hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu cs hu fr hu hu hu fr hu hu fr hu hu hu hu hu hu hu en cs de hu hu hu hu hu cs hu ceb hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu nds hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sv pl hu hu en en hu hu en nl en hu hu hu hu hu ro cs de cs de cs hu hu hu hu hu hu hu en en en en en en en en en en en en en en en es en hu hu en hu en cs de hu hu hu hu hu hu en en nl hu hu cs hu en hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu uk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu cs hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu cs hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu is vi hu hu hu hu eu hu ms en hu id sk cs hu hu hu hu hu hu cs hu hu hu hu hu hu hu hbs_lat hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu hu hu cs hu hu hu hu hbs_lat hu hu es hu hu es hu de hu hu hu hu hu hu hu hu fi hu eu hu hu ms id nl hu hu pt hu hu hu hu en hu hu hu pl en fr sl hu hu hu en hu hu fr en hu it hu en sk hu hu en hu hu hu cs hu cs cs eu hu es fr sv hu hu hu hu en hu hu hu id hu en hu hu en hu hu en hu hu pt hu hu hu hu en hbs_lat hu fr cs hu es hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk hu en sk hu hu tl ca hu sk de hu hu hu hu sk hu pl hu hu hu hu nl pl ceb hu hu hu hu hu en nb cs cs hu hu hu hu eo en hu hu hu cs hu jv hu hu hu hu hu hu sk eo ro hu en hu ga hu hu hu ms hu hu cs es hu hu en hu hu es hu hbs_lat pt hu hu hu hu hu de hu ca hu ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu ga hu hu hu hu hu hu hu sk hu sk hu hu hu sv hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en eo fr ja ko nb ru zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Két igazság tana – Wikipédia
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. január 15.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Gautama Buddha · Neves buddhisták
Négy nemes igazság · Szamszára
Szenvedés · Középút · Éntelenség
Az öt halmaz · Karma · Üresség
Hat tökéletesség · Erkölcsi alapelvek
Nemes nyolcrétű ösvény · Szerzetesség
Théraváda · Páli · Mahájána
Hínajána · Kína · Vadzsrajána
India · Kína · Thaiföld · Japán
Burma · Srí Lankán · Laosz · Kambodzsa
Korea · Tajvan · Bhután · Mongólia
Oroszország · Európa · Magyarország
Afrika · Amerika · Ausztrália
A két igazság tana (tibeti: bden pa gnyis) a buddhizmusban az igazság két szintje között tesz különbsége: relatív vagy hétköznapi értelemben vett igazság, valamint abszolút vagy legvégső igazság. A tibeti buddhizmusban a legvégső valóság az üresség szinonimája[1]
A két igazság tanát legelőször Nágárdzsuna, ókori buddhista filozófus fogalmazta meg teljes formájában.[2]
2 A buddhista hagyományokban
2.4 Az abszolút és a relatív a zen buddhizmusban
Annak ellenére, hogy a két igazság fogalmát a madhjamaka iskolával szokás azonosítani, az eredete egészen a buddhizmus legkorábbi formájáig nyúlik vissza.
A páli kánonban nem „alacsonyabb” és „magasabb” szintű igazságot különböztetnek meg, hanem ugyan azon igazságot kétféleképpen magyarázzák. Ez alapján egy szövegrész vagy egy egész szutta lehet nejjattha, szamuti vagy vohára. A nítattha (páli; szanszkrit: nítártha), "végérvényes, végleges jelentésű" és nejjattha (páli; szanszkrit: nejártha), „további következtetésre, értelmezésre szorul”.[3] Ezekkel a fogalmakkal jelölték a szövegeket, hogy további következtetésre, értelmezésre szorulnak-e:
„Kétféle ember van, akik hamisan képviselik a Tathágathát. Melyik kettő? Az, aki egy közvetett jelentésű szuttát közvetlen jelentésűként mutat be és az, aki egy közvetlen jelentésű szuttát közvetett jelentésűként mutat be.[4]”
A szammuti vagy szamuti (páli; szanszkrit: szamvritti, azaz "általános vélemény, konvenció",[5] és a paramattha (páli; szanszkrit: paramártha), azaz "legvégső" igazságokat különböztetik meg egymástól. A vohára (páli; szanszkrit: vjavahára, "konvenció, szokás" kifejezés is használatos, amelynek jelentése megegyezik a szammuti-val.
