hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu it it hu hu hu hu hu pt hu hu hu hu hu en hu hu hu hu it hu hu en hu en hu hu es hu it hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu eo eo eo eo es de it ga en it en it it it it pl it pl en en en it it en it en it en it it en it it en en en de en it en de en en de de en it de it it it it de it en en de it de de it en it it en en de it it en en en hu hu hu it es hu hu it it hu hu hu hu hu hu hu hu hu it ca ca ca it it hu it it it it it pl it nb it it it it it it it it it hu it it en it it it hu it it en it it it pl de it it it it it it it hu en hu it hu hu hu it hu hu hu it it it it es it en it hu it it it it it it it it it it it it it en ru es it hu it it it it en it it it hu hu hu hu hu it sv en es ru en en sv en en ru en it sk en it sk en en sk en it sv en es sk en it sv en it vi en it sv en es ru en en ru en it sv en it sv en it sv en es sv en it hbs_lat en it ceb pt en sv en it sv en it ru en en sv en it zh en it sv en en sk en it sk es en sv en en ru en en ru ilo es da en en sv es en uk en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu it it hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A sanremói dalfesztivál (Festival della canzone italiana) Olaszország leghíresebb fesztiválja, minden évben a liguriai Sanremóban rendezik meg februárban.
Claudio Baglioni, Virginia Raffaele és Claudio Bisio (2019)
A Wikimédia Commons tartalmaz Festival di Sanremo témájú médiaállományokat.
3.2 A „Giovani” (fiatalok) kategória győztesei
1951-ben rendezték az első ilyen dalfesztivált, amit kezdetben az olasz dalfesztiválnak neveztek. A fesztivál helyszíne a Sanremói Kaszinó volt 1951-1976 között. Az akkori győztes Nilla Pizzi volt.
1955: az olasz közszolgálati televízió a Rai is bekapcsolódott a közvetítésbe, addig a fesztivált rádión közvetítették csak
1958: A műsort innentől eurovíziós rendszerben is közvetítik,
1968: A versenyzők csak ettől az évtől csak egy dallal vehetnek részt a versenyen.
1972: A versenydalok kislemezre vételét és eladását ismét engedélyezik.
1973: Külföldi közvetítő csatornáknak köszönhetően, a fesztivált először színesben veszik fel. Mivel a Rai a saját rendszerét próbálja kidolgozni a színes adásokra, emiatt Európában a legkésőbb 1977-ben térnek csak át a színes sugárzásra, mikor átveszik a PAL rendszert, így 1977-ig a Rai fekete-fehérben sugározza még a műsort.
1974: Bevezetik a Nagy és a Törtetők kategóriát a versenyzőknek.
1976: A fesztivál történetében először a versenydalok zenei alapját előre felveszik, élő zenekari kíséret még megmarad a fesztiválon.
1977: Olaszország a PAL-rendszer alkalmazásával áttér a színes sugárzásra, a fesztivál helyszíne áttevődik a több nézőt befogadó Ariston Színházba.
1980: Megszűnik a zenekari kíséret, minden énekes előre felvett zenei alapra énekel a versenyen.
1981: A fesztivál történetében először engedélyezik, hogy egy teljes egészében nem olasz nyelvű versenydal is induljon azzal a feltétellel, hogy a dalszerzők közt legalább egynek olasz nemzetiségűnek kell lennie.
1982: Létrehozzák a Kritikusok Díját.
1984: Ezen a fesztiválon lehetett először a Totip lóversenyfogadás keretében fogadni a fesztivál győztesére és első helyezettjeire. A játékosoknak egy szelvényt kellett kitölteni a személyes adataival. A totip keretében fogadni 1989-ben lehetett utoljára a győztesre. A fesztivál vendégelőadója a Queen volt akik a Radio Ga Ga dalt énekelték el.
1986: A fesztivál történetében először lesz vezető műsorvezetőnő Loretta Goggi komika személyében.
1987: Az ez évi fesztiválon mértek először nézettséget, amit az Auditel cég végez azóta is. A mért adatok alapján az az évi fesztivált nézték eddig a legtöbben 68,71%-os aránnyal, majdnem 16 millióan.
