fr en hu hu hu hu hu en hu hu en hu hu en hu hu en hu en en hu hu hu es en hu de hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr en hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu et en en en hu hu hu hu hu en hu hu hu en hu en en hu hu en en fr fr hu en hbs_lat en hu ceb ca hu en ie en it en en it hu en sv hu en fr ca hu en fr en hu en hu en hu hu en en eo hu da fr en hu en en en hu hu sv de hu en en ht en hu en en hu de hu en en en hu en en ca en en en en en en en en nl en en en hu fr hu es hu en en hu hu en en en en en hu hu en en en en en en hu hu en en hu en en hu en en en hu fr en en en hu en fr en cs en ca hu en fr hu nl hu en en en fr en fr hu en en hu hu hu hu hu en fr hu en en hu en en it en en it en en hu ca en en en fr en en hu en ca hu en hu en hu en en en hu hu en en en en en en en hu en hu en en en en hu en en en nl es hu es en en en en es nl hu en en hu en en en en hu en en en en en en en en fr en en en en en it en en en en en en hu it hu en hu sv hu hu en en ca en en en sv en en hu en pt en en en fr hu hu de hu en en en en hu en ca en en en en en en en en en en hu fr en en en en hu fr en en hu en en en en fr en en hu it en en en en en en en en en hu en en en hu en hu en hu hu hu hu hu fr hu hu hu en en hu en hu en en hu en en hu en en hu de en hu en en hu en en hu en en en en ar en en hu en hu en en hu en hu en es hu en en en it it en hu en hu en en hu hu en cs en hu hu en hu hu fr hu hu hu en hu hu en hu hu en hu hu en hu hu hu en hu hu en hu hu en en hu hu en hu en en hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu hu hu hu hu hu fr en hu hu hu de hu hu en hu hu hu hu hu de hu hu en hu hu hu en en en en es en en nl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en en en en en en en hu hu hu hu fr en hu hu en cs de hu de de en en de en de de hu de en de de en de de de es de de en de de en de de en de de en de de en de en de sv de en de de de de de it de de de en en en en en fr en cs de hu de fr en pt en hbs_lat en en fr en fr en en en en en en en en en de en en en en en de en en fr en en en en en en en en en en de en es en en en en en en en pt es en en en en en en de it en es en en en en en en en en en fr hu en cs de hu en hu en hu en hu en hu en hu hu hu hu en en en en en en en en en en en en hbs_lat en pl en en en en en en en en en nl nl en en en en en en en ro en ro en en en es sv en en en en en fr fr en en en en en en eu en eu hu en cs de hu en en en en en en en en en en it en en en en en en en en en en en en en en en en en en fr en en en en en en en en en en en nl en en nl en en en it en nn nl nl en en fr en en en en en en en en en en en en hu fr de en de de ru ru en fr en hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl an ar arz en az ku uz ru bg en bn ca hbs_lat cy da de el eo es et eu fa fi fr de lt he hbs_lat hy id en it ja ka ko it lb lv en ml nl nb fr pa pl pt io ro ru en hbs_lat en sk sl hbs_lat sv ta tr oc fy vi pl zh zh zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. augusztus 25.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
1990. január 20. (82 évesen)
Dion Anthony Fay (örökbe fogadták)[1]
1961: Legjobb női főszereplő – The Barbara Stanwyck Show
1966: Legjobb női főszereplő – The Big Valley
1983: Legjobb női főszereplő (minisorozat) – Tövismadarak
AFI Life Achievement Award (1987)
Emmy-díj a legjobb női főszereplőnek (drámai tévésorozat) (The Big Valley, 18th Primetime Emmy Awards, 1966)
Emmy-díj a legjobb női főszereplőnek (televíziós minisorozat vagy tévéfilm) (Tövismadarak, 35th Primetime Emmy Awards, 1983)
csillag a Hollywoodi Hírességek Sétányán
A Wikimédia Commons tartalmaz Barbara Stanwyck témájú médiaállományokat.
Barbara Stanwyck, (Brooklyn, 1907. július 16. – Santa Monica, Kalifornia, 1990. január 20.) Golden Globe-díjas és háromszoros Emmy-díjas amerikai színésznő. Négyszer jelölték Oscar-díjra, végül 1982-ben munkásságát életműdíjjal jutalmazták. Az Amerikai Filmintézet Minden idők legjobb színészei listáján a 11. helyezést érte el.
