hu hu de hu hu hu de hu ru hu de hu de hu ru hu pl hu pl hu pl hu pl hu hu pl hu pl hu hu pl hu de hu hu de hu de hu de hu hu de hu hu de fr de hu de hu de hu hu ru hu ru hu ru hu ru hu pl hu de hu de hu de hu pl hu uk hu uk hu de hu hu de hu cs hu hu de hu uk hu hu uk hu pl hu de hu de hu pl hu de hu hu hu hu hu hu de hu pl hu pl hu uk hu pl hu pl hu de hu hu hu de hu de hu de hu pl hu uk hu uk hu pl hu de hu hu de hu de hu de hu uk hu pl hu es hu pl pl es hu uk hu pl hu uk hu uk hu uk hu hu de hu de hu de hu de hu de hu de hu pl hu uk hu uk hu uk hu de hu de hu de hu pl hu de hu uk hu de hu ja hu uk hu uk hu cs hu de hu de hu de hu de hu hu hu uk hu uk hu cs hu pl hu de hu uk hu uk hu lt hu pl hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu de hu hu hu hu hu de hu de hu hu hu pl hu de hu de hu de hu pl hu de hu ru hu hu hu cs hu de hu de hu de hu pl hu pl hu de hu de hu hu hu hu hu pl hu de hu de hu hu hu hu de hu de hu de hu cs hu de hu de hu de hu de hu hu hu cs hu de hu de hu de hu de hu pt hu cs hu cs hu de hu hu hu fr hu pl hu hu pl hu hu de hu hu de hu de hu de hu de hu ru hu hu hu de hu de hu hu hu ru hu pl hu de hu de hu pl hu hu hu uk hu pl hu en hu de hu de hu pl hu pl hu ru en pl hu pl hu pl hu de hu hu de hu de hu de hu ru hu ru hu ru hu de hu ru hu pl hu hu pl hu ru hu ru hu ru hu ru hu de hu de de hu hu de hu de hu hu hu pt hu de hu de hu de hu hu hu uk hu uk hu de hu de hu de hu pt hu pl hu de fr hu de hu de hu de hu de fr de hu cs hu cs hu de hu uk hu hu uk hu ru hu de hu de hu hu hu hu hu hu de hu ru hu ru hu de hu de hu de hu ru hu ru hu ru hu hu ru hu de hu de hu de hu ru hu de hu de sk de hu de hu de hu ru hu ru hu ru hu de hu de hu de hu ru hu fr ru hu ru hu ru hu ru hu ru hu de hu hu de hu ru hu de hu de hu ru cs ru hu ru hu de hu de hu de hu de hu it hu it hu cs hu de hu ru hu de hu cs hu hu cs hu cs hu hu hu de hu de hu de hu de hu de hu de hu de hu hu de hu hu hu hu hu ru hu ru hu cs hu cs hu cs hu ru hu de hu hu hu de hu de hu de hu de hu de hu ru hu cs hu hbs_lat hu ru hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu en hu hu es hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en hu hu
Így kárhozott el a világháborúban Németország – Sebastian Haffner és a Német Birodalom hét főbűne | Hadszíntér és hátország
• Tormay Cecil: Régi ház
• Krúdy Gyula: Palotai álmok
• Ady Endre: Ki látott engem?
• Törvényjavaslat a Nemzeti Színház új épületéről
• Állásfoglalás a politikai tömegsztrájk ellen Franciaországban
• Megszületett Tolnay Klári színésznő
• Tüntetések a háború mellett
• Népszava: Nem akarunk háborút!
