hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu en hu es ceb pt hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu zh hu ru nl pl hu en de ru en ru de hy nb en de nl uk es en hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en ar arz ru sv bg hbs_lat ca id da de eo es et fa fi fr lt hbs_lat id ja ko nl nb pl pt ru sv fy ceb pl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2018. július 13.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
A Wikifajok tartalmaz Királyharasztok témájú rendszertani információt.
A Wikimédia Commons tartalmaz Királyharasztok témájú kategóriát.
A királyharasztok vagy királypáfrányok (Osmundales) a harasztok törzsének (Pteridophyta) és a valódi páfrányok (Pteridopsida) osztályának egyik rendje, amelyhez egyetlen család, a királyharasztfélék (Osmundaceae) tartoznak. Korábbi fejlődéstörténeti rendszerekben (pl. Urania Pflanzenwelt, Hortobágyi Tibor) a páfrányok osztályának külön alosztályát alkották, Osmundidae néven. A rendnek egyetlen családja van, mely 3 nemzetségben 21 fajt számlál. Származástani viszonyaikat már viszonylag korán felismerték: igen elszigetelten állnak a páfrányok között és mintegy átmenetet mutatnak az eusporangiumos és a leptosporangiumos páfrányok között. A csoport mégsem átmeneti, hanem inkább egy hamar különvált, ősi típusú növénycsoportról van szó.
A királyharasztok törzsfejlődéséről a legfontosabb dolgokat ismerjük: megjelenésük valószínűleg a felső karbonban történt, virágkoruk, kifejlődésük csúcsa a jura korszak. A permből már számos törzsmaradványt ismerünk, melyekről biztosan kijelenhetjük, hogy királyharasztoké. Ismeretesek levél- és sporangiummaradványok is, ezek viszont csak mind szerv- és formanemzetségek. Valódi kihalt nem az Osmundites nevet kapta, ezek már erősen emlékeztetnek a ma élő Osmundákra. Törzsszerkezetük a marattiapáfrányokéra emlékeztet, de attól kisebb volt (1 m magas, vékonyabb), a törzsön számos levélripaccsal.
A ma élő Osmundák törzsszerkezete az alábbi: belül jelentős mennyiségű központi bélszövet található, melyet patkó alakban körülfognak a szállító edénynyalábok. Törzsükben tipikus a diktiosztéle. A tölcsérszerűen elhelyezkedő, nagy felületű, tagolt levelek egyszeresen vagy többszörösen szárnyasak. A Marattiákra jellemző levélalapi kinövések, pálhalevelek a királyharasztok körében is megtalálhatók, melyek egyáltalán nem jellemzőek a többi páfrányokra. A leveleknél folyamatos differenciálódás figyelhető meg. A primitív alakoknál a sporangiumok az asszimiláló zöld leveleken képződnek, ám a fejlettebb alakoknál már külön spóratermő levelek, sporofillumok alakulnak ki, melyek jól elkülönülnek a meddő levelektől, fotoszintetizálni képtelenek, egyetlen feladatuk a sporangiumok és bennük a spórák képzése. A fiatal protallium a májmohák telepére emlékeztet, kis méretű, zöld, szív alakú, a Marattiák előtelepéhez hasonló, de ivarszervek nem besüllyedtek, mely a többi leptosporangiumos páfrányra is jellemző.
A Kárpát-medencében egyetlen fajuk él, az Osmunda regalis. 2 métert is elérő, vékony törzsű, merev levelű páfrányféle. Mindenütt természetvédelmi előírások védik, a legnagyobb európai harasztfaj. Főleg a mocsaras, lápos, pangó vizű területeket kedveli, ahol fák között, árnyékos területeken szeret élni. Kedveli a nyíres-tölgyeseket, éger-láperdőket, amelyek mészszegények és magas a páratartalom.
Urania Növényvilág – Magasabbrendű növények I.
Podani János: A szárazföldi növények evolúciója és rendszertana
Biológiaportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Királyharasztok&oldid=20139204”
Taxonok from paraméter nélkül
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2018. július 13., 19:58
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.