2.1 Fellépései a Broadway színpadán[8]
Stanwyck mint Annie Oakley (1935)
The Man With A Cloak
Stanwyck és férje, Robert Taylor (1941)
Ruby Catherine néven látta meg a világot egy szegény család ötödik, egyben legfiatalabb gyermekeként. Skót és ír vér csörgedezett az ereiben.[2] Egy bátyja és a nővére, Mildred érte meg a felnőttkort.[3] A kis Ruby négyéves korára árva maradt, mikor édesanyját, Catherine Annt egy részeg járókelő véletlenül kilökte egy autó elé. Édesapja, Byron E. Stevens, nem tudta feldolgozni felesége halálát, ezért mikor felvették a dolgozók közé a Panama-csatorna kiépítésére, elment és többet nem tért vissza.[3][4][5] Ruby nővérére hárult a feladat, hogy gondoskodjon testvéreiről. Öccsét és húgát nevelőszülőkhöz helyezte, amíg Mildred állást kapott show-girlként. Rubyt feszélyezte a nevelőszülői otthon, gyakran megszökött. Már kilencéves korára erős dohányos volt, tizenöt évesen pedig abortusza volt.[3] Mildred show-girl életmódja ellenben lenyűgözte Rubyt, és 1916 majd 1917 nyarán is Mildreddel tartott a színpadra. Ruby eldöntötte, hogy dolgozni fog, ezért otthagyta az iskolát, és kisegítői munkákat végzett. Volt eladó, recepciós, titkárnő, de mindenáron be akart jutni a show-bizniszbe, ezért állást szerzett magának a Vogue magazinnál, ahol ruhasablonokat vágott ki egészen addig, míg vevői panaszra ki nem rúgták.[3] Ezután gyorsgépelő volt Jerome H. Remick társaságánál, az 1920-as évektől pedig modellkedni kezdett.
Rubynak sikerült bekerülnie egy kórusba, majd egy évadra tagja lett Florenz Ziegfeld Jr. híres női lánykórusának, a Ziegfeld Folliesnak, ahol nemcsak énekelt, hanem táncolt is. Innen már csak egy ugrásnyira volt attól, hogy a Broadway színésznője legyen. Szerencséjére Willard Mack válogatást tartott The Noose című színdarabjához, és meghallgatásra hívta Rubyt. A Noose rendkívüli sikernek örvendve kilenc hónapon át szerepelt a repertoáron és megért közel kétszáz előadást.[3] Ez volt az a pillanat, mikor Ruby egy poszter alapján felvette a Barbara Stanwyck művésznevet. Az ötletet a brit színésznő, Joan Stanwyck Barbara Frietchie címszerepe adta, aki mint valós személy az amerikai polgárháborúban híresült el azzal, hogy csapatának zászlaját lengette az ellenfél előtt.