1990: A fesztiválon ismét lett zenekar, akik a versenydaloknak adják a kíséretet. 1977 óta az első fesztivál, amit nem az Ariston Színházban tartanak az ott zajló felújítási munkák miatt. A fesztivált a Sanremói Virágpiac csarnokában rendezik meg.
1991: Visszatért a fesztivál az Ariston Színházba.
1994: A fesztivál külföldi sztárvendége Elton John volt, aki RuPaul amerikai transzvesztita énekessel, előadóművésszel duettben énekelt el Don't Go Breaking My Heart című dalát.
1995: Az 1987-es fesztivál óta, a legnézettebb fesztivál volt Pippo Baudo műsorvezetésével.
2008: Minden idők legrosszabb nézettségét hozta az ez évi fesztivál, az átlagos néző szám nem érte el a 10 millió főt, amire azóta sem volt példa. A fesztiválnak először Osvárt Andrea személyében magyar műsorvezetője volt. Pippo Baudo utolsó műsorvezetése volt ez, ez volt neki a 13. fesztivált amit műsorvezetett.
2010: A 60. fesztivált egyetlen egy műsorvezető, Antonella Clerici vezette.
2011: A fesztivál idei fiatalok győztese Raphael Gualazzi képviselhette Olaszországot, az Eurovíziós Dalversenyen, mivel 14 év után ismét részt vett a Rai az Eurovízión.
2020: Hosszú idők óta az egyik legnézettebb fesztivál. Az átlagos nézettség 54%-os volt, amelynél nagyobb nézettséget utoljára az 1999-es fesztivál tudott produkálni.
2021: Zlatan Ibrahimovic énekelt vendégfellépőként a fesztiválon. A koronavírus-világjárvány miatt a fesztivál történebén először nem volt nézőközönség.
1955: Armando Pizzo – Maria Teresa Ruta
1957: Nunzio Filogamo – Marisa Allasio – Fiorella Mari
1958: Gianni Agus – Fulvia Colombo
1959: Enzo Tortora – Adriana Serra
1960: Enza Sampò – Paolo Ferrari
1961: Lilly Lembo – Giuliana Calandra
1962: Renato Tagliani – Laura Efrikian – Vichy Ludovisi
1963: Mike Bongiorno – Edy Campagnoli – Rossana Armani
1964: Mike Bongiorno – Giuliana Lojodice
1965: Mike Bongiorno – Grazia Maria Spina
1966: Mike Bongiorno – Paola Penni – Carla M. Puccini
1967: Mike Bongiorno – Renata Mauro
1968: Pippo Baudo – Luisa Rivelli
1969: Nuccio Costa – Gabriella Farinon
1970: Nuccio Costa – Enrico Maria Salerno – Ira Furstemberg
1971: Carlo Giuffrè – Elsa Martinelli
1972: Mike Bongiorno – Sylva Koscina
1973: Mike Bongiorno – Gabriella Farinon
1974: Corrado Mantoni – Gabriella Farinon
1975: Mike Bongiorno – Sabina Ciuffini
1977: Mike Bongiorno – Maria Giovanna Elmi
1978: Beppe Grillo – Maria Giovanna Elmi – Stefania Casini
1979: Mike Bongiorno – Annamaria Rizzoli
1980: Claudio Cecchetto – Roberto Benigni – Olimpia Carlisi – Daniele Piombi
1981: Claudio Cecchetto – Eleonora Vallone – Nilla Pizzi
1982: Claudio Cecchetto – Patrizia Rossetti – Daniele Piombi
1983: Andrea Giordana – Emanuela Falcetti – Anna Pettinelli – Isabel Russinova – Daniele Piombi
1984: Pippo Baudo – Elisabetta Gardini – Edy Angelillo – Viola Simoncini
1985: Pippo Baudo – Patty Brard
1986: Loretta Goggi – Anna Pettinelli – Sergio Mancinelli – Mauro Micheloni
1987: Pippo Baudo – Carlo Massarini
1988: Miguel Bosé – Gabriella Carlucci – Carlo Massarini
1989: Rosita Celentano – Paola Dominguin – Danny Quinn – Gianmarco Tognazzi
1990: Johnny Dorelli – Gabriella Carlucci
1991: Edwige Fenech – Andrea Occhipinti
1992: Pippo Baudo – Milly Carlucci – Alba Parietti – Brigitte Nielsen
1993: Pippo Baudo – Lorella Cuccarini
1994: Pippo Baudo – Anna Oxa
1995: Pippo Baudo – Anna Falchi – Claudia Koll
