hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu de hu hu hu en hu fr hu hu da hu en hu nb hu hu de hu ro hu ceb hu hu hu hu de hu hu hu en hu en hu hbs_lat hu en hu da da hu hu hu en lt hu vi hu hu id en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu cs hu hu hu hu hu hu hu en en en en en en en en en en en en en en en en en en hu en en en en en en en hu en en en en en en en en en en en hu en en en en en en en en en en en en en en cs en en en en en en en es en en en en en en en en en en en hu en en en en en en en en en en en en en en en en en hu en en en en en en en hu en en en en en en en en en en en sv en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en nb en en en en en en en en en en en hu en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en de en en en en en en en pl en en en en en en en en en en en hu en en en en en en en en en en en en en en cs en en en en en en en en en en en is en en en en en en en en en en en en en en en en en hu en en en en en en en hu en en en en en en en en en en en cs en en en en en en en de en en en en en en en en en en en en en en cs en en en en en en en en en en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu de hu fr hu en hu da hu nb hu ro hu de hu ceb hu en cs de hu et en fr hu pl fr hu de hu hu de en hu pl hu hu en hu hu en hu hu en en hu en hu hu hu en hu en cs de hu hu fr et ceb hu fr hu es hu ro hu pt hu pt hu hu hu hu hu fr ru bn de en ru ru es en ja hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl da ar arz en az ku ru sv bg br hbs_lat ca mzn hbs_lat cy da de el eo es et eu fa fi fr de lt he hbs_lat hy id is it ja ka kk ko it lt lv en en ms my af nl nb nb fr pl pt ro ru en hbs_lat en sk sl sq hbs_lat sv th tr fy ur vi pl zh zh fr zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
II. Knut dán király – Wikipédia
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. február 11.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
1035. november 12. (41 évesen)
A Wikimédia Commons tartalmaz II. Knut témájú médiaállományokat.
Apja Villásszakállú Svend dán király,[5] anyja I. Mieszko lengyel fejedelem leánya volt,[6] születésének helye ismeretlen.[8] 1013-ban édesapja vezette nagy viking–dán sereggel angliai hódító útra ment,[2] Knutot egy flottaegység irányításával bízták meg.[8] Valószínűleg ekkor ismerkedett meg Ælfgifu, annak a northumbriai főtisztnek a leányával, akit 1006-ban gyilkoltak meg II. Ethelred angol király hallgatólagos beleegyezésével[8] (Aelgifu később két fiút szült, Svendet és Haroldot[8]). 1013 végén Knut édesapját elismerték Anglia királyának,[8] de a következő év februárjában meghalt, és bár a dán sereg Knutot kiáltotta ki uralkodónak[2] (a dán trónt Knut bátyja, II. Harald kapta meg), az angolok azonban visszahívták II. Ethelredet.[8] Knut a lindseyekkel szövetségben tervezett hadjáratot, de húsvétkor cserbenhagyta szövetségeseit, hazahajózott Dániába, kegyetlenül megcsonkított túszait pedig Sandwichnél tette partra.[8] 1015 augusztusában azonban újra megtámadta Angliát.[10] Uhtred, Northumbria earlje. 1016-ban megadta magát; saját kastélyában gyilkolták meg.[8] 1016-ban Knut elfoglalta Londont,[6] és az ostrom alatt meghalt II. Ethelred. Az angol Witan (tanács) Southamptonban Knutot választotta királlyá, a londoni tanácsnokok viszont a polgárokkal együtt Aethelred fiát, Vasbordájú Edmundot.[8] Knut október 18-án győzelmet aratott az essexi Ashingdonnál,[8] s ezután a királyság ketté szakadt; november végén azonban Edmund rejtélyes körülmények közt elhunyt , így Anglia egyedüli ura Knut lett lett.