fr en hu hu hu hu hu hu hu en hu hu ca hu hu hu fr fr hu ca hu hu hu hu hu cs en hu ca hu es hu nl hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu tr hu hu hu hu hu hu hu it hu it hu hu hu fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu es ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu cs pl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de de hu fr it ca en nl en eo vo hu hu hu hu de fr fr fr pt en it ca en pt vo hu hu de en de fr it en es ca en pt it hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu it hu it hu it hu it hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en en hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu fr cs en ja en hu en sv sv en en fr sv de hu es sv en en en de de sv hu es sv en en sv en fr en hu hu hu en en fr en hu es hu hu hu en en es en hu hu hu en en es en hu hu en en es en hu es hu hu hu en en en es hu en hu hu hu en en es en hu pt hu hu hu en en es hu hu en hu hu hu en nl fr sv hu en hu hu hu en en es es hu en hu hu en en es es hu it hu hu en en es es hu en hu hu hu en fi en pl hu ca en hu hu hu en en es en hu en en hu hu hu en nl es en hu en en hu hu hu en en en en hu en fi hu hu hu en en es en hu en fi hu hu hu en en ca it hu es en hu hu hu en en es en hu es en hu hu hu en en fr it hu en hu id hu hu en nl es it hu en hu hu hu en en es it hu es hu hu hu en en fr it hu en hu hu hu en en fr it hu en en hu hu hu en en es it hu en fi hu hu hu en en fr es hu es fi hu hu hu en nl gl it hu en en hu hu hu en en en sv hu pt en hu hu hu en en en sv hu it en hu hu hu en en en it hu en en hu hu hu en en en en hu en en hu hu hu en fi sv it hu hbs_lat fi hu hu hu en en es it hu it en hu hu hu en en sv it hu it en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en en ro hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en en en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu es ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en de hu de uk de fr es es hu hu sv ru fr es en hu hu ru ru hu sv es ceb hu fr uk ru fr fr ca hu en ru de de en en hu hu uk de de de da hu fr uk de es en fr hu fr ru ru nb it ca hu es ru de de es es hu hu ru ru sv en hu hu sv ru de de es ca hu en uk de fr es ca hu hu ru de hu de en it hu hu ru ru fr en fi hu es ru de fr hbs_lat hbs_lat hu en ru de fr fr en hu fr ru de en nl pt hu fi ru de fr es es hu fr ru de fr en es hu hu ru ru hu fr en en hu de uk de sv pl hu hu de ru de en de de hu hu ru de fr es pt hu en ru de fr id fr hu fr uk ru en pt pt hu en ru de hu hu hu hu hu hu hu hu hu gl hu it hu fr uk ru fr hu fr hu fr ru ru en hu fr hu es ru ru it hu gl hu es uk ru es hu it hu fr ru ru fr hu en hu fr uk ru pt hu pt hu fr uk ru fr hu tr hu lmo ru ru hu hu hu it es pt en cs it eu en en ca ca es en eu ca ca it en ca it es es en en en es it fr es en fr fr en en en gl pt es cs ca ca es en eu es en en it zh fr hu en en de it en en en en en en pt pt pt en en pt hu pl nl fr en es en en en de fr fr en en en fr en en en en fr fr en nl nl fr hu hu hu fr de en eo fr eo en en en hu en en en hu en en en en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en es fr sv en es fr de en fr de fr en gl es fr en en it fr en en de fr en en fr fr en pt fr fr en en fr fr hu en nl fr fr en it fr fr hu en it fr fr hu en it fr fr hu en en en fr hu zh it fr fr hu fr it fr fr hu de it fr fr hu de it de fr hu hu hu hu hu hu en en en en en en en hu fr pt fr en en it fr it en it fr it fr it en it hu hu hu hu hu en it ca fr en ca hu hu hu hu hu hu en pt fr en fr pt fr en fr en en it en it hu hu hu hu hu en it en ca en it hu hu hu hu hu en en en it hu hu hu hu hu en fr ca hu hu hu hu hu en eo ca en en ca hu hu hu hu hu en en ca en nl ca en it ca hu hu hu hu hu en nl ca hu hu hu hu hu en it en it en fr en it en de en it en en en it en it en fr en en hu hu es hu hu hu hu hu en en de fr en en en fr en en de it en en fr it en en en fr en en de en en fr de en en cs nb fr en es en fr en cs en fr en cs fr de en es de it en eu fr fr en es it it en es de fr en es de fr en es de fr en es fr fr en es fr fr en en fr fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu de en en de en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en fr fr fr fr en de hu en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en fr fr de en de hu hu hu es hu en hu es hu ca hu en hu ca hu es hu pt hu ca hu en hu es hu hu hu es hu ca hu en hu ca ca hu en hu en en hu fr hu es hu es hu it hu it hu es es en gl ca es it es eu hu it es pt pt en sv id hu en es es hu cs hu it hu pt hu cs hu fr hu ca hu ca hu en hu en hu cs nds hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ca ca nb fr ca ru es fr fr ca pt ca ca ca ca ca ca fr fr ca pt es es es es es es es es es es ca es es es es it es es es es ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu pt hu hu hu hu hu hu hu hu hu pt hu hu en en hu en ca en en en en en es en ca en en ca en en en ca es en en en es en es en en en en pt en en en en en en en es hu es en es en en en gl en gl en nl ca es nl en nl en en pt en en en es en es hu hu hu hu hu kk hu hu kk fr en en pt en en ca en en ca en fr de en en hu fr en fr en en es en nl ca en en es nl en sv en en ca en tr en es en en en en en ca en de en en ca en en en en en es en en es en fr en en en ca fr en en en es fr en en en fr ca en en es fr en fr en en ca en de en en en en de en en en en es en de fr en en en de en en en en en en en en nl hu en en nl en es en fr en en en hu fr ca en en es fr fr fr en en en fr fr it en ca fr de gl en en es de it hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en cs de hu hu es en fr ca id fr es ca de es es pt es fi en es id es es es hu pt en es es eu en it es es en it es en es fr es es ca it en es es es ca cs en en fr es es en fr en es es es es it es fr it gl es hu en cs de hu hu en hu fr hu en de hu en hu fi hu it en hu fr ceb en it en hu en de en hbs_lat nl de fr de ro hu en cs de hu cs de hu en cs de de de hu hu cs de de de hu de hu de hu de cs de hu de de de hu de hu de hu de hu de en de pl en cs de en hu fr fr fr hu fr hu hu en cs de hu hu hu hu ca hu fr ru en de de ru fr en hu hu hu sk en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en de nl de am an ar ar arz en az ku bcl ru sv bg bn br hbs_lat ca mzn hbs_lat cy da de fr el eo es et eu ast fa fr fi nn fr it fy de lt fa de he hi hbs_lat hy hy id is it ja sv ka az sah kk km ta ko ku cs it lb it lo lt lv hi ms en ml be mr ms en my mzn it ne nl nb nb fr or pa id pl pms pnb ps pt io ro ru ru jbo en hbs_lat en si en sk sl et sq hbs_lat cy en sv hu en ta en en th tr tr oc fy ur uz fr vi zh fr xmf he da zh zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. szeptember 26.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Nem tévesztendő össze a következővel: Barcelona SC.
Ez a szócikk a Barcelona labdarúgócsapatáról szól. Hasonló címmel lásd még: FC Barcelona(kézilabda).
Més que un club (magyarul: Több, mint egy klub)
1899. november 29. (122 éves)
* Hivatalos mérkőzésen való legtöbb részvétel és legtöbb szerzett gólok száma
A Wikimédia Commons tartalmaz FC Barcelona témájú médiaállományokat.
Az FC Barcelona Spanyolország Katalónia tartományának labdarúgócsapata. A klub a spanyol labdarúgó-bajnokság kezdetétől megszakítás nélkül részt vesz az első osztály bajnoki küzdelmeiben. Az egyesületet 1899. november 29-én alapította a svájci Hans Gamper. Az FC Barcelona előbb a katalán regionális bajnokságban és a spanyol labdarúgókupában, később pedig az 1928-ban megalakított egységes spanyol labdarúgó-bajnokságban és a nemzetközi kupákban vált a spanyol, valamint a nemzetközi labdarúgás egyik legmeghatározóbb egyesületévé.
A klub jelentősebb eredményeit tekintve a spanyol labdarúgó-bajnokság első osztályát 26, a spanyol labdarúgókupát 30, a spanyol labdarúgó-szuperkupát 13, az UEFA-bajnokok ligáját és elődjét öt, az UEFA-kupa elődjét három, a kupagyőztesek Európa-kupáját négy, az UEFA-szuperkupát pedig öt alkalommal nyerte meg a csapat. Ezenkívül számos kisebb spanyol és katalán trófeát tudhat magáénak a klub.
Az FC Barcelona egyben a katalán nemzeti öntudatot is jelképezi, mivel a múltban (különösen Francisco Franco uralmának idején) a katalán öntudat bármely egyéb megnyilvánulását büntették. Részben erre vezethető vissza a klub nagymértékű rivalizálása a Real Madriddal szemben, amely annak idején a Franco-rendszer támogatását élvezte.
A csapat eddig olyan világhírű külföldi játékosokat tudhatott a soraiban, mint többek között Kubala László, Kocsis Sándor, Czibor Zoltán, Johan Cruyff, Bernd Schuster, Hans Krankl, Allan Simonsen, Ronald Koeman, Michael Laudrup, Steve Archibald, Mark Hughes, Diego Maradona, Gary Lineker, Romário, Hriszto Sztoicskov, Rivaldo, Luís Figo, Ronaldo, Ronaldinho, Lionel Messi, Thierry Henry, Zlatan Ibrahimović, Luis Suárez és Neymar. A klub hazai játékosai közül pedig számos labdarúgó volt meghatározó tagja a spanyol labdarúgó-válogatottnak.
