hu hu hu hu hu hu hu de hu hu en hu hbs_lat hu hu hu hu hu hu hu hu hu it hu de hu hu hu es hu ca en en gd hu en en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu it hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en ar arz ru bg ca hbs_lat de el es fr it ja ko nl pl pt ro ru fy zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Adalbert itáliai király – Wikipédia
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. július 19.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
A Wikimédia Commons tartalmaz Adalbert témájú médiaállományokat.
Adalbert itáliai király (932/936 körül – 971. április 30.) az Itáliai Királyság uralkodója volt 950–963 között. Apjával, II. Berengárral közösen uralkodott, amíg I. Ottó német király erőszakkal félre nem állította, hogy önmagát tegye itáliai királlyá.
932 táján született, Berengár ivreai őrgróf és felesége, a toszkánai Willa gyermekeként.
950. december 15-én, Lothár király halála után apjával együtt Itália királyává koronázták (947 óta apja volt a királyság tényleges vezetője). Hatalmának legitimálása végett Berengár szerette volna feleségül adni fiához az elhunyt Lothár özvegyét, Adelheidot, aki azonban erre nem volt hajlandó, és ezért Berengár Garda várába záratta. Adelheid Canossába szökött, és onnan segélykérő levelet írt Ottó német királynak.
Ottó 951-ben megtámadta az Itáliai Királyságot és legyőzte a társuralkodókat. Berengárt és Adalbertet hűségesküre kényszerítette, Adelheidot pedig maga vette feleségül.
Bosszúból Adelheid befogadásáért nem sokkal Ottó távozása után, 953-ban egy Adalbert vezette itáliai sereg ostrommal elfoglalta Canossa várát; Ottó ezt esküszegésnek tekintette. 957-ben parancsára Liudolf sváb herceg megtámadta az országot, és Verona mellett vereséget vért Adalbert hadaira. Sikeresnek induló hadjárata azonban félbemaradt, mert nem sokkal a veronai csata után megbetegedett és elhunyt, mire serege hazatért.
962-ben részt vett apja Róma elleni hadjáratában, és ezúttal is súlyos vereséget szenvedtek a pápa segítségére siető Ottótól. Ottót a pápa jutalmul császárrá koronázta, megvetve ezzel a Német-római Birodalom alapját.
Ottó serege ismét megszállta az Itáliai Királyságot, Berengárt pedig fogságba vetették. Ottó felvette az „itáliai király” címet. Adalbert szaracén kalózok segítségével Korzikára menekült, ahonnan még egyszer megkísérelt visszatérni a trónra, de Pavia alatt ezúttal III. Burchard sváb hercegtől szenvedett vereséget. Burgundiába, és sikertelenül próbálta megnyerni Bizáncot egy Itália elleni hadjárat tervéhez. A diplomáciai fiaskó után visszavonult a nyilvánosságtól, és feleségül vett egy Gerberga nevű nemes hölgyet. Egy fiuk született, Ottó-Vilmos.
Adalbert valamikor 972 és 975 között hunyt el (egyes források pontosabb dátumot adnak meg, de érdemi bizonyíték nélkül), özvegye feleségül ment I. Henrik burgund herceghez. Tőle nem született fia, így Ottó-Vilmos örökölte a Burgundi Hercegséget, a Hohenstaufen-uralkodóház egyik ősének tekinthető.
Tolnai Világtörténelme. (szerk.) Mangold Lajos és Horváth Cyril. Budapest: Magyar Kereskedelmi Közlöny Hírlap és Könyvkiadó Vállalat. 1908–1912.
M.A.Levi: Contributi alla storia dei re d'Italia nel sec. X. , Torino.
Magyar nagylexikon  I. (A–Anc). Főszerk. Élesztős László, Rostás Sándor. Budapest: Akadémiai. 1993.  117. o. ISBN 963-05-6612-5
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Adalbert_itáliai_király&oldid=25110703”
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. július 19., 08:34
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.