A théravádin szövegek magyarázói kibővítették ezeket a kategóriákat és nem csak kifejezésekre használták őket, hanem a kifejezett igazságokra is:
„A Megvilágosodott, a tanítók legjobbja, két igazságról beszélt, konvencionális és magasabb szintű; harmadikat nem állapított meg; a konvencionális állítás igaz a konvenciók miatt, a magasabb szintű állítás igaz, mivel az az események igaz jellegére vonatkozik.[6]”
A pradzsnyaptiváda iskola konvencionális és legvégső értelemben tett különbséget és a fogalmat kibővítette a metafizikai-fenomenológiai alkotóelemekre (dharmas) is. A különbség tehát a ténylegesen létező (tattva) és a kizárólag fogalmi valóságok közé helyeződött.
Nágárdzsuna szobra egy tibeti kolostorban, az indiai Kullu város közelében
A két igazság közötti különbséget (szatjadvajavibhága) részletesen kifejtették a madhjamaka iskolában. Nágárdzsuna Múlamadhjamakakáriká című művében arra használja ezt, hogy megvédje a függő keletkezés (pratítjaszamutpáda) értelmezését az ürességgel (súnjata) szemben:
„Buddha dharmatanítása két igazságra támaszkodik: a világi konvenciók igazsága és a legvégső igazság. Azok, akik nem értik a kettő közötti különbséget, azok nem értik Buddha alapvető igazságát. A konvencionális igazság alapja nélkül nem tanítható a legvégső igazság jelentősége. A legvégső igazság jelentőségének megértése nélkül nem lehet elérni a megvilágosodást.[7]”
„8. A buddhák dharmatanításai két igazságot hagynak meg:
A hétköznapi értelemben vett és a legmagasabb értelmű igazság.
9. Azok, akik nem értik a különbséget (vibhagam) a két igazság között
Nem értik Buddha tanításának a „lényegét” (tattva).
10. Az igazság legmagasabb értelmét nem lehet a gyakorlati viselkedéstől függetlenül tanítani,
És a legmagasabb értelmezés megértése nélkül nem érthető meg a nirvána.[8]”
Nágárdzsuna saját állítását a Kaccsájanagotta-szuttára alapozta, amelyben Buddha egy Kaccsájana Gotta nevű szerzetesnek beszél a helyes szemléletről a nihilizmus és az eternalizmus közötti középúton keresztül:
„Kaccsána, a világban általában két nézet létezik: a létezés világnézete2 és a nem-létezés világnézete3. Amikor valaki tiszta tudással látja a világ keletkezését, ahogyan az valójában van, akkor az, hogy „a világ nem létezik”, nem merül fel benne. Amikor valaki tiszta tudással látja a világ megszűnését, ahogyan az valójában van, akkor az, hogy „a világ létezik”, nem merül fel benne..[9]”
A jógácsára iskola a megkülönbözteti a tudat három jelleget (laksana) egymástól. Az első a nyelvhasználat, s az ehhez kapcsolódó gondolkodás és a képzelt jelleg (parikalpita-laksana), ami a tapasztalt tárgyat látszólagos minőségekkel ruházza fel. A második, függő jelleg (paratantra-laksana) a függő keletkezés elve. A harmadik a beteljesült jelleg (pari-nispanna-laksana), amely által felismerhető a tartamok üressége, önvalótlansága és az Olyanság trikája (amely szerint s buddháknak három teste van).[10]
A szigetre-lépés szútrája (Lankávatára szútra) a legelső iratok közé tartozik, amelyekben már egységes filozófiai koncepcióvá érett a jógácsára tanítás. Ez tartalmazza a nyolcféle tudat ismeretelméleti rendszerét, az előbbiekben ismertetett három jelleget, valamint az ezekhez kapcsolt szellemi megvalósítási út koncepcióját. A buddhista iskolák előszeretettel foglalkoztak a tudatállapotok, tudatfajták és tudattartalmak osztályozásával, amely nemcsak az abhidharma filozófiában tekintett vissza nagy hagyományokra, hanem a mahájána bölcseleti alapját képező pradzsnyá-páramitá-irodalomban is. A Lankávatára szútra nyolcféle tudatot (vidzsnyána) sorol fel. A hat, érzékszervekhez kapcsolódó tudaton és a gondolkodó tudaton (manasz) túl új elemnek számít a minden tudomások alapját képező tárház-tudat (álaja-vidzsnyána).[11]
