviselők ezt követően harmadnap a Brexit halasztásáról szavazhatnának.[68]
2019. február 27-én a brit parlament alsóháza elutasította a Munkáspárt módosító indítványát, amely vámuniós viszonyrendszer fenntartását írta volna elő az Európai Unióval a brit EU-tagság megszűnése, a Brexit után is. A Munkáspárt az indítványának a leszavazása esetére kilátásba helyezte, hogy támogatni fog minden olyan kezdeményezést, amely új EU-népszavazás kiírását irányozza elő.[69]
2019. március 6-án a brit parlament nem választott tagokból álló felsőháza felszólította a brit kormányt: tárgyaljon az Európai Unióval arról, hogy az Egyesült Királyság kilépését követően vámuniót hoznak létre.[70]
2019. március 12-én az alsóház ismét elutasította Theresa May kormányfőnek az EU-val kötendő kilépési egyezményre vonatkozó, a januárihoz képest kiegészített formában benyújtott javaslatát. A képviselők ezúttal 391 nem szavazattal dobták vissza a javaslatot, míg a támogató szavatok száma 242 volt.[71]
2019. március 13-án a brit képviselők kifejezték szándékukat, hogy nem akarnak megállapodás nélküli, rendezetlen Brexitet, majd a következő napon, március 14-én megszavazták, hogy a kormány a március 29-i határidő meghosszabbítását kérje az EU-tól.[72]
Ekkor felmerült, hogy Theresa May egy harmadik szavazást is kezdeményezhet az általa javasolt kilépési megállapodásról.
2019. március 18-án John Bercow, az alsóház elnöke nyilatkozatot olvasott fel a Háznak, amelyben kifejtette, hogy ellentétes lenne a brit parlamenti szokásjoggal, ha a március 12-én elutasított javaslatot ismét szavazásra bocsátná, hacsak nem történik lényegi változtatás a javaslatban.[73][74]
2019. március 23-án több százezren tüntettek Londonban a Brexit ellen, miközben azon a héten 4,3 millió online aláírás jött össze pár óra alatt a brit kormány és a parlament hivatalos petíciós honlapján új népszavazást követelve.[75]
2019. március 25-én Sir Oliver Letwin beterjesztése alapján a parlament vette át a kezdeményezést arra, hogy kivegye a kormány kezéből a brexit-folyamat irányítását, és maga próbáljon valamilyen alternatív brexit-forgatókönyv mögé többséget felsorakoztatni, egyúttal kitörni a patthelyzetből. Az indítványra – amelyet Theresa May miniszterelnök nem támogatott – 329, ellene 302 képviselő voksolt. A kimutatások szerint a beterjesztést 31 konzervatív képviselő is megszavazta, dacolva saját kormányával.[76]
2019. március 27-én 441 szavazattal 105 ellenében támogatta a brit parlament alsóháza azt, hogy március 29-én még ne lépjen ki az Egyesült Királyság az EU-ból. A folytatásáról és a Brexit feltételeiről sem született döntés, mivel képviselők nyolc alternatíváról szavaztak, ám kivétel nélkül mindet elvetette a többség. Ezek között volt, amelyik a belső piaci tagság megtartásával képzelte volna el a Brexitet (soft Brexit), volt amelyik a no deal elkerülése érdekében visszavonta volna a kilépésről szóló indítványt, és nem ment át az sem, amely a megállapodást népszavazással erősíttette volna meg.[10]
A 2019. március 29-én megtartott harmadik szavazáson is elutasította az alsóház a Theresa May által javasolt kilépési megállapodást. Ez alkalommal az igenek száma 286, a nemek száma 344 volt.[77]
2019. április 4-én Theresa May levélben fordult Donald Tuskhoz, az Európai Tanács elnökéhez és ebben a brit EU-tagság megszűnésének legfeljebb június 30-ig terjedő halasztását kérte, nyitva hagyva a korábbi kilépés lehetőségét.[78]
2019. április 10-én EU-csúcstalálkozót tartottak, amelyen a tagállamok 2019. október 31-ig biztosítottak újabb határidőt a brit kilépésre. Ennek megfelelően az Egyesült Királyság is köteles tagállamként megszervezni és lebonyolítani a 2019-es európai parlamenti választásokat.[79]
2019. április 12-én Manfred Weber, az Európai Néppárt csúcsjelöltje szerint új népszavazást kellene tartani a Brexit ügyében. A kilépés elhúzódása miatt megtartandó brit európai parlamenti választásoknál Weber szerint a Brexit elvonja a figyelmet az európai ügyekről.[80]
Az ügy elhúzódása a helyiek jelentős részét enerválttá tette, akik egyre kétségesebbnek érzi a kilépést, a helyi sajtó a Brexitet már bukásként kezeli, aminek utózöngéi eltarhatnak még egy darabig. Az EU-ban viszont továbbra is jelentős problémaként viszonyulnak hozzá.[81][82]
2019. április 24-én Nicola Sturgeon skót első miniszter felvetette, hogy Skóciában még a jelenlegi parlamenti időszakban (2021-ig) újabb népszavazást kellene tartani az országrész függetlenségéről, ha Skóciát akarata ellenére kiléptetik az Európai Unióból. A brit kormány illetékes minisztere azonnal visszautasította a felvetést.[83]