1.3 A Kubala-korszak és az 1960-as évek
1.5.1 Johan Cruyff és az „álomcsapat”
1.6.1 Núñez helyett Laporta (2000–2008)
1.6.3 A közelmúlt történelme (2012– )
2.2 Szereplések a spanyol labdarúgókupában
2.3 Szereplések a spanyol labdarúgó-szuperkupában
2.4 Szereplések a spanyol labdarúgó ligakupában
2.5.2 A spanyol polgárháború alatt
6 A klub híres játékosai
7.3 Az év edzője (FIFA)
7.4 Az év labdarúgója (FIFA)
7.5 Az év játékosa (UEFA)
7.6 Az év labdarúgója (UEFA)
7.10 Az év edzője (UEFA)
7.11 Memorial Aldo Rovira díj
7.12 A spanyol bajnokság legjobb kapusai
8 Egyéb statisztikák és rekordok
Gamper 1899. október 22-én megjelentetett hirdetése
Az FC Barcelona csapata 1903-ban
A klub megalapítása a Hans Gamper nevéhez fűződik, akinek katalán beceneve Joan volt. Gamper 1899. október 22-én hirdetést adott fel a helyi sportmagazinban, egy barcelonai székhelyű labdarúgócsapat létrehozásának céljával. 1899. november 29-én Gamper elnökletével Gimnas Soléban került sor az egyesület első gyűlésére. Az összejövetelen résztvevők névsora a következő volt: Hans Gamper, Gualteri Wild, Lluis d'Ossó, Bartomeu Terradas, Otto Kunzle, Otto Maier, Enric Ducal, Pere Cabot, Carles Pujol, Josep Llobet, John Parsons és William Parsons. A gyűlés határozata alapján megalakult a klub, melynek első elnöke Gualteri Wild lett, aki feladatai mellett játékosként is szerepet vállalt a csapat munkájában.[1]
A csapat első mérkőzésére Bonanovában került sor, egy angol kivándorlókból álló csapat ellen. Az összecsapást az angol együttes nyerte meg 1:0 arányban. A meccs érdekessége, hogy az angol csapatban néhány Barcelona játékos is szerepelt a mérkőzés során. Az egyesület első, saját tulajdonú hazai pályájának hivatalos megnyitójára 1909. március 14-én került sor.[1]
A klub az 1901–1902-es évadban megnyerte a Macaya Kupát, az 1904–1905-ös és az 1908–1909-es szezonban pedig katalán kupát. Az utóbbin 1922-ig még nyolc alkalommal diadalmaskodtak (1910-ben, 1911-ben, 1913-ban, 1916-ban, 1919-ben, 1920-ban, 1921-ben és 1922-ben). Emellett a spanyol labdarúgókupában is eredményesen szerepelt a csapat és több alkalommal is sikerült elhódítania a trófeát (1910-ben, 1912-ben, 1913-ban, 1920-ban és 1922-ben).[1]
1922-ben került felavatásra a Les Corts Stadion, mely a klub egyik legsikeresebb időszakának lett a helyszíne. Az egyesület első aranykorát 1919-től 1929-ig élte. A klub sorozatban öt alkalommal nyerte meg a katalán kupát, emellett három ízben (1925-ben, 1926-ban és 1928-ban) hódították el a spanyol labdarúgókupát. Az utóbbi két spanyol labdarúgókupa győzelmet megismételt mérkőzésen szerezte meg a csapat a Real Sociedad ellenében. Az összecsapások hőse a kiemelkedő teljesítményt nyújtó Plattkó Ferenc volt. A magyar labdarúgó tiszteletére Rafael Alberti költeményt írt. A csapatban olyan kitűnő labdarúgók szerepeltek, mint Samitier, Alcántara, Zamora, Sagi, Piera és Sancho. Az FC Barcelona ebben az időszakban vált a katalán hazafiasság szimbólumává. 1924-ben, a klub fennállásának 25. évfordulóján már 12 207 pártoló tagja volt. Az eseményt az ismert plakátrajzoló művész Josep Segrelles örökítette meg. Az első hivatalos spanyol labdarúgó-bajnokságra az 1928–1929-es szezonban került sor. Az FC Barcelona az első osztályban indult és megszerezte az első bajnoki címét, betetőzve ezzel a korszak sikereit.[2]
A pályán kívül azonban számos tényező befolyásolta a klub működését. 1925. június 14-én egy hazai mérkőzés alkalmával az FC Barcelona szurkolói kigúnyolták a spanyol nemzeti himnuszt. Válaszul Miguel Primo de Rivera spanyol diktátor hat hónapra bezáratta a Barcelona hazai pályáját. A büntetést végül három hónapra csökkentették, emellett Gampert lemondásra kényszerítették. A klub alapítója 1930. július 30-án hunyt el. Ebben az időszakban a politikai harcok visszavetették a sport szerepét a spanyol társadalom egészében. Ennek megfelelően az FC Barcelona teljesítménye visszaesett, bár továbbra is voltak tehetséges játékosai Martí Ventolrà, Josep Raich és Josep Escolà személyében. Az egyesület végül pénzügyileg, társadalmilag és a sport terén is válságba jutott. Bár a csapat hat alkalommal diadalmaskodott a katalán kupában (1930-ban, 1931-ben, 1932-ben, 1934-ben, 1936-ban és 1938-ban), a spanyol labdarúgó-bajnokság első osztályában meglehetősen sikertelen volt és számos szurkolót vesztett.[2]
A spanyol polgárháború kitörése után egy hónappal a klub elnökét, Josep Sunolt Francisco Franco csapatai Guadalajara közelében meggyilkolták. A játékosok ekkor Mexikóban és az Egyesült Államokban egy túrán vettek részt és ennek köszönhetően a klub vagyona megmenekült, azonban a csapat fele száműzetésbe vonult Mexikóba és Franciaországba. 1938. március 16-án falangista bombamerénylet érte az egyesület társasági klubját. Pár hónappal később pedig a katalán hazafiasság jelképeként az egyesület francói befolyás alá került. A sok viszontagság következtében a klub tagsága 3486 főre csökkent.[2]
1940 márciusában Francisco Franco támogatója, Marqués de la Mesa Rsta került a klub élére. Ezt követően az egyesület nevét az angolosan hangzó Fútbol Club Barcelonáról a spanyolosabb hangzású Club de Fútbol Barcelonára változtatták. Az eredeti nevet végül 1973-ban vette vissza a klub. Emellett a katalán címer 4 vörös sávját kettőre csökkentették és ezt csak 1949-ben állították vissza. Az 1940-es években stabilizálódott a csapat helyzete. 1942-ben sikerült megnyernie a spanyol labdarúgókupát. A következő szezonban a Real Madrid CF elleni botrányos kimenetelű összecsapás után, melyen a csapat fenyegetettségben játszott, lemondott a Barcelona elnöke. A spanyol bajnoki címet ezt követően 1945-ben, 1948-ban és 1949-ben is elnyerte a csapat és 1949-ben a latin kupában is sikerült diadalmaskodnia. A korszak meghatározó játékosai a következő labdarúgók voltak: César, Basora, Velasco, Curta, a Gonzalo testvérek, Seguer, Bíosca és Ramallets. 1949-ben, a klub fennállásának 50. évfordulóján a Barcelona 24 893 főnyi tagsággal rendelkezett, mérlege pedig 21 katalán, 9 spanyol kupagyőzelem és 4 bajnoki cím volt.[2]
A Kubala-korszak és az 1960-as évek[szerkesztés]
1950 júniusában érkezett a klubhoz a magyar származású Kubala László és ezzel egy új korszak vette kezdetét az FC Barcelona életében. A csapat kiemelkedő teljesítményt nyújtott és ennek köszönhetően az 1951–1952-es és az 1952–1953-as szezonban is sikerült megnyernie a spanyol labdarúgó-bajnokságot, valamint 1951-ben, 1952-ben és 1953-ban a spanyol labdarúgókupát. Emellett az 1951–52-es idényben az FC Barcelona elhódította a latin, az Eva Duarte és a Martín Rossi kupákat is. A legendás támadósor tagjai a következő labdarúgók voltak: Estanislao Basora, César Rodríguez Álvarez, Kubala László, Tomás Moreno és Eduardo Manchón. A kapuban pedig Antoni Ramallets rendkívüli teljesítményével hívta fel magára a figyelmet. A labdarúgó öt alkalommal bizonyult a spanyol labdarúgó-bajnokság legjobb kapusának az 1951-től 1960-ig terjedő időszakban. Ezzel ma is ő vezeti az ezért adományozott Ricardo Zamora-trófea örökranglistáját.[2][3]
Kubala ekkora már a csapat legendás játékosa lett. A magyar labdarúgó 1952. február 10-én egy mérkőzésen egymaga hét gólt szerzett. 1953-ban nem sikerült az argentin Alfredo Di Stéfano leigazolása és a labdarúgó a rivális Real Madrid CF-hez igazolt. A csapat népszerűsége, melyben kiemelkedő szerepe volt Kubala Lászlónak, szükségessé tette egy új, nagyobb és korszerűbb stadion megépítését. A magyar labdarúgót 1999-ben minden idők legjobb Barcelona játékosává választották. A ma is használatban lévő Camp Nou Stadion átadására 1957. szeptember 24-én került sor és 90 ezer férőhellyel rendelkezett. Ekkor a klubnak már 40 ezer pártoló tagja volt. 1957-ben ismét sikerült elnyerni a spanyol labdarúgókupát, melyet 1959-ben és 1960-ban újabb bajnoki címek követtek. Emellett a csapat 1958-ban és 1960-ban is megnyerte a vásárvárosok kupáját. Ekkor Kubala mellett már Czibor Zoltán és Kocsis Sándor is a csapat tagja volt. Rajtuk kívül még olyan kiváló labdarúgók szerepeltek a csapatban, mint Evaristo, Eulogio Martinez, Suárez, Villaverde, Olivella, Gensana, Segarra, Gracia, Vergés és Tejada.[4][5][6]
1960-ban Luis Suárez a kiemelkedő teljesítményével az FC Barcelona első aranylabdával díjazott játékosa lett. Ennek ellenére az 1960-as években nem sikerült megismételni a korábbi sikereket. A csapat mindössze három kupasikert könyvelhetett el. 1963-ban és 1968-ban a spanyol, 1966-ban pedig a vásárvárosok kupájában diadalmaskodott a csapat. A klub viszonylagos sikertelensége ellenére mégis egyre népszerűbb lett, mivel a katalán nép egyre inkább a katalán öntudat jelképeként tekintett az egyesületre. Ebben az időben a diktatúra kemény kézzel kívánta elfojtani a katalán identitást. Ennek következtében lett közismert a „Més que un club” (több, mint egy klub) kifejezés is.[4][7]