A kínai Tang-dinasztia korában virágzó, mahájána buddhista filozófiához tartozó hua-jen iskola (vagy „virágfüzér”) a szanszkrit Virágfüzér szútrán (kínai: Hua-jen csing) és a hozzátartozó terjedelmes szövegmagyarázatokon alapszik. A virágfüzér kifejezés a mély megértés megkoronázó dicsfényét szimbolizálja. A hua-jen iskola legfontosabb filozófiai jelentősége a metafizika területén mutatkozik meg. Ez a kölcsönös elégedettség és a minden jelenség értelmezésének tana, ahogy az Indra hálójában is szerepel. Egy dolog tartalmaz minden más létező dolgot és minden létező dolog tartalmazza azt az egy dolgot.[12]
A hua-jen egyik tanítása a négy dharma-dhátu (négy elválasztottság), amelyben a valóságra négyféleképpen tekintenek:
minden dharma egy egyedüli, különálló esemény;
minden esemény az abszolút kifejeződésének számít;
az események és az esszencia (lényeg) egymásba olvadnak;
az események egymásba olvadnak.[13]
Az abszolút és a relatív a zen buddhizmusban[szerkesztés]
Dógen, japán zen mester
A zen buddhizmus tanításai bizonyos polaritások mentén vannak kifejtve: Buddha-természet - súnjata,[14][15] abszolút és relatív,[16] hirtelen és fokozatos megvilágosodás.[17]
A Pradzsnyápáramitá szútrák és a madhjamaka kihangsúlyozzák a forma és az üresség nondualitását: a Szív szútrában foglaltak szerint a forma üresség, az üresség forma.[16] Az az elképzelés, hogy a végső valóság jelen van a hétköznapi relatív valóságban jól beleillett a kínai kultúrába, amelyben kiemelt fontosságú volt a világi élet és a társadalom. Viszont korábban azt nem határozták meg, miképp van jelen a végső valóság a relatív valóságban. Ezekre adnak magyarázatot Tozan öt rangja és a tíz bika történetek.[18]
Lásd még: Koreai buddhizmus
Az előbb említett abszolút és relatív valóság polaritását szintén kifejezi „az esszencia és a funkció” elmélete. Az abszolút az esszencia és a relatív a funkció. Ezekre nem különálló valóságként tekintenek, hanem ezek egymásba olvadóként. Ez a megkülönböztetés nem zár ki más gondolatrendszereket, mint például a neng-szo vagy az „alany-tárgy konstrukciók” elméleteit, még ha a kettő egymástól teljesen különbözik is.[19]
A koreai buddhizmusban az esszencia-funkciót szintén kifejezi a „test” és a „test funkciói”.[20] Az egyik használatos metafora a „lámpa és a fénye” (Platform szútra), ahol a lámpa az esszencia és a fénye a funkció.[21]
A tibeti buddhizmusban a nyingma hagyomány a legkorábbi buddhista iskola, amelyet a legelső szanszkrit szövegek tibeti nyelvre történő lefordítása után alapítottak a 8. században. Csu Mipham (1846–1912) Sántaraksita (725–788) Madhjamálamkára című művéhez készített szövegmagyarázatában a következőket írja:[22]
„Ha valaki hosszú ideig képzi magát a két igazság egységén, az elfogadás szintje jelentkezni fog. Az ilyen módon megszerzett meggyőződéssel, amely az intellektuális tudásnál magasabb szintű, és annak gyakorlásával elérhető. Buddha és a bodhiszattvák pontosan így értették a megszabadulás elérésének módját.[23]”
A dzogcsen filozófia úgy tekint a két igazságra, hogy az végső soron beleolvad a nondualitásba és megélt élményként nem különböznek egymástól.
↑ Tsering, Geshe Tashi. Relative Truth, Ultimate Truth: The Foundations of Buddhist Thought Vol 2. Wisdom Publications, 4. o. (2008). ISBN 0-86171-271-4
↑ Nagarjuna, Mūlamadhyamakakārika, Jay L. Garfield, Fundamental Wisdom of the Middle Way, New York: Oxford University Press, 1995
↑ Fehér Judit: Neyartha és Nitartha tanítások a madhyamaka hagyomány alapján. Eötvös Loránd Tudományegyetem, Belső-Ázsiai Tanszék Magyar Tudományos Akadémia, Altajisztikai Kutatócsoport, 2005. (Hozzáférés: 2015. május 2.)[halott link]
↑ Anguttara-nikája I:60 (Jayatilleke: 361, in McCagney: 82)
↑ Khathāvatthu Aṭṭha kathǎ (Jayatilleke: 363, in McCagney: 84)
↑ Nagarjuna, Mūlamadhyamakakārika (A középút alapversei) 24:8–10. Jay L. Garfield|Fundamental Wisdom of the Middle Way: 296, 298. o.
↑ Fehér Judit (eredetileg: Nágárdzsuna): A középút alapversei. Scribd. (Hozzáférés: 2015. május 2.)
↑ SN 12.15 Kaccānagotta Sutta - Tanítóbeszéd Kaccsánának (Fordította: Máthé Veronika). A-Buddha-Ujja. (Hozzáférés: 2015. május 2.)
