hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu cs hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu hu de hu hu hu hu nl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu cs hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu eo en cs de hu hu fr fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu cs hu hu hu hu hu hu hu hu hu ca pt hu hu hu hu en en en en cs en en cs cs en cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs cs da cs cs cs da et cs cs da pt ru en uk pt ru en en en pt ru pt pl ru ru uk uk uk en en uk uk pt ru ru pl pt ru pt it en en en en en en en en en en en pl pl pl hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl ar ru ca de es fa fr id it ja ko ms pl ru hbs_lat sk tr fy zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
1959-es cannes-i filmfesztivál – Wikipédia
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. augusztus 11.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
A 12. Cannes-i Nemzetközi Filmfesztivál 1959. április 30. és május 15. között került megrendezésre, Marcel Achard francia író elnökletével. A verseny keretében 30 játékfilmet és 27 rövidfilmet mutattak be.
Miközben a világ filmfesztiváljait konkurenciaharc jellemezte, melyben mindenki nagy sztárokat kívánt felvonultatni, hiszen Kim Novak vagy a nagyon hitchcocki Cary Grant óriási tekintélyt adhatott egy rendezvénynek, 1959-ben Cannes egy kicsit szakított ezzel a hagyománnyal és nyitott a francia új hullám felé. Így a legklasszikusabb vonalat képviselő Resnais, Camus, Vadim rendezői sorhoz csatlakozott a Godard, Chabrol, Truffaut alkotta gárda, kissé háttérbe szorítva az olasz filmeket.
1959. évi cannes-i fesztiválon mindkét vonulat díjazva lett. Az Arany Pálmát az Orfeusz-történet brazil környezetbe átültetett változata (Fekete Orfeusz) kapta; nemzetközi díjat vehetett át Luis Buñuel. Az előző évben a fesztiválról kritikusi minőségében kitiltott François Truffaut-t kárpótolták: a zsűri a legjobb rendezés díját ítélte oda a Négyszáz csapásért (ráadásul ő volt Jean-Luc Godard Kifulladásig című filmjének forgatókönyvírója – egyesek szerint részben rendezője – is). Orson Welles kollégáival osztozott a legjobb színészi díjon, a legjobb női alakítás díját pedig a későbbi Oscar-díjas Simone Signoret kapta, akit elválaszthatatlan partnere – férje – Yves Montand kísért el. A párnak rendkívül örültek a fotósok és a tudósítók, hiszen híresek, értelmiségiek és művészek voltak – az idő tájt sokak számára ők jelentették Franciaországot. Persze más ünnepelt sztárok is felvonultak a Croisette-en: Françoise Sagan, Juliette Gréco, Jeanne Moreau, André Malraux…[1]
A magyar alkotásokat a nagyjátékfilmek között Fábri Zoltán Édes Anna című filmje képviselte, Törőcsik Marival a főszerepben, a rövidfilmek versenyében pedig Macskássy Gyula rajzfilmje, A telhetetlen méhecske indult.
Kisebb, politikai színezetű botrány is volt: a Godard-Truffaut páros Kifulladásig című, az új hullám iránymutató filmjének számító alkotását a szervezők nem hívták meg a versenybe, s csupán Cannes egy kis mozijában vetítették, mert a hivatalos programba felvett Szerelmem, Hirosima,[2] és az ugyancsak „titokban” vetített Claude Chabrol alkotás – az Unokafivérek – már így is próbára tették az amerikaiak érzékenységét...
1959-ben úgy érezték a szervezők, eljött az ideje a már hírességeket és filmújdonságokat felvonultató fesztivál mellett egy filmvásár (marché du film) megrendezésének. A kezdeményezés kétségkívül nagy fordulatot jelentett a fesztiválok versengésében, és máig tartó előnyhöz juttatta a cannes-i filmseregszemlét. Megértvén, hogy a hetedik művészeti ág egyben ipar is, és nem elegendő csak a fesztivál keretében bemutatott filmekről folytatni művészeti vitákat, de a filmeket el is kell adni, a szervezők e rendfezvény keretében kívánták összehozni a filmgyártás szereplőit a filmforgalmazókkal. Az első alkalommal a régi fesztiválpalotához csatolt vetítősátorban rendezték meg a vásárt, mely az évek folyamán gyorsan kiterjedt a környező filmszínházakra is.