• A politikai jellegű gyűlések betiltása
• Az Osztrák-Magyar Monarchia hadüzenete Szerbiának
• A budapesti élelmiszerárak emelkedése
• Montenegró hadüzenete az Osztrák-Magyar-Monarchiának
• Az Osztrák-Magyar Monarchia hadüzenete Oroszországnak
• Nagy-Britannia hadüzenete az Osztrák-Magyar-Monarchiának
• Franciaország hadüzenete az Osztrák-Magyar-Monarchiának
• Megszületett Baróti Lajos labdarúgó
• XV. Benedek pápa megválasztása
• A Nemzeti Színház és az Operaház működésének felfüggesztése
• Orosz csapatok Magyarország területén
• Vágó Géza: Nagy dolog a háború
• Az első ypres-i csata
• Ady Endre: Az eltévedt lovas
• A Népszava esti kiadása
• A szén és a tűzifa árának maximalizálása
• A behívások miatt csökkent a szakegyletek létszáma
• Babits Mihály: Játszottam a kezével
• A Mária Valéria-telep létrehozása
• Bartók Béla: Román népi táncok
• Leopold von Berchtold lemondása
• Hadiüzemekben dolgozók munkakörülményeinek javítása
• Újra játszik a Nemzeti
• A Fox Film Corporation megalapítása
• Új rendező a Nemzeti Színházban
• Központosított gabonaelosztás Németországban
• Ferenc Ferdinánd gyilkosainak kivégzése
• Elszaporodik az élelmiszer-spekuláció
• Emelkednek a gyógyszerárak
• A tengeralattjáró-háború kezdete
• Újságírók tiltakozása a cenzúra ellen
• Gabonakészletek lefoglalása Ausztriában
• Szocialista nőmunkások a háború ellen
• Liszt- és kenyérhiány a fővárosban
• Egy nemzet születése
• Márkus József halála
• Flottatámadás a Dardanellák ellen
• Az MSZDP gyűlésének betiltása
• Az Universal City megnyitása
• Ady és Csinszka házasságkötése
• Javaslat a parlamenti ciklus meghosszabbítására
• Német támadás Ypres-nél
• Az örmény népirtás kezdete
• Partraszállás a Gallipoli-félszigeten
• Javaslat a katonák választójogáról
• A Jugoszláv Bizottság megalakulása
• A lisztfogyasztás korlátozása
• A Szocializmus megjelenése
• A második hadikölcsön
• A Lusitania elsüllyesztése
• A Metro Pictures Corporation létrehozása
• Olaszország hadüzenete az Osztrák-Magyar Monarchiának
• A gabonafelhasználás állami szabályozása
• Az első isonzói csata
• Új főrendező az Operában
• Húsmentes napok elrendelése
• A második isonzói csata
• Széll Kálmán halála
• Szocialista konferencia Svájcban
• A kukorica állami felvásárlása
• Bulgária hadüzenete Szerbiának
• Az MSZDP üléseinek betiltása
• A harmadik isonzói csata
• A szocialista mozgalmak fokozottabb ellenőrzése
• A Tett megjelenése
• Ujházi Ede halála
• A negyedik isonzói csata
• A Cseh Külföldi Bizottság megalakulása
• A tejjegy bevezetése
• A Csárdáskirálynő bemutatása
• A Lánchíd megnyitása
• A választójog kiterjesztésének követelése
• Újabb élelmiszer-árszabások megjelenése
• Törvény az árdrágítások ellen
• 25 éves az MSZDP
• A kenyérjegy bevezetése
• Karinthy Frigyes: Tanár Úr kérem
• Babits Mihály: Recitativ
• Móricz Zsigmond: Nem élhetek muzsikaszó nélkül
• Vigalmi adó Budapesten
• Mocsáry Lajos halála
• A munkaügyi panaszbizottságok felállítása
• A hadkötelesek korhatára 55 év
• A bőráruk szabadpiaci értékesítésének betiltása
• A Cukorközpont felállítása
• A hadüzemi munkások sztrájkjogának felfüggesztése
• Az Újságpapír-központ felállítása
• Munkásnők “a hadseregben”
• Eötvös Károly halála
• A második zimmerwaldi konferencia
• Háborúellenes tüntetések Németországban
• Görgei Artúr halála
• A jütlandi csata
• A Bruszilov-offenzíva megindulása
• A magyarországi szakszervezetek konferenciája Budapesten
• A budapesti munkásgyűlések betiltása
