fr en hu hu hu hu hu en hu hu en hu hu hu hu es hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en en hu en cs de hu hu en da hu sv hu en hu fr hu de hu de fr hu en cs de hu en de de de en de de de en de de hu fr en de de pt en ru ru en hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en ar arz ku ru bg bn ca mzn hbs_lat de es et eu fa fi fr he hi id es it ja kk ko it ms nds nl nb fr pl pnb pt ro ru jbo en hbs_lat sv hu ta tr oc fy ur vi da zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2020. június 7.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
1950. november 3. (71 éves)
A Wikimédia Commons tartalmaz James Rothman témájú médiaállományokat.
James Edward Rothman (Haverhill, Massachusetts, 1950. november 3. –) amerikai biokémikus. 2013-ban Randy Schekmannal és Thomas Südhoffal megosztva elnyerte a fiziológiai Nobel-díjat, mert felfedezte a sejt anyagtranszportjának, a vezikulumok mozgatásának mechanizmusát.
James Rothman 1950-ben született a massachusettsi Haverhillben, zsidó családban. Apja, Martin Rothman gyerekgyógyászként praktizált; anyja Gloria Hartnick háztartásbeli volt. James a legidősebb volt a három fiútestvér közül; öccsei közül Richard farmakológus-pszichiáternek, John jogásznak tanult. Az általános iskolában főleg a fizika és matematika érdekelte, elektromos készülékeket szerelt össze és rakétát épített. Középfokú tanulmányait a Pomfret School benlakásos magániskolában végezte és olyan jól teljesített, hogy a szokásos négy év helyett két év után érettségizett. Tanulmányait 1967-től a Yale Egyetemen folytatta, ahol elméleti fizikusnak készült. Apja hatására - aki főleg amiatt aggódott, hogy egy elméleti fizikus nem kap megfelelő állást - elkezdte látogatnia a biológiaelőadásokat is. Abban, hogy Rothman a biokémiát választotta, nagy szerepe volt Harold Morowitznak, aki a biológiai membránok tulajdonságait vizsgálta és laboratóriumában a diák Rothman elkezdhette első kutatásait. A membránokról írt szakdolgozata a legjobbnak járó díjat kapta az évfolyamában (érdekesség, hogy témavezetője az összefoglalót limerickekben írta, ami nagy sikert aratott a humán tudományok professzorait is magába foglaló bírálóbizottságban).
A BSc oklevél megszerzése után apja hatására 1971-ben a Harvard Egyetem orvosi szakán tanult tovább, bár Rothman úgy tervezte, hogy praktizálás helyett a kutatást választja pályájául. Orvosi doktorátusával párhuzamosan egy egyetemi programon belül 1976-ban megszerezte a PhD fokozatot is, témája a sejt membránjainak bioszintézise volt.
Doktorátusának megszerzése után 1976-ban a Massachusetts Institute of Technology biológia szakán dolgozott kutatói ösztöndíjjal. 1978-tól a Stanford Egyetem biokémiai tanszékén oktatott egészen 1988-ig, majd a Princeton Egyetem molekuláris biológia professzoraként folytatta pályafutását. 1991-ben megalakította és 2004-ig vezette a Sloan-Kettering Rákkutató Központ sejtbiokémiai és -biofizikai részlegét. 2004-től a Columbia Egyetem tanára és a Sulzberger Genomkutató Központ igazgatójaként dolgozott, majd 2008-ban átment a Yale Egyetemre.
Rothman a sejt részei (kompartmentumai) közötti anyagszállítás molekuláris mechanizmusait kutatta. Eredményei segítettek megérteni, hogyan kerül az inzulin a citoplazmából a vérbe, hogyan kommunikálnak az idegsejtek vagy hogyan jutnak be a vírusok a gazdasejtbe. Ezeket a folyamatokban kicsiny, lipidmembránnal körbevett vezikulumok szállítják a kémiai anyagokat a célállomásra. Az élettan és a klinikum számára különösen nagy jelentőségű a vezikulumok érkezésekor lejátszódó membránfúziós lépés, amelynek hibás működése anyagcsere-, neurológiai vagy más betegségek okozója lehet. Rothman 1984-ben kezdődő munkájában sejtmentes rendszerben vizsgálta a vezikulumok létrejöttét és fúzióját és 1993-ban felfedezte a membránfúziót szabályozó SNARE proteineket. Szintén ő fedezte fel azt a GTP-hasítással járó rendszert, amely a vezikulumok bimbózását (létrejöttét) kontrollálja.
