hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu pl cs hu hu hu hu hu hu hbs_lat hu hbs_lat hu hu hu hu gn hu en fr ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr pl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en cs de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk hu hu hu eu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu eo fi hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. március 27. 1 változtatás vár ellenőrzésre.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
1894. október 9. (31 évesen)
A Wikimédia Commons tartalmaz Justh Zsigmond témájú médiaállományokat.
Justh Zsigmond (India, 1892.) jobb oldalon ülve
Neczpáli Justh Zsigmond (Pusztaszenttornya, 1863. február 16. – Cannes, Franciaország, 1894. október 9.), magyar író, drámaíró, saját színházának igazgatója, Justh Gyula fivére.
A nemesi származású neczpáli Justh család sarja Turóc vármegyéből. Apja neczpáli Justh István (1821–1904), földbirtokos; anyja nemesbükki Pákozdy Matild (1831–1898) volt.[1][2] Budapesten kezdte tanulmányait és külföldi főiskolákon: Kielben, Zürichben, Párizsban folytatta és fejezte be. Eleinte nemzetgazdasági tanulmányokra készült, de Taine-nek, a világhírű francia esztétikusnak tanácsára a szépirodalomnak szentelte magát.
Jelentékeny talentuma Párizs nagyvilági légkörében, a francia szépirodalmi áramlatok közvetlen hatása alatt fejlődött; általában kiterjedt baráti összeköttetései voltak a francia politikai, társadalmi, irodalmi és művészeti világ kitűnőségeivel; négy telet töltött Párizsban, ahol a szalonok kedvelt látogatója volt, és szenttornyai kastélyában gyakran látta ő is vendégül a hazai és külföldi szellemi élet számos nevezetes alakját.
Első művei (Ádám [1885], Káprázatok [Budapest, 1887], Művész-szerelem [Budapest, 1888], Páris elemei [Budapest, 1889]) némiképp egyénisége rovására éreztetik a nyugati, különösen a naturalisztikus hatást. Elemző erejével nemsokára az alföldi népélet felé fordult, melynek mai sajátos életét és tipikus alakjait nagy szeretettel rajzolta, így a gányót, a nazarénust stb.
A puszta könyve (Budapest, 1891), a Gányó Julcsa (Budapest, 1893) és a Delelő (Budapest, 1895) sok eredeti impresszióval alkotott irodalmi életképek, Justh legjelesebb művei; tárgyuk népies, de tárgyalásuk nem naiv, hanem modern, analizáló, s érdeme, hogy a paraszt-társadalom erkölcsi oldalával és mélyebb kérdéseivel foglalkozik.
Tervezett egy 14 regényből álló regényciklust A kiválás genezise címmel, melybe filozófiáját kívánta belefoglalni. Ennek volt az első három része a magyar arisztokráciát lefeső (1.) Pénz legendája, a (2.) Gányó Julcsa és élete utolsó regénye, a (3.) Fuimus (Budapest 1894).
Tüdőbaja, mely ellen hol Olaszországban, hol Indiában, hol a francia Riviérán keresett menedéket, megölte; Szentetornyán temették el.[3] Halálának 100. évfordulóján hamvait feltárták és a lepusztult majorból átszállították a közeli gádorosi temetőbe. Itt helyezték ismét örök nyugalomra.
Korai halála irodalmunkat egy nemes és finom és még fejlődésben levő szellemtől fosztotta meg, melyben azonban több volt az észlelő és elemző képesség, mint a művészi alkotó erő.
Érdekes és nem sikertelen kísérlete volt, hogy birtokán parasztszínházat állított fel, melyben a néppel magyar népszínműveket, továbbá klasszikus drámákat, Shakespeare- és Molière-darabokat adatott elő; a betanítást maga vezette.
Utolsó előadás: 1894. augusztus 25. (Plautus: Fecsegők)
Sírja a gádorosi temetőben
Nevét ma vasútmegálló őrzi: a Kiskunfélegyháza–Szentes–Orosháza-vasútvonalon Gádoros és Szentetornya között található a Justhmajor megállóhely.
Szentetornyán utca viseli nevét.
Gádoroson róla nevezték el a Justh Zsigmond Művelődési Ház és Könyvtárat, melyben emlékkiállítása és mellszobra is megtalálható, valamint egy utca viseli nevét.
Nagyszénáson utcát neveztek el róla. Érdekesség, hogy nevét elírták, ezért a mai napig Juszt Zsigmond utcaként van bejegyezve.[4]
Orosháza városa a Justh Zsigmond Városi Könyvtárat nevezte el róla.