Ruby immár Barbara Stanwyckként lépett be az 1920-as évek végén a filmiparba. Első filmes szerepe egy legyező táncos volt a Broadway Nights című némafilmben (1927). A következő évben befejezte színpadi pályafutását a Broadwayen, és beválogatták a Locked Door és a Mexikó rózsája stábjába. Habár a Mexikó rózsája főszerepét játszotta, nem lelt széleskörű ismertségre, és a karrierje majdnem véget ért, mielőtt elkezdődhetett volna. Szerencséjére 1930-ban Frank Capra kiválasztotta a Megfizethetetlen asszony főszerepére, akit mint a cím is ráutal mindenekelőtt a pénz érdekel. Stanwyck később is együtt dolgozott Caprával, és szerződést kötött a Columbia Picturesszel. Több népszerű filmet forgatott, mint az Illicit, a Ten Cents a Dance, amit Lionel Barrymore rendezett, a Night Nurse és a Tiltott utakon, amely végül A kategóriás színésznővé emelte. David O. Selznick megannyi színésznő közül Stanwycket is fontolóra vette az Elfújta a szél Scarlet O'Harájának szerepére, a megtiszteltetés azonban Vivien Leight érte.[6]
Stanwyck Hollywood aranykorának színészei mellett (pl. Bette Davis vagy Joan Crawford) újraértelmezte a női szereplők funkcióját. Az eddigi boldog háziasszonyok és engedelmes szeretők korán felülemelkedve Stanwyck megcsillantotta az értelmet, hirtelen a nőknek is lettek saját vágyaik, ötleteik, inspirációik – vagy hátsó gondolataik. Remek példa rá az Annie Oakley sportlövészről forgatott film, vagy az 1940-es évek sikersorozata az Asszony a hálóban és a Szőke szélvész, mely filmekkel jelölést kapott az Oscar-díjra. Az egyik legkiválóbb film noirnak tartják az 1944-es Gyilkos vagyok címűt Fred MacMurray és Edward G. Robinson közreműködésével, amelyben Stanwyck férje balesetbiztosítását próbálja meg megszerezni, miközben a nyomozókat félrevezeti. Alakításával ismét esélyes lett az Oscar-díjra, de ezúttal Ingrid Bergman Gázláng című filmje ellen vesztett. A Sajnálom, téves szám film noir hasonló célt képviselt elérni, mint a Gyilkos vagyok, ezúttal Burt Lancasterrel a bűnöző bőrébe bújva, és Stanwycket újra, egyben utoljára jelölték Oscarra.
Stanwyck a legjobban fizetett színésznőnek számított a negyvenes években.[3][5] Habár egészen a hetvenes évek elejéig még forgatott, egyik filmje sem ért el olyan áttörő sikert, mint a Gyilkos vagyok. Az ötvenes években megvetette a lábát a televíziózás világában, először csak vendégszerepekkel különböző műsorokban, mint Loretta Young Letter to Lorettája, a Jack Benny Program vagy a Zane Grey Theatre. 1960-ban saját tévéműsort kapott Barbara Stanwyck Show néven, amellyel elnyerte első Emmy-díját, ennek ellenére a program csak egy évig futott. „Egy pillanatra sem az én terepem volt. Örültem, mikor törölték” – mondta később Stanwyck.[6] Legemlékezetesebb televíziós szerepe a Big Valley western tévésorozatban volt Victoria Barkley-ként, amely négy évadot is megélt, és négyszer jelölték érte Emmy-díjra, amelyből egyet meg is nyert.
1982-ben munkásságát Oscar-életműdíjjal jutalmazták, 1983-ban harmadik Emmy-díját és első Golden Globe-díját vihette haza a Tövismadarakért, amelyben egy vasakaratú nagymamát játszott Rachel Ward és Richard Chamberlain oldalán. Utolsó szereplése a Dinasztia című tévésorozatban volt, aminek a spin-offjában, a Colbysban, még 1986-ig játszott. Az erős dohányzás azonban már megviselte szervezetét, elfáradt és visszavonult, jótékonykodásba kezdett.[1]
Stanwyck kétszer házasodott, mindkétszer színészhez ment feleségül. Első férje, Frank Fay volt, a frigyet 1928-ban kötötték meg. Stanwyck valószínűleg az abortusza miatt nem tudott kihordani gyermeket, ezért a házaspár örökbe fogadott egy kisfiút 1932-ben, akit Dion Anthony "Tony" Faynek neveztek el. A hitvesi viszony azonban megromlott a férj alkoholproblémái következtében. A válásuk után Stanwyck közelebb került Robert Taylorhoz, akivel két évvel később kötötte össze az életét. A pár több mint tíz évig együtt volt, amit elhidegülés követett, majd válással végződött.
Stanwyck ezután Robert Wagnerrel randevúzott közel négy évig, akivel a Titanic forgatása alatt ismerkedett meg. Kapcsolatuk véget értével is barátok maradtak.
Stanwyck nem volt hajlandó szexualitását megvitatni a sajtóval, ami több pletykát is felröppentett, hogy a színésznő talán leszbikus. Igaz vagy sem, a melegek és a leszbikusok körében is ünnepelt személyiség nemcsak egyéniségével, de független természetével.[7]
Stanwyck 1990-ben hunyt el szívbetegségben.