1996: Pippo Baudo – Valeria Mazza – Sabrina Ferilli
1997: Mike Bongiorno – Piero Chiambretti – Valeria Marini
1998: Raimondo Vianello – Eva Herzigová – Veronica Pivetti
1999: Fabio Fazio – Renato Dulbecco – Laetitia Casta
2000: Fabio Fazio – Luciano Pavarotti – Teo Teocoli – Ines Sastre
2001: Raffaella Carrà – Megan Gale – Enrico Papi – Massimo Ceccherini
2002: Pippo Baudo – Manuela Arcuri – Vittoria Belvedere
2003: Pippo Baudo – Serena Autieri – Claudia Gerini
2004: Simona Ventura – Paola Cortellesi – Gene Gnocchi
2005: Paolo Bonolis – Antonella Clerici – Federica Felini
2006: Giorgio Panariello – Victoria Cabello – Ilary Blasi
2007: Pippo Baudo – Michelle Hunziker
2008: Pippo Baudo - Piero Chiambretti - Osvárt Andrea - Bianca Guaccero
2009: Paolo Bonolis - Luca Laurenti
2011: Gianni Morandi - Elisabetta Canalis - Belen Rodriguez - Luca Bizzarri - Paolo Kessisoglu
2012: Gianni Morandi – Ivana Mrazova – Rocco Papaleo
2013: Fabio Fazio – Luciana Littizzetto
2014: Fabio Fazio – Luciana Littizzetto
2015: Carlo Conti – Arisa – Emma – Rocío Muñoz Morales
2016: Carlo Conti – Gabriel Garko – Virginia Raffaele – Madalina Ghenea
2017: Carlo Conti – Maria De Filippi
2018: Claudio Baglioni, Michelle Hunziker, Pierfrancesco Favino
2019: Claudio Baglioni, Virginia Raffaele, Claudio Bisio
A legtöbbször (négyszer) Claudio Villa és Domenico Modugno diadalmaskodott. A legtöbb női győzelmet (3) Iva Zanicchi érte el. 1956 és 1966 között a győztes dal automatikusan az Eurovíziós Dalfesztivál olasz indulója lett.
1951: Nilla Pizzi – Grazie dei fiori
1952: Nilla Pizzi – Vola colomba
1953: Carla Boni és Flo Sandon’s – Viale d'autunno
1954: Giorgio Consolini és Gino Latilla – Tutte le mamme
1955: Claudio Villa és Tullio Pane – Buongiorno tristezza
1956: Franca Raimondi – Aprite le finestre
1957: Claudio Villa és Nunzio Gallo – Corde della mia chitarra – Az 1957-es Eurovíziós Dalfesztivál negyedik helyezettje
1958: Domenico Modugno és Johnny Dorelli – Nel blu dipinto di blu (Volare) – Az 1958-as Eurovíziós Dalfesztivál harmadik helyezettje
1959: Domenico Modugno és Johnny Dorelli – Piove (Ciao ciao bambina) – Az 1959-es Eurovíziós Dalfesztivál hatodik helyezettje
1960: Tony Dallara és Renato Rascel – Romantica
1961: Betty Curtis és Luciano Tajoli – Al di là – Az 1961-es Eurovíziós Dalfesztivál ötödik helyezettje
1962: Domenico Modugno és Claudio Villa – Addio addio
1963: Tony Renis és Emilio Pericoli – Uno per tutte – Az 1963-as Eurovíziós Dalfesztivál harmadik helyezettje
1964: Gigliola Cinquetti és Patricia Carli – Non ho l’età (per amarti) – Az 1964-es Eurovíziós Dalfesztivál győztese, Gigliola Cinquetti előadásában
1965: Bobby Solo és New Christy Minstrels – Se piangi se ridi – Az 1965-ös Eurovíziós Dalfesztivál ötödik helyezettje
1966: Domenico Modugno és Gigliola Cinquetti – Dio come ti amo
1967: Claudio Villa és Iva Zanicchi – Non pensare a me
1968: Sergio Endrigo és Roberto Carlos – Canzone per te
1969: Bobby Solo és Iva Zanicchi – Zingara
1970: Adriano Celentano és Claudia Mori – Chi non lavora non fa l’amore
1971: Nada és Nicola Di Bari – Il cuore è uno zingaro
1972: Nicola Di Bari – I giorni dell'arcobaleno – Az 1972-es Eurovíziós Dalfesztivál hatodik helyezettje
1973: Peppino di Capri – Un grande amore e niente più
1974: Iva Zanicchi – Ciao cara, come stai?