Diego Maradona, a korszak meghatározó játékosa
A hatvanas évek – az 1966-os vásárvárosok kupája-győzelem ellenére – kétségtelenül hanyatlást hoztak az egyesület számára, azonban Johan Cruyff érkezése jelentős változást hozott a klub életében. A holland játékos 1973. október 28-án mutatkozott be az FC Barcelona csapatában. Vele a csapat teljesítménye jelentősen feljavult és a Barcelona megnyerte a spanyol labdarúgó-bajnokságot. A szezon csúcspontját a Real Madrid CF 5:0 arányban való legyőzése jelentette. A támadó alakzatban az 1973-ban és 1974-ben is aranylabdával díjazott Cruyff mellett Carles Rexach, Juan Manuel Asensi, Hugo Sotil és Marcial nyújtott kiemelkedő teljesítményt. A bajnoki cím megszerzése egybeesett a klub fennállásának 75. évfordulójával, melynek megünneplése valóságos társadalmi esemény volt. Az évforduló számos katalán művészt, írót és énekest ihletett meg és ekkor született a Barcelona jelenleg is használatban levő indulója a Cant del Barça is.[3][8]
Francisco Franco 1975-ben bekövetkező halála után bekövetkezett Spanyolország demokratizálódása. Ez jelentős változásokat hozott a labdarúgás területén is, mivel ezt követően a klubok igazgatása is demokratikussá vált. Az elnöki pozícióba Josep Lluís Núñezt választották, aki ezt követően a klub történetében a leghosszabb ideig látta el az elnöki teendőket. Cruyff jövetele azonban nem igazán hozta vissza az aranykorszakot. Az FC Barcelona nyert ugyan egy bajnoki címet, de nem sikerült visszaszereznie az uralmat a spanyol futballban, pedig a vezetőség mindent megtett azért, hogy a Barcelona Spanyolország és Európa csúcsára kerüljön. A klub vezetése számos ismert és világhírű labdarúgót igazolt a siker érdekében. A csapatba olyan játékosok érkeztek, mint Johan Neeskens, Allan Simonsen, Hans Krankl, Bernd Schuster, Diego Maradona, Mark Hughes és Gary Lineker. Ennek ellenére az újabb bajnoki cím elnyerésére csak az 1984–85-ös szezonban került sor. A bajnokcsapat kulcsjátékosai a következő labdarúgók voltak: Javier Urruticoechea, Julio Alberto, Migueli, Archibald, Schuster és a csapatkapitány Alexanco. A következő hazai sikerre azonban az 1990-es évekig kellett várni.[9][10]
A spanyol labdarúgókupában a csapat jóval eredményesebb volt ebben az időszakban és öt alkalommal is elnyerte a trófeát (1971-ben, 1978-ban, 1981-ben, 1983-ban és 1988-ban). A Kupagyőztesek Európa-kupáját pedig két alkalommal nyerte meg (az 1978–79-es és az 1981–82-es szezonokban). A legrangosabb sorozatban, a bajnokcsapatok Európa-kupájában és az UEFA-kupában azonban nem sikerült áttörést elérni. A klub népszerűsége a fenti időszakban egyre nőtt. A tagok száma 1974-ben 66 000, 1978-ban 77 000, 1986-ban pedig már 108 000 volt. Emellett a szurkolói klubok száma is növekedésnek indult. Számuk 1979-ben 96, 1993-ban pedig majdnem 700 volt.[10][11][12]
Johan Cruyff és az „álomcsapat”[szerkesztés]
Jelentős változás állt be az eredményesség terén Johan Cruyff 1988-as érkezésével. Cruyff edzőként visszatérve egy sikeres, nyerő mentalitású csapatot állított össze, amelyet a közvélemény csak „álomcsapatként” emlegetett. Ebben az időszakban olyan játékosok járultak hozzá a sikerekhez, mint Hriszto Sztoicskov, Ronald Koeman, Michael Laudrup és Andoni Zubizarreta kapus. A csapat az 1988–89-es szezonban a kupagyőztesek Európa-kupáját, 1990-ben pedig a spanyol labdarúgókupát hódította el. Emellett a spanyol labdarúgó-bajnokságban is legyőzhetetlen bizonyult, így 1991 és 1994 között négy bajnoki címet nyert. A legnagyobb sikerre azonban az 1991–1992-es szezonban került sor, amikor a klub először megnyerte a bajnokcsapatok Európa-kupáját is. A döntőre 1992. május 20-án került sor az olasz Sampdoria ellen. A mérkőzést Ronald Koeman briliáns szabadrúgásgóljával nyerte meg az FC Barcelona. A kupagyőztes csapat tagjai a következő játékosok voltak: Zubizarreta, Nando, Ferrer, Koeman, Juan Carlos, Bakero, Salines (Goikoetxea), Stoitchkov, Laudrup, Guardiola (Alexanko) és Eusebio. Az 1993–1994-es szezonban, az UEFA-bajnokok ligája döntőjében elszenvedett vereséggel azonban lezárult az „álomcsapat” korszaka. 1996-ban Cruyff vitatott körülmények között távozott a klubtól. A sikeredző távozása mélyen megosztotta a rajongókat és ez az ezt követő sikerek ellenére a későbbiekben is éreztette a hatását. Ez a megosztottság vetett véget Josep Lluís Núñez elnökségének is 2000-ben.[10][11][13][14]
Cruyffot Bobby Robson követte. Az angol edző azonban rövid idő elteltével távozott és a helyére az AFC Ajax sikeredzője Louis van Gaal érkezett. Az új edzőkkel az FC Barcelona az 1996–97-es szezonban is megnyerte a kupagyőztesek Európa-kupáját és két egymást követő bajnoki címet szerzett. A sikerek ellenére egyre inkább növelte a megosztottságot az az érzés, hogy lezárult egy fontos és sikeres korszak az egyesület életében. A holland edző a klub egyik legellentmondásosabb edzője volt. Viszonylagos sikerei ellenére érzelemmentes hozzáállása és taktikája a szurkolókban ellenérzést keltett. Különösen népszerűtlen volt a hazai tehetségek eladása, valamint a holland játékosok tömeges leigazolása miatt (összesen nyolc honfitársát szerződtette). Sokan kritizálták szigora és az erőnléti edzések intenzitása miatt is. A sajtóval állandóan hadban állt, a kritikákat pedig mereven elutasította. Az 1999–2000-es szezon sikertelenségére való tekintettel Josep Lluís Núñez távozott az elnöki posztról. Louis van Gaal Núñezzel szolidaritást vállalva szintén távozott a klubtól 2000-ben.[14][15][16][17][18][19]
Az FC Barcelona centenáriumát (1899–1999) ünneplő plakett
2005-ben Ronaldinho nyerte az Aranylabdát és a FIFA év játékosa díjat is
Núñez és van Gaal távozása mély emléket hagyott a szurkolókban, de ugyanígy volt a csapatkapitány-helyettes Luís Figóval is. A portugál kultikus hős lett, a katalánok úgy érezték, egy közülük. Nehezen emésztették meg a játékos az ősi rivális Real Madridba való igazolását, mikor új csapatával a Camp Nouba látogatott, extrém fogadtatásban részesítették. Első visszatérése alkalmával egy disznófejet és egy teljes üveg whiskeyt dobtak felé a nézőtérről.[20] A következő évben a menedzserek "egymás kezébe adták a kilincset". van Gaal utódja Llorenç Serra Ferrer lett, aki nagy játékosmozgás után rosszul kezdte a bajnokságot, ráadásul a Bajnokok Ligájából is kiestek az első körben. A szezon végén Carles Rexach ugrott be a menesztett menedzser helyére és a bajnokság utolsó fordulójában kiharcolta a BL-szereplést. Habár jobban szerepeltek a La Ligában, a Bajnokok Ligájában pedig az elődöntőig meneteltek, Rexachkal nem kötöttek hosszútávú szerződést, 2002. nyarán visszatért Louis van Gaal. A csapat az előző évtizedek leggyengébb teljesítményével indította a bajnokságot, a nemzetközi kupában is rosszul szerepeltek, a csapat 2003 februárjában a 15. helyen állt. Ez a holland szakember menesztéséhez vezetett, helyére Radomir Antić érkezett, aki a 6. helyig vezette a Barcelonát. A szezon végén nem hosszabbították meg a szerződését, a klubelnök Joan Gaspart is távozott, mivel "uralkodásának" három éve alatt a klub összességében rosszul szerepelt.[21]
A júniusra kiírt elnökválasztást egy ügyvéd, bizonyos Joan Laporta Estruch nyerte, a csapat új edzője a korábbi holland válogatott AC Milan-sztár Frank Rijkaard lett. A pályára egy fél csapatnyi külföldi játékos (pl. Ronaldinho, Deco, Henrik Larsson, Ludovic Giuly, Samuel Eto’o) érkezett, melléjük az utánpótlásból felkerült többek között Carles Puyol, Andrés Iniesta, Xavi és Víctor Valdés, az új állománnyal ráléptek a sikerek útjára. A 2004–05-ös szezonban a Barcelona megnyerte a La Ligát, a Spanyol Szuperkupát, Ronaldinho első, Eto’o harmadik helyen végzett a FIFA Az év labdarúgója-szavazásán.[22]
A 2005–06-os szezonban a Barcelona megvédte címét a bajnokságban és a Szuperkupában egyaránt. A bajnoki szezon csúcspontja a Real Madrid 3–0-s legyőzése a Santiago Bernabéu stadionban. Ez volt Rijkaard második győzelme a fővárosi arénában, ezzel ő lett a Barcelona első edzője, akinek ez sikerült. Ronaldinho 2.; a katalánok 3. gólja után a Real Madrid szurkolói felállva tapsoltak.[23] A Bajnokok Ligája döntőjében 2–1-re verték az angol Arsenalt. A 10 emberre fogyatkozott Arsenal kevesebb mint 15 perccel a vége előtt még 1–0-ra vezetett, de Sebastian Larsson becserélése győzelmet ért, a svéd csatár utolsó Barcelona-mérkőzésén gólpasszt adott Samuel Eto’ónak és a szintén csereként beállt Juliano Bellettinek, 14 év után nyertek újra valamely európai kupasorozatban.[24] A jobb oldalon látható a kezdőcsapat.
