hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu eo de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en ar bg bn ca hbs_lat da de el es et fa fr he id it ko hi ku it nl nb nb pl pt ru hbs_lat hbs_lat sv th tr vi zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2020. július 4.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
A differenciáldiagnózis egy módszer a betegségek diagnosztikai érvényű megkülönböztetésére a páciens tünetei és a szükséges kiegészítő szakvizsgálatok alapján.
A hasonló tünetek többféle kór esetén is fennállhatnak. Következésképpen előfordul, hogy a diagnózis egyszerű módon nem szűkíthető le egyetlen betegségre vagy terápiára. Ez az eljárás a betegségeknek a különbségi meghatározása, amikor ugyanazt a tünetet okozzák. Az orvos a betegséghez tartozó érvényes differenciáldiagnózis leírás alapján vizsgálatot folytat, és ennek eredménye alapján rögzíti a tünetek legvalószínűbb okát. A módszert először Emil Kraepelin javasolta. A differenciáldiagnózis kifejezést a Doktor House tévéfilmsorozat tette közismertté.
A tünetorientált diagnosztika az a szakmai irányzat, ahol a tünetek és a betegségek kapcsolatát adatbázisként rögzítik. Ez a mai modern orvosdiagnosztikai döntéstámogató rendszerek[1][2] és a differenciáldiagnózis alapját képezi.
Az orvos először feljegyzi a tüneteket, a páciens állapotát és korábbi betegségeit, majd a lehetséges okokat. Aztán a kezelőorvos tesztekkel, kérdésekkel és további szakvizsgálatokkal leszűkíti a lehetséges okokat a legvalószínűbbre. Ha differenciáldiagnózis valamilyen okból nem ad egyértelmű választ, akkor következhet pl. a differenciálterápia, amikor elkezdi kezelni a beteget az egyik valószínűsíthető betegséghez előírt terápiával. Ha a terápia nem hozza a várt eredményt, akkor újrakezdi a folyamatot a másik betegség terápiájával. A differenciálterápia ma már nem szokványos. Mai kifinomult formája a labortesztek és speciális markerek, illetve célműszerek alkalmazása. Egy másik megoldás is megfigyelhető a gyakorlatban: a széles spektrumú vagy integrált gyógyszerek kifejlesztése és alkalmazása.
↑ NFÜ TIOP 2.2.2.C[halott link]
↑ BME IKTA Projekt
ISBN 978-963-226-259-8 MEDICINA: Tünet-orientált klinikoradiológia
ISBN 963-7922-72-5 SPRINGER-VERLAG: Tünetorientált diagnosztika
ISBN 963-242-253-8 Medicina: Differenciáldiagnosztikai kalauz
ISBN 963-226-060-0 Medicina: Szemészeti határterületek, szindrómák[halott link]
ISBN 978-963-06-2712-2 Zafír Press: Differenciáldiagnosztika az orvosi gyakorlatban
ISBN 978-963-062-712-2 Laboratóriumi Diagnosztika Az Orvosi Gyakorlatban[halott link]
ISBN 978-963-226-195-9 MEDICINA: A retina és a látóideg betegségei - Differenciáldiagnosztika[halott link]
MD-9966/1 / Medicina: Harrison ‑ Belgyógyászati kézikönyv[halott link]
Ez az orvostudományi tárgyú lap egyelőre csonk (erősen hiányos). Segíts te is, hogy igazi szócikk lehessen belőle!
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Differenciáldiagnózis&oldid=22726706”
Minden szócikk halott külső hivatkozásokkal
Szócikkek halott külső hivatkozásokkal 2018 novemberéből
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2020. június 8., 20:04
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.