Stanwyck egy olasz magazinban (1931)
Stanwyck a Photoplay magazin szeptemberi számában (1931)
Ralph Meeker és Stanwyck a Csapdahelyzetben (1953)
Cattle Queen of Montana
legyezőtáncos (nincs a stáblistán)
Lowell Sherman és Ralph Graves
Ten Cents a Dance
Mrs. Frank Fay (önmaga)
Ben Lyon és Clark Gable
rendezte William A. Wellman
Adolphe Menjou és Ralph Bellamy
Selina Peake De Jong
rendezte William A. Wellman
rendezte William A. Wellman
Ladies They Talk About
Otto Kruger és Ralph Bellamy
Joel McCrea és Pat O’Brien
Frank Morgan és Ricardo Cortez
The Woman in Red
Preston Foster és Melvyn Douglas
Wallace Beery és John Boles
The Bride Walks Out
Gene Raymond és Robert Young
Banjo on My Knee
Internes Can't Take Money
Az őrült Miss Manton
Joel McCrea és Robert Preston
rendezte Cecil B. DeMille
William Holden és Adolphe Menjou
magyar hangja: 1. változat Radó Denise
2. változat Für Anikó
3. változat Kovács Nóra
magyar hangja: Incze Ildikó
The Great Man's Lady
Fred MacMurray és Edward G. Robinson
magyar hangja: Géczy Dorottya
The Bride Wore Boots
Martha Ivers furcsa szerelme
Van Heflin és Kirk Douglas
A két Mrs. Carroll
rendezte André de Toth
Keleti oldal, nyugati oldal
The File on Thelma Jordon
No Man of Her Own
To Please a Lady
The Man with a Cloak
Paul Douglas és Robert Ryan
Ralph Meeker és Barry Sullivan
magyar hangja: Orosz Anna
Clifton Webb és Robert Wagner
magyar hangja: Tábori Nóra
George Sanders és Gary Merrill
William Holden, Fredric March és Walter Pidgeon
Cattle Queen of Montana
Glenn Ford, Edward G. Robinson és Brian Keith
Sterling Hayden és Raymond Burr
Walk on the Wild Side
A cirkusznak mennie kell
The House That Would Not Die
A Taste of Evil
A Gyilkos vagyok szórólapja
A Szőke szélvész című filmben
A Big Valley tévésorozatban
The Jack Benny Program
Paula Alquist (egy epizód)
Irene Frazier (egy epizód)
Midge Varney (egy epizód)
Önmaga (nincs a stáblistán)
The Barbara Stanwyck Show
The Joey Bishop Show
Lili Parrish (egy epizód)
Nora Holloway (egy epizód)
The Dick Powell Show
Irene Phillips (egy epizód)
Agatha Stewart százados (két epizód)
Constance Colby (három epizód)
Oscar-díj a legjobb női főszereplőnek
Velencei Filmfesztivál: Zsűri különdíja (megosztva a színtársulattal)
Hollywood Walk of Fame: csillag a Hírességek sétányán
The Barbara Stanwyck Show
Primetime Emmy-díj a legjobb női főszereplőnek (drámasorozat)
Golden Globe-díj a legjobb női főszereplőnek (dráma tévésorozat)
Primetime Emmy-díj a legjobb női főszereplőnek (drámasorozat)
Golden Globe-díj a legjobb női főszereplőnek (dráma tévésorozat)
Primetime Emmy-díj a legjobb női főszereplőnek (drámasorozat)
Photoplay Award: Legnépszerűbb filmcsillag
Screen Actors Guild Awards: Életműdíj
Golden Globe-díj a legjobb női főszereplőnek (dráma tévésorozat)
Primetime Emmy-díj a legjobb női főszereplőnek (drámasorozat)
Photoplay Award: Legnépszerűbb filmcsillag
Film Society of Lincoln Center: Gala Tribute
Los Angeles Film Critic Association Awards: Életműdíj
Primetime Emmy-díj a legjobb női főszereplőnek (televíziós minisorozat vagy tévéfilm)
Golden Apple: Az év színésznője (megosztva Ann-Margrettel)
Golden Globe-díj a legjobb női főszereplőnek (tévéfilm vagy minisorozat)
American Film Institute, USA: Életműdíj
↑ a b Turner Classic Movies
↑ New York Times
↑ a b c d e f ArticleBio
↑ a b Fembio
↑ a b insp.com
Internetes Szinkron Adatbázis (magyar nyelven). iszdb.hu. (Hozzáférés: 2017. augusztus 8.)