2019. május 24-én az egyre sokasodó kudarcok miatt Theresa May brit miniszterelnök június 7-i hatállyal bejelentette lemondását. May bukását a Brexittel kapcsolatos tárgyalások és egyeztetések sorozatos kudarca okozta, legfőképp az ország határainak átjárhatóságát érintő kérdések váltak áthidalhatatlanná, ráadásul az ellenzéken kívül még saját pártja is leszavazta a Brexittel kapcsolatos javaslatait, és kormányából is nem kevesebben, mint 36-an távoztak.[84]
Theresa May utódja Boris Johnson lett, aki 2019. július 24-én lépett hivatalba. Johnson nem sokkal ezután leszögezte, hogy legkésőbb októberben mindenképpen végre fogja hajtani a kilépést egy új Brexit-megállapodással, vagy akár anélkül is.[85] Az EU kilépésügyi főtárgyalója, Michel Barnier viszont újra egyértelművé tette, hogy nem nyitható újra a brit EU-tagság megszűnésének feltételrendszerét rögzítő szerződés.[86]
Ursula von der Leyen, az Európai Bizottság elnöke még megválasztása előtt ugyanakkor hajlandónak mutatkozott a Brexit határidejének esetleges meghosszabbítására, ha az segíti Nagy Britannia és az EU kapcsolatának minél jobb megőrzését.[87]
Johnson egyik első miniszterelnöki beszédében győzködte a hallgatóságát, hogy a kilépés a briteknek csupa előnnyel fog járni,[88] aztán az Észak-Írország és Írország közti kereskedelemre vonatkozó úgynevezett „backstop-egyezmény” újratárgyalását kezdeményezte, noha azt az EU vezetői már lezártnak tekintik.[89] Első skóciai útján rá akarta venni Nicola Sturgeon skót első minisztert, hogy segítsen a kilépés újratárgyalásában, de amellett, hogy a skótok kifütyülték Sturgeon is csak azt tudta megismételni, hogy rendezetlen Brexit esetén Skócia népszavazást tart az önállóságáról, mert ők az Unió tagjai kívánnak maradni.[90] Közben Johnson kormánya egy új egymilliárd fontos költségvetési csomagot tervezett a megegyezés nélküli kilépés esetére,[91] melyet újabb milliárdok követtek a még megelőző években elkülönített több mint 4 milliárd fonton felül.[92]
Egy júliusi közvélemény-kutatás szerint a megkérdezett britek 27%-a gondolta úgy, hogy az Egyesült Királyság október végén kilép az EU-ból, 56% szerint viszont bent marad, 16% nem tudott válaszolni. Egy lehetséges népszavazás esetén viszont már kiegyenlítettebb számok jöttek: 45% a maradásra, 41% a kilépésre szavazna, míg egy másik kutatás szerint 47% szerint rossz, 40% szerint helyes döntés a kilépés.[93]
Egy augusztusban kiszivárgott kormányzati jelentés szerint a brit kormány is számol a kilépés okozta káoszra a kereskedelemben, a közlekedésben és a gazdaságban is.[94] Közben Jeremy Corbyn, a brit Munkáspárt elnöke szervezkedni kezdett egy kormányzattal szembeni bizalmatlansági indítvány lehetőségével, aminek sikeressége esetén ő lenne egy átmeneti szakértői kormány élén, ami ígérete szerint akár vissza is vonná a Brexitet. Corbyn megosztó személye azonban gátja ennek a lehetőségnek, ráadásul bármi is történik, megfelelő politikai lépésre már csak a kilépés október 31-i dátuma után van lehetőség.[95][96]
2019. augusztus 28-án a Sky News közölte, hogy II. Erzsébet királynő elfogadta Boris Johnson miniszterelnök kérését, és felfüggeszti a brit parlament ülésezését, 2019. szeptember 9-étől október 14-ig. Bár a miniszterelnök szerint a képviselőknek lesz elég idejük, hogy vitázzanak a Brexitről, az uniós vezetők október 17-i, döntő fontosságú brüsszeli csúcstalálkozója előtt és után is, az ülésszak felfüggesztését még aznap John Bercow, a Képviselőház elnöke és Jeremy Corbyn, a Munkáspárt vezetője is élesen bírálta.[97]
2019. szeptember 3-án Phillip Lee konzervatív képviselő átült a Liberális Demokraták közé. Ezzel a konzervatívok vezette koalíció kisebbségbe került a képviselőházban.[98][99]
2019. szeptember 4-én a londoni alsóház 327 – 299-es szavazati aránnyal elfogadta azt a törvénytervezetet, amely megtiltja a kormánynak az ország rendezetlen, megállapodás nélküli kiléptetését az Európai Unióból. A héten a felsőház is jóváhagyta a jogszabály tervezetét. [100] Ezek szerint: ha október 19-ig a parlament nem járul hozzá egy új Brexit-megállapodáshoz, sem ahhoz, hogy az ország EU-tagsága megállapodás nélkül szűnjön meg, a miniszterelnöknek kezdeményeznie kell az EU-nál az október 31-én esedékes kilépés elhalasztását három hónappal, 2020. január 31-ig.
