hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu en hu hu en en en hu hu en ja en en en en cs en en sv fr de de fr fr fr sv en fr en ja fr de fr es nb fr de en en sv de de fr en fr it fr fr hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en en sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu war hu hu pt hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu id he hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu pl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu en en
szeptember 2018 - Fekete Attila Fattila Fotóblog
köznapi képek kavalkádja – a képek csak írásos engedélyemmel használhatók fel!
Ha értesítést akarsz kapni az új képekről, avagy már nem akarod látni, írd le a címed
Leave This Blank: Leave This Blank Too: Do Not Change This:
Sziámi simogató a Dömörkapu Rengetegben
B.Nagy Éva - Cirkuszt a népnek
B.Nagy Éva - Vihar előtt
B.Nagy Éva - Nagy szárazság idején
B.Nagy Éva - Borong a nap
B.Nagy Éva - Európa csendes
Ó lesz még sok zuhanás, sok viasz,
Mely törött szárnyát a tengerbe ejti,
De példák vannak és mi fölmegyünk már,
Ha int hazánk, az ég s a végtelen hí!
Ó lesz még sok zuhanás, sok viasz
Ülünk egymás mellett a padon.
Ülünk egymás mellett némán, hallgatagon.
Ő nem szól hozzám, és én se szólok néki.
– Mért kell a csüggedtnek búsan – mégis élni?
Az Új Alkotóműhely Egyesület kiállítása a Bartók 1 Galériában
Lelkembe tűnő, fátylas fellegárnyak…
A délutáni napsugárba járnak,
világos, áttetsző, magányos árnyak,
s már nem félnek, ha jő az éjszaka.
Árnyak táncolnak a szoba falán,
csupa holdbéli, furcsa gnóm, szirén
táncol az erdőn, csermelyek szinén,
a költő alvó íróasztalán.
Talán csak árnyak vannak, semmi más:
magunk vagyunk e sok foszló alak,
nincs is világ, nincs ember, semmi, csak
a Semmi álma, gyáva öncsalás;
Test a lelke mindennek
Eifert János “Test a lelke mindennek”, kiállításmegnyitó a Fészekben.
Közzétéve 2018-09-122018-09-23Címke Eifert János
Talán egy lakásban ültünk nyitott ablaknál,
vagy egy kertben nyitott ablak alatt.
Egyébként nyugodtak voltunk, majd hirtelen csendesek.
Felrémlett nekünk, hogy halál, válás és öregkor
lehet olyan is, mint a rohadt fog.
Á. ma reggel elfelejtette bevetetni vele az Anticolt. És tegnap is. Óvatosan latolgatta a gondolatot: „Csak egyetlen üveg bort. Nem közértben kaphatót, amely vegyszerekkel és vízzel kevert alkohol, hanem »tájjellegű« bort.” (A megfelelő borozó már nyitva volt, és kb. hat-hét perc járásnyira esett a lakásától.) Összefutott a szájában a nyál, könyökére támaszkodott az íróasztalán, és cigarettára gyújtott. Ugyanakkor egész teste libabőrös lett a rémülettől, hogy megint inni kezd; elriasztandó a kísértést, megpróbált visszaemlékezni a szédülésére és a tizenkét órás zuhanásra. Ha ma inna is egy keveset, alkudozott magával, holnap semmiképpen nem tölt rá, és beveszi az Anticolt. Akkor nem lesz szédülés és zuhanás.
Azt mondják a fiúk,
semmi jót se velünk.
békén nem hagynak, és
Proudly powered by WordPress
Copy Protected by Chetan's WP-Copyprotect.