Elnök: Marcel Achard (író – Franciaország)
Antoni Bohdziewicz, filmrendező –  Lengyelország
Carlo Ponti, filmproducer –  Olaszország
Carlos Cuenca, újságíró –  Spanyolország
Gene Kelly, színész –  Amerikai Egyesült Államok
Julien Duvivier, filmrendező –  Franciaország
Max Favalelli, újságíró –  Franciaország
Micheline Presle, színésznő –  Franciaország
Michael Cacoyannis, filmrendező –  Görögország
Pierre Daninos, író –  Franciaország
Szergej Vasziljev, filmrendező –  Szovjetunió
A. Brousil, köztisztviselő –  Csehszlovákia
Jean Vivie, a szakszervezet hivatalos képviselője –  Franciaország
Paula Talaskivi, újságíró –  Finnország
Philippe Agostini, operatőr –  Franciaország
Véra Volmane, újságíró –  Franciaország
Araya (Araya)[3] – rendező: Margot Benacerraf
Compulsion'' – rendező: Richard Fleischer
Die Halbzarte'' – rendező: Rolf Thiele
Édes Anna'' – rendező: Fábri Zoltán
Fanfare (Fanfár) – rendező: Bert Haanstra
Fröken April'' – rendező: Göran Gentele
Helden'' – rendező: Franz Peter Wirth
Hiroshima, mon amour (Szerelmem, Hirosima)[2] – rendező: Alain Resnais
Jakten'' – rendező: Erik Lochen
Kriegsgericht'' – rendező: Kurt Meisel
La Cucaracha – rendező: Ismael Rodríguez
Lajwanti'' – rendező: Narendra Suri
Les quatre cents coups (Négyszáz csapás) – rendező: François Truffaut
Luna de miel – rendező: Michael Powell
Matomeno iliovassilema – rendező: Andreas Labrinos
Middle of the Night (Middle of the Night) – rendező: Delbert Mann
Nazarín (Nazarín) – rendező: Luis Buñuel
Orfeu negro (Fekete Orfeusz) – rendező: Marcel Camus
Otcsij dom – rendező: Lev Kulidzsanov
Polycarpo dei tappeti (Az írnok és az írógép) – rendező: Mario Soldati
Rapsódia Portuguesa – rendező: João Mendes
Room at the Top (Hely a tetőn) – rendező: Jack Clayton
Sen noci svatojanske (Sen noci svatojanske) – rendező: Jiří Trnka
Siraszagui – rendező: Kinugasza Teinoszuke
Sterne – rendező: Konrad Wolf
Tang fu yu sheng nu – rendező: Shen Tien
The Diary of Anne Frank (Anna Frank naplója) – rendező: George Stevens
Touha – rendező: Vojtech Jasny
Vlak bez voznog reda – rendező: Veljko Bulajić
Zafra – rendező: Lucas Demare
A telhetetlen méhecske – rendező: Macskássy Gyula
Deca sa nagranice – rendező: Mladomir 'Purisa' Djordjevic
Eine Stadt feiert Geburtstag – rendező: Ferdinand Khittl
España 1.800 – rendező: Jesús Fernández Santos
Fartsfeber – rendező: Finn Carlsby
Histoire d’un poisson rouge – rendező: Edmond Séchan
Hsi yu chi – rendező: Tei Yang
La corrida interdite – rendező: Denis Colomb de Daumant
La mer et les jours – rendező: Raymond Vogel, Alain Kaminker
Le petit pêcheur de la Mer de Chine – rendező: Serge Hanin
Le seigneur Julius – rendező: Khaled Abdul Wahab
Ligeud ad luftvejen – rendező: Henning Carlsen
Motyli zde neziji – rendező: Miro Bernat
Neobjknovennie vstrtchi – rendező: Archa Ovanesova
N.Y., N.Y. (New York, New York)[3] – rendező: Francis Thompson
Paese d'America – rendező: Gian Luigi Polidoro
Pêcheurs de Sozopol – rendező: Nyikoláj Borovicskij
Cinématographier ou la préhistoire du cinéma – rendező: Emile Degelin
Primera fundación de Buenos Aires – rendező: Fernando Birri