Ezt követően Boris Johnson miniszterelnök az alsóházban javaslatot nyújtott be a 2019. október 15-re előrehozott parlamenti választásra; az alsóház a javaslatot elutasította.[101]
2019. szeptember 24-én a brit legfelsőbb bíróság egyhangú döntésével semmisnek és törvénytelennek mondta ki a parlamenti ülésszak felfüggesztéséről hozott határozatot.[102] Ezt követően a brit parlament folytatta munkáját.
2019. október 2-án került nyilvánosságra annak a levélnek a tartalma, amelyet Boris Johnson miniszterelnök Jean-Claude Junckerhez, az Európai Bizottság elnökéhez címzett. A levélben a brit kormánynak az északír vámhatár kérdésével kapcsolatos új javaslata található.[103]
2019. október 17-én az EU-tagországok brüsszeli csúcstalálkozóján aláírták az Egyesült Királyság rendezett európai uniós kiválásának feltételeiről szóló megállapodást. A jogilag kötelező érvényű egyezményen túl egyidejűleg elfogadták a jövőbeli viszonyrendszer körvonalait felvázoló, módosított politikai nyilatkozatot is. A kiválási megállapodás az Egyesült Királyság parlamentjének és az Európai Parlamentjének a jóváhagyása után léphet hatályba.[14]
2019. október 19-én a brit Képviselőház nem döntött a kiválás feltételeiről Boris Johnson miniszterelnök és az EU között létrejött megállapodás érdeméről. Boris Johnson két levelet küldött még aznap éjjel az Európai Tanácsnak: az egyik (aláíratlan) levélben kezdeményezte a brit EU-tagság megszűnése napjának újabb halasztását, a másikban ugyanakkor közölte az Európai Tanáccsal, hogy személy szerint hibának tartaná a kérés teljesítését.[104]
Bár a brit alsóház előző nap még elutasította, 2019. október 29-én hétórás vita után, harmadik olvasatban 438-20 arányban elfogadta Boris Johnson indítványát az előrehozott parlamenti választások 2019. december 12-én történő megtartásáról.[105]
Magyarország felkészülése a rendezetlen kilépésre[szerkesztés]
Magyarország kormánya 2019. február 26-án benyújtott egy törvényjavaslatot, amely rendezetlen kilépés esetén nyolc hatályos törvényt módosított volna:[106]
A foglalkoztatás elősegítéséről és a munkanélküliek ellátásáról szóló 1991. évi IV. törvény módosítása;
A társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e szolgáltatások fedezetéről szóló 1997. évi LXXX. törvény módosítása;
A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény módosítása;
A kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény módosítása;
A családok támogatásáról szóló 1998. évi LXXXIV. törvény módosítása;
A szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi I. törvény módosítása;
A megváltozott munkaképességű személyek ellátásairól és egyes törvények módosításáról szóló 2011. évi CXCI. törvény módosítása;
Az ügyvédi tevékenységről szóló 2017. évi LXXVIII. törvény módosítása.
Az Országgyűlés által elfogadott törvény a Magyar Közlöny 2019. évi 50. számában jelent meg: 2019. évi XV. törvény Egyes törvények Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága Európai Unióból történő rendezetlen kilépése esetére szükséges módosításáról.[107]
A kilépési megállapodás elfogadása[szerkesztés]
2019. december 20-án a brit parlament alsóháza 124 fős többséggel elfogadta[17] a 2019 októberében előkészített[18] Brexit-megállapodás szövegét, mely szerint az Egyesült Királyság 2020. január 31-ével kilép az Európai Unióból.
A korábbi megállapodás-tervezetek elfogadását több alkalommal is az gátolta meg, hogy azokban nem volt garantálva, hogy az Egyesült Királyság véglegesen ki tud válni az Európai Unió vámszabályai alól.
Az Egyesült Királyság és Írország között 1998-ban aláírt Nagypénteki egyezmény garantálja az ír-északír határ szabad átjárhatóságát, így a Brexit kapcsán olyan megoldást kellett találni, amely az Egyesült Királyság EU-ból történő kilépése után is lehetővé teszi az Ír-sziget belső határának ellenőrzés nélküli átjárhatóságát. A megoldás végül az lett, hogy az Európai Unió vám-határa nem az Írország és Egyesült Királyság közötti határra, hanem az Ír-sziget és Nagy-Britannia közé kerül (így tehát az Egyesült Királysághoz tartozó Észak-Írország az EU vám-fennhatósága alatt marad).