Rothman ezenkívül tanulmányozta a neurális hálózatokat, felfedezte a hsp70 hősokkprotein ATP-hasító aktivitását és fehérjekötő képességét. 1981-ben kidolgozott egy modellt a Golgi-készülék működéséről, amely szerint ciszternái a fehérjék több lépéses tisztítását szolgálják; az elmélet ma általánosan elfogadott.
James Rothman átveszi a Nobel-díjat XVI. Károly Gusztáv svéd királytól
2013 Fiziológiai és orvostudományi Nobel-díj
2010 az Amerikai Sejtbiológiai Társaság E.B. Wilson-érme
2002 Louisa Gross Horwitz-díj
2002 Albert Lasker-díj az orvosi alapkutatásért
1996 a Gairdner Alapítvány nemzetközi díja
1996 Fejszál király Nemzetközi Díj
1989 Alexander Von Humboldt-díj
1993 óta tagja az amerikai Nemzeti Tudományos Akadémiának, 1994 óta pedig az Amerikai Művészeti és Tudományos Akadémiának. Levelező tagja az Európai Molekuláris Biológiai Szervezetnek (EMBO)
Rothman Joy Hirsch pszichiátert és neurobiológust, a Columbia Egyetem professzorát vette feleségül.
James E. Rothman - Biographical Nobelprize.org
James E Rothman, PhD Yale School of Medicine
James E. Rothman (1950 - ) Jewish Virtual Library
Sablon:A 2011. évi Nobel-díj kitüntetettjei
A 2011. évi Nobel-díj kitüntetettjei
Ellen Johnson-Sirleaf •   Leymah Gbowee  •   Tavakkul Karmán
Saul Perlmutter •   Adam Riess  •   Brian P. Schmidt
Bruce Beutler •   Jules Hoffmann •   Ralph Steinman
Christopher A. Sims  •   Thomas J. Sargent
Teljes lista · 02 · 03 · 04 · 05 · 06 · 07 · 08 · 09 · 10 · 11 · 12 ·  13 · 14  ·  15 · 16  ·  17 · 18  ·  19 · 20
Fiziológiai és orvostudományi Nobel-díjasok
1901: Emil von Behring •  1902: Ronald Ross •  1903: Niels Ryberg Finsen •  1904: Ivan Petrovics Pavlov •  1905: Robert Koch1906: Camillo Golgi/Santiago Ramón y Cajal •  1907: Alphonse Laveran •  1908: Ilja Mecsnyikov/Paul Ehrlich •  1909: Emil Theodor Kocher •  1910: Albrecht Kossel •  1911: Allvar Gullstrand •  1912: Alexis Carrel •  1913: Charles Richet •  1914: Bárány Róbert •  1919: Jules Bordet •  1920: August Krogh •  1922: Archibald Hill/Otto Fritz Meyerhof •  1923: Frederick Banting/John James Rickard Macleod •  1924: Willem Einthoven
1926: Johannes Fibiger •  1927: Julius Wagner-Jauregg •  1928: Charles Nicolle •  1929: Christiaan Eijkman/Frederick Gowland Hopkins •  1930: Karl Landsteiner •  1931: Otto Heinrich Warburg •  1932: Charles Scott Sherrington/Edgar Douglas Adrian •  1933: Thomas Hunt Morgan •  1934: George Whipple/George Minot/William Parry Murphy •  1935: Hans Spemann •  1936: Henry Hallett Dale/Otto Loewi •  1937: Szent-Györgyi Albert •  1938: Corneille Heymans •  1939: Gerhard Domagk •  1943: Henrik Dam/Edward Adelbert Doisy •  1944: Joseph Erlanger/Herbert Spencer Gasser •  1945: Alexander Fleming/Ernst Boris Chain/Howard Florey •  1946: Hermann Joseph Muller •  1947: Carl Ferdinand Cori/Gerty Cori/Bernardo Houssay •  1948: Paul Hermann Müller •  1949: Walter Rudolf Hess/António Egas Moniz •  1950: Edward Calvin Kendall/Tadeus Reichstein/Philip Showalter Hench