[2] Knut az angolok birtokait dán csatlósainak ajándékozta jutalomként;[8] súlyos adókat (danegeld) vetett ki Angliában, de nem változtatta meg az angol intézményeket. Megölette Edmund öccsét Eadwigot[8] és az angolok több főemberét, többeket pedig törvényen kívül helyezett[8] (Edmund csecsemő fiait sikerült előre Magyarországra menekíteni[8]). Knut már 1016-ban a viking Hlathiri Eriknek adta Northumbria grófságát, 1017-ben pedig a hírneves viking törzsfőt, Magas Thorkellt állította Kelet-Anglia élére.[8] Knut dán zsoldosokból hatalmas hadsereget szervezett, eleinte kegyetlen nyomást gyakorolt az angolszászokra, sok veszedelmesnek látszó főnemest eltetetett láb alól, de amikor végre biztosítottnak gondolta az uralmát, iparkodott az angolszászok kibékítésére és arra, hogy megbarátkoztassa őket a hódító dánokkal.[9] 1018-ban már grófságokat kaptak az angolok Wessexben és Merciában.[8] Udvartartásában csökkent a dánok száma[8] és Thorkellt 1021-ben törvényen kívül helyezte,[8] uralkodásának hátralévő részében pedig három legbefolyásosabb tanácsadója közül csak egy volt dán.[8] 1018-ban feloszlatta flottája nagyobbik részét,[8] s dánok és az angolok Oxfordban megegyezésre jutottak.[8] A szerződést valószínűleg a yorki érsek, Wulfstan szövegezte, akárcsak később Knut törvényeit, jórészt a korábbi jogrend alapján.[8] A fiatal Knut valószínűleg Wulfstan ösztönzésére kívánt versenyre kelni legkiválóbb angol elődeivel, elsősorban Edgarral.[8] Szüksége is volt az angolok támogatására, mert Aethelred király életben maradt fiai Normandiában találtak menedéket.[8] Knut 1017-ben[8] feleségül vette a fiúk édesanyját, Aethelred özvegyét, Emma királynét,[9] nehogy annak fivére, Richárd herceg felkarolja a trónkövetelők ügyét.[8]
1018-ban Knut felvette az "Angol Világ Császára" (imperator anglici orbis) címet.[11] Még ebben az évben meghalt bátyja, Harald, és angol sereg segített megszilárdítani Knut skandináviai hatalmát 1019-ben, amikor Dániába ment, hogy elfoglalja az ottani trónt is.[8] Az angolok támogatták 1023-ban is, amikor a törvényen kívül helyezett Thorkellel gyűlt meg a baja. 1025-ben legyőzte az ellene összefogott II. Olaf norvég – és III. Anund svéd királyt.[10] és a következő évben (1026) ugyancsak angol segítséggel harcolt, sógora, a dániai régens, Ulf jarl ("gróf") ellen, aki csatlakozott a norvég és svéd király Dánia ellenes szövetségéhez.[8] Knut vereséget szenvedett tőlük, de sikerült méltányos békét kötnie.[8] Skandináv források szerint ő volt a felelős Ulf nem sokkal később bekövetkezett haláláért.[8] Knutnak megvesztegetésekkel sikerült elérnie, hogy az amúgy is békétlen norvég földesurak 1028-ban elűzzék a királyukat, Olaf Haraldssont,[8] Knut meghódította Norvégiát[6][12] és Trondheimben végül norvég királlyá koronázták. Norvégia kormányzását Hlathiri Erik fiára, Haakonra bízta, annak halála után pedig az angolszász Ælfgifutól született fiára, Svendre.[8] 1030-ban Olaf megpróbált visszatérni, de elesett Stiklestadnál.[8] Ælfgifu és Svend viszont népszerűtlenné vált Norvégiában, és 1035-ben, még Knut halála előtt Dániába menekültek.[8]
Knut birodalma (piros), vazallus országai (narancsszín) és szövetségesei (sárga)