• A somme-i csata
• Károlyi Mihály lemond pártelnöki tisztségéről
• Rosa Luxemburg internálása
• Hadiszállítók a katonai bíróság előtt
• Hágai konferencia a békéért
• A hatodik isonzói csata
• Törvény egyes adónemek összegének emeléséről
• Románia csatlakozása az antanthatalmakhoz
• A tej árának emelkedése
• Olaszország hadüzenete Németországnak
• Románia hadüzenete az Osztrák-Magyar Monarchiának
• A hazai ellenzék a kormány lemondását követeli
• A tank első bevetése
• A szociáldemokraták választójogi gyűlésének betiltása
• A cukor árának emelkedése
• A Tett betiltása
• Tüntetés Újpesten a burgonyahiány miatt
• A Közélelmezési Hivatal és Tanács felállítása
• A csárdáskirályné magyarországi bemutatója
• Az önálló lengyel királyság kikiáltása
• Wilson elnököt újraválasztják
• A kecskeméti színház felveszi Katona József nevét
• A Ma megjelenése
• I. Ferenc József halála
• A 16 és 60 közöttiek hadiszolgálatra kötelezése Németországban
• A gáz és az áram árának emelkedése
• Német békeajánlat a szövetségeseknek
• IV. Károly megkoronázása
• A Béke Nobel-díj a Nemzetközi Vöröskereszté
• Charlie Chaplin: A kivándorló
• Bartók Béla: Nyolc magyar népdal
• Bánki Donát: Vízturbina
• Az antant békére törekszik
• A Népszövetség megalakítása
• A korlátlan tengeralattjáró-háború kezdete
• Az USA megszakítja Németországgal a diplomáciai kapcsolatot
• Lövések a parlamentben
• Törvényjavaslat a választójog bővítéséről
• Forrongás a hadseregben az élelmezés miatt
• Papírhiány miatt csökken a lapok terjedelme
• Emelkednek a dohányárak
• Új kormány Oroszországban
• Újabb megszorítások a közélelmezésben
• IV. Károly békekísérlete
• Az USA hadüzenete Németországnak
• Cenzúra alatt a Népszava
• Munkássztrájk az élelmiszerhiány miatt
• Tömörkény István halála
• Javaslat a Választójogi Blokk megalakítására
• A budapesti kereskedősegédek tüntetése
• A tizedik isonzói csata
• Szociáldemokrata nőkongresszus Budapesten
• Friedrich Adlert halálra ítélik
• Lemond Tisza István
• Tüntetés Tisza István ellen
• Megszűnik a Népszava előzetes cenzúrája
• Szociáldemokrata szervezésű népgyűlések a fővárosban
• Munkásnők sztrájkja a béremelésért
• Brit páncélosok támadása
• Esterházy Móric a miniszterelnök
• Változik a panaszbizottságok hatásköre
• Gyóni Géza halála
• A lőszergyári munkásnők sztrájkja
• Munkássztrájk a Fővárosi Elektromos Művekben
• A Kerenszkij-kormány megalakulása
• A katonai bíróságok hatáskörének korlátozása
• Az antant offenzívája Flandriában
• Népgyűlés a hadisegélyek rendezéséért
• Wekerle Sándor a miniszterelnök
• Háborúellenes csoport a Galilei körben
• Justh Gyula halála
• Mata Hari halála
• A caporettói áttörés
• Nők tüntetnek Budapesten
• Az októberi orosz forradalom kezdete
• A Népszava cikke a szovjetek kongresszusáról
• Clemenceau kormányra kerülése
• Háborúellenes tüntetés Budapesten
• Fegyverszünet a keleti fronton
• Finnország kikiáltotta függetlenségét
• Az USA hadüzenete a Monarchiának
• Választójogi törvényjavaslat a parlamentben
• A Galilei Kör röplapja
• Tüntetés az élelmiszerhiány miatt
• Wilson 14 pontja
• A Galilei Kör feloszlatása
• Wekerle Sándor lemondása
• A 48-as Alkotmánypárt megalakulása
• A Wekerle-kormány átalakulása
• A bányamunkások szövetségének megalakulása
• A MÁV-alkalmazottak politikai aktivitásának korlátozása
• Khuen-Héderváry Károly halála
• A panaszbizottságok hatáskörének kiterjesztése
• Észtország és Litvánia független
• Tüntetés az élelmiszerhiány miatt
