hu ca hu hu hu hu hu ca de hu en hu sv hu hu sv hu zh hu hu de hu hu en hu sv da hu sv sv sv sv sv de en cs hu sv sv hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu es hu sv hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu en hu hu sv hu hu es hu hu hu hu hu hbs_lat hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu fr hu hu hu hu hu hu de hu hu ca hu hu hu hu hu hu hu ca hu hu hu nl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de en hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr de en de en ru ru en en en en sv de en en hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl de am an ar arz as en en az ku uz de lt ru sv bg en bn br hbs_lat ca mhr mzn tt hbs_lat cy da de el eo es et eu fa fi nn fr fy de gd lt he hi tl hbs_lat tl hy it id en es is it ja ka en kk ko de ku pl cs it lb it lt lv en ms en ml be mr ms my ceb nds nl nb nb fr pa pl pms pnb pt io ro ru ru sa es en hbs_lat si en sk sl sq hbs_lat sv hu ta te en th ceb tr oc fy ur fr fi vi tr pl zh xmf he zh zh fr zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. május 30.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
2007. július 30. (89 évesen)[1][3][5][8][9]
Ingrid von Rosen (1971. november 11. – 1995. május 20.)[12][7]
Else Fisher (1943. március 25. – 1945)[12]
Ellen Bergman (1945. július 22. – 1950)[12]
Stockholmi Egyetem (1937–, művészet, irodalomtudomány)
American Academy of Arts and Sciences tiszteleti tagja
A Wikimédia Commons tartalmaz Ingmar Bergman témájú médiaállományokat.
Ernst Ingmar Bergman (Uppsala, 1918. július 14. – Fårö, 2007. július 30.) svéd filmrendező, a modern filmművészet egyik legnagyobb hatású egyénisége.
Lutheránus lelkész gyermekeként született. 10 évesen bábszínházi előadásokat rendezett. 19 évesen elhagyta a szülői házat, és színházrendezőnek állt. 1944-ben kinevezték a helsingborgi városi színház rendezőjének. 1946-ban a Göteborgs Stadsteaterbe (Göteborgi Városi Színház) került, ahol ugyanazon év novemberében Albert Camus Caligula című drámájának világpremierjét rendezte. Filmes munkái mellett is folyamatosan rendezett vidéki színházakban. „A színház olyan, mint egy megértő feleség – míg a film jelenti a nagy kalandot, a pazarló és nagy igényekkel fellépő szeretőt.”
Maga is írt színdarabokat, és filmjei forgatókönyveit is önállóan jegyezte. Az 1944-es Őrület című forgatókönyvében egy fiatal ember győzedelmeskedik egy szadista tanár felett. A fiatalembereket elnyomó rosszindulatú apafigura végig megjelenik korai munkáiban. A gyakran erőltetett kezdeti próbálkozások erőteljes egyéni képzelőerőről adnak tanúbizonyságot. Tizedik filmjénél Bergman rátalált saját hangjára. 1951-es Nyári közjáték című filmjében egy szerencsétlen sorsú szerelemnek lírai tájszemlélete megható. 1955-ös Egy nyári éj mosolya című filmjével szerzett nemzetközi hírnevet. A következő három filmje meghatározó lett Európa filmművészetére. A hetedik pecsét (1957), A nap vége (1957) és a Szűzforrás (1960) az egész európai filmművészet lényegét sűrítette magába.
Bergman szerette illuzionistának és szemfényvesztőnek nevezni önmagát. Lemondott a történelmi helyszínekről, lecsökkentette a stáb létszámát, a helyszíneket szűkítette. Létrehozta a magány filmtrilógiáját. A Tükör által homályosan (1961), Úrvacsora (1963) és a Csend (1963) szereplői magukat és egymást kínozzák, miközben olyan szellemi nyugalmat keresnek önmaguknak, amelyből hiányzik Isten.
Az 1966-os Persona új korszak kezdetét jelentette: elmerülést az emberi kapcsolatok világában, a premier plánok középpontba helyezését. Az 1972-es Suttogások és sikolyokban két nő kölcsönös megkínzatásának tanulmányát jelenítette meg.
Az 1970-es években filmes pályája leszállóágba került. Elhagyta otthonát és állandó szereplőit. Az 1982-es Fanny és Alexander szövevényes családi történet. E film után bejelentette visszavonulását a filmezéstől. Woody Allen szerint Bergman „Valószínűleg a legnagyobb filmrendező a filmkamera feltalálása óta”.
Leánya, Eva Bergman 1945-ben, fia – aki szintén rendező lett –, Daniel Bergman 1962-ben született. Édesapja Linn Ullmann írónőnek, aki Liv Ullmann színésznővel való kapcsolatából 1966-ban született.