See Pakistan – rendező: W.J. Moylan
Sinn im Sinnlosen – rendező: Bernhard von Peithner-Lichtenfels
Taj Mahal – rendező: Shri Mushir Ahmed
Ten Men in a Boat – rendező: Sydney Latter
The Fox Has Four Eyes – rendező: Jamie Uys
The Living Stones (Regélő kövek) – rendező: John Feeney
Tussenspel bij Kaarslicht – rendező: Charles Huguenot van der Linden
Zmiana Warty – rendező: Wlodzimierz Haupe, Halina Bielinska
Arany Pálma: Orfeu negro (Fekete Orfeusz)[3] – rendező: Marcel Camus
A zsűri különdíja: Sterne – rendező: Konrad Wolf
Nemzetközi díj: Nazarín (Nazarín) – rendező: Luis Buñuel
Legjobb rendezés díja: Les quatre cents coups (Négyszáz csapás) – rendező: François Truffaut
Legjobb női alakítás díja: Simone Signoret – Room at the Top (Hely a tetőn)
Legjobb férfi alakítás díja: Dean Stockwell, Bradford Dillman és Orson Welles – Compulsion
Legjobb vígjáték díja: Polycarpo dei tappeti (Az írnok és az írógép) – rendező: Mario Soldati
Külön dicséret: Siraszagui – rendező: Kinugasza Teinoszuke
Araya (Araya) – rendező: Margot Benacerraf
Luna de miel – rendező: Michael Powell
Sen noci svatojanske (Sen noci svatojanske) – rendező: Jiří Trnka
OCIC-díj: Les quatre cents coups (Négyszáz csapás) – rendező: François Truffaut
Arany Pálma (rövidfilm): Motyli zde neziji – rendező: Miro Bernat
Zsűri különdíja (rövidfilm): Histoire d’un poisson rouge – rendező: Edmond Séchan
N.Y., N.Y. (New York, New York) – rendező: Francis Thompson
Zmiana Warty – rendező: Wlodzimierz Haupe, Halina Bielinska
Dicséret (rövidfilm): Le petit pêcheur de la Mer de Chine – rendező: Serge Hanin
Tisztelet kifejezése Raymond Vogel és Alain Kaminker részére La mer et les jours című alkotásukhoz
↑ V. C. Thomas: 1959 – Festival, mon amour. Festival de Cannes. Ecran Noir. (Hozzáférés: 2008. augusztus 15.) (franciául)
↑ a b A beválogatás ellenére Alain Resnais alkotását – az amerikaiak tiltakozása miatt – végül is kivették a versenyprogramból, helyette egy Cannes-ba meg sem érkezett szovjet filmet jelöltek. A filmet a város egyik mozijában vetítették le, sikerrel. Lásd: Loredana Latil: Les années 60 : le Festival et son Marché du film. Cannes et le Festival. Site officiel de la ville de Cannes. [2011. november 5-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2008. augusztus 15.) (angolul), (franciául)
↑ a b c Zárójelben a magyarországi filmbemutató (forrás: PORT.hu), illetve DVD-forgalmazás címe (forrás: Interaktív filmkatalógus), kiegészítve a kritikus tömeg, a Cinematrix Archiválva 2008. augusztus 6-i dátummal a Wayback Machine-ben, valamint a Filmvilág adatbázisában található magyar címekkel.
A cannes-i fesztivál hivatalos honlapja (angolul), (franciául)
Cannes Film Festival Archiválva 2010. április 11-i dátummal a Wayback Machine-ben (angolul) (IMDb)
Legjobb női alakítás díja
Legjobb férfi alakítás díja
A cannes-i fesztivál zsűrielnökei
Filmművészet-portál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=1959-es_cannes-i_filmfesztivál&oldid=25170977”
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. augusztus 11., 19:32
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.