hu nl hu hu hu hu pl fr hu en hu en es id en es mk en en en en hu hu en hu pt hu sv hu it hu fr sk it hu de hu en hu de hu en hu fr hu en hu fr hu es hu fr en en hu sv ga es hu en hu zh hu fr hu en hu en en id hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu is hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu en de hu hu hu en hu hu hu hu en hu sk hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu en hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu en hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu en en en de en en en en en en en en en en en en en de en en en en en en en en en en en en en ga hu hu hu hu en hu hu hu en hu hu hu en en hu hu en hu hu hu en hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en en hu en en hu en hu en hu hu es id en es mk en en en hu en
Zene: Quimby Szöveg: Kiss Tibor
És a nép tartja majd a harapófogót
Reccsen a csont omlik a rendszer
De eme szentül mocskos matériából
Ez az eszme hajtja előre
És végül a tigris behúzza karmait
Egy részeg haver a padlón hever
A másik éppen meghágja magát
A saját lábában botlik meg
Nem a másiknak a térdében
Az emberiség jövője ott van
Hát üvöltsön akinek tetszik a zaj
Aki a bársonyszékbe új majmot akar
Hát fel a kezekkel aki nem akar félni
Zene: Quimby Szöveg: Varga Livius
Csak állsz ott bután, és úgy érzed,
hogy a hiba csak benned támadt,
és újraéled, hogy egy társad van,
Mikor csókkal kicsalt mindent tőled,
Csak állsz ott üresen, és ámulattal
Nézed, ahogy a véreddel fest,
Tükröm- tükröm, mondd meg nékem!
Tükröm- tükröm, add fel szépen!
,, Ez az újvilág rendje, hidd el...”
Oh, hagyjál már, és menj el!
Megleszek én a fura- nélküled is,
Zene: Quimby Szöveg: Kárpáti Dódi
a bőröm sötétben sem barna.
Hullák közé hajtott a hő;
Átok menhely egy vega menekültnek
Hét kövér kakas lógatja fejét,
lábuk égre mutat, kloákák sorban.
Fodros füstmadárként puffogom magam szét.
Csirkeszárny verdes a disznógyomorban.
Réaumurben mérem e tragédiát.
Réaumurben mérem e tragédiát.
Zene: Quimby Szöveg: Kiss Tibor
Amiből tudhatnád hogy én vagyok
Zene: Quimby Szöveg: Kiss Tibor
Nem volt elég jó hát kitették
Bőre bársony épp csak tizenhét
Keselyű szemekkel gubbaszt az ágyon
Valakit meg kell hogy találjon
Fekete felhők gyűlnek az égen
Ha már itt vagy légy a vendégem
Ez a madárka többé nem repül
A fejemben három majom hegedül
Verebek fürdenek a porban
Szikrákat vet a szem a szemre
És én mint a bölcsőt ringató
Altatok bohócot szerelmet kisautót
Aludj hát te is mert ha nem alszol el
Az altató előbb alszik el
A sima bőrű semmibe zuhanok
Mikor melléd érek a zuhanásban
Ugatnak körülöttünk a csillagok
Mi az univerzum száműzöttjei vagyunk
Hajótöröttek a remeték szigetén
Van vizünk álmunk szerelmünk és dalunk
És mi így táncolunk
Egy pillanatig őseink tetemén
Aztán arccal a tükörben ébredünk
Gyermek sír a sötétben
Rángani kezd a vállam
Nem én mentem el veled
És nem éltünk hiába
De ő csak áll némán a ház előtt
Egy karóhoz kötve bután
Az ölében gyermek én vagyok
Pont itt eggyel a semmi után
Zene: Quimby Szöveg: Varga Livius
Az esti raktárakon túl, túl a lármás kofákon
raklapokon áll szikáran egy alak, túl a csodákon.
Foszló köpeny, bűzös rongyok, molyrágta még a bőre is.
Motyogása alig hallik: bűn...bocsánat...nemezis...
Pergamenszín arca kemény, már napok óta nem evett.
A mindenségbe mélyeszti azt a bíborszilánkos tekintetet.
A légbe kapál, a semmibe mar, üti száz szellemrenegát.
Küzd, mint ki egymaga tartja zárva a pokol tüzes kapuját.
A hallgatóságra tekint most, kutyák, varjak, varangyok.
Hangja felzeng mint félrevert, mennyben öntött harangok.
Az első hibát úgy véted, hogy elhiszed az ember ilyen.
Bűnbánó és újra vétkes anyagba ragadt félelem.
Pedig fényből vagy, és a mindenség egy fennebb létet szánt neked.
Álmodban az Egy vendége vagy, minden hajnal onnan ered.
Itt elakad, mint ki elfeledte a legfontosabb üzenetet,
főt horgaszt és annyit mond még rekedt hangon, szeretet.
Aztán hátraveti nagy hirtelen pokolharcos üstökét.
Három varkocs lendül égre, megragadja a vaksötét.
Csontos ökle újra lendül, a gyűlt közönség megrezzen.
Mobilok villannak az éjben. - Ez őrült! - Vigyázz! - Hadd vesszen!
Táltosidőkbe révülő szemmel számol lassan háromig,
a rendőrautó csendben megáll, kérdés, bilincs, elvezetik.
A hallgatóságra tekint akkor, kutyák, varjak, varangyok.
Hangja felzeng mint félrevert, mennyben öntött harangok.
Az első hibát úgy véted, hogy elhiszed az ember ilyen.
Bűnbánó és újra vétkes anyagba ragadt félelem.
Pedig fényből vagy, és a mindenség egy fennebb létet szánt neked.
Álmodban az Egy vendége vagy, minden kikelet onnan ered.