Szakmai tökéletessége mellett filmjeinek problematikája, morális tépelődő attitűdje teszi művészetét egyedülállóan jelentőssé. Kedvelt témaválasztása a lélektani konfliktusok részletes ábrázolása. Munkája szakaszos fejlődésen ment keresztül negyven éven át. Bergman igen termékeny alkotó, filmjeiben vissza-visszatér bizonyos képi elemekhez, amelyeket egyre pontosabban kidolgoz. Gyakorló színház- és operarendezőként is maradandót alkotott. Állandó operatőre a kétszeres Oscar-díjas Sven Nykvist volt. Egyik legközelebbi munkatársa a magyar származású Katinka Faragó volt évtizedeken át.
Élete utolsó két évtizedére Bergman visszavonult a filmezéstől, csak 2003-ban tért vissza egy tv-film erejéig a Sarabande-dal. A nyolcvankilenc éves svéd rendező álmában hunyt el otthonában a balti-tengeri Fårö szigeten 2007. július 30-án, egy napon Michelangelo Antonioni olasz filmrendezővel.[15]
Őrjöngés (1945) forgatókönyv és társrendező
Zene a sötétben (1948)
A boldogság felé (1950)
Ilyesmi itt nem fordulhat elő többé (1950)
Egy nyár Mónikával (1953)
Fűrészpor és ragyogás 1953
Egy nyári éj mosolya (1955)
A hetedik pecsét (1957)
A nap vége (1957)
Az élet küszöbén (1958)
Szűzforrás (1960) – az eredeti trilógia 1. filmje
Az ördög szeme (1960)
Tükör által homályosan (1961) – trilógia 1.
Úrvacsora (1963) – trilógia 2.
A csend (1963) – trilógia 3.
Stimulációk szkeccsfilm Daniel című epizódja (1967)
Farkasok órája (1968) – "második" trilógia 1.
Szégyen (1968) – "második" trilógia 2.
Szenvedély (1969) – "második" trilógia 3.
Suttogások és sikolyok (1972)
Jelenetek egy házasságból tv-film (1973)
A varázsfuvola (1975) tv-film
Színről színre tv-film (1976)
Egy kis éji zene (1977) forgatókönyv
A Bergman-akta (1978) dokumentumfilm
Jelenetek a bábuk életéből (1980) tv-film
Fanny és Alexander (1982) tv-film
Próba után (1983) tv-film
A legjobb szándékok (1992) tv-film, forgatókönyv
Vasárnapi gyerekek -(1992) forgatókönyv
Az utolsó sikoly (1994) tv-film
Négyszemközti beszélgetések (1996) dokumentumfilm
Bergman hangja (1997) dokumentumfilm
Dúl-fúl, és elnémul (1997) tv-film
Ingmar Bergman: A csend (forgatókönyv); in: Csányi Miklós – Homorody József (szerk.): Rendezői műhely – cikkgyűjtemény; Filmművészeti Könyvtár 24. kötet; Magyar Filmtudományi Intézet és Filmarchívum, Bp., 1965
Filmtrilógia; ford. Kuczka Péter; Európa, Bp., 1967 (Modern Könyvtár); második kiadás: 1967; harmadik kiadás: 1998
Filmalkotók műhelyében; Ingmar Bergman, Dirk Bogard et al. vallomásai, nyilatkozatai, szerk., összeáll. Karcsai Kulcsár István; Magyar Filmtudományi Intézet és Filmarchívum–NPI, Bp., 1973 (Filmbarátok kiskönyvtára)
Jelenetek egy házasságból; ford. Osztovits Cecília; Európa, Bp., 1977 (Modern könyvtár); második kiadás: 1987; harmadik kiadás: 1996
Színről színre. Forgatókönyvek; ford. Bart István et al., vál., szerk. Györffy Miklós; Európa, Bp., 1979[16]
Fanny és Alexander; ford. Kúnos László; Árkádia, Bp., 1985
Laterna magica; ford. Kúnos László; Európa, Bp., 1988; második kiadás: 2008; harmadik kiadás: 2011
Fafestmény; ford. Lakos Anna; inː Lépések. Egyfelvonásosok; szerk. Márai Botond; Múzsák Közművelődési Kiadó, Bp., 1990 (Színjátszók kiskönyvtára)
Képek; ford. Kúnos László; Európa, Bp., 1992
A legjobb szándékok; ford. Kúnos László; Európa, Bp., 1993; második kiadás: 2012
Vasárnapi gyerekek; ford. Kúnos László; Európa, Bp., 1994; második kiadás: 2012
Az ötödik felvonás; ford. Kúnos László; Európa, Bp., 1995
Öt vallomás; ford. Kúnos László; Európa, Bp., 1996
Farkasok órája. Három filmnovella / Őszi szonáta / A bábok életéből; ford. Kúnos László; Európa, Bp., 1999
Hűtlenek. Három filmnovella / Hűtlenek. Partitúra képmédiumra / Lelki ügy / Szerelem szeretők nélkül; ford. Kúnos László; Európa, Bp., 2002
Sarabande; ford. Kúnos László; Európa, Bp., 2003
Maria von Rosen–Ingmar Bergman–Ingrid von Rosen: Három napló; ford. Kúnos László; Európa, Bp., 2005
Käbi Laretei–Ingmar Bergmanː Hová tűnt az a nagy szerelem?; a szerző és Ingmar Bergman levelezése, naplórészletekkel; ford. Kúnos László; Európa, Bp., 2012
Munkanapló, 1-2.; szerk. Ingemar Karlsson, előszó Dorthe Nors, ford. Kúnos László; Scolar, Bp., 2020–2021
↑ a b Integrált katalógustár. (Hozzáférés: 2014. április 9.)
