hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sv hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu en hu en hu hu hu da hu fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en hu en en hu en en en hu hu hu hu pl hu hu hu en hu en hu fr de fa de en hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl da ar arz az ku ru sv hbs_lat ca mzn hbs_lat da de el eo es eu fa fi fr he hbs_lat hy it ja ka ko it lt nl nb pl pt ro ru hbs_lat en sk hbs_lat sv hu th tr fy ur vi zh fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
II. Szent Eduárd angol király – Wikipédia
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. szeptember 12.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
975. július 8. – 978. március 18.
II. Ethelred angol király
A Wikimédia Commons tartalmaz II. Szent Eduárd témájú médiaállományokat.
II. Eduárd vagy Szent Edward (962/963 – 978. március 18.), más néven Mártír Eduárd (régies angol írásmódja Eadweard). angol király volt a 975-től 978-ig tartó időszakban. Ekkor merénylet vetett véget életének. Mártírként van számontartva, mivel mindig az egyház védelmezője volt és életének erőszakos úton vetettek véget. Rövid időn belül szentnek tekintették és a Shaftesbury Apátságban újratemették 980 körül. Sok csoda bekövetkezéséről számoltak be sírjánál, többek között leprások és vakok gyógyulásáról. Itt alapították meg a kultuszát is. 1001-ben szentté avatták. A római katolikus egyház, az anglikán egyház és az ortodox egyház is szentjének tekinti.
Eduárdot általában Edgar király és Ethelfleda (régies angol írásmódja Æthelflæd) gyermekének tartják, de egyes források szerint édesanyja Edgar szeretője Wulfthryth, Wilton későbbi apácafőnöknője lehetett. 965-ben Edgar már feleségül vette Elfridát (régiesen Ælfthryth), aki két fiúgyermekkel ajándékozta meg. Az idősebbik Edmund volt, aki fiatalon elhalálozott (970 körül), az ifjabbik pedig Ethelred (régiesen Æthelred) volt. Edmund halálával öccse Ethelred minden bizonnyal trónörökössé lépett elő. Edgar ezzel kapcsolatos tervei csak feltételezések lehettek, mivel fiatalon hunyt el. 975. július 8-án bekövetkezett halálakor mindössze 32 éves volt és ekkor még mindkét gyermeke kiskorú volt. Eduárd 975-ben bekövetkezett hatalomra kerülését az akkor hétéves Ethelred hívei erősen ellenezték. Ennek a csoportnak a vezetője Elfrida, Ethelred édesanyja volt és olyan támogatói voltak, mint Elfere főbíró, valamint Ethelwold (Winchester püspöke). Eduárd támogatói között azonban olyan neveket találhatunk, mint Szent Dunstan (Canterbury érseke) és worcesteri Szent Oswald (York érseke). A nemesség soraiból pedig Elfwine és Byrhtnoth pártolták.
Dunstan támogatásával a Witan (az angolszász bölcsek gyűlése) elismerte Eduárd igényét a trónra. Ezt követően Dunstan megkoronázta az ifjú Eduárdot. Bár mégcsak tizenhárom éves volt az ifjú király, de máris buzgó kereszténynek bizonyult. Theodoric Paulus szerint Eduárd „nagyon vallásos és kitűnő magaviseletű fiatalember volt. Teljesen igazhitű, jó és szent életet élt. Mindemellett mindenek felett szerette Istent és az egyházat. Nagylelkű volt a szegényekhez, a jók menedéke, Krisztus hitének bajnoka, tárháza minden erényes kegynek.” Eduárd hatalomra kerülésekor éhség sújtotta a királyságot és kiemelkedő merciai nemesek erőszakos támadásokat követtek el monostorok ellen. Ezeket a támadásokat Elfere vezette, aki követelte az Edgar király által a szerzeteseknek adományozott földeket. Többet ezek közül lerombolt és a szerzeteseket menekülésre kényszerítette. A király és Dunstan azonban szilárdan kiálltak az egyház és a monostorok védelmében. Mivel a fiatal király nem rendelkezett megfelelő tapasztalattal a helyzet megoldását illetően, az tovább romlott. Rövid, három és fél éves uralkodása alatt feljegyezték, hogy egyenes viselkedésével elnyerte népe szeretetét. Ennek ellenére hibái is voltak. „Sok fontos személyt megsértett elviselhetetlenül erőszakos beszédével és viselkedésével. Jóval azután, hogy szentként kezdték tisztelni, megemlékeztek arról, hogy dühkitörései megrémítették azokat, akiket ismert. Főleg a háztartásában élőket.”
II. Szent Eduárd halála. Ábrázolás John Foxe: Mártírok könyvének viktoriánus korabeli kiadásából.
Eduárd rövid uralkodásának mostohatestvérénél és mostohaanyjánál tett látogatása vetett véget. 978. március 18-án a király vadászaton vett részt a dorseti Wareham mellett. A vadászat során úgy döntött, hogy meglátogatja féltestvérét, Ethelredet, akit édesanyja, Elfrida nevelt fel a Wareham melletti Corfe várában. Kíséretét hátrahagyva, egyedül érkezett a várhoz. Még a lován ülve a kastély külső részében tartózkodott, amikor Elfrida királyné egy pohár mézsörrel kínálta meg. Ennek fogyasztása közben a királyné kíséretének egy tagja leszúrta. Eduárd sebesülten ellovagolt, de hamarosan leesett a nyeregből. Egyik lába a kengyelbe szorult, a ló így húzta tovább. Holttestét a várdomb tövénél, a patakban találták meg.
A legenda szerint egy, a holttestére irányuló fénycsóva segítségével találtak rá. Öccse, Ethelred ekkor csak 10 éves volt, így őt nem lehet kapcsolatba hozni a gyilkossággal. Huntingdoni Henrik beszámolója szerint a gyilkosságot maga Elfrida követte el.
„Eduárdot csalárd módon saját családja mészárolta le… jelentették, hogy mostohaanyja, Ethelred király édesanyja egy tőrrel szúrta le, miközben egy pohár itallal kínálta meg.”
Archimandrite Nektarios Serfes tanulmánya angol nyelven Archiválva 2012. október 18-i dátummal a Wayback Machine-ben
Miller, Sean (1999). "Edward the Martyr", Blackwell Encyclopedia of Anglo-Saxon England. Oxford: Blackwell.
Stafford, Pauline (1999). "Ælfthryth", Blackwell Encyclopedia of Anglo-Saxon England. Oxford: Blackwell.
II. Szent Eduárd életéről angol nyelven
Higham, Nick (1997). The Death of Anglo-Saxon England. Sutton: Stroud, 7–8.
Stafford, Pauline (1989). Unification and Conquest: A Political and Social History of England in the Tenth and Eleventh Centuries. London: Edward Arnold, 58.
Az Othodox Amerika angol nyelvű honlapja
Longford, Elizabeth (1991). Oxford Book of Royal Anecdotes. Oxford: Oxford Univ. Press, 29-30.
Stenton, Sir Frank (1971). Anglo-Saxon England. Oxford: Oxford University Press, 372.
Forester (a fordító), Thomas (1853). The Chronicle of Henry of Huntingdon. London: Henry G. Bohn.
Az orthodox.net honlapja angol nyelven
Szent Eduárd a mártír angol nyelven
Szent Eduárd király és mártír angol nyelven
A Szent Eduárd Testvériség kiadványa angol nyelven
ISNI: 0000 0000 3911 7960
Középkorportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=II._Szent_Eduárd_angol_király&oldid=25258991”
A 960-as években született személyek
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. szeptember 12., 10:59
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.