Angliában a békét csak Knut 1027-es skóciai hadjárata törte meg,[8] ennek eredményeképpen három skót király elismerte hatalmát[8] (Skócia 1031-től Knut adófizetője[13]). Védelmezte és bőkezűen támogatta az egyházat,[8] templomokat és apátságokat létesített, és teret engedett a helyi (angolszász) szentek tiszteletének. A dánok közt elnyomta a fel-felújuló pogányságot, buzgó katolikus volt, Rómába is elzarándokolt a pápához[1][9] (1027[8]), és a zarándoklat alatt részt vett II. Konrád német-római császár koronázásán;[8][14] a császártól és más fejedelmektől, akikkel itt találkozott, vámkedvezményeket szerzett az angol kereskedők és zarándokok számára.[8] A három ország birtokában Knut Észak-Európa leghatalmasabb fejedelme volt, akinek barátságát még Konrád is kereste,[12] és Knut elnyerte tőle Schleswiget,[11] a Schley és Eider közötti területet engedte át Knut-nak,[14] aki viszont a császárt a lengyelek ellen támogatta[14] és leányát, Gunhildát Konrád fiához Henrikhez adta hozzá.[11] Ezek után Pomerániában, Ermel- és Samlandban harcolt győztesen.[14]
Angliai uralma alatt Knut megtanult angolszászul,[9] sőt ezen a nyelven még költeményeket is írt,[9] elősegítette a dánok és az angolszászok összeházasodását[9] és angolszász tisztviselőket nevezett ki,[9] így például Godwin earlt.[9] Uralma végeredményben békét és fellendülést hozott az országnak.[8] A hosszú béke olyan áldásokkal járt Angliára nézve, hogy amikor 1035-ben Knut szélütésben Shaftesburyben[15] meghalt az egész nép úgy tekintette, mintha angolszász családból való uralkodó lett volna és holttestét a wessexi királyok temetkezőhelyén, Winchesterben helyezték örök nyugalomra.[9] Halálával esett szét a nagy skandináv–angol birodalom.[11] Dánia trónján idősebb fia, Harold, Anglia trónján ifjabb fia, Hardeknut, Norvégia trónján pedig, II. Olaf fia, Magnus követte a trónon.
Knut és Vasbordájú Edmund
Knut királyt először a régi winchesteri székesegyházban temették el.[15] Később maradványait más angolszász királyok és előkelőségek csontjaival együtt ünnepélyesen átszállították a normann székesegyházba.[15] Amikor a parlament katonái feltörték ezeket a ládákat, a maradványokat szétszórták a katedrális padlóján.[15] Később új dobozokba tették azokat, de már összekeverve.[15] Sajnos ma már nem tudjuk megmondani, melyik csont kié.[15] A ma látható gyönyörűen festett ládákat a XVI. században készítették, az eredetiek ezekben vannak.[15]
"Knut és a hullámok" története: a király hízelgő udvaroncaival közölte, hogy az árapályt még ő sem tudja irányítani, majd a régi winchesteri katedrálisban végiglovagolt az oldalhajón, és aranykoronáját a főoltárra helyezte, annak jelképeként, hogy csak Istennek van hatalma az elemek fölött.[1]
Első "ideiglenes" felesége Northamptoni Ælfgifu Ælfhelmsdotter[5][16] volt, de ezt a házasságot az egyház nem ismerte el. Három gyermekük született:
leány[4] (8 évesen halt meg)
Harald[4][16] (1017 – 1040. március 17.), I. Harald néven Anglia királya
Sven[16] (1016 – 1036), Norvégia kormányzója
Második felesége Normandiai Emma,[5][16] (II. Ethelred angol király özvegye), 1017-ben[3][16] házasodtak össze, gyermekeik:
Hardeknut[4][5][16] (1018 – 1042. június 8.), apja halála után II. Hardeknut néven uralkodott Dániában
Gunhild[4][16] (Æthelfryth) (1019 – 1038), III. Henrik német-római császár felesége[16]
Knut és felesége, Ælfgifu
↑ a b c d e f g David Hilliam: Királyok, királynék és fattyak (Kings, Queens, Bones & Bastards, 2004); Magyar kiadás: Hajja & Fiai Könyvkiadó, Debrecen, 2007, fordította Halász Enikő, ISBN 978 963 7054 396, 29. oldal
↑ a b c d Magyar Nagylexikon, főszerkesztő: Élesztős László, Magyar Nagylexikon Kiadó, Budapest, 2000, ISBN 963-9257-00-1, 11. kötet, 152. oldal
↑ a b http://archive.is/20120526191329/homepage.mac.com/crowns/
↑ a b c d e f g David Hilliam: Királyok, királynék és fattyak, 30. oldal
↑ a b c d e Archivált másolat. [2009. június 12-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2009. szeptember 18.)