↑ Nagy szovjet enciklopédia (1969–1978), БeprMaH ИHrMap, 2015. szeptember 27.
↑ a b Francia Nemzeti Könyvtár: BnF források (francia nyelven). (Hozzáférés: 2015. október 10.)
↑ RKDartists (holland nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
↑ a b SNAC (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
↑ Integrált katalógustár. (Hozzáférés: 2014. december 10.)
↑ a b c d Catalog of the German National Library, 118509519, 2022. július 27.
↑ Internet Broadway Database (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
↑ Enciclopédia Itaú Cultural (portugál nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
↑ LIBRIS, 2018. május 4. (Hozzáférés: 2018. augusztus 24.)
↑ Museum of Modern Art online collection (angol nyelven). (Hozzáférés: 2019. december 4.)
↑ a b c d e p21923.htm#i219225, 2020. augusztus 7.
↑ https://www.europeanfilmacademy.org/European-Film-Awards-Winners-1988.85.0.html, 2019. december 5., https://web.archive.org/web/20190713152711/https://www.europeanfilmacademy.org/European-Film-Awards-Winners-1988.85.0.html
↑ https://www.praemiumimperiale.org/en/laureate-en/laureates-en, 2022. március 19.
↑ Index - Elhunyt Ingmar Bergman
↑ A hetedik pecsét / A nap vége / Trilógia / Pesona / Rítus / Szenvedély / Suttogások, sikolyok / Jelenetek egy házasságból / Színről színre / Kígyótojás
E. Riffe: Bergman és A csend (in: Csányi Miklós – Homorody József (szerk.): Rendezői műhely – cikkgyűjtemény; Filmművészeti Könyvtár 24. kötet; Magyar Filmtudományi Intézet és Filmarchívum, Bp., 1965)
Guido Aristarco: Dreyer és Bergman ontológikus magánya (in: uő.: Filmművészet vagy álomgyár – a mai nyugati filmművészet, Gondolat, Bp., 1970)
Nemeskürty István: Ingmar Bergman trilógiája: Tükör által homályosan / Úrvacsora / Csend (Magyar Filmtudományi Intézet, Bp., 1971)
Györffy Miklós: Ingmar Bergman; Gondolat, Bp., 1976 (Szemtől szemben)
Sören Kierkegaard: Vagy-vagy (Gondolat, Bp., 1979; második kiadás: Osiris – Századvég, Bp., 1994; Osiris, Bp., 2001)
Csataszimfónia. Külföldi hangjátékok (Európa, Bp., 1979)
Sören Kierkegaard: Félelem és reszketés (Helikon, Bp., 1986; második kiadás: Göncöl, Bp., 2004)
Sükösd Mihály: Hódolat Ingmar Bergmannak (Editorg, Bp., 1988)
Nicolaus Schröder: Ingmar Bergman – Az önelemzés művészete (in: uő.: 50 híres filmrendező – a filmművészet legnagyobb mesterei, Alexandra, Pécs, 2004)
Alexander Ahndoril: A rendező (ford. Kúnos László; Európa, Bp., 2008)
Paul Schrader: A transzcendentális stílus a filmben: Ozu/Bresson/Dreyer (Szerzőifilmes könyvtár 2. kötet; Francia Új Hullám, Bp., 2011)
Käbi Laratei: Hová tűnt az a nagy szerelem? (ford. Kúnos László; Európa, Bp., 2012)
Györffy Miklós: Mágia és mesterség. Ingmar Bergman művészete; Európa, Bp., 2014
Jane Magnussonn. (2018). Bergman: A Year in a Life (svéd dokumentumfilm, 116 perc).
Bergman 100. Régi és új írások Ingmar Bergman művészetéről; szerk. Gelencsér Gábor, Murai András; Gondolat, Bp., 2018
Ingmar Bergman a PORT.hu-n (magyarul)
Ingmar Bergman az Internetes Szinkronadatbázisban (magyarul)
Ingmar Bergman az Internet Movie Database-ben (angolul)
Ingmar Bergman a Rotten Tomatoeson (angolul)
Ingmar Bergman az AlloCiné weboldalán (franciául)
Ingmar Bergman Pictures. Fanpix.Net (fanpix.famousfix.com). (Hozzáférés: 2021. október 4.)
Kovács Bálint: Ez itt nem egy omladozó istálló, hanem Ingmar Bergman saját mozija (HTML). Index, 2016. június 12.
Ingmar Bergman 100, evangelikus.hu, 2018
ISNI: 0000 0003 6864 6943
Filmművészetportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Ingmar_Bergman&oldid=24971268”
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. május 30., 09:40
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.