A puszta könyve francia nyelvű kiadása
Káprázatok; Pallas, Bp., 1887
Művész szerelem; Pallas, Bp., 1888
Páris elemei; Révai, Bp., 1889
A puszta könyve; Singer-Wolfner, Bp., 1892
A kiválás genezise. Tanulmányok / Gányó Julcsa; Singer-Wolfner, 1893–1894
Le livre de la pousta (Sigismond de Justh névvel) franciára ford. Guillaume Vautier; Ollendorff, Paris, 1892
Nazarénsti; csehre ford. Gustav Narcis Mayerhoffer; Simácek, Praha, 1896
Delelő és egyéb elbeszélések; Athenaeum, Bp., 1895
Rózsa Miklós: A hit. Népszínmű; Justh Zsigmond Gányó Julcsa novellája alapján; Lampel, Bp., 1902 (Fővárosi színházak műsora)
A pénz legendája; Franklin, Bp., 1905 (Magyar regényírók képes kiadása) (MEK)
Fuimus. Regény; Franklin, Bp., 1906 (Magyar regényírók képes kiadása) (MEK)
Ádám. Regény; sajtó alá rend. Kozocsa Sándor; Athenaeum, Bp., 1941 (Athenaeum olvasótára)
Justh Zsigmond naplója; sajtó alá rend., bev., jegyz. Halász Gábor; Athenaeum, Bp., 1941
Fuimus. Regény; sajtó alá rend., bev. Benkő László; Szépirodalmi, Bp., 1957
A kiválás genezise; sajtó alá rend. Szalontay Mihály, utószó Diószegi András; Szépirodalmi, Bp., 1969 (Magyar elbeszélők)
Justh Zsigmond naplója és levelei; vál., jegyz., sajtó alá rend. Kozocsa Sándor, idegen szövegek ford. Zsámboky Zoltán, utószó Kozocsa Sándor; Szépirodalmi, Bp., 1977 (Műhely)
A pénz legendája és más kisregények; szöveg átdolg., utószó Gángó Gábor; Unikornis, Bp., 2000 (A magyar próza klasszikusai)
Justh Zsigmond válogatott művei. Szerzői kötetek; sajtó alá rend., jegyz. Kiczenko Judit és Kardeván Lapis Gergely, Műkedvelők c. regény ford. Nagy Judit; Ráció, Bp., 2013 (Kötelező ritkaságok)
Az utazás filozófiája. Útirajzok, novellák; Kortárs–OSZK, Bp., 2013
Richard Harding Davis: Geschichte ohne Ende. Und andere Novellen von Matschet, Sigismund Justh; Deutsche Verlags-Anstalt, Stuttgart–Leipzig, 1894 (Bibliothek der fremden Zungen)
Gálos Magda: Sigismond Justh et Paris. Contributions à l'historie des relations littéraires franco-hongroises dans la deuxième moitié du XIXe siècle; Sárkány, Bp., 1933 (Specimina dissertationum Facultatis Philosophicae Regiae Hungaricae Universitatis Elisabethinae Quinqueecclesiensis)
Bertha Zoltán: Justh Zsigmond; Bokor, Bp., 1941
Kiss Gizella: Justh Zsigmond; Nagy S. Ny., Bp., 1942
Benkő László: Justh Zsigmond. 1863–1894; szerzői, Bp., 1957
Elek László: Justh Zsigmond; Békés megyei Tanács, Gyula, 1964
Pór Péter: Konzervatív reformtörekvések a századforduló irodalmában. Justh Zsigmond és Czóbel Minka népiessége; Akadémiai, Bp., 1971 (Irodalomtörténeti füzetek)
Justh Zsigmond parasztszínháza; vál., sajtó alá rend. Beck Zoltán; s.n., Békéscsaba, 1973 (Bibliotheca Bekesiensis)
Vitányi Borbála: Justh Zsigmond írói névadása; ELTE, Bp., 1984 (Magyar névtani dolgozatok)
Gálos Magda: Justh Zsigmond művelődéspolitikai törekvései; Új Aurora, Békéscsaba, 1988 (Új Aurora kiskönyvtár)
Elek László: Három jubileum; "A hónap" Szerkesztősége–Táncsics Diák-Pedagógus Egyesület, Orosháza, 1991 (A hónap könyvei)
Justh Zsigmond nyomában; szerk. Pongó Bertalan; Önkormányzat, Gádoros, 2000 (Gádorosi füzetek)