↑ a b c d e Csiffáry Tamás: Európai uralkodók könyve, Könyvmíves Könyvkiadó, Budapest, 2008, ISBN 978-963-9898-06-6, 115. oldal
↑ Halálát az Angolszász krónika rögzíti. (vö.: http://fmg.ac/Projects/MedLands/DENMARK.htm#_Toc196361194)
↑ a b c d e f g h i j k l m n o p q r s t u v w x y z aa ab ac ad ae af ag ah ai aj ak al am an ao ap Uralkodók és dinasztiák (kivonat az Encyclopædia Britannicából), Magyar Világ Kiadó, 2001, szerkesztette: A. Fodor Ágnes – Gergely István – Nádori Attila – Sótyné Mercs Erzsébet – Széky János, ISBN 963-9075-12-4, 391. oldal
↑ a b c d e f g h i j Tolnai Világtörténelme, Középkor II., szerkesztette: Dr. Mangold Lajos és Dr. Horváth Cecil, Budapest, A Magyar Kereskedelmi Közlöny, Hírlap- és Könyvkiadó Vállalat kiadása (Hasonmás kiadás, Kassák kiadó, Budapest, 1992), 423. oldal
↑ a b Denmark, kings. Knud I 1018-1035, Hardeknud 1035-1042 (angol nyelven). Foundation for Medieval Genealogy. (Hozzáférés: 2010. január 3.)
↑ a b c d Petr Čornej – Ivana Čornejová – Pavel Hrochová – Jan P. Kučera – Jan Kumpera – Vratislav Vaníček – Vít Vlnas: Európa uralkodói (Evropa králů a císarů. Významní panovnící a vládnoucí dynastie od 5. století do současnosti, Prága, 1997); Magyar kiadás: MÆCENAS Könyvkiadó, 1997, fordította Tamáska Péter, ISBN 963-645-053-6, ill. ISBN 963-203-017-6, 147. oldal
↑ a b Révai Lexikona, XI. kötet, Révai Testvérek Irodalmi Intézet Részvénytársaság, Budapest, 1914, 211. oldal
↑ Csató Tamás − Gunst Péter − Márkus László: Egyetemes történelmi kronológia I-II., Tankönyvkiadó, Budapest, 1984. júliusa, ISBN 963-17-7223-3, 115. oldal
↑ a b c d Bokor József (szerk.). Kanut, A Pallas nagy lexikona. Arcanum: FolioNET (1893–1897, 1998.). ISBN 963 85923 2 X. Hozzáférés ideje: 2009. december 29.
↑ a b c d e f g Hilliam: Királyok, királynék és fattyak, 185. oldal
↑ a b c d e f g h Denmark (angol nyelven). Genealogy.eu. (Hozzáférés: 2011. január 10.)
II. Knut dán király ősei
16. I. Hardeknut dán király
8. III. Gorm dán király
4. I. Harald dán király
2. I. Svend dán király
20. III. Björn svéd király
10. II. Olaf svéd király
1. I. Knut dán király
6. I. Mieszko lengyel fejedelem
28. I. Vratiszláv cseh fejedelem
14. I. Boleszláv cseh fejedelem
Denmark, kings. Knud I 1018-1035, Hardeknud 1035-1042 (angol nyelven). Foundation for Medieval Genealogy. (Hozzáférés: 2010. január 3.)
Knut I. der Große, König von Dänemark (1018-1035) (német nyelven). Mittelalterliche Genealogie im Deutschen Reich bis zum Ende der Staufer. [2009. február 25-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. január 3.)
Szántó Tibor György. Anglia története. Budapest: Maecenas Könyvkiadó, 26-27. o. (1992). ISBN 963-7425-53-5
Sz. Jónás Ilona: Anglia a normann, dán hódítások és Wessex hegemóniája idején, in: Klaniczay Gábor (szerk.). Európa ezer éve. A középkor. I. kötet. Budapest: Osiris Kiadó, 168-174. o. (2006). ISBN 963-389-820-X
A Wikimédia Commons tartalmaz II. Knut dán király témájú kategóriát.