Habár erősen kezdtek és mindenhol a favoritok közé tartoztak, a 2006–07-es szezont serlegek nélkül fejezték be. Az előszezonban Amerikában játszottak felkészülési mérkőzéseket, amelyeken megsérült többek között a legjobb góllövő, Eto’o és a feltörekvő Lionel Messi. A kameruni csatárról ráadásul kiderült, kritizálta az edző Frank Rijkaardot és Ronaldinhot.[25] Ronaldinho szintén elismerte, hogy rossz formában van.[26] A bajnokság legnagyobb részében a katalánok álltak az első helyen, azonban az újév után a Real Madrid megelőzte őket és megnyerte a bajnokságot. A gránátvörös-kékek a Copa del Rey elődöntőjéig jutottak, ott a Getafe elleni első találkozót 5–2-re nyerték, Messi Diego Maradona Évszázad góljához hasonló találatot szerzett, de a visszavágót 4–0-ra elbukták. Részt vettek a 2006-os FIFA-klubvilágbajnokságon is, de a döntőben egy kései találattal a brazil Internacional diadalmaskodott.[27] A bajnokok ligájában a nyolcaddöntőben estek ki a későbbi ezüstérmes Liverpool ellen, az angol csapat idegenben lőtt több góllal ment tovább.
A következő szezonban harmadikak lettek a bajnokságban, a bajnokok ligájában és a Copa del Reyben is az elődöntőig jutottak, mindkétszer későbbi győztes (Manchester United ill. Valencia) állította meg őket. A Real Madridtól elszenvedett 4–1-es vereség másnapján Joan Laporta bejelentette, 2008. június 30-tól a Barcelona B edzője, Josep Guardiola veszi át Rijkaard helyét.[28]
A szezon után az FC Barcelona B fiatal vezetőedzője, Pep Guardiola vette át Rijkaard feladatkörét. Guardiola magával hozta az akadémián alkalmazott tiki-taka játékstílust. Eladta Ronaldinhót és Decót, a csapatot pedig Xavi, Iniesta és Messi köré építette.
A Barça 4–1-re verte az Athletic Bilbao csapatát a 2009-es Copa del Rey-döntőben, rekordnak számító 29. alkalommal nyerve meg a sorozatot. A pár nappal későbbi Real Madrid elleni 2–6-os siker bebiztosította a 2008–09-es szezon bajnoki címét. A római Stadio Olimpicóban rendezett Bajnokok Ligája-döntőben 2–0-ra győzték le a címvédő Manchester Unitedot, ezzel ők lettek az első spanyol csapat, akik triplázni tudtak.[30][31][32] A csapat szintén a Bilbao ellen megnyerte a hazai szuperkupát[33] és az európai szuperkupát is elhódította a Sahtar Doneck ellenében,[34] ezzel ők lettek az első európai csapat, akik a triplázás után a hazai és az európai szuperkupát is megnyerték. 2009 decemberében a katalánok nyerték a 2009-es FIFA-klubvilágbajnokságot,[35] ezzel ők lettek az első csapat, akiknek sikerült a sextuple.[36] A Barcelona 2010-ben két rekordot is megdöntött a spanyol labdarúgásban: 99 pontot szereztek a La Ligában és 9. alkalommal nyerték meg a spanyol szuperkupát.[37][38]
A szezon végén a nyári átigazolás egyik legnagyobb szenzációjaként a Barcelona megszerezte Zlatan Ibrahimovićot az Intertől, 43.25 millió euróért és Samuel Eto'o játékjogáért, azonban ez a szezon már nem volt olyan sima, mint az előző. Az első kellemetlen meglepetés a kupából való kiesés volt: a Sevilla ellen hazai pályán elszenvedett 2–1 arányú vereséget nem tudták ledolgozni idegenben (1–0 a Barcának, idegenben lőtt több góllal továbbment a Sevilla). A BL-ben az elődöntőig mentek: az Internazionale otthonában 3–1-es vereséget szenvedtek, és hazai pályán Piqué egyetlen gólja kevés volt. A drágán megszerzett Ibrahimovicot tavasztól nemigen játszatta Guardiola (a svéd nyáron az AC Milanhoz igazolt). A bajnoki címvédés végül sikerült a Real Madriddal szemben, a katalánok a bajnokság végén 3 ponttal előzték meg a Madridot.
2010–2011-es idényben történt Laporta utolsó nagyobb igazolása, aki a Valencia játékosa David Villa volt, aki 1 év után került a katalán csapathoz 40 millió euróért (a 2010–es világbajnokság után kiderült, hogy sokat nyert ezzel a Barcelona, mert a csatár ára a világbajnokság után nagyot ugrott).[39] 2010 nyarán új elnököt választottak Sandro Rosell személyében. Sandro Rosell keze alatt érkezett Alexis Sanchez, Mascherano, Adriano és Cesc Fàbregas.[40] A klub történelme legjobb éveit élte, a 2010–2011-es évben a spanyol kupa kivételével minden sorozatot megnyert, ezenkívül a Barcelona 96 ponttal zárt az élen a La Ligában és ezzel sorozatban 3-szor nyerte meg a bajnokságot. A Japánban megrendezett klubvilágbajnokságon pedig 4–0 arányban nyert a brazil Santos ellen, ahol Messi két gólt szerzett, Xavi és Fàbregas pedig egyet-egyet rúgott.[41]
A közelmúlt történelme (2012– )[szerkesztés]
2012 nyarán a klub bejelentette, hogy Tito Vilanova, az addigi FC Barcelona helyettes vezetőedzője, venné át Pep Guardiola helyét a csapatnál, mint edző. Kinevezését követően, Barcelona folytatta sikereit és végül az első helyen végeztek a bajnokságban, ahol 100 pontot szereztek és csak két alkalommal vesztettek. A gólkirály megint Lionel Messi lett, aki 46 gólt szerzett a spanyol bajnokságban.[42] 2013. május-11-én a Barcelona 22. alkalommal lett spanyol bajnok és még hátra volt a bajnoki szezonból 4 mérkőzés. Végül katalánok 15 ponttal előzték meg a rivális Real Madridot. Elérték az elődöntőt a Copa del Rey-ben és a bajnokok ligájaban is, előbbiben a Real Madrid, utóbbiban a Bayern München ejtette ki őket. 2012. december 19-én bejelentették, hogy Vilanova elhagyja az edzői posztot, mert kiújult a rákbetegsége.[43]
2013. július 22-én bejelentették, hogy a Barcelona új edzője a 2013-14 szezonban Gerardo "Tata" Martino.[44] A csapat megnyerte a spanyol szuperkupát az Atlético Madrid ellen, idegenben szerzett góllal.[45] 2014. január 23-án, Sandro Rosell lemondott az elnöki posztról és Josep Maria Bartomeu lépett a helyére.[46] A Nemzetközi Labdarúgó-szövetség kizárta az FC Barcelonát a következő két átigazolási időszakból és megbüntette a spanyol szövetséget is. A katalánok, akik fellebbeztek a döntés ellen, megsértették a nemzetközi átigazolásokra vonatkozó szabályokat, több 18 év alatti futballista szerződtetésénél, ezért alkalmazott a FIFA szankciót.[47]
2014 júliusában Barcelona klub rekordot döntött Luis Suárez leigazolásával az Liverpool-tól, akiért 81 €-94.000.000 €-ot fizettek. Az uruguayi Luis Suárezt a FIFA 9 válogatott mérkőzésről, valamint négy hónapra minden futballtevékenységtől eltiltotta az olasz Giorgio Chiellini megharapásáért a világbajnokságon.[48][49] Érkezett még Ivan Rakitić az Sevillától.
2014. december végén a Barcelona fellebbezését a Legfelsőbb Sportdöntőbíróság elutasította és az eredeti tilalmat állították vissza, így a klub nem tud igazolni a 2015. nyári és téli átigazolási időszakában. 2015. január 5-én Andoni Zubizarretát menesztették az FC Barcelonától, aki 4 évet töltött el a klubnál sportigazgatóként.[50] Luis Enrique vezetésével a katalán csapat ismét minden lehetséges trófeát begyűjtött.
2021 áprilisában a Barcelona egyike volt azon 12 klubnak, amely megegyezett az Európai Szuperliga megalapításában.[51]
Az FC Barcelona azon ritka klubok közé tartozik, amelyek a spanyol labdarúgó-bajnokság létrehozása óta folyamatosan az első osztály küzdelmeiben vesznek részt. A csapat a 2019–20-as szezon végéig 26 alkalommal volt bajnok, 25 alkalommal ezüstérmes és 12 alkalommal bronzérmes. Ezzel a teljesítménnyel Spanyolország második legeredményesebb csapata. A klub legszebb és legeredményesebb periódusai az élvonalban az 1947-től 1960-ig terjedő időszakban, valamint az 1990-es években voltak. Emellett 2004 óta ismét kiemelkedően teljesít a csapat.[9][52]
*A spanyol polgárháború miatt a bajnokság szünetelt a következő szezonokban: 1936–37, 1937–38 és 1938–39
Az FC Barcelona, a 2020–2021-es szezont is beleértve, 42 alkalommal jutott be a spanyol labdarúgókupa döntőjébe. Ebből 31 alkalommal sikerült elhódítania a trófeát. Ezzel a teljesítménnyel jelenleg az FC Barcelona a legsikeresebb klub a spanyol labdarúgókupában. Legelső győzelmét 1910-ben, legutóbbi győzelmét 2021-ben aratta. A legtöbb kupagyőzelmet az 1920-as és az 1950-es években aratta a csapat. A legnagyobb arányú győzelmet 2018. április 21-én aratta az FC Barcelona a Sevilla FC ellen. A Madridban megrendezett mérkőzést a katalán csapat nyerte meg 5:0 arányban.[11][53][54]
A győztes döntők a kinyit gombra kattintva tekinthetőek meg
RC Deportivo de La Coruña
M = Játszott mérkőzések; Gy = Győzelem; D = Döntetlen; V = Vereség; Rg = Rúgott gólok; Kg = Kapott gólok; P = Pontszám
Játékvezető: Beltrán de Lis
Real Unión de Irún
Torralba, Samitier, Grácia, Alcantára (2)
Arenas Club de Getxo
Viktória Királynő Stadion, Sevilla
3 – 2 (2 – 2) (h.u.)
El Sardinero Stadion, Santander
El Sardinero Stadion, Santander
El Sardinero Stadion, Santander
4 – 3 (3 – 3) (h.u.)
César (2), Gonzalvo III
4 – 2 (2 – 2) (h.u.)
Basora, Vila, Kubala, César
Santiago Bernabéu Stadion, Madrid
Eulogio Martínez, Kocsis (2), Tejada
Camp Nou Stadion, Barcelona
Santiago Bernabéu Stadion, Madrid
4 – 3 (2 – 2) (h.u.)
Santiago Bernabéu Stadion, Madrid
Fusté, Zabalza (2), Alfonseda
Santiago Bernabéu Stadion, Madrid
Vicente Calderón Stadion, Madrid
La Romareda Stadion, Zaragoza
Santiago Bernabéu Stadion, Madrid
Luis Casanova Stadion, Valencia
Játékvezető: García de Loza
3 – 2 (2 – 2) (h.u.)