1975: Gilda – Ragazza del sud
1976: Peppino di Capri – Non lo faccio più
1977: Homo Sapiens – Bella da morire
1978: Matia Bazar – …E dirsi ciao!
1979: Mino Vergnaghi – Amare
1980: Toto Cutugno – Solo noi
1981: Alice – Per Elisa
1982: Riccardo Fogli – Storie di tutti i giorni
1983: Tiziana Rivale – Sarà quel che sarà
1984: Al Bano & Romina Power – Ci sarà
1985: Ricchi e Poveri – Se m’innamoro
1986: Eros Ramazzotti – Adesso tu
1987: Gianni Morandi, Umberto Tozzi, Enrico Ruggeri – Si può dare di più
1988: Massimo Ranieri – Perdere l’amore
1989: Anna Oxa és Fausto Leali – Ti lascerò
1990: Pooh és Dee Dee Bridgewater – Uomini soli
1991: Riccardo Cocciante és Sarah Jane Morris – Se stiamo insieme
1992: Luca Barbarossa – Portami a ballare
1993: Enrico Ruggeri – Mistero
1994: Aleandro Baldi – Passerà
1995: Giorgia – Come saprei
1996: Ron és Tosca – Vorrei incontrarti fra 100 anni
1997: Jalisse – Fiumi di parole – Az 1997-es Eurovíziós Dalfesztivál negyedik helyezettje
1998: Annalisa Minetti – Senza te o con te
1999: Anna Oxa – Senza pietà
2000: Piccola Orchestra Avion Travel – Sentimento
2001: Elisa – Luce (Tramonti a nord est)
2002: Matia Bazar – Messaggio d'amore
2003: Alexia – Per dire di no
2004: Marco Masini – L’uomo volante
2005: Francesco Renga – Angelo
2006: Povia – Vorrei avere il becco
2007: Simone Cristicchi – Ti regalerò una rosa
2008: Giò Di Tonno és Lola Ponce - Colpo di fulmine
2009: Marco Carta - La forza mia
2010: Valerio Scanu - Per tutte le volte che
2011: Roberto Vecchioni – Chiamami ancora amore
2012: Emma – Non è l'inferno
2013: Marco Mengoni – L’essenziale – A 2013-as Eurovíziós Dalfesztivál hetedik helyezettje
2014: Arisa – Controvento
2015: Il Volo – Grande amore – A 2015-ös Eurovíziós Dalfesztivál harmadik helyezettje
2016: Stadio – Un giorno mi dirai
2017: Francesco Gabbani – Occidentali’s Karma – A 2017-es Eurovíziós Dalfesztivál hatodik helyezettje
2018: Ermal Meta és Fabrizio Moro – Non mi avete fatto niente – A 2018-as Eurovíziós Dalfesztivál ötödik helyezettje
2019: Mahmood – Soldi – A 2019-es Eurovíziós Dalfesztivál második helyezettje
2020: Diodato - Fai rumore
2021: Måneskin - Zitti e buoni – A 2021-es Eurovíziós Dalfesztivál győztese
2022: Mahmood & Blanco - Brividi – A 2022-es Eurovíziós Dalfesztivál hatodik helyezettje