I. Harald ·  I. Erik ·  I. Haakon ·  II. Harald ·  I. Haakon Jarl ·  I. Olaf ·  Erik Jarl ·  Svend Jarl ·  II. Olaf ·  II. Haakon Jarl ·  Knut ·  Svend Alfivason ·  I. Magnus ·  III. Harald ·  II. Magnus ·  III. Olaf ·  Haakon Magnusson ·  III. Magnus ·  I. Eystein ·  I. Sigurd ·  (IV.) Olaf ·  IV. Harald ·  IV. Magnus ·  I. Inge ·  II. Eystein ·  II. Sigurd ·  II. Haakon ·  III. Sigurd ·  V. Magnus ·  Sverre ·  III. Haakon ·  Guttorm ·  II. Inge ·  IV. Haakon ·  VI. Magnus ·  II. Erik ·  V. Haakon
VII. Magnus ·  VI. Haakon ·  IV. Olaf
I. Keresztély ·  I. János ·  II. Keresztély ·  I. Frigyes ·  III. Keresztély ·  II. Frigyes ·  IV. Keresztély ·  III. Frigyes ·  V. Keresztély ·  IV. Frigyes ·  VI. Keresztély ·  V. Frigyes ·  VII. Keresztély ·  VI. Frigyes ·  (VIII.) Keresztély Frigyes
III. Károly János  ·  I. Oszkár  ·  IV. Károly  ·  II. Oszkár
VII. Haakon ·  V. Olaf ·  V. Harald
I. Dan ·  Humble ·  Lother ·  Skjöldr ·  I. Fridleif ·  Gram ·  Hading ·  I. Frodhi ·  II. Fridleif ·  Leif ·  Herleif ·  Hunleif ·  Áli ·  Oddleif ·  Geirleif ·  II. Frodhi ·  Wighlek ·  Wermund ·  I. Uffe ·  II. Dan ·  Hygelach ·  III. Frodhi ·  I. Olaf ·  Håvard ·  I. Halfdan (=III. Dan) ·  III. Fridleif ·  I. Hrothgar ·  II. Olaf ·  IV. Frodhi ·  I. Ingeld ·  II. Halfdan ·  V. Frodhi ·  II. Hrothgar ·  I. Helgi ·  VI. Frodhi ·  II. Ingeld ·  Hrólf ·  Hjørvard ·  I. Hrörek ·  VII. Frodhi ·  I. Harald ·  II. Harald ·  III. Harald ·  Ivar ·  VIII. Frodhi ·  III. Ingeld ·  IV. Fridleif ·  III. Halfdan ·  II. Hrörek ·  IV. Harald ·  I. Sigfred ·  III. Hrörek ·  Angantyr ·  II. Sigfred ·  IV. Halfdan ·  I. Ragnar ·  IV. Sigurd ·  I. Knut ·  VII. Halfdan ·  II. Godfred ·  IX. Frodhi ·  VII. Sigfred ·  IV. Olaf ·  II. Ragnar ·  IV. Godfred ·  IX. Harald ·  IX. Sigfred ·  VIII. Halfdan ·  X. Frodhi ·  V. Godfred ·  II. Helgi ·  I. Gorm ·  III. Helgi ·  II. Gorm ·  V. Olaf ·  Gyrd ·  Gnupa ·  Sigtrygg ·  I. Hardeknut ·  III. Gorm ·  I. Harald ·  I. Svend ·  II. Harald ·  II. Knut ·  II. Hardeknut (III. Knut)
II. Svend ·  III. Harald ·  IV. Knut ·  I. Olaf ·  I. Erik ·  Niels ·  II. Erik ·  III. Erik ·  Olaf Haraldsen (II. Olaf)  ·  III. Svend ·  V. Knut
I. Valdemár ·  VI. Knut ·  II. Valdemár ·  IV. Erik ·  Ábel ·  I. Kristóf ·  V. Erik ·  VI. Erik ·  II. Kristóf ·  III. Valdemár ·  IV. Valdemár ·  I. Margit
I. Keresztély ·  János ·  II. Keresztély ·  I. Frigyes ·  III. Keresztély ·  II. Frigyes ·  IV. Keresztély ·  III. Frigyes ·  V. Keresztély ·  IV. Frigyes ·  VI. Keresztély ·  V. Frigyes ·  VII. Keresztély ·  VI. Frigyes ·  VIII. Keresztély ·  VII. Frigyes
IX. Keresztély ·  VIII. Frigyes ·  X. Keresztély ·  IX. Frigyes ·  II. Margit
ISNI: 0000 0000 7832 8891
Középkorportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=II._Knut_dán_király&oldid=23943130”
A 990-es években született személyek
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. június 10., 17:39
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.