Santiago Bernabéu Stadion, Madrid
1 – 1 (b.r.: 5–4)
Játékvezető: Luis Medina Cantalejo
Touré, Messi, Bojan, Xavi
Vicente Calderón Stadion, Madrid
Játékvezető: David Fernandez Borbalán
Camp Nou Stadion, Barcelona
Játékvezető: Carlos Velasco Carballo
2 – 0 (0 – 0) (h.u.)
Vicente Calderón Stadion, Madrid
Játékvezető: Del Cerro Grande
Vicente Calderón Stadion, Madrid
Játékvezető: Carlos Clos Gómez
Wanda Metropolitano Stadion, Madrid
Játékvezető: Jesus Gil Manzano
L. Suárez (2), Messi, Iniesta, Coutinho
Szereplések a spanyol labdarúgó-szuperkupában[szerkesztés]
Az FC Barcelona 23 alkalommal jutott be a spanyol labdarúgó-szuperkupa döntőjébe. 15 alkalommal bajnokként, 6 alkalommal kupagyőztesként és 1 alkalommal kupadöntősként. Ebből 13 alkalommal sikerült elhódítania a trófeát. Ezzel a teljesítménnyel jelenleg az FC Barcelona a legsikeresebb klub a spanyol labdarúgó-szuperkupában. Legelső győzelmét 1983-ban, legutóbbi győzelmét 2018-ban aratta.
Spanyol labdarúgó-szuperkupa : 1983, 1991, 1992, 1994, 1996, 2005, 2006, 2009, 2010, 2011, 2013, 2016, 2018
Szereplések a spanyol labdarúgó ligakupában[szerkesztés]
1983 és 1986 között rendezték meg 4 alkalommal a ligakupát. Ebből 2-szer került döntőbe az FC Barcelona és mindkét döntőjét meg is nyerte.
Spanyol ligakupa: 1983, 1986
A katalán labdarúgó-bajnokság az első regionális labdarúgó-bajnokság volt Spanyolországban és 1901-től 1940-ig létezett. 1929-ig, az egységes spanyol labdarúgó-bajnokság megszületéséig a regionális bajnokságok győztesei közül kerültek ki a spanyol labdarúgókupa résztvevői (néhány esetben az ezüstérmes csapatok is bejuthattak). 1901 és 1903 között a bajnokságot Macaya-kupa néven indították. 1903-ban két független bajnokság kiírására került sor. Az FC Barcelona a Macaya-kupa helyett a saját rendezésű Barcelona-kupa küzdelmeiben vett részt. 1904-től pedig a Katalán Labdarúgó-szövetség szervezésében került megrendezésre a torna. 23 győzelmével (a Macaya-kupát és a Barcelona-kupát beleértve) az FC Barcelona a katalán labdarúgó-bajnokság legsikeresebb klubja volt. A csapat a következő években végzett a bajnokság élén:[12][56]
1905, 1909, 1910, 1911, 1913*, 1916
1919, 1920, 1921, 1922, 1924, 1925
1926, 1927, 1928, 1930, 1931, 1932
*1913-ban két bajnokságot indítottak. A másik győztes az FC Espanya volt.
A spanyol polgárháború alatt[szerkesztés]
A spanyol labdarúgó-bajnokság 1936-tól 1939-ig szünetelt a spanyol polgárháború miatt. Ennek következtében az 1936-37 szezonban létrehozták a mediterrán ligát, melynek küzdelmeiben Katalónia és Valencia tartományok jelentősebb klubjai vettek részt. A bajnokságot az FC Barcelona nyerte meg az RCD Espanyol előtt.[12][56]
Az 1937–38-as szezonban már Valencia tartomány csapatai sem tudtak részt venni a bajnokságban a spanyol polgárháború miatt. Így azt katalán liga néven indították, mely nem azonos a katalán labdarúgó-bajnoksággal. A bajnokság utolsó egy-két fordulójának mérkőzéseit nem játszották le a polgárháború miatt. Ennek ellenére az FC Barcelona megnyerte a ligát, mivel meggyőző előnnyel vezetett az ugyancsak barcelonai UE Sants csapata előtt.[12][56]
A kupát az A Coruña-i Teresa Herreráról nevezték el, aki 36 éven át a nincstelenek nyomorának enyhítéséért küzdött. Először 1946-ban rendezték meg és a küzdelmekben azóta számos ismert spanyol és külföldi klub is részt vett. Többek között az AC Milan, a Real Madrid, az SS Lazio, a Sporting Lisszabon és számos ismert dél-amerikai csapat. A tornát az FC Barcelona összesen 5 alkalommal nyerte meg, a következő években:[57][58]
1948, 1951, 1972, 1990 és 1993
A Joan Gamper-kupát a klub alapítójának tiszteletére hozta létre az FC Barcelona. Az első tornát 1966-ban játszották. Megrendezésére augusztusban kerül sor, melyen ismert európai és dél-amerikai csapatok vesznek részt. Spanyol klubok csak ritkán vesznek részt a küzdelmekben. Érdekesség, hogy 1970-ben az Újpesti Dózsa nyerte meg a Joan Gamper-kupát. 2017 augusztusáig az FC Barcelona 41 alkalommal nyerte el a trófeát és 6 ízben ezüstérmes lett. A csapat a következő években nyerte meg a kupát:[59][60]
1966, 1967, 1968, 1969, 1971, 1973, 1974, 1975, 1976, 1977, 1979
1980, 1983, 1984, 1985, 1986, 1988, 1990, 1991, 1992, 1995, 1996
1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2006, 2007, 2008
2010, 2011, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018
UEFA-bajnokok ligája/BEK : 5 győzelem: 1992, 2006, 2009, 2011, 2015
Kupagyőztesek Európa-kupája /(KEK),UEFA-kupa : 4 győzelem: 1979, 1982, 1989, 1997
Európai szuperkupa : 5 alkalommal: 1992, 1997, 2009, 2011, 2015
FIFA-klubvilágbajnokság: 3 alkalommal: 2009, 2011,2015
13 alkalommal vettek részt UEFA Bajnokok Ligáján
22 alkalommal UEFA Kupán
5 alkalommal Európai Szuperkupán
Egyszer vettek részt az Interkontinentális Kupán
Catalunya kupa: 6 győzelem: 1990–91, 1992–93, 1999–2000, 2003–04, 2004–05, 2006–07, 2012–13, 2013–14
Vásárvárosok kupája: 3 győzelem : 1958, 1960, 1966
Copa Latina: 2 győzelem: 1949, 1952
Martini & Rossi kupa: 2 győzelem: 1952, 1953
Ramón de Carranza kupa: 3 győzelem: 1961, 1962, 2005
Ciudad de Palma kupa: 5 győzelem: 1969, 1974, 1976, 1980, 1981
Pireneusi kupa: 4 győzelem: 1910, 1911, 1912, 1913
Barcelona szurkolók a Camp Nouban
Az FC Barcelona szurkolóinak beceneve culé, ami a katalán cul szóból származik (angolul: arse), mivel a csapat szurkolói a Camp de la Indústria stadionban, úgy ültek a lelátókon, hogy csak a fenekük látszódott az utcáról és ezért kapták ezt a gúnyos nevet. Spanyolországban, a lakosság 25%-a mondja magát Barcelona szimpatizánsnak, míg a lakosság 32%-a a Real Madrid-ot támogatja.[61] Felmérések szerint Európa-szerte, jelenleg az FC Barcelonának van a legnagyobb szurkoló tábora.[62][63] A klub szurkolóinak száma jelentősen növekedett, a 2003–04-es szezontól kezdve 2009-ig.[63] Az FC Barcelona a világ egyik legjobban támogatott csapata. A közösségi médiában is rengeteg követője van a világon, a Facebookon több mint 102 millió rajongója van 2018 decemberében.[64]
Lionel Messi és Lassana Diarra a 2011-es El Clásico-on
Az El Clásico egy labdarúgó-mérkőzés Spanyolország két legsikeresebb labdarúgóklubja, az FC Barcelona és a Real Madrid CF között. A két klub Spanyolországban két rivális régióban van, Barcelona Katalóniában, míg Madrid Kasztília területén helyezkedik el. A két terület rivalizálásának főleg politikai és kulturális okai vannak.
Primo de Rivera és különösen Francisco Franco (1939-1975) diktatúrája alatt, Spanyolországban elnyomták a regionális kultúrákat. Spanyol területen az összes nyelvet betiltották, a Spanyol nyelv-en kívül, köztük a katalánt is.[65] Ebben az időszakban a katalánok szabadságvágya felerősödött és ekkor alakult ki az FC Barcelona jelmondata is "Több, mint egy klub" (Més que un club). Manuel Vázquez Montalbán szerint, a legjobb módja annak, hogy a katalánok bizonyítani tudják identitásukat az hogy csatlakoznak a Barcelonához és ez kevésbé kockázatos mint, hogy titkos Franco ellenes mozgalmakhoz csatlakoznak és ez lehetővé tette számukra, hogy kifejezzék nem tetszésüket az elnyomással és a diktatúrával szemben.
Másrészt, abban az időszakban a Real Madrid volt a spanyol fasiszta rezsim megtestesítője és ezenkívül még a klub elnöke Santiago Bernabeu is harcolt a nacionalista oldalon a spanyol polgárháborúban.[66] Az 1950-es években a versengést tovább fokozta, amikor vita alakult ki Alfredo di Stéfano átigazolásában, aki végül a Real Madrid kulcsfontosságú játékosa lett és később többször is sikerre vezette a csapatát. Az 1960-as években a versengés elérte az európai színpadot, amikor is a két csapat egymással kétszer is találkozott az Európa Kupa kieséses szakaszában.
Bővebben: El derbi Barceloní
A Barçelona helyi riválisa az Espanyol. A barcelonai csapatot 1900-ban alapította Ángel Rodríguez, a barcelonai egyetem építészmérnök hallgatója. A labdarúgócsapat első otthona Barcelona jómódú városrészében, Sarriában volt. A klub alapító levelében szerepelt, hogy a csapat nyilvánvalóan Barcelona ellenes.[67] A rivalizálás erősíti a katalán öntudatot és a Real Madrid elleni tudatot.