Zene: Quimby Szöveg: Kiss Tibor
Van úgy, hogy jó ebédhez szól a nóta
Van vacsora mellé híradó
Akad még annyi bűn, hogy a gyóntatóra
Ne legyen írva hogy olcsón kiadó
Mer’ igazán semmi se változott azzal hogy elment
Most is a semmirekellők közé tartozom
De ha már a piktor a vásznára mint egy skiccet felkent
Én a süket fülek között is harangozom
Látod mennyire szórakozott az ember
Egy üres palackot partra vetett a tenger
Na szedem a sátorfámat és indulok
Eleget áztattam a lábam
A központba indulnak vissza az utolsó buszok
Megtalálsz majd lenn a Captain bárban
Nekem végtére igazán egyre megy
Hogy melyik pontján szippant fel a város
Ott hagytam azt az üzenet nélküli palackot
Ahol a part a tengerrel határos
Látod mennyire szórakozott az ember
Egy üres palackot partra vetett a tenger
Ha majd a beach-en kószáló ebek
És a gyerekzsivaj egy lelencmosolyban üdvözül
A kincskeresésben képzeletben ott leszek
Mint egy sirály aki a homokpadra ül
Jó látni mekkora mellénnyel futkos a szabadság
Csupasz talpai alatt ropognak a kagylók
Míg kergeti kutatja lesi az ember a palackját
Én megyek és a húrok közé fűzöm a bankót
Heaven Goes To Hell
Zene: Quimby Szöveg: Kiss Tibor
Stuck into the mirror
Look you in the eye
Live just like a hero
But don’t forget to die
Shaking like a junky
Screaming like the trees
Monkey’s doing the funky
And the guns are just shooting the breeze
When I’m burning like a city in the bottomless ditch
You’re gonna sizzle like popcorn in my dish
When heaven goes to hell
There’s not so much to tell
Crawlin’ up straight to the tippy tippy top
Fallin’ down on my knees
Crowin’ into your leaden heart
I’m that buzzing in your ears
I want to be the one who hurts you
I want to crucify my love
Neither man, nor god, nor guru
And who’s on the throne above
When i’m burning like a city in the bottomless ditch
You’re gonna sizzle like popcorn in my dish
When heaven goes to hell
There’s not so much to tell
Zene: Quimby Szöveg: Kárpáti Dódi
lógó láncán idomárt fojtogat
A gyülevész sátor büszke népe
jegyet vált a hergelésre.
Haldoklót játszva koldul egy gyerek.
szájakból ránt ki égő nyulat
tapsra emelkednek vézna füstkarok.
Louis Armstrong Bicska Maxit
kardélre hány egy gondolatot.
Földön a fejetlen bohóc.
Támad a legyek bandája,
elborítja a belső eget.
ma nem talál ki új halálnemet.
Rizslámpát kapcsol a Hold,
Zene: Quimby Szöveg: Varga Livius
Lépj ide közelebb, a szemedben látom
a bús sanzonok fényét.
A cipőd meséli, hogy elhagytad régen
Mi itt nem gyógyulunk, nem gyógyítunk,
csak mélyen a sebekbe nézünk.
Gyere közelebb, itt meghallhatod
A jelen nem bánt, a jövő a soha,
itt csak a múltba látunk.
Egy pár fityingért te is lehetnél
Lejárt lemezek, használt dalok,
Lejárt lemezek, használt dalok,
Halott érzések és ami marad:
vihar a hattyúk taván.
Örök láng és bíbor eső
a Hold sötét oldalán.
s egy maroknyi remény talán.
Gyere közelebb és válogass,
mert most olcsók igazán!
Lejárt lemezek, használt dalok,
Halott érzések és ami marad:
Zene: Quimby Szöveg: Kiss Tibor
Viselhetővé válik a fájdalom
Darabkáira hullik a képzelet
Sokáig boldog voltam én veled
De nem tart örökké semmilyen mágia
Ami megszületett meg kell halnia
Zivatar esőfelhő húú de sötét
A hajlékony álom megnyalja köldökét
Tudom hogy egyszer én is annyi leszek
Mint a párna alatt szunnyadó emlékezet
Szerettem veled lenni nem is vitás
És csak a gyermek szívből hiányzó lojalitás
Zokog most bennem... mondatja velem
Meghalni könnyű meghalni mindeki tud
És lehet hogy végül minden a pokolra jut
Milyen szépen viszi magával a szél
Milyen szépen viszi magával a szél
Balanyi Szilárd : wurlitzer 200A electronic piano, philicorda, szintetizátorok, vokál
Gerdesits Ferenc : dob, mandolin, vokál
Kárpáti Dódi : trombita, szárnykürt, ének, szintetizátor, szájharmónika, blockflöte
Kiss Tibor : gitár, ének
Mikuli Ferenc : basszusgitár, vokál
Varga Livius : ütőhangszerek, marimba, ének
Galambos Dorina : vokál (Üzenet nincs, Az altató álma)
Kiss Flóra : vokál (Üzenet nincs, Az altató álma)
Jónás Vera : vokál (Az altató álma)
Producer : Bernhard Hahn
Felvételek : Vastag Gábor & Bernhard Hahn / SounDay Stúdió, Budapest
Mix : Bernhard Hahn / Tin Roof Studio, Stuttgart
Mastering : Thomas Harsem, Sweden
Kiadó : Tom-Tom Records (2016)
Fotó : Sárosi Zoltán
Artwork : Lossonczy Bazsó
2015 - Minden jog fenntartva Adatvédelmi nyilatkozat Felhasználási feltételek
Designed By LABORATORY GROUP Developed by MENTHA