• A breszt-litovszki béke
• Vasárnapi munkaszünet a húsiparban
• Moszkva az új főváros
• Tüntetés a háború ellen
• Offenzíva a Somme-nál
• Sajtóvita az MSZDP választójogi politikájáról
• Ferdinand Foch az új főparancsnok
• Vita a választójogi törvénytervezetről
• Népgyűlés az általános választójogért
• Wekerle Sándor lemondása
• Gavrilo Princip halála
• Románia békét köt
• Wekerle Sándor új kormánya
• Új választójogi reform
• A Népszava írása a választójogi tervezetről
• Pécsi katona- és bányászlázadás
• A kékszakállú herceg vára
• Német offenzíva a Marne-nál
• Nagygyűlés a nők választójogáért
• Lapbetiltás a fronton
• Német megtorpanás a nyugati fronton
• Sortűz a MÁV Gépgyárban
• A választójogi törvényjavaslat vitájának kezdete
• II. Miklós halála
• A választójogi törvény elfogadása
• Tüntetés az élelmiszerhiány miatt
• Katonaszökevények elleni szankciók
• A német hadsereg „fekete napja”
• Merénylet Lenin ellen
• Károlyi Mihály nyílt levele
• Bulgária békét köt
• Szabó Ervin halála
• Tombol a spanyolnátha
• Új német kormány
• A Monarchia békeajánlata
• A Szlovén-Horvát-Szerb Nemzeti Tanács megalakulása
• Merénylet Tisza ellen
• „Ezt a háborút elveszítettük”
• Károlyi Mihály törvényjavaslata
• A Munkapárt megszűnése
• A Magyar Nemzeti Tanács megalakulása
• Ismét működik a Galilei Kör
• Az olaszok áttörik a frontot
• Tisza István halála
• Károlyi Mihály a miniszterelnök
• Orosz hadifoglyok hazaszállítása
• Magyar hadifoglyok hazatérése
• A compiègne-i fegyverszünet
• Az eckartsaui nyilatkozat
• A MOVE megalakulása
• Románia területi követelései
• A KMP megalakulása
• Szerb–Horvát–Szlovén Királyság megalakulása
• Kaffka Margit halála
• Erdély egyesül Romániával
• A Vörös Újság megindulása
• Nők a jogi egyetemen
• Szeged francia megszállása
Katonai szövetségek az első világháborúban. Forrás: de.wikipedia.org
Így kárhozott el a világháborúban Németország – Sebastian Haffner és a Német Birodalom hét főbűne
Közel száz éve folyik a vita a legváltozatosabb tudományos és közéleti fórumokon, hogy mi okozta a központi hatalmak vereségét. Egyáltalán: Németország és szövetségesei megnyerhették volna-e a világháborút?
A válaszkísérletek skálája a „judeobolsevik világ-összeesküvés” képzetét reprezentáló „tőrdöfés-elmélettől” egészen azon mélyebb megalapozottságú elemzésekig terjednek, amelyek szerint abban a pillanatban, hogy Franciaország villámháborús lerohanási kísérlete kudarcot vallott, a kétfrontos küzdelemre kényszerülő Németország stratégiai értelemben már el is vesztette a háborút: innentől a háború elkövetkező négy éve csak „ráadás” volt.
Ebbe a diskurzusba illeszkedik az első világháborúról valaha írt egyik legokosabb könyv, a német Sebastian Haffner A Német Birodalom hét főbűne az első világháborúban című, eredetileg 1964-es, a világháború kitörésének 50. évfordulójára megjelent, kíméletlenül önkritikus és egyetlen délután kiolvasható könyvecskéje. Ebben Haffner a német politikai és katonai vezetés hibás döntéseit gyűjtötte össze és vizsgálta meg a nyugatnémet intellektuális élet – Fritz Fischer 1960-as nevezetes munkája, A világhatalom megragadása kiváltotta – „forró” légkörében. (Fischer sokat támadott korszakos munkájában strukturális elemzéssel kívánt rámutatni arra, hogy a hitleri Németország nem anomália volt a német történelemben, hanem törekvéseiben kontinuus volt a vilmosi Németországgal, mivel a nemzetiszocializmus a Második Birodalomban gyökerezett.)