1951: Max Theiler •  1952: Selman Waksman •  1953: Hans Adolf Krebs/Fritz Albert Lipmann •  1954: John Franklin Enders/Thomas Huckle Weller/Frederick Chapman Robbins •  1955: Hugo Theorell •  1956: André Frédéric Cournand/Werner Forßmann/Dickinson W. Richards •  1957: Daniel Bovet •  1958: George Wells Beadle/Edward Lawrie Tatum/Joshua Lederberg •  1959: Severo Ochoa, Arthur Kornberg •  1960: Frank Macfarlane Burnet/Peter Medawar •  1961: Békésy György •  1962: Francis Crick/James D. Watson/Maurice Wilkins •  1963: John Carew Eccles/Alan Lloyd Hodgkin/Andrew Huxley •  1964: Konrad Emil Bloch/Feodor Lynen •  1965: François Jacob/André Michel Lwoff/Jacques Monod •  1966: Francis Peyton Rous/Charles Brenton Huggins •  1967: Ragnar Granit/Haldan Keffer Hartline/George Wald •  1968: Robert W. Holley/Har Gobind Khorana/Marshall Warren Nirenberg •  1969: Max Delbrück/Alfred HersheySalvador Luria •  1970: Bernard Katz/Ulf von Euler/Julius Axelrod •  1971: Earl W. Sutherland, Jr. •  1972: Gerald M. Edelman/Rodney Robert Porter •  1973: Karl von Frisch/Konrad Lorenz/Nikolaas Tinbergen •  1974: Albert Claude/Christian de Duve/George Emil Palade •  1975: David Baltimore/Renato Dulbecco/Howard Martin Temin
1976: Baruch Samuel Blumberg/Daniel Carleton Gajdusek •  1977: Roger Guillemin/Andrew Schally/Rosalyn Sussman Yalow •  1978: Werner Arber/Daniel Nathans/Hamilton O. Smith •  1979: Allan McLeod Cormack/Godfrey Hounsfield •  1980: Baruj Benacerraf/Jean Dausset/George D. Snell •  1981: Roger W. Sperry/David Hunter Hubel/Torsten Wiesel •  1982: Sune Bergström/Bengt Samuelsson/John Robert Vane •  1983: Barbara McClintock •  1984: Niels Kaj Jerne/Georges J. F. Köhler/César Milstein •  1985: Michael Stuart Brown/Joseph L. Goldstein •  1986: Stanley Cohen/Rita Levi-Montalcini •  1987: Tonegava Szuszumu •  1988: James W. Black/Gertrude B. Elion/George H. Hitchings •  1989: John Michael Bishop/Harold E. Varmus •  1990: Joseph Edward Murray/Edward Donnall Thomas •  1991: Erwin Neher/Bert Sakmann •  1992: Edmond H. Fischer/Edwin G. Krebs •  1993: Richard J. Roberts/Phillip Allen Sharp •  1994: Alfred G. Gilman/Martin Rodbell •  1995: Edward B. Lewis/Christiane Nüsslein-Volhard/Eric F. Wieschaus •  1996: Peter C. Doherty/Rolf M. Zinkernagel •  1997: Stanley B. Prusiner •  1998: Robert F. Furchgott/Louis J. Ignarro/Ferid Murad •  1999: Günter Blobel •  2000: Arvid Carlsson/Paul Greengard/Eric R. Kandel
2001: Leland H. Hartwell/Tim Hunt/Paul Nurse •  2002: Sydney Brenner/H. Robert Horvitz/John E. Sulston •  2003: Paul Lauterbur/Peter Mansfield •  2004: Richard Axel/Linda Buck •  2005: Barry Marshall/Robin Warren •  2006: Andrew Fire/Craig Mello •  2007: Mario Capecchi/Martin Evans/Oliver Smithies •  2008: Harald zur Hausen/Françoise Barré-Sinoussi/Luc Montagnier •  2009: Elizabeth Blackburn/Carol W. Greider/Jack W. Szostak •  2010: Robert Geoffrey Edwards •  2011: Bruce Beutler/Ralph Steinman/Jules Hoffmann •  2012: John B. Gurdon/Jamanaka •  2013: James Rothman/Randy Schekman/Thomas Südhof •  2014: John O’Keefe/May-Britt Moser/Edvard Moser •  2015: William C. Campbell/Ómura Szatosi/Tu Ju-ju •  2016: Ószumi Josinori •  2017: Jeffrey C. Hall/Michael Rosbash/Michael W. Young •  2018: James P. Allison/Hondzso Taszuku  ·  2019: William Kaelin/Peter Ratcliffe/Gregg Semenza  ·  2020: Harvey J. Alter/Michael Houghton/Charles M. Rice ·  2021: David Julius/Ardem Patapoutian ·  2022:Svante Pääbo
(1901–1925) ·  (1926–1950) ·  (1951–1975) ·  (1976–2000) ·  (2001–)
ISNI: 0000 0000 8164 7076
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=James_Rothman&oldid=22721617”
Amerikai egyetemi, főiskolai oktatók
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2020. június 7., 17:02
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.