hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu en hu hu en en en hu en en ja en en en en cs en en sv fr de de fr fr fr sv en fr en ja fr de fr es nb fr de en en sv de de fr en fr it fr de en fr hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu en hu pt es fr hu hbs_lat hu hu hu cs hu hu en hu fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en
december 2015 - Fekete Attila Fattila Fotóblog
köznapi képek kavalkádja – a képek csak írásos engedélyemmel használhatók fel!
Ha értesítést akarsz kapni az új képekről, avagy már nem akarod látni, írd le a címed
Leave This Blank: Leave This Blank Too: Do Not Change This:
Sziámi simogató a Dömörkapu Rengetegben
B.Nagy Éva - Cirkuszt a népnek
B.Nagy Éva - Vihar előtt
B.Nagy Éva - Nagy szárazság idején
B.Nagy Éva - Borong a nap
B.Nagy Éva - Európa csendes
Itt ül az idő a nyakamon,
Kifogy az út a lábam alól.
Akkor is megyek, ha nem akarok!
Ha nem kísér senki utamon.
Arcom mossa eső és szárítja a szél.
Az ember mindig jobbat remél.
Porból lettem s porrá leszek,
Félek, hogy a ködbe veszek.
Parthoz sodor majd sorsunk sűrü sodra,
a sima Semmi sziklapartja vár.
Nem addig is, fürödve és forogva
mulatni legjobb benned táncos ár?
nézni mit hány agg vized ifjú fodra,
mi úszik benne, csillag vagy madár,
vagy asszonytest, prémek közt dobogó
merül fel és tajtékként csillogó.
Nincs templomom, csak keresztem,
nem találom, mit kerestem,
nem azt kapom, amit kérek,
nem érem el, amit érek.
Azt a csóvát, aki voltam,
Görbe sorsom mégse bánom,
köd előttem, köd utánam.
Ó hideg, rideg, rettenetes Halál! Milyen borzalmas és iszonyatos a te oltárod: a ravatal, ahol végtelen és titokzatos birodalmad kezdődik. De bármekkora is hatalmad, azoknak a fejéhez, akiket az életben szerettünk, becsültünk, tiszteltünk, nem nyúlhatsz. Egy hajszálukat sem görbítheted meg, egy arcvonásukat sem másíthatod meg. Mitsem számít az, hogy a halott keze erőtlenül lehanyatlik, hogy szíve már nem dobog, ha a kéz, amíg élt, adakozó volt és jóságos és a szív érzőn, melegen, emberségesen dobogott.
A mód a lényeges, amivel a főnök könnyűvé vagy nehézzé teheti szolgálatunkat, teherré vagy örömmé változtathatja munkánkat. Egy szó, egy tekintet, egy mosoly, – oly semmiségek, hogy szinte fel sem mérhetők, számba sem vehetők. És mégis mennyire fontos mindez, a kellő pillanatban többet ér, mintha egész vagyonát osztaná ki közöttünk!
Con todo, tal vez lo más siniestro de estas Navidades de consumo sea la estética miserable que trajeron consigo: esas tarjetas postales indigentes, esas ristras de foquitos de colores, esas campanitas de vidrio, esas coronas de muérdago colgadas en el umbral, esas canciones de retrasados mentales que son los villancicos traducídos del inglés; y tantas otras estupideces gloriosas para las cuales ni siquiera valía la pena de haber inventado la electricidad.
– Hibáztatsz azért, hogy azt hiszem, hogy hibáztatsz
Az öngyilkosság lehetősége egyfajta kegy, amelynek az ember csak ritkán van tudatában. A szabad akarat illúzióját kölcsönzi az embernek. És valószínűleg többször követünk el öngyilkosságot, mint egyáltalában sejtjük. Csak nem tudunk róla.
Jöjjön, aminek jönnie kell,
Ami most van, elmúlt rég,
Rombold le lágyan az emlékét,
Alattunk morajlik a város
Nem tudom, hogy mire várok,
De ha meglátom, felismerem
A jövő előttünk romokban hever
Oldal 1 Oldal 2 Következő oldal
Proudly powered by WordPress
Copy Protected by Chetan's WP-Copyprotect.