A Német Birodalom hét főbűne az első világháborúban máig nem vesztett erejéből, nem csak a szerző intellektuális nagyságának köszönhetően, hanem annak is, hogy Sebastian Haffner (1907–1999) nem „céhes” történész volt, hanem jogi végzettséggel bíró újságíró, több, hazája történetével foglalkozó könyv, például a John Lukacs által legtöbbre tartott Hitler-kismonográfia, a szintén egészen inspiratív Megjegyzések Hitlerhez szerzője. Napóleon szerint két szakma van, amelyben az amatőr sokszor legyőzi a hivatásost, az egyik a prostitúció, a másik a hadvezetés. Az előbbi talán nem igényel magyarázatot, de a hadvezetéssel kapcsolatos napóleoni megállapításhoz tegyük hozzá értelmezésül: ha valaki nem a katonai akadémián tanult klisékben gondolkodik, nagyobb eséllyel lepheti meg egy váratlan húzással ellenfelét. A „kívülálló” Haffner is váratlan húzások sorozatát mutatta be, amikor könyvében végiggondolta, milyen hibák vezettek Németország 1918-as vereségéhez. (Haffner „főbűnökről” beszélt a dramatizáló hatás kedvéért, noha tudjuk, hogy a háborúkban a hibáknak súlyosabb következményeik szoktak lenni, mint az elkövetett bűnöknek.)
A német értelmiségi szerint a vilmosi Németország által elkövetett első hiba – az „ősbűn”, amelyből a többi is következett – a bismarcki politikával való szakítás volt. Az 1871-es egyesítéssel Németország Európa legerősebb és legdinamikusabban fejlődő ország lett, de ahelyett, hogy vezetői mérsékletet tanúsítottak volna, „minden igyekezetükkel azon voltak, hogy felborítsák a status quót (…) Európa leggazdagabb és legerősebb országa elégedetlen volt és izgága”. II. Vilmos elbocsátotta Bismarckot és meghirdette a „német világpolitikát”. A császár a tábornokaira hallgatott, és nem a kancellárra, aki még tudta, hogy élete főművét, az egyesült Németországot egy világkonfliktus könnyen összeroppanthatja, ezért nem kell egy „német gyarmatbirodalom” fantomját hajszolni, felesleges összeütközésbe kerülni Angliával, mikor – ahogy Bismarck kifejezte – Németország Afrikája Európában van.
Németország azonban a nyugodt építkezés és évről évre erősödés helyett „butaságból”, „hiúságból” és „felelőtlenül” kirobbantotta az első világháborút – állította Haffner, aki második hibaként a Schlieffen-terv alkalmazását jelölte meg. Az akkor már régen halott vezérkari főnök, Alfred von Schlieffen „mestertervét” követve ugyanis Németország Belgiumon keresztül támadta meg Franciaországot, megsértve ezzel a kis ország Anglia által garantált semlegességét, bevonva ezzel a konfliktusba a „tengerek urát”. Haffner szerint a később legkeményebb ellenfélnek bizonyuló Anglia semleges maradt volna, ha Németország nem rohanja le Belgiumot. A Schlieffen-terv alkalmazásával Németország „a bizonytalan siker érdekében a biztos rosszat vállalta fel”.
Azonban ekkor még semmi sem lett volna veszve, ha Németország nem lesz „zsákmányai” foglya. Ez akadályozta meg, hogy 1916-ban – még előnyös feltételekkel – békét kössön, mivel ez esetben le kellett volna mondania az addig megszállt Belgiumról, az észak-franciaországi és a keleti területekről. A német vezetés azonban inkább a háború folytatását, a „dupla vagy semmi” kockázatát választotta – mutatott rá a harmadik hibára Haffner.