A „Giovani” (fiatalok) kategória győzteseiSzerkesztés
1984: Eros Ramazzotti – Terra promessa
1985: Cinzia Corrado – Niente di più
1986: Lena Biolcati – Grande grande amore
1987: Michele Zarrillo – La notte dei pensieri
1988: Future – Canta con noi
1989: Mietta – Canzoni
1990: Marco Masini – Disperato
1991: Paolo Vallesi – Le persone inutili
1992: Aleandro Baldi és Francesca Alotta – Non amarmi
1993: Laura Pausini – La solitudine
1994: Andrea Bocelli – Il mare calmo della sera
1995: Neri per Caso – Le ragazze
1996: Syria – Non ci sto
1997: Paola & Chiara – Amici come prima
1998: Annalisa Minetti – Senza te o con te
1999: Alex Britti – Oggi sono io
2000: Jenny B – Semplice sai
2001: Gazosa – Stai con me (Forever)
2002: Anna Tatangelo – Doppiamente fragili
2003: Dolcenera – Siamo tutti là fuori
2005: Laura Bono – Non credo ai miracoli
2006: Riccardo Maffoni – Sole negli occhi
2007: Fabrizio Moro – Pensa
2008: Sonohra - L’amore
2009: Arisa - Sinceritá
2010: Tony Maiello - Il linguaggio della resa
2011: Raphael Gualazzi – Follia d’amore – A 2011-es Eurovíziós Dalfesztivál második helyezettje
2012: Alessandro Casillo – È vero (che ci sei)
2013: Antonio Maggio – Mi servirebbe sapere
2014: Rocco Hunt – Nu juorno buono
2015: Giovanni Caccamo – Ritornerò da te
2016: Francesco Gabbani – Amen
2017: Lele – Ora mai
2018: Ultimo – Il ballo delle incertezze
2019: Einar – Centomila volte és Mahmood – Gioventù bruciata
A nézettséget az Auditel cég végzi 1987 óta.[1]
Nézők átlagos száma (fő)
1980: Roberto Benigni műsorvezetőként egy percen keresztül csókolta Olimpia Carlisi műsorvezetőtársát élőben és utána II. János Pál pápát gúnyolta ki Wojtylaccio-nak (Wojtylácska - utalva a Pápa nevére) nevezte. Benignit az államvallás megsértésével vádolták meg.[2]
1982; 1983: Vasco Rossi a Vado al massimo című dalát énekelte el, majd a dal végén a nézőtérnek és a kamerának a középső ujját mutatta fel, így fejezve ki nem tetszését amiatt, hogy akkoriban a fesztiválon az énekesek playbackre tátogtak. 1983-ban ugyancsak részt vett a fesztiválon a Vita spericolata dalát adta elő, majd a dal befejezte előtt lement a színpadról. [3]
1986: Loredana Bertè énekesnő Re című dalát terhes nőnek beöltözve, illetve fekete menyasszonyi ruhában adta elő.