Internet Broadway Database (angol nyelven). ibdb.com. (Hozzáférés: 2018. április 29.)
Stanwyck a TCM weboldalán (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. augusztus 9.)
fembio.org (német nyelven). (Hozzáférés: 2017. augusztus 9.)
Stanwyck magánélete (angol nyelven). out.com. (Hozzáférés: 2017. augusztus 9.)
Barbara Stanwyck az insp weboldalán (angol nyelven). insp.com. (Hozzáférés: 2017. augusztus 9.)
articlebio.com (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. augusztus 9.)
Stanwyck élete a Biographyn (angol nyelven). biography.com. (Hozzáférés: 2017. augusztus 9.)
Stanwyck a New York Timesban (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. augusztus 9.)
Dan Callahan – Barbara Stanwyck: The Miracle Woman Jackson, MS: University Press of Mississippi, (2012) ISBN 1617031836
Homer Dickens – The Films of Barbara Stanwyck Lyle Stuart, (1987) ISBN 0806510692
Al Diorio – Barbara Stanwyck: A Biography New York: Coward McCann, (1984) ISBN 0698112474
Axel Madsen – Stanwyck New York: HarperCollins, (1994) ISBN 006017997X
Ella Smith – Starring Miss Barbara Stanwyck New York: Random House, (1985) ISBN 0517506025
Jerry Vermilye – Barbara Stanwyck (A Pyramid Illustrated History of the Movies) New York: Pyramid Publications, (1975) ISBN 0515036412
Jane Ellen Wayne – Stanwyck New York: Arbor House, (1986) ISBN 0877957509
Victoria Wilson – A Life of Barbara Stanwyck: Steel-True 1907-1940 New York, NY: Simon & Schuster, (2013) ISBN 9780684831688
Barbara Stanwyck a PORT.hu-n (magyarul)
Barbara Stanwyck az Internetes Szinkronadatbázisban (magyarul)
Barbara Stanwyck az Internet Movie Database-ben (angolul)
Barbara Stanwyck a Rotten Tomatoeson (angolul)
Sablon:Golden Globe-díj a legjobb női mellékszereplőnek (televíziós sorozat, televíziós minisorozat vagy tévéfilm)
Golden Globe-díj a legjobb női mellékszereplőnek (televíziós sorozat, televíziós minisorozat vagy tévéfilm)
1972: Sue Ane Langdon
1978: nem adtak át díjat
1981: Valerie Bertinelli, Diane Ladd
1987: Olivia de Havilland
1999: Faye Dunaway, Camryn Manheim
Sablon:Cecil B. DeMille Award
Cecil B. DeMille (1952)
Darryl F. Zanuck (1954)
Jack L. Warner (1956)
Joseph E. Levine (1964)
Hal B. Wallis (1975)
Robert De Niro (2011)
Sablon:Primetime Emmy-díj a legjobb női főszereplőnek (drámasorozat)
Primetime Emmy-díj a legjobb női főszereplőnek (drámasorozat)
nem adtak át díjat (1954)
nem adtak át díjat (1956)
nem adtak át díjat (1958)
nem adtak át díjat (1960)
nem adtak át díjat (1962)
nem adtak át díjat (1963)
nem adtak át díjat (1964)
nem adtak át díjat (1965)
Barbara Bel Geddes (1980)
Sablon:Primetime Emmy-díj a legjobb női főszereplőnek (televíziós minisorozat vagy tévéfilm)
Primetime Emmy-díj a legjobb női főszereplőnek (televíziós minisorozat vagy tévéfilm)
Cloris Leachman/Susan Hampshire (1973)
Cicely Tyson/Mildred Natwick (1974)
Katharine Hepburn/Jessica Walter (1975)
Susan Clark/Rosemary Harris (1976)
Sally Field/Patty Duke (1977)
Joanne Woodward/Meryl Streep (1978)
S. Epatha Merkerson (2005)
ISNI: 0000 0003 6865 1718
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Barbara_Stanwyck&oldid=25209071”
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. augusztus 25., 16:28
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.