2020. január 22-én a brit parlament felsőháza is elfogadta a kilépésről szóló megállapodást.[108]
A felsőház január 21-én még módosításokat javasolt a megállapodás szövegében,[109] de az alsóház a szöveget változatlan formában küldte vissza elfogadásra a felsőháznak.[108]
2020. január 23-án a királynő is jóváhagyta a kilépését szabályozó törvényt, amely gyakorlatilag a törvény kihirdetésének felel meg.[110]
2020. január 23-án az EP alkotmányügyi bizottsága (AFCO) nagy többséggel elfogadta jelentését, amelyben azt ajánlja az Európai Parlamentnek, hogy fogadja el a kilépési megállapodást.[111]
2020. január 24-én Ursula von der Leyen (az Európai Bizottság elnöke) és Charles Michel (az Európai Tanács elnöke) Brüsszelben aláírta a megállapodást.[111]
2020. január 24-én Boris Johnson brit miniszterelnök is aláírta a Londonba szállított megállapodást.[112]
Az összes brit jogi aktus lezárultát követően Dominic Raab brit külügyminiszter aláírta a Brexit-megállapodás ratifikációs okmányát, melyet 2020. január 29-én Tim Barrow, az Egyesült Királyság Európai Unió mellé rendelt állandó képviseletének vezetője letétbe helyezett Brüsszelben.[113]
2020. január 29-én az EP plénuma 621 igen szavazattal, 49 nem ellenében és 13 tartózkodás mellett ratifikálta a megállapodást.[114]
Guy Verhofstadt, az Európai Parlament Brexit-ügyi megbízottja a szavazás előtti vitát azzal kezdte, hogy ez a szavazás nem a Brexit melletti vagy elleni szavazás, hanem hogy egy rendezett Brexitre voksolnak-e a rendezetlen ellenében.[115]
A képviselők a megállapodás elfogadását követően az Auld Lang Syne dalt közösen elénekelve búcsúztak el az Európai Uniót elhagyó Egyesült Királyságtól.[116]
A megállapodást a tagországok kormányainak képviselőiből álló tanács úgynevezett írásbeli eljárás keretében január 30-án fogadta el.[117] Uniós részről ezzel fejeződött be a kilépési megállapodás jóváhagyási folyamata.
Az Európai Unió Hivatalos Lapja (EUR-Lex) 2020. január 31-i számában az alábbi nemzetközi megállapodásokat tette közzé:[118]
A Tanács (EU) 2020/135 Határozata (2020. január 30.) a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodás megkötéséről
Megállapodás a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről
Az Európai Unió által a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodás 185. cikke harmadik bekezdésével összhangban tett nyilatkozat
Értesítés a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodás hatálybalépéséről
Az Egyesült Királyság tagsága az Európai Unióban január 31-én nyugat-európai idő szerint 23:00-kor (közép-európai idő szerint éjfélkor) megállapodással szűnt meg.
A kilépést követő átmeneti időszak[szerkesztés]
A január 31-i kiválás az Egyesült Királyság és az Európai Unió együttműködésében csak jogi változást jelent, gyakorlatit nem: február elsejétől egy átmeneti időszak kezdődik. Ebben az időszakban bár az Egyesült Királyság már nem tagja az Európai Uniónak, de a folyamatok még a korábbi évek szabályai alapján folytatódnak.[119][120]
Az átmeneti időszak idején a feleknek megállapodásra kell jutniuk azokban a kérdésekben, amelyekben a jövőben is együtt kell működniük, pl. a kereskedelem szabályozása, a két fél közötti szabadkereskedelmi megállapodás elfogadása, büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés, adatvédelem, gyógyszerekkel kapcsolatos szabályozási kérdések, repülésbiztonság, közúti árufuvarozás, védelem és biztonságpolitika, halászati kérdések.[120]
Az átmeneti időszakban az EU állampolgárai továbbra is mindenfajta korlátozás nélkül utazhatnak be az Egyesült Királyságba, hogy ott éljenek, dolgozzanak vagy tanuljanak: a kilépési megállapodás fontos pontja volt, hogy a britek az átmeneti időszak alatt ugyanúgy biztosítják az országukban élő, vagy oda érkező uniós állampolgárok jogait.[119]
Az átmeneti időszak 2020. december 31-én fejeződött be.[120]
2020 szeptemberének második hetében Boris Johnson törvénytervezetet terjesztett be, amit a képviselőház elfogadott. Az új törvény minden körülmények között mentesíti az észak-írországi üzleti vállalkozásokat az Egyesült Királyságon belüli kereskedelemben bármiféle külön vámdokumentációs kötelezettség alól, és felhatalmazza a brit kormányt arra, hogy az észak-írországi protokoll előírásait figyelmen kívül hagyja. A brit kormány indokolása szerint meg akarja védeni az Egyesült Királyság gazdasági és területi integritását arra az esetre is, ha nem sikerülne kétoldalú szabadkereskedelmi megállapodást elérni az Európai Unióval.[121] Az Európai Unió részéről a brit törvényt a kilépési megállapodás megsértésének nevezték.