Hagyományosan, de különösen a Franco rezsim alatt látszódott, hogy az Espanyol meg akart felelni a központi hatóságoknak, míg ennek éles ellentéte az FC Barcelona, akik forradalmi szelleműek voltak.[68] 1918-ban egy petíció indult az Espanyol ellen. Később az Espanyol szurkolói csatlakoztak a falangistákhoz a Spanyol polgárháborúban, akik a fasiszták mellé álltak. Annak ellenére, hogy ideológiai különbségek vannak a két klub közt, a derbi mindig is fontos volt, a szurkolóknak, a Barcelonának és az Espanyolnak is. Az elmúlt években a rivalizálás már kevésbé politika miatt van. Az Espanyol le is fordította hivatalos nevét és himnuszát spanyol nyelvről katalánra.
Az első mérkőzést egymás ellen 1929. április 7-én játszották, amit a Barcelona 1–0 arányban megnyert. Bár ez a legtöbbet játszott helyi derbi a La Liga történetében, de ez is leginkább a kiegyensúlyozatlan, mivel a Barcelona túlnyomórészt uralkodott a mérkőzéseken.
Utolsó módosítás: 2022. szeptember 3.[69]
A vastaggal jelzett játékosok felnőtt válogatottsággal rendelkeznek.
A dőlttel jelzett játékosok kölcsönben szerepelnek a klubnál.
*A második csapatban is pályára lépő játékos.
1992. április 30. (30 éves)
1999. március 2. (23 éves)
2001. május 30. (21 éves)
1995. március 19. (27 éves)
1987. február 2. (35 éves)
1999. március 7. (23 éves)
1996. április 10. (26 éves)
1990. december 28. (31 éves)
1989. március 21. (33 éves)
1992. február 7. (30 éves)
1998. november 12. (23 éves)
2001. január 9. (21 éves)
2003. október 18. (18 éves)
1988. július 16. (34 éves)
2002. november 25. (19 éves)
1990. április 2. (32 éves)
1996. december 19. (25 éves)
1997. május 12. (25 éves)
Soto de la Marina
2003. április 3. (19 éves)
Los Palacios y Villafranca
2004. augusztus 5. (18 éves)
1997. május 15. (25 éves)
1988. augusztus 21. (34 éves)
2002. október 31. (19 éves)
2000. február 29. (22 éves)
1994. február 13. (28 éves)
1996. december 14. (25 éves)
2000. november 3. (21 éves)
1995. június 17. (27 éves)
1993. november 14. (28 éves)
2002. január 3. (20 éves)
1999. április 22. (23 éves)
1991. március 21. (31 éves)
1999. december 29. (22 éves)
2001. december 17. (20 éves)
A klub híres játékosai[szerkesztés]
Bővebben: Az FC Barcelona labdarúgóinak listája
Ronaldo, az FC Barcelona 1996 – 97-es évben a legeredményesebb gólkirálya volt
Az FC Barcelona játékosai eddig 12 alkalommal szerezték meg a spanyol gólkirályi címet, a Pichichi-trófeát. Közülük kiemelkedik Enrique Castro, aki két ízben is gólkirály lett és Lionel Messi, aki 50 góljával eddig a klub legeredményesebb gólkirálya. Ezzel a teljesítménnyel Messi elnyerte az európai aranycipőt is.[70]
Lionel Messi a klub eddigi legeredményesebb játékosa, 6-szor Aranycipős, 6-szor Aranylabdás.
Johan Cruyff, az FC Barcelona kétszeres aranylabdás labdarúgója
Az aranylabda az európai labdarúgás legfontosabb egyéni trófeája, mellyel a legjobb teljesítményt nyújtó európai vagy Európában játszó labdarúgót díjazták. 2010-től a FIFA adja át a díjat. A France Football magazin által 1956-ban alapított Aranylabdát, és a FIFA év játékosa díjat vonták össze. 2016. szeptember 16-án bejelentették, hogy miután lejárt a FIFA és a France Football együttműködési szerződése, azt nem újítják meg, így az év legjobb játékosát a 2010 előtti gyakorlathoz visszatérve ismét a francia szaklap Aranylabda díjával jutalmazzák. Ezt a díjat a világon bárhol játszó futballista megkaphatja. Az FC Barcelona csapatából eddig hat labdarúgó nyerte el az aranylabdát. A legsikeresebb közülük Lionel Messi, aki hat alkalommal is elnyerte a trófeát.[3][71]
Az év edzője (FIFA)[szerkesztés]
A FIFA Év edzője díjat a FIFA hozta létre 2010-ben. Ezt a díjat a világon bárhol dolgozó edző megkaphatja. Az FC Barcelona csapatából eddig két edző nyerte el.
Az év labdarúgója (FIFA)[szerkesztés]
Ronaldinho, akit két alkalommal is megválasztottak az év legjobb labdarúgójának
Az év labdarúgója címmel a FIFA minden évben azt a labdarúgót díjazta, akit a nemzetközi labdarúgásban részt vevő csapatok edzőinek és kapitányainak szavazatai alapján az év legjobb játékosának választottak meg. Az FC Barcelona csapatából négy brazil származású labdarúgó választottak meg az év labdarúgójának. A legsikeresebb közülük Ronaldinho, aki két alkalommal is elnyerte a címet.[72] Az 1991-ben alapított díjat 2010-ben megszüntette a FIFA és helyette létrehozta a FIFA Aranylabdát. 2016. szeptember 16-án bejelentették, hogy miután lejárt a FIFA és a France Football együttműködési szerződése azt nem újítják meg, így a FIFA újra átadja Az év labdarúgója elismerését.[73]
Az év játékosa (UEFA)[szerkesztés]
Az év férfi labdarúgója-díjat az UEFA hozta létre 2011-ben, miután a France Football Magazin által alapított Aranylabdát összevonták a FIFA év játékosa díjjal és megszüntették az UEFA – Év labdarúgója díjat. Minden évben azt az Európában játszó labdarúgót díjazza, akit az újságírók szavazatai alapján az év legjobb játékosának választottak meg.[74][75]
Az év labdarúgója (UEFA)[szerkesztés]
Az UEFA Év labdarúgója díjat az UEFA hozta létre 1998-ban. Minden évben azt az Európában játszó labdarúgót díjazták, akit az előző szezon legjobb játékosának választottak meg. A díjat a Legjobb Hátvéddel, a Legjobb Középpályással, a Legjobb Csatárral és az Év edzőjével együtt osztották ki minden egyes szezon végén Monacóban, az UEFA-szuperkupa előtt. A díjat 2011-ben felváltotta az év férfi labdarúgója-díj.
Az UEFA Legjobb hátvéd díjat az UEFA hozta létre 1998-ban. Minden évben azt az Európában játszó labdarúgót díjazták, akit az előző Bajnokok Ligája szezon legjobb hátvédjének választottak meg. A díjat az Év labdarúgójával, a Legjobb Középpályással, a Legjobb Csatárral és az Év edzőjével együtt osztották ki minden egyes szezon végén Monacóban, az UEFA-szuperkupa előtt. 2011-ben a díjat megszüntették.
Az UEFA Legjobb középpályás díjat az UEFA hozta létre 1998-ban. Minden évben azt az Európában játszó labdarúgót díjazták, akit az előző Bajnokok Ligája szezon legjobb középpályásának választottak meg. A díjat az Év labdarúgójával, a Legjobb Hátvéddel, a Legjobb Csatárral és az Év edzőjével együtt osztották ki minden egyes szezon végén Monacóban, az UEFA-szuperkupa előtt. 2011-ben a díjat megszüntették.
Az UEFA Legjobb csatár díjat az UEFA hozta létre 1998-ban. Minden évben azt az Európában játszó labdarúgót díjazták, akit az előző Bajnokok Ligája szezon legjobb csatárának választottak meg. A díjat az Év labdarúgójával, a Legjobb Hátvéddel, a Legjobb Középpályással és az Év edzőjével együtt osztották ki minden egyes szezon végén Monacóban, az UEFA-szuperkupa előtt. 2011-ben a díjat megszüntették.
Az év edzője (UEFA)[szerkesztés]
Az UEFA Év edzője díjat az UEFA hozta létre 1998-ban. Minden évben azt az Európában dolgozó edzőt díjazták, aki az előző Bajnokok Ligája szezon győztes csapat edzője volt. A díjat az Év labdarúgójával, a Legjobb Hátvéddel, a Legjobb Középpályással és a Legjobb Csatárral együtt osztották ki minden egyes szezon végén Monacóban, az UEFA-szuperkupa előtt. 2006-ban a díjat megszüntették. A Barcelona egyetlen edzője, aki ezt a díjat megkapta (még fenn állt), Frank Rijkaard.[76]
Memorial Aldo Rovira díj[szerkesztés]
Az Aldo Roviráról elnevezett díjat, az FC Barcelona korábbi igazgatójának Josep Lluis Rovira-nak a fiáról nevezték el, aki 2009-ben tragikus körülmények között elhunyt. 2010 óta a Barcelona és a katalán média meghatározó személyiségei ítélik oda minden szezon után.
A spanyol bajnokság legjobb kapusai[szerkesztés]
A Ricardo Zamora-trófeát a bajnoki szezon végén adományozzák a spanyol labdarúgó-bajnokság legjobb kapusának. Eddig az FC Barcelona tíz labdarúgója nyerte el ezt a díjat. Közülük a legkiemelkedőbb teljesítményt Antoni Ramallets és Víctor Valdés nyújtotta, akik öt alkalommal bizonyultak a bajnokság legjobb kapusának. Ezzel ők vezetik a kupa örökranglistáját is.[3]
Egyéb statisztikák és rekordok[szerkesztés]
Legeredményesebb játékos: Paulino Alcántara 357 mérkőzésen 357 gólt szerzett 1912 és 1927 között
Legeredményesebb játékos a spanyol labdarúgó-bajnokságban: Lionel Messi 474 gólt szerzett 2004–2021
Leghosszabb góllövési sorozat: Mariano Martín tíz egymást követő mérkőzésen tizennyolc találatot ért el az 1943. február 14-től 1943. október 3-ig terjedő időszakban
Az európai kupák legeredményesebb játékosa: Lionel Messi 128 gólt szerzett 2004–2021 (120 UEFA-bajnokok ligája, 3 UEFA-szuperkupa 5 egyéb találat)
Az első mez színei megegyeztek a játékosok által ma is viselt kék és gránátvörös színnel. A mez egyik oldala kék, a másik pedig gránátvörös volt. A mez ujja pedig a mez ujj felé eső oldalának színével ellentétes (kék vagy gránátvörös) volt. A nadrágnak a fehér színt választották. Azóta a mez számos változáson ment keresztül. A mezen 2006 óta az UNICEF logója látható.
