hu hu de hu hu hu de hu ru hu de hu de hu ru hu pl hu pl hu pl hu pl hu hu pl hu pl hu hu pl hu de hu hu de hu de hu de hu hu de hu hu de fr de hu de hu de hu hu ru hu ru hu ru hu ru hu pl hu de hu de hu de hu pl hu uk hu uk hu de hu hu de hu cs hu hu de hu uk hu hu uk hu pl hu de hu de hu