1993: A fesztivál eredményhirdetésekor Pippo Baudo olvasta le a pontszámokat a kijelzőről, mikor az 5. helyezettként Renato Zerót mondta be, a közönség kifütyülte őt és üvöltötték, hogy „Renatót akarjuk!”. Pippo egy percig nem beszélt, majd behívták az első 3 helyezett versenyzőt.[4]
1995: Az élő adásban öngyilkossági kísérletet akart végrehajtani Pino Pagano néző, aki a színházban a nézőtéren az erkély középpáholyáról akart leugrani. Pippo Baudo volt a műsorvezető, aki nem veszítve el hidegvérét felment Pinohoz és bemászott az erkély azon részéhez ahonnan le akart Pino ugrani és megmentette az öngyilkosságtól. Pinot már a rendvédelmi erők emberei várták. Ez a fesztivál volt hosszú idők után a legnézettebb, ám később megvádolták a Rai-t hogy az öngyilkossági kísérletet szándékosan rendezték meg nézettség növelés miatt, a vádat a Rai tagadta.[5]
2001: A fesztivál egyik vendégelőadója volt a Placebo együttes, akik a Special K című dalt adták elő. A dal kezdetekor Brian Molko énekes középső ujját mutatta a kamerának, amivel a közönség nem tetszését vívta ki, majd a dal végén Brian szétverte a gitárt az erősítőn így tiltakozva a playback ellen. A közönség kifütyülte Briant és bekiabáltak neki, melyek közül a scemo (hülye) és buffone (őrült) szavak hallatszottak az élő adásban. A bekiabálások után a Rai megszakította az adást és reklámot adott le. Briant közben biztonsági őrök vezették le a színpadról, majd a műsorvezető Raffaella Carrával folytatódott az élő közvetítés. Raffaella elnézést kért a közönségtől a történtek miatt.[6] A nézettségmérések kezdete óta a 2001-es volt az első fesztivál, ami negatív nézettségi rekordot hozott.
2009: Botrányt keltett melegek körében Povia Luca era gay (Luca meleg volt) című dala, amelyben egy olyan férfiról van szó, aki régen meleg volt, de megismert egy nőt akibe szerelmes lett. Az Arcigay melegjogi szervezet tüntetésre szólította fel a melegeket.[7]
2019: Az eredményhirdetéskor sokan Loredana Bertét az első három helyezett között várták az újságírók értékelése alapján, de Loredana a negyedik lett. A nézőtéren hatalmas felháborodás lett, 2 percen át kifütyülték a műsorvezetőket. A másnapi Domenica In műsorfolyamban – amit ilyenkor hagyományosan Sanremóból közvetítenek – való megjelenést az eredmény miatt visszautasították Loredana Bertè, Arisa, Paola Turci és Irama énekesek.
A leggyakoribb kritika, hogy a dalversenyen csak a pop dalok jelennek meg, a rock dalok ellenben sosem. Gyakran előfordult, hogy a rossz helyezést elérő dal, később a slágerlistákon jobb helyezést ér el a győztes dalnál.[8]
A másik tipikus kritika, hogy a fesztivál túl nagy teret ad a politikának. Előfordult hogy a szakmai és az újságírói zsűri politikai okokból pontozott le egy-egy dalt illetve hogy a szavazásokat politikai okokból manipulálják. [9]
↑ Sanremo 2017, gli ascolti sera per sera. [2017. szeptember 14-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. szeptember 22.)
↑ IL FESTIVAL DELL'INDIGNAZIONE. letteradonna.it. (Hozzáférés: 2017. március 12.)[halott link]
↑ Quando a Sanremo si cantava in playback. [2019. március 6-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2019. március 3.)
↑ Sanremo '93 - Renato Zero al quinto posto (Fischi del pubblico). youtube.com, 2014. február 24. (Hozzáférés: 2017. március 12.)
↑ Baudo e il salvataggio dell’aspirante suicida a Sanremo. (Hozzáférés: 2017. szeptember 21.)
↑ Placebo a Sanremo 2001. (Hozzáférés: 2017. szeptember 22.)
↑ Vihar a Sanremói Dalfesztivál körül. nepszava.hu, 2009. január 23. [2017. március 13-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. március 12.)
↑ Opinioni Festival di Sanremo. (Hozzáférés: 2017. szeptember 17.)[halott link]
↑ Da Jovanotti a Baglioni, quando a Sanremo è di scena la politica. (Hozzáférés: 2019. február 17.)
Festival di Sanremo – Hivatalos oldal
Festival di Sanremo – független oldal
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Sanremói_dalfesztivál&oldid=25077177”
Utoljára szerkesztve 2022. július 6., 11:52-kor
A lap utolsó módosítása: 2022. július 6., 11:52
A lap szövege CC BY-SA 3.0 alatt érhető el, ha nincs külön jelölve.