Katasztrofális – bizonyos szempontból a legsúlyosabb – hiba volt a negyedik, a korlátlan tengeralattjáró-háború meghirdetése. A korlátlan tengeralattjáró-háború ugyanis jogalapot adott az addig távol maradó USA-nak, hogy a „civilizáció védőjeként” – és nem a saját befektetései behajtójaként – küldje csapatait Európába. A félelmetes U-Bootokat ugyanis nem volt nehéz a „német militarizmus”, a technikával párosult gonoszság szimbólumának megtenni. A tengeralattjáró ugyanis egyszerre volt tökéletesen összerakott szerkezet, az ész és a technika diadala, ugyanakkor azzal, hogy a tengeralattjáró „gyárilag” alattomosan támadt, az elsüllyesztett hajók legénységét és utasait pedig szükségszerűen ítélte halálra, szinte kínálta magát, hogy a „gonoszság” jelképe legyen. Perfekcionizmussal párosuló gonoszság: van ennél rosszabb szcenárió? És ezt találhatta meg az antant propagandája a német tengeralattjárókban, ezzel egyszersmind igazolva is Németország háború utáni példás megbüntetésének jogosságát.
Ötödik bűnként – ahogy Haffner nevezi – Oroszország „bolsevizálását”, a „világforradalommal” űzött „játékot” jelölte meg a német szerző. Úgy vélem, ez kakukktojás a könyvben felsoroltak között, hiszen a bolsevikok támogatását egy kiválóan sikerült akciónak nevezhetjük – legalábbis rövidtávon mindenképp. A „bajkeverő” Lenin hazasegítése Oroszországba és a bolsevikok kampányának márkamilliókkal történő finanszírozása teljes mértékben beváltotta a német vezetés ezzel kapcsolatos reményeit. Oroszország kilépett a háborúból, még ha ezzel Németország – amelynek szerepét ez ügyben Haffner el is túlozza – „ki is engedte” a „kommunizmus szellemét a palackból”, hogy később bejárja fél Európát. Haffner vélhetően azért jelölte meg hibaként a bolsevikok támogatását, mivel az 1960-as évekből, egy kettészakított Németország perspektívájából tekintett vissza az 1917-es eseményre. A lehetőséggel azonban nem tudott élni Németország. Haffner szerint a német hadvezetés felfoghatatlan hibát követett el, mikor a breszt-litovszki béke után, „a kétfrontos háború terhétől megszabadulva” nem dobta át addig keleten harcoló haderejét a nyugati frontra, az amerikai csapatok megérkezése előtti döntő támadás, az 1918-as „tavaszi offenzíva” támogatására, hanem Németország inkább a Baltikumtól a Kaukázusig meghódoltatott területeket igyekezett kizsákmányolni és Nagy Sándor-i kalandokba bocsátkozott, hogy egyfajta – megőrizhetetlen – „vazallus-impériumot hozzon létre”. Pedig a keleti erők töredékének átcsoportosításával talán még meg lehetett volna nyerni a háborút, de Németország nem tette, mert nem állt a realitások talaján.
A hetedik, az igazán halálos bűn pedig „az ész és értelem meghátrálása volt” – ítélte el az apák nemzedékét Haffner, vagyis az, hogy a német elit nem ismerte el a világháborús vereséget és inkább a „tőrdöfés-elméletbe”, az antiszemita bűnbakképzésbe menekült: ez az út ugyanis az igazi pokol, a második világháború felé vezetett. „A németek nem akarták megérteni, hol hibáztak az első világháborúban, ezért egy második változatban, Hitlerrel is végig kellett csinálniuk a tragédiát” – konkludált Haffner.
A Német Birodalom hét főbűne az első világháborúban történészt és nem történészt egyként gondolkodni bátorít. Sebastian Haffner egy egészen kegyetlen, önleszámoló könyvet írt, amely – noha erősen kötődött a baloldali értelmiségnek az 1960-as évekbeli, az NSZK újrafelfegyverkezésétől és refasizálódásától való félelméhez, tudniillik, hogy a Német Szövetségi Köztársaság vezetői újra elkövetik elődeik hibáit – menten klasszikussá, és ennélfogva kortalanná vált.
Sebastian Haffner: A Német Birodalom hét főbűne az első világháborúban. Budapest, 2008.
Ernst Breisach: Historiográfia. Budapest, 2004.
John Lukacs: A történelmi Hitler. Budapest, 1998.
Előző bejegyzés Rejtő után szabadon – hogy készül a Mit ír az újság?Következő bejegyzés Regényben a történelem – pályázati eredmények
Mit ír az újság?
copyright 2009, Politikatörténeti Intézet, Minden jog fenntartva