Az átmeneti időszak eseménytörténete[szerkesztés]
2020. február 3-án az EU közzétette az előzetes tárgyalási tervezetét,[122] a brit kormány pedig a saját állásfoglalását.[123]
Boris Johnson egy Kanadával fennálló rendszerhez (CETA) hasonló szabadkereskedelmi megállapodást szeretne,[124] lényeges viszont, hogy az EU-Kanada megállapodás nem terjed ki a pénzügyekre, így a "Passport rights"-ról is külön tárgyalni kellene, hogy London továbbra is Európa pénzpiacának a centrumában maradhasson.[125] Johnson elveti annak lehetőségét, hogy a belső piachoz való hozzáférés feltétele a norvégokhoz hasonló módon az legyen, hogy elfogadják az uniós jogszabályokat, illetve az Európai Unió Bíróságának joghatóságát.[124]
Fontos megérteni, hogy a britek úgy látják: "beköszöntött a nagyszerű elgondolások ideje, új távlatok nyíltak előttünk, a világ más államaival is széleskörű megállapodást fogunk kötni, nem csak az Európai Unióval".[125] Az Egyesült Királyság határozott célja, hogy új piacokon jelenjen meg: mivel Ázsiától Amerikáig számos nagy állam szeretne bejutni a brit piacra, így könnyen lehet nem az EU-val kötendő megállapodásnak lesz a legnagyobb vonzereje.[125]
Komolyabb nézetkülönbség látszik a halászati jog kérdéseiben is: amíg a britek meg akarják tartani az országuk vizei feletti ellenőrzést, addig az EU egy kölcsönös kvótarendszert és egymás vizeihez való hozzáférést szeretne.[124]
Hasonlóan gondolkodnak a felek abban, hogy vámmentes kereskedelmet szeretnének.[124]
Mindkét fél fenntartaná a képzettségek kölcsönös elfogadását.[124]
Magyar Levente, a Külgazdasági és Külügyminisztérium parlamenti államtitkára 2020. február 4-i sajtótájékoztatóján úgy nyilatkozott, hogy bár Magyarország elveszítette az egyik EU-n belüli fontos szövetségesét, de a kormány abban bízik, hogy a brit-magyar gazdasági kapcsolatok a Brexitet követően erősödni fognak.[126]
Miután Michael Gove hivatalosan is megerősítette, hogy az brit kormány nem kíván élni a jövőbeli kétoldalú kapcsolatrendszer kialakítására szánt 2020. december 31-ig tartó átmeneti időszak meghosszabbításának lehetőségével, 2020. június 12-én Maroš Šefčovič, az Európai Bizottság intézményközi kapcsolatokért felelős biztosa arra hívta fel a figyelmet, hogy az Egyesült Királysággal történő tárgyalások felgyorsítására van szükség.[127]
2020. december 24-én az Európai Bizottság és a brit kormány tárgyalódelegációja – hosszú tárgyalássorozat után – megállapodásra jutott az Egyesült Királyság kiválása utáni viszonyok feltételeinek szabályairól. Ezzel megvalósul az ún. „rendezett Brexit”. A megállapodást még a 28 kormánynak és a parlamenteknek jóvá kell hagyniuk.[128]
Nagy-Britannia és Észak-Írország eltérő jogállása a Brexit után[szerkesztés]
Annak érdekében, hogy fenntartsák az Ír-sziget belső határának ellenőrzés nélküli átjárhatóságát (Észak-írország és az Ír Köztársaság határán ne kelljen ellenőrzéseket végezni, melyet az Egyesült Királyság és Írország között 1998-ban aláírt Nagypénteki egyezmény garantál),[129] 2021. január 1-től az Egyesült Királyságban Nagy-Britanniára és Észak-Írországra számos esetben eltérő szabályok vonatkoznak. A Brexit-megállapodáshoz fűzött 64 oldalas észak-írországi jegyzőkönyv alapján Észak-Írország a Brexit után is harmonizált viszonyrendszerben maradt az Európai Unió egységes belső piacával és vámuniójával:[129]
Nagy-Britannia (Anglia, Skócia, Wales) esetében megváltoztak a ki- és beutazás szabályai, valamint a Nagy-Britanniából érkező, illetve oda tartó termékek is vám- és áfa-kötelessé váltak
Észak-Írországgal kapcsolatban továbbra is az EU vám, áfa és statisztikai jogszabályait kell alkalmazni).[130]
A fentiek miatt a Brexit után különösen nagy jelentősége lett annak, hogy pontosan használjuk a Nagy-Britannia kifejezést, és azt ne keverjük az Egyesült Királyság kifejezéssel: Észak-Írország nem része Nagy-Britanniának, de vele együtt alkotja az Egyesült Királyságot.[129]
↑ „Brexit: All you need to know about the UK leaving the EU”, BBC News, 2016. november 3.
↑ Treaty on European Union. eur-lex.europa.eu. (Hozzáférés: 2021. február 1.)
↑ „Article 50: Theresa May to trigger Brexit process”, BBC News, 2017. március 20. (Hozzáférés ideje: 2017. március 20.)
↑ Wilkinson, Michael. „Theresa May confirms Britain will leave Single Market as she sets out 12-point Brexit plan.”, The Daily Telegraph, 2017. január 17. (Hozzáférés ideje: 2017. január 18.)