↑ OSZK - gyászjelentések - Justh István
↑ OSZK - gyászjelentések - Justh Istvánné Pákozdy Matild
↑ OSZK - gyászjelentések - Justh Zsigmond
↑ Juszt Zsigmond utca, Nagyszénás
Bokor József (szerk.). A Pallas nagy lexikona. Arcanum: FolioNET (1893–1897, 1998.). ISBN 963 85923 2 X
A magyar irodalom története: Justh Zsigmond (1863 – 1894), MEK
19. századi magyar irodalom
Bessenyei György ·  Orczy Lőrinc ·  Gvadányi József ·  Dugonics András ·  Pálóczi Horváth Ádám
Kármán József ·  Csokonai Vitéz Mihály ·  Ányos Pál ·  Dayka Gábor
Csokonai Vitéz Mihály ·  Fazekas Mihály ·  Földi János
Kazinczy Ferenc ·  Kis János ·  Berzsenyi Dániel ·  Ungvárnémeti Tóth László ·  Kazinczy pesti triásza ·  Batsányi János ·  Verseghy Ferenc ·  Szentjóbi Szabó László ·  Rájnis József ·  Virág Benedek ·  Baróti Szabó Dávid ·  Révai Miklós
Kisfaludy Sándor ·  Katona József ·  Kisfaludy Károly ·  Kölcsey Ferenc
Alföld ·  Arany Trombita ·  Athenaeum ·  Aurora ·  Bolond Istók ·  Bolond Miska ·  Borsszem Jankó ·  Családi Kör ·  Csatár ·  Divatcsarnok ·  Egyetemes Philologiai Közlöny ·  Életképek ·  Ellenőr ·  Erdélyi Híradó ·  Erdélyi Múzeum ·  Figyelmező ·  Figyelő ·  Fővárosi Lapok ·  Gombostű ·  A Hét ·  Honderű ·  Irodalomtörténeti Közlemények ·  Jövő ·  Kalauz ·  Képes Családi Lapok ·  Koszorú ·  Kritikai Lapok ·  Magyar Nyelvőr ·  Magyar Posta ·  Magyar Sajtó ·  Magyar Sion ·  Magyar Színházi Lap ·  Magyar Világ ·  Magyarország ·  Magyarország és a Nagyvilág ·  Múlt és Jelen ·  Nemzet ·  Nagy Tükör ·  Nemzeti Újság ·  Nővilág ·  Nyelvtudományi Közlemények ·  Ország Tükre ·  Pesti Divatlap ·  Pesti Hirnök ·  Politikai Hetilap ·  Szépirodalmi Figyelő ·  Szépirodalmi Közlöny ·  Szépirodalmi Lapok ·  Színházi Látcső ·  Tolnai Világlapja ·  Trombita ·  Uránia ·  Új Magyar Múzeum ·  Az Üstökös ·  Vasárnapi Ujság
Budapesti Hírlap ·  Budapesti Híradó ·  Budapesti Közlöny ·  Budapesti Napló ·  Budapesti Szemle ·  A Hon ·  Pesti Napló ·  Pesti Hírlap (1841-1849) ·  Pesti Hírlap (1878–1944)
Kisfaludy Károly ·  Czuczor Gergely ·  Vörösmarty Mihály ·  Toldy Ferenc ·  Bajza József ·  Fáy András ·  Jósika Miklós ·  Garay János ·  Erdélyi János ·  Petőfi Sándor ·  Arany János ·  Tompa Mihály ·  Jókai Mór
Eötvös József ·  Fáy András ·  Jósika Miklós ·  Kemény Zsigmond
Széchenyi István ·  Wesselényi Miklós ·  Kossuth Lajos ·  Szalay László ·  Trefort Ágoston ·  Csengery Antal ·  Táncsics Mihály
Arany János ·  Tompa Mihály ·  Thaly Kálmán ·  Gyulai Pál ·  Salamon Ferenc ·  Greguss Ágost ·  petőfieskedők ·  Szigeti József ·  Eötvös Károly ·  Benedek Elek ·  Szabolcska Mihály
Vajda János ·  Reviczky Gyula ·  Komjáthy Jenő ·  Kiss József
a 19. második felében
Mikszáth Kálmán ·  Bródy Sándor ·  Petelei István ·  Papp Dániel ·  Thury Zoltán ·  Lovik Károly ·  Gozsdu Elek ·  Iványi Ödön ·  Justh Zsigmond ·  Ambrus Zoltán ·  Herczeg Ferenc ·  Tömörkény István ·  Gárdonyi Géza
Irodalomportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Justh_Zsigmond&oldid=23719107”
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. március 27., 15:03
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.