↑ Tenigl-Takács László. A jógácsára filozófiája. Farkas Lőrinc Imre Könyvkiadó, 14. o. (1997)
↑ Tenigl-Takács László. A jógácsára filozófiája. Farkas Lőrinc Imre Könyvkiadó, 16. o. (1997)
↑ Hamar Imre. Kínai buddhizmus a középkorban. Orientalisztika Munkaközösség - Balassi Kiadó, 85-110. o. (1998)
↑ Garfield 2011, 76. o.
↑ Kasulis 2003, 26–29. o.
↑ McRae 2003, 138–142. o.
↑ a b Liang-Chieh 1986, 9. o.
↑ McRae 2003, 123–138. o.
↑ Kasulis 2003, 29. o.
↑ Park, Sung-bae. Buddhist Faith and Sudden Enlightenment. SUNY Press, 147. o. (1983). ISBN 0-87395-673-7. Hozzáférés ideje: 2015. május 3.
↑ Park, Sung-bae. One Korean's approach to Buddhism: the mom/momjit paradigm. SUNY Press, 11. o. (2009). ISBN 0-7914-7697-9. Hozzáférés ideje: 2015. május 3.
↑ Lai, Whalen (1979). "Ch'an Metaphors: waves, water, mirror, lamp". Philosophy East & West; Vol. 29, no.3, 1979. július, 245–253. o. - forrás: [1] - olvasva: 2015-05-03
↑ Blumenthal, James (2008). "Śāntarakṣita", The Stanford Encyclopedia of Philosophy (2008 téli kiadás), Edward N. Zalta (szerk.) - forrás: [2] - olvasva: 2015-05-03
↑ Shantarakshita (szerző); Ju Mipham (magyarázó); Padmakara Translation Group (angolra fordította)(2005). The Adornment of the Middle Way: Shantarakshita's Madhyamakalankara with commentary by Jamgön Mipham. Boston, Massachusetts, USA: Shambhala Publications, Inc. ISBN 1-59030-241-9, 304. o.
Conze, Edward (1959). Buddhism: Its Essence and Development. New York, USA: Harper and Row.
NAGARJUNA AND THE LIMITS OF THOUGHT. In: Philosophy East & West Volume 53, Number 1 January 2003 1–21 (2003)
The Oxford Handbook of World Philosophy (2011)
Gethin, Rupert. Foundations of Buddhism. pp. 207, 235–245
Jayatilleke, K.N. Early Buddhist Theory of Knowledge. George Allen and Unwin, 1963
Kasulis, Thomas P.. Ch'an Spirituality. In: Buddhist Spirituality. Later China, Korea, Japan and the Modern World; edited by Takeuchi Yoshinori. Motilal Banarsidass (2003)
Keown, Damien. Dictionary of Buddhism. Oxford University Press, 2003
Liang-Chieh. The Record of Tung-shan, William F. Powell (translator), Kuroda Institute (1986)
Lopez, Donald S., "A Study of Svatantrika", Snow Lion Publications, 1987, pp. 192–217.
McCagney, Nancy. The Philosophy of Openness. Rowman and Littlefield, 1997
McRae, John. Seeing Through Zen. The University Press Group Ltd (2003)
Monier-Williams, Monier; Leumann, Ernst; Cappeller, Carl (1899). A Sanskrit-English Dictionary, etymologically and philologically arranged with special reference to cognate Indo-European languages, Oxford: The Clarendon press
Newland, Guy (1992). The Two Truths: in the Mādhyamika Philosophy of the Ge-luk-ba Order of Tibetan Buddhism. Ithaca, New York, USA: Snow Lion Publications. ISBN 0-937938-79-3
Puligandla, Ramakrishna. Fundamentals of Indian Philosophy. D.K. Printworld (P) Ltd. (1997)
Renard, Gary. The Disappearance of the Universe. Hay House (2004)
Suzuki, Daisetz Teitaro, The Lankavatara Sutra, A Mahayana Text Routledge Kegan Paul, 1932
Wilber, Ken. Integral Psychology. Shambhala Publications (2000)
Barbara O'Brien: The Two Truths. What Is Reality? (angolul)
Mahá Padzsápatí Gótamí (nevelőanyja)
Helyek listája, ahol a Buddha megszállt
A lét három ismérve
A megvilágosodás négy szintje
Buddhista zsinatok (1., 2., 3., 4., 5., 6.)
A buddhizmus története Indiában
A buddhizmus és a római világ
A buddhizmus terjedése a selyemúton
Om mani padme hum
Elvonulás az esős évszakban
Tudat és Élet intézet
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Két_igazság_tana&oldid=23451449”
Minden szócikk halott külső hivatkozásokkal
Szócikkek halott külső hivatkozásokkal 2018 novemberéből
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. január 15., 04:02
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.