↑ „Brexit: PM to trigger Article 50 by end of March”, BBC News, 2016. október 2. (Hozzáférés ideje: 2016. október 2.) (brit angol nyelvű)
↑ Advice for British nationals travelling and living in Europe. British Government Website . The U.K. Government, 2017. január 19. (Hozzáférés: 2017. január 25.)
↑ a b Megszavazta a brit parlament a Brexit elhalasztását
↑ a b https://www.origo.hu/nagyvilag/20191017-alairtak-az-uj-brexitmegallapodast.html
↑ a b Megszavazta a brit parlament a Brexit-megállapodást
↑ a b Megszületett a megállapodás a Brexitről
↑ „Britain and the EU: A Brixit looms”, The Economist, 2012. június 21. (Hozzáférés ideje: 2016. június 25.)
↑ Explainer: The what, when and why of 'Brexit'. USA Today, 2016. február 22. (Hozzáférés: 2016. június 25.)
↑ Stumbling towards the Brexit. BlogActiv.eu, 2012. május 15. [2019. április 3-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. július 22.)
↑ Coining catchy 'Brexit' term helped Brits determine EU vote. NYDailyNews.com, 2016. június 27. (Hozzáférés: 2016. július 22.)
↑ „'Hard' Brexit most likely outcome for UK leaving EU, says S&P”, Reuters, 2016. november 11. (Hozzáférés ideje: 2017. március 18.)
↑ Brexit: What are the options? Alternative Brexit models. BBC News, 2017. január 15. (Hozzáférés: 2017. február 24.)
↑ EU referendum: BBC forecasts UK votes to leave. BBC News. (Hozzáférés: 2016. június 24.)
↑ EU Referendum Results. Sky (United Kingdom ). (Hozzáférés: 2016. június 24.)
↑ A Választási Bizottság Népszavazási eredmények oldala (angolul)
↑ how-britain-voted. (Hozzáférés: 2017. július 26.)
↑ EUFinalCall_Reweighted. (Hozzáférés: 2017. július 26.)
↑ electoralcommission. electoralcommission . (Hozzáférés: 2017. július 26.)
↑ Office for National Statistics. Office for National Statistics . (Hozzáférés: 2017. július 26.)
↑ Hooton, Christopher. „Brexit: Petition for second EU referendum so popular the government site's crashing”, Independent Print Limited, 2016. június 24. (Hozzáférés ideje: 2016. június 24.)
↑ Boult, Adam. „Petition for second EU referendum attracts thousands of signatures”, 2016. június 26. (Hozzáférés ideje: 2016. június 26.)
↑ Brexit: Petition for second EU referendum rejected. BBC News, 2016. július 9. (Hozzáférés: 2016. július 9.)
↑ „Brexit: David Cameron to quit after UK votes to leave EU”, BBC, 2016. június 24. (Hozzáférés ideje: 2016. június 24.)
↑ UKIP leader Nigel Farage stands down. BBC News, 2016. július 4. (Hozzáférés: 2016. július 5.)
↑ "Exclusive: Britain 'could liberate Europe again' by voting for Brexit and sparking populist revolution". The Daily Telegraph. 22 May 2016.
↑ Brexit causes resurgence in pro-EU leanings across continent, 2016. július 8. (Hozzáférés: 2016. július 12.)
↑ „The key lesson of Brexit is that globalisation must work for all of Britain”, The Guardian, 2016. június 29. (Hozzáférés ideje: 2016. november 18.)
↑ Joe Watts Political Editor. „Brexit: Tony Blair says there must be a second vote on UK's membership of EU”, The Independent, 2016. október 28. (Hozzáférés ideje: 2016. november 9.)
↑ Tony Blair 'to help the UK's politically homeless', 2016. november 24.
↑ Ram, Vidya. „U.K. govt. must get Parliament nod for Brexit: Supreme Court”, The Hindu (Hozzáférés ideje: 2017. március 8.) (angol nyelvű)
↑ „Supreme court rules parliament must have vote to trigger article 50”, The Guardian, 2017. január 24. (Hozzáférés ideje: 2017. február 9.)
↑ „Brexit Article 50 Challenge to Quickly Move to Supreme Court”, Bloomberg, 2016. július 19. (Hozzáférés ideje: 2016. október 18.)
↑ „Brexit: Ministers 'not legally compelled' to consult AMs”, BBC News, 2017. január 24. (Hozzáférés ideje: 2017. január 25.) (brit angol nyelvű)
↑ „Brexit: MPs overwhelmingly back Article 50 bill”, BBC, 2017. február 1. (Hozzáférés ideje: 2017. február 1.)
↑ Baldwin, Richard: Brexit Beckons: Thinking ahead by leading economists. VoxEU.org , 2016. július 31. (Hozzáférés: 2017. november 22.) „On 23 June 2016, 52% of British voters decided that being the first country ever to leave the EU was a price worth paying for 'taking back control', despite advice from economists clearly showing that Brexit would make the UK 'permanently poorer' (HM Treasury 2016). The extent of agreement among economists on the costs of Brexit was extraordinary: forecast after forecast supported similar conclusions (which have so far proved accurate in the aftermath of the Brexit vote).”