A Barca hazai és vendég mezei a 2020–2021-es szezonig:
1955 C. de Fires
Frissítve: 2021. november 5-én: [77]
A Barça Alapítvány első alelnöke és igazgatója
Alelnök a gazdasági és méltányosságért, valamint az Espai Barçaért felelős
A kereskedelmi terület alelnöke
Az labdarúgó csapatért felelős igazgató
Igazgatósági tag, a női csapatért, a Barcelona B-ért és az ifjúsági futballért
Josep Maria Albert Turco
José Ramón de la Fuente
FC Barcelona B csapat vezetőedzője
FC Barcelona B csapat technikai igazgatója
Akadémia igazgató (La Masia)
Az ifjúsági futball vezetője
Befogadóképesség: 99 354 fő
Felavatás: 1957. szeptember 24.
Játéktér: 105 x 72 m
Más egységek: La Masía
Az FC Barcelona indulóját, melynek címe katalán nyelven El cant del Barça, Manuel Valls Gorina szerezte a klub fennállásának 75. évfordulójára. A szöveget Jaume Picas és Josep M. Espinàs írták. Az indulót 1974. november 27-én énekelték el először az évforduló tiszteletére rendezett ünnepségen.[82]
Som la gent blaugrana
Tant se val d’on venim
Si del sud o del nord
Ara estem d’acord, estem d’acord,
Una bandera ens agermana
Tenim un nom, el sap tothom:
Tots units fem força
Són molts anys plens d’afanys
Són molts gols que hem cridat
I s’ha demostrat, s’ha demostrat
Que mai ningú no ens podrà tòrcer
Tenim un nom, el sap tothom:
Somos la gente azulgrana
No importa de dónde vengamos
Si del sur o del norte
Ahora estamos de acuerdo, estamos de acuerdo
Una bandera nos hermana
Tenemos un nombre, lo saben todos:
Todos unidos hacemos fuerza
Son muchos años llenos de afición
Son muchos goles que hemos gritado
Y se ha demostrado, se ha demostrado
Que nunca nadie nos podrá vencer
Tenemos un nombre, lo saben todos:
Mi vagyunk a kék-vörösek
Nem számít honnan jövünk
Most egyek vagyunk, egyek vagyunk
Egy zászló minket összeköt
Van egy nevünk, mindenki tudja:
Annyi lelkesedéssel teli év
Hogy soha senki minket legyőzni nem fog
Van egy nevünk, mindenki tudja:
A klubnak összesen eddig 67 edzője volt. Legtovább, Johan Cruijff volt, aki 8 szezonon keresztül vezette a csapatot 1988-tól 1996-ig. A klub legsikeresebb korszakát Josep Guardiolával élte át, amikor is a csapat egy idény alatt megnyert mindent. A klub eddigi összes edzője:
Joan Josep Nogués (1942–44)
José Luis Romero (1983)
César Luis Menotti (1983–84)
Louis van Gaal (1997–2000)
Llorenç Serra Ferrer (2000–01)
Louis van Gaal (2002–03)
Eddig összesen 48 elnöke volt a Barcelona csapatának, 2 alkalommal volt Elnöki tanács és 1 alkalommal Átmeneti adminisztratív tanács. Legtovább, Josep Lluís Núñez volt a klub elnöke, aki 1978-tól 2000-ig töltötte be ezt a pozíciót. A klub eddigi összes elnöke:[83]
Josep Antoni de Albert
Agustí Montal i Galobart
Joaquim Peris de Vargas
Agustí Montal i Costa
Raimon Carrasco i Azemar
Joan Gaspart i Solves
Enric Reyna i Martínez
↑ a b c A Barca születése (magyar nyelven). (Hozzáférés: 2009. március 15.)
↑ a b c d e Les Corts, egy sikeres időszak színhelye (magyar nyelven). (Hozzáférés: 2009. március 15.)
↑ a b c d e f FC Barcelona:FC Barcelona Records/Individual records (angol nyelven). [2010. augusztus 12-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2009. május 29.)
↑ a b A Camp Nou fogadja a jövő Barcáját (magyar nyelven). (Hozzáférés: 2009. március 17.)
↑ Legendák Célkeresztben: Kubala László, Eurobarca.hu, 2006.01.29. (magyar nyelven). (Hozzáférés: 2009. május 8.)
↑ Àngels Prieto: The day Kubala scored seven, Fcbarcelona.com, 2008.11.11. 13:10 (angol nyelven). [2009. január 12-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2009. május 8.)
↑ José Luis Pierrend: European Footballer of the Year ("Ballon d'Or") 1960, Rsssf.com, 2006.02.12. (angol nyelven). (Hozzáférés: 2009. május 8.)
↑ History:From the construction of the Camp Nou to the 75th anniversary (1957-1974) (angol nyelven). [2012. december 5-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2009. május 21.)
↑ a b José Vicente Tejedor Carnicero: Spain, Final Tables 1928- (angol nyelven). rsssf.com, 2000. szeptember 28. (Hozzáférés: 2009. március 16.)
↑ a b c History:From the 75th Anniversary to the European Cup (1974-1992) (angol nyelven). [2012. december 4-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2009. május 21.)
↑ a b c José Vicente Tejedor Carnicero: Spain - List of Cup Finals (angol nyelven), 2009. május 8. (Hozzáférés: 2009. május 11.)
↑ a b c d FC Barcelona:Football Trophies (angol nyelven). [2009. október 3-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2009. június 2.)
↑ a b c d e f g h i FC Barcelona:Legendary Players (angol nyelven). (Hozzáférés: 2009. május 27.)
↑ a b History:Consolidation in Europe. From Wembley to Rome (1992-2009) (angol nyelven). [2012. december 4-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2009. szeptember 1.)
↑ Jorge Silva:Van Gaal back at Barca, The Independent, 2002.05.14. (angol nyelven). (Hozzáférés: 2009. szeptember 16.)[halott link]
↑ Dan Rookwood and agencies:Van Gaal bids adios to Barca, The Guardian, 2003.01.28. (angol nyelven). (Hozzáférés: 2009. szeptember 16.)
↑ Simon Kuper's World Football:World's best is slumming it in Barcelona, The Guardian, 1999.09.26. (angol nyelven). (Hozzáférés: 2009. szeptember 16.)
↑ Glenn Moore:Football:Van Gaal braced for the backlash in Barcelona, The Independent, 1997.11.26. (angol nyelven). (Hozzáférés: 2009. szeptember 16.)
↑ Jon Carter:Louis van Gaal, Soccernet (angol nyelven). [2010. november 29-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2009. szeptember 16.)
↑ Ball, Phil. p. 19
↑ Ball, Phil. pp. 109–110
↑ „Ronaldinho wins world award again”, BBC News, 2005. december 19. (Hozzáférés ideje: 2014. október 26.)
↑ McCurdy, Patrick. „Real Madrid 0 Barcelona 3: Bernabeu forced to pay homage as Ronaldinho soars above the galacticos”, The Independent, 2005. november 21. (Hozzáférés ideje: 2014. október 26.)
↑ „Barcelona 2–1 Arsenal”, BBC News, 2006. május 17. (Hozzáférés ideje: 2014. október 26.)
↑ „Barcelona will not punish Eto'o”, BBC News, 2007. február 14. (Hozzáférés ideje: 2014. október 26.)
↑ Barcelona defends Asian tour. AFP. soccerway.com. [2012. május 9-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2014. október 26.)
↑ Internacional make it big in Japan. FIFA, 2006. december 17. [2007. június 22-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2014. október 26.)
↑ A Barcelona új edzője Guardiola. FC Barcelona, 2008. május 8. [2012. december 4-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2014. október 26.)
↑ individual records. FC Barcelona. (Hozzáférés: 2014. október 26.)
↑ Alvarez, Eduardo: One title closer to the treble. ESPN, 2009. május 14. [2012. május 9-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2014. október 26.)
↑ „Barcelona 2–0 Man Utd”, BBC Sport, 2009. május 27. (Hozzáférés ideje: 2014. október 26.)
↑ Pep Guardiola's love affair with Barça continues. Thesportreview.com, 2009. május 19. (Hozzáférés: 2014. október 26.)
↑ „Messi leads Barcelona to Spanish Supercup win”, CNN Sports Illustrated. Associated Press, 2009. augusztus 23.. [2011. július 8-i dátummal az eredetiből archiválva] (Hozzáférés ideje: 2014. október 26.)
↑ Barcelona vs Shakhtar Donetsk. FC Barcelona. [2012. június 16-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2014. október 26.)
↑ Barcelona beat Estudiantes to win the Club World Cup. BBC Sport (2009. december 19.). Hozzáférés ideje: 2014. október 26.
↑ The year in pictures. FIFA.com, 2009. december 13. [2012. május 9-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2014. október 26.)
↑ Associated, The: The Canadian Press: Messi's three goals as Barcelona wins record ninth Spanish Supercup. Canadian Press, 2010. augusztus 21. [2010. augusztus 24-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2014. október 26.)
↑ „Messi, Barcelona set records in Spanish league title repeat”, USA Today, 2010. május 16. (Hozzáférés ideje: 2014. október 26.)
↑ Barcelona leigazolt David Villát a Valenciától. FCBarcelona.cat. FC Barcelona, 2010. május 19. [2012. augusztus 2-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2011. június 4.)
↑ Aláírt Mascherano a Barcelonához. FCBarcelona.cat. FC Barcelona, 2010. augusztus 27. [2012. július 31-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2011. június 4.)
↑ Santos-FC Barcelona(0–4). FC Barcelona, 2011. december 18. [2011. december 22-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2011. december 18.)
↑ Messi lőtte a legtöbb bajnoki gólt 2013-ban (magyar nyelven). sportgeza, 2014. január 16. (Hozzáférés: 2014. január 16.)
↑ Kiújult Vilanova rákbetegsége (magyar nyelven). nemzetisport, 2012. december 19. (Hozzáférés: 2012. december 19.)
↑ Gerardo Martino az új vezetőedző (magyar nyelven). nemzetisport, 2013. július 23. (Hozzáférés: 2013. július 23.)
↑ A Barcelona nyerte meg a Spanyol Szuperkupát (magyar nyelven). nemzetisport, 2013. augusztus 28. (Hozzáférés: 2013. augusztus 28.)
↑ Rosell lemondott az elnöki posztról (magyar nyelven). nemzetisport, 2014. január 23. (Hozzáférés: 2014. január 23.)