↑ Andreas Koenig: Ökonomische Aspekte eines EU-Austritts des Vereinigten Königreichs (Brexit) (german nyelven). Deutscher Bundestag, 2016. június 27. (Hozzáférés: 2016. október 17.)
↑ M. Chardon: Sperrminorität (german nyelven). Bundeszentrale für politische Bildung, 2016. január 1. (Hozzáférés: 2016. október 9.)
↑ Holger Romann: Nach dem Brexit-Votum: EU-Wirtschaftspolitik – was geht da? (german nyelven). ARD, 2016. augusztus 25. (Hozzáférés: 2016. október 9.)
↑ Dorothea Siems: Sperrminorität (german nyelven). Die Welt, 2016. június 18. (Hozzáférés: 2016. október 9.)
↑ EU-Austritt des UK: Diese Folgen hat der Brexit für Deutschland und die EU (german nyelven). Merkur.de, 2016. augusztus 22. (Hozzáférés: 2016. november 30.) „Die Briten haben sich für einen Abschied entschieden, Europa wird nun anders aussehen. Der Kontinent verliert seine (neben Frankreich) stärkste Militärmacht samt Atomwaffenarsenal, seine zweitgrößte Volkswirtschaft, das Land mit der drittgrößten Bevölkerung, die Finanzhauptstadt der Welt und einen von zwei Plätzen im UN-Sicherheitsrat. [The British have decided to leave. Europe will now look different. The continent will be losing its strongest military power (alongside France), … its second largest economy, the country with the third largest population, the financial capital of the world, and one of two seats on the UN Security Council.]”
↑ Hendrik Kafsack: EU-Haushalt: Deutschland überweist das meiste Geld an Brüssel (german nyelven). Frankfurter Allgemeine Zeitung, 2016. augusztus 8. (Hozzáférés: 2016. október 9.)
↑ Reuters/dpa: Brexit wird teuer für Deutschland (german nyelven). Frankfurter Allgemeine Zeitung, 2016. szeptember 10. (Hozzáférés: 2016. október 9.)
↑ Ataman, Joseph: A British Paradox: the EU’s Most Reluctant Power is its Militarily Strongest. Wall Street Journal, 2016. június 16. (Hozzáférés: 2017. március 19.) „For the EU's military operations there is a central paradox: Britain is both its strongest asset and its principal undoer. The UK possesses one of the largest and most technologically advanced militaries in Europe - and arguably the most experienced.”
↑ Bunkell, Alistair: Would Brexit Harm EU's Most Powerful Military?. Sky News, 2016. június 19. (Hozzáférés: 2017. március 19.) „The UK is part of almost every active European Union operation and exit would deprive it of a major force.”
↑ Oliver, Tim L.: Europe without Britain. Stiftung Wissenschaft und Politik. [2016. december 7-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. június 23.)
↑ a b Torres, Francisco: The Political Economy of Brexit: Why Making It Easier to Leave the Club Could Improve the EU. Intereconomics. (Hozzáférés: 2016. november 30.)
↑ UK to veto EU 'defence union', EUObserver 17 September 2016
↑ Millisits Endre: Védjegyoltalom az Egyesült Királyságban - mi várható a Brexit után? Iparjogvédelmi és Szerzői Jogi Szemle 2016. dec. 19. - 28. old.
↑ Millisits Endre:A Brexit várható hatásai a védjegyoltalomra. Védjegyvilág, 2018. (XXVIII. évf. 1 - 2. sz. 8 - 10. old.
↑ Theresa May survives confidence vote of Tory MPs BBC News
↑ Tesztelték a brit határon, hogy milyen lesz a brexit-káosz Index, 2019. január 7.
↑ Brexit: százezres tüntetésen követelték az új népszavazást
↑ Brexit: a brit alsóház a kezébe vette az irányítást
↑ Brexit: Manfred Weber új népszavazást akar 24.hu, 2019. április 12.
↑ Angliában élek, nem félek a brexittől, csak rohadtul unom 24.hu, 2019. április 10.
↑ Megbukott a brexit, de még sokáig vergődhet 24.hu, 2019. április 21.
↑ Skócia első minisztere bejelentette az újabb függetlenségi népszavazást Mérce, 2019. április 25.
↑ Theresa May könnyek között jelentette be lemondását hvg.hu, 2019. május 24.
↑ Johnson: Nagy-Britannia októberben kilép az EU-ból 24.hu, 2019. július 24.
↑ Máris bevitt egy gyomrost a Brexit-főtárgyaló Boris Johnsonnak Portfolio.hu, 2019. július 24.
↑ Ursula von der Leyen szükség esetén meghosszabbítaná a brexit határidejét 24.hu, 2019. július 15.
↑ Johnson: A brexit lehetőség, hogy az Egyesült Királyságban legyen a legjobb élni Index, 2019. július 27.
↑ Johnson addig nem találkozik az EU vezetőivel, míg nem kerül ki az ír határkérdés a brexitből Index, 2019. július 29.
↑ Skócia nem kér Boris Johnson ötleteiből Euronews, 2019. július 30.
↑ Brexit: Boris Johnson költekezésbe kezdett és "háborús kabinetet" alakított Portfolio, 2019. július 29.
↑ Már a brit kormány is a hard-Brexitre gyűjti a pénzt Portfolio, 2019. augusztus 1.
↑ Mutatunk egy számot arról, hogy mennyire abszurd a Brexit-komédia Portfolio, 2019. augusztus 2.
↑ Megbénult közlekedésre és tüntetésekre számít a kormány no-deal Brexit esetén HVG, 2019. augusztus 18.
↑ Brexit: újabb népszavazást pedzegetnek, káosz jöhet Nagy-Britanniában Portfólió, 2019. augusztus 19.
↑ Brexit: Boris Johnson lehetetlen küldetése Euronews, 2019. augusztus 12.
↑ A királynő felfüggeszti a brit parlament ülésezését 24.hu, 2019. augusztus 28.
↑ Dr Phillip Lee MP (angol nyelven). UK Parliament. (Hozzáférés: 2019. szeptember 3.)
↑ The moment Tory MP defects to Lib Dems (angol nyelven). BBC News. (Hozzáférés: 2019. szeptember 3.)
↑ a b Végigment a brit parlamenten a Brexit-törvény, biztosra vehető a kilépés
↑ Brexit: módosításokkal szavazta meg a Lordok Háza a kilépés törvénytervezetét
↑ A királynő sem állította meg a Brexitet, jövő pénteken kilépnek a britek
↑ a b Aláírták a Brexitről szóló megállapodást
↑ Boris Johnson aláírta a kilépési megállapodást
↑ European Parliament expected to sign off Brexit deal. [2020. január 29-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2020. január 30.)
↑ Megszavazta az Európai Parlament, tényleg jöhet a Brexit
↑ Az Európai Parlament az Egyesült Királyságnak: viszlát, hiányozni fogtok
↑ MEPs sing Auld Lang Syne after approving Withdrawal Agreement
↑ Brexit: A Tanács határozatot fogadott el a kilépésről rendelkező megállapodás megkötéséről. Európai Tanács, 2020. január 30. (Hozzáférés: 2020. január 30.)
↑ EUR-Lex 2020. január 31.
↑ a b Ne féljenek a magyarok! - interjú Iain Lindsay budapesti brit nagykövettel
↑ a b c Az EP jóváhagyta a Brexitről szóló megállapodást
↑ UK/EU relations: Written statement
↑ a b c d e Már ki is derült, min fog összeveszni London és Brüsszel legközelebb
↑ a b c A Brexit megtörtént, kezdődik a verseny a britek kegyeiért
↑ Erősödhetnek a magyar-brit gazdasági kapcsolatok a Brexit után
↑ Brexit: nem hosszabbítja meg az átmeneti időszakot a brit kormány
↑ Megszületett a Brexit-megállapodás az EU és a britek jövőbeli viszonyáról (hvg.hu, 2020-12-24)
↑ a b c Nem lehet újratárgyalni a Brexitet
↑ Vámkötelessé vált a kereskedelem Nagy-Britanniával
Egedy Gergely–Gálik Zoltán: Nagy-Britannia és az európai integráció. A csatlakozástól a brexitig; Kossuth Klub, Bp., 2017
Nemzetközi pénzügyi központok a globális pénzügyi válság és a brexit után; szerk. Youssef Cassis, Dariusz Wójcik, ford. Boldizsár Anna, Pavelka Alexandra; Pallas Athéné, Bp., 2019
A brexit forgatókönyvei és hatásai; szerk. Halmai Péter; Ludovika, Bp., 2020
Losoncz Miklós: Brexit. Ugrás az ismeretlenbe; Noran Libro, Bp., 2020 (Progress könyvek)
A magyar kormány tájékoztató anyagai:
Általános tájékoztató portál (magyarul)
Magyarország londoni nagykövetségének tájékoztatója (magyarul)
Az Egyesült Királyság kormányának tájékoztató anyagai:
Általános tájékoztató portál (angolul)
Az átmeneti időszak (angolul)
Információk a Magyarországon élő brit állampolgárok részére (angolul)
Iain Lindsay brit nagykövet interjúi:
Úgy tűnhet, egy zűrzavar az egész ország, de álljunk azért meg! (2019. április 5.) (magyarul)
Ez őrület, de van remény (2019. szeptember 19.) (magyarul)
Ne féljenek a magyarok! (2020. január 28.) (magyarul)
Videóban üzent a brit nagykövet a magyaroknak a Brexit miatt (2020. január 31.) (magyarul)
Az Európai Unió tájékoztató anyagai:
Az Európai Unió általános tájékoztató portálja Archiválva 2017. augusztus 4-i dátummal a Wayback Machine-ben (magyarul)
Az Európai Bizottság általános tájékoztató portálja (angolul)
Az Európai Tanács általános tájékoztató portálja (magyarul)
Dokumentumok és jogi anyagok (magyarul)
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Brexit&oldid=25084315”
Az Egyesült Királyság történelme
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. július 9., 10:40
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.