↑ A Barcelonát kizárták két átigazolási időszakból (magyar nyelven). nemzetisport, 2014. április 2. (Hozzáférés: 2014. április 2.)
↑ Suárez 9 meccset és 4 hónapos eltiltást kapott (magyar nyelven). nemzetisport, 2014. június 26. (Hozzáférés: 2014. június 26.)
↑ Hivatalos: Suárez a Barçáé! (magyar nyelven). eurobarca, 2014. július 11. (Hozzáférés: 2014. július 11.)
↑ Andoni Zubizarreta távozott a sportigazgatói posztról (angol nyelven). BBC, 2015. január 5. (Hozzáférés: 2015. január 5.)
↑ The Super League - Press Release. thesuperleague.com. (Hozzáférés: 2021. április 19.)
↑ José Vicente Tejedor Carnicero és Raúl Torre: Spanish Premier Division All-Time Table 1928-2008 (77 Leagues) (angol nyelven). rsssf.com, 2009. február 20. (Hozzáférés: 2009. március 17.)
↑ José Vicente Tejedor Carnicero: Spain - Cup 1922 (angol nyelven), 2001. február 12. (Hozzáférés: 2009. május 11.)
↑ Delfín Melero: El Barça se corona por aplastamiento, Marca, 2009.05.13 (angol nyelven), 2009. május 13. (Hozzáférés: 2009. május 15.)
↑ José Vicente Tejedor Carnicero és Carles Lozano Ferrer: Spain - Cups 1910 (angol nyelven). (Hozzáférés: 2009. május 8.)
↑ a b c Felix Laya Tomas és Luis Javier Bravo: Spain - List of Champions of Catalonia (angol nyelven), 2000. február 13. (Hozzáférés: 2009. június 2.)
↑ Deportivo honors (angol nyelven). [2008. július 24-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2008. augusztus 16.)
↑ Teresa herrera 2008/2009 (spanyol nyelven). [2009. május 27-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2009. június 2.)
↑ Carles Lozano Ferrer, Javier García és Erik Garin: Trofeo Joan Gamper (Barcelona-Spain) 1966-2007 (angol nyelven). (Hozzáférés: 2009. június 3.)
↑ FC Barcelona:Attitude of the team vital 2008.08.16. (angol nyelven). [2020. szeptember 15-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2009. június 2.)
↑ Felmérés a szurkolókról Spanyolországban (spanyol nyelven) (PDF). Centro de Investigaciones Sociológicas, 2007. május 1. (Hozzáférés: 2010. augusztus 8.)
↑ A Barcának van a legnagyobb szurkoló tábora Európában (magyar nyelven). fourfourtwo. [2011. november 1-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. szeptember 9.)
↑ a b A Barcának szurkolnak legtöbben Európában (magyar nyelven). nemzetisport. (Hozzáférés: 2012. február 20.)
↑ Több mint 102 millió rajongó a Facebookon (magyar nyelven). Facebook
↑ Phil Ball. „Ősi rivalizálás a Barcelona és a Real Madrid között”, The Guardian, Guardian News and Media, 2002. április 21. (Hozzáférés ideje: 2010. március 13.) (angol nyelvű)
↑ Abend, Lisa. „Barcelona vs. Real Madrid: More Than a Game”, Time, 2007. december 20.. [2012. május 9-i dátummal az eredetiből archiválva] (Hozzáférés ideje: 2009. július 1.)
↑ Espanyol története. RCD Espanyol. [2010. szeptember 28-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. március 13.)
↑ Missiroli, Antonio: Európai labdarúgás kultúrák a 20. században. Europa (web portal), 2002. március 1. (Hozzáférés: 2009. július 1.)
↑ FC Barcelona - Detailed squad 22/23 (Detailed view) (angol nyelven). www.transfermarkt.com. (Hozzáférés: 2022. július 6.)
↑ Messi 50 góllal aranycipős (magyar nyelven). sportgeza. (Hozzáférés: 2012. május 14.)
↑ Messi zsinórban negyedszer aranylabdás (magyar nyelven). sportgeza, 2013. január 7.
↑ Ismét Ronaldinho az év labdarúgója (magyar nyelven). NSO, 2006. november 6.
↑ Labdarúgás: valóban megszűnik a FIFA-Aranylabda. nso.hu, 2016. szeptember 16. (Hozzáférés: 2016. szeptember 16.)
↑ Messi lett az Év játékosa (magyar nyelven). hvg, 2011. augusztus 25.
↑ Iniesta lett az év játékosa (magyar nyelven). parameter, 2012. augusztus 30.
↑ Messi zsinórban negyedszer aranylabdás (magyar nyelven). sportgeza, 2007. január 7.
↑ News - FC Barcelona Official website (angol nyelven). www.fcbarcelona.com. (Hozzáférés: 2020. augusztus 21.)
↑ Technikai stáb, 2020. január 1.
↑ Barcelona: az egykori csatár a szakmai stábban folytatja - NSO (magyar nyelven). www.nemzetisport.hu. (Hozzáférés: 2020. augusztus 21.)
↑ https://twitter.com/fabrizioromano/status/1456575107216855050 (magyar nyelven). Twitter. (Hozzáférés: 2021. november 5.)
↑ FC Barcelona - Staff (angol nyelven). www.transfermarkt.com. (Hozzáférés: 2021. november 5.)
↑ FC Barcelona:"El Cant del Barça" is the FC Barcelona's anthem (angol nyelven). [2009. szeptember 7-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2009. május 22.)
↑ FC Barcelona:Presidents (angol nyelven). (Hozzáférés: 2009. május 23.)
A Barcelona legnagyobb magyar szurkolói oldala
Magyar Barça szurkolói/múzeumi/történelmi oldal
FC Barcelona personal website collection (FCB Fan Clubs around the world, programme, ticket, pennant and match day badges)
Kormanik Zsolt–Moncz Attila: Barcelona. A 2005-06-os BL-győzelem és a klub históriája; Aréna 2000, Bp., 2006 (Stadion könyvtár)
Dévényi Zoltán–Harmos Zoltán: FC Barcelona; 2. bőv. kiad.; Aréna 2000, Bp., 2007 (A világ leghíresebb futballklubjai)
Moncz Attila: 110 év, 110 Barca. A világhírű katalán klub története 110 csapatképpel; 2000, Bp., 2009 (Híres játékosok, felejthetetlen meccsek)
Kormanik Zsolt–Moncz Attila: Az FC Barcelona legjobb 50 futballistája, 1899–2007; 2. átdolg. kiad.; Aréna 2000, Bp., 2011 (Világhírű klubok világhírű játékosai)
Moncz Attila: FC Barcelona. A világ legjobb futballklubja; Szeli Mátyás: Barcelonai dinasztia fejezet, Molnár Csaba: A korszak 25 legjobb játékosa fejezet; Aréna 2000, Bp., 2011
Graham Hunter: Barça. A világ legjobb csapatának története; ford. Hegedűs Henrik, Mártha Bence, Nagy Ádám; Akadémiai, Bp., 2012
Tóth Sándor: FC Barcelona vs CF Real Madrid. Több, mint futball; Sanoma Media Budapest, Bp., 2013
Richard Fitzpatrick: El clásico. FC Barcelona – Real Madrid. A legnagyobb rangadó; ford. Zentai György; Gabo, Bp., 2013
Margitay Richárd–Margitay Zsolt: Az El Clásico, és ami mögötte van. Barcelona – Real Madrid; 2. bőv. kiad.; Aba, Bp., 2014
Guillem Balagué: Barça. Több mint egy klub. A legendás futballcsapat képes története; ford. Varga Csaba Béla; Kossuth, Bp., 2014
Margitay Richárd–Margitay Zsolt: Az FC Barcelona bajnoki címei; Aposztróf, Bp., 2015
Sid Lowe: Félelem és reszketés a La Ligában. Barcelona – Real Madrid; ford. Zentai György; Gabo, Bp., 2015
Győri Szabó Róbert: FC Katalónia. A Barça és a katalán függetlenség; Kanári Könyvek–Akadémiai, Bp., 2016
Guillem Balagué: Barça. Több mint egy klub. A legendás futballcsapat képes története; ford. Varga Csaba Béla, Cooper Eszter; Kossuth, Bp., 2017
Johan Cruyff: Totális foci. Önéletrajz; közrem. Jaap de Groot, ford. Balogh Tamás, előszó Bede Márton; Kanári Könyvek–Akadémiai, Bp., 2017
Hetyei László: Az FC Barcelona 21. századi sztárjai; Aposztróf, Bp., 2018
A Barça legendái; szerk. Fűrész Attila, Privacsek András; Inverz Media, Bp., 2019
Az FC Barcelona átigazolásai
Sablon:Spanyol labdarúgó-bajnokság (első osztály) csapatai
A spanyol Primera División csapatai
Az UEFA-bajnokok ligája és jogelődjének győztesei
Sablon:World Soccer Magazine év csapata
World Soccer Magazine – Az év csapata
Ajax ·   Barcelona ·   Bayern München ·   Borussia Dortmund ·   Internazionale ·   Juventus ·
Liverpool ·   Manchester United ·   Marseille ·   Milan ·   Paris Saint-Germain ·   Porto ·
PSV Eindhoven ·   Real Madrid
Arsenal ·   Bayer Leverkusen ·   Lyon ·   Valencia
A G-14 2008. február 15-én feloszlatta magát, utódja az Európai Klubszövetség lett.
Sportcsapatok a katalán nyelvterületen
Andorrai labdarúgó-szövetség ·  Andorrai labdarúgó-válogatott ·  Andorrai rögbi válogatott ·  Katalán Labdarúgó-szövetség ·  Katalán labdarúgó-válogatott
FC Barcelona ·  RCD Espanyol ·  CE Sabadell FC ·  Gimnàstic de Tarragona ·  València CF ·  RCD Mallorca ·  Levante UD ·  Villarreal CF ·  AXA FC Barcelona ·  DKV Joventut ·  Akasvayu Girona ·  Ricoh Manresa ·  Pamesa València ·  Alicante Costa Blanca ·  ViveMenorca ·  USA Perpinyà ·  Catalans Dragons
ISNI: 0000 0001 0805 9654
A spanyol világ portálja
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=FC_Barcelona&oldid=25309254”
Minden szócikk halott külső hivatkozásokkal
Szócikkek halott külső hivatkozásokkal 2021 szeptemberéből
Nem létező csapatmezmintára hivatkozó lapok
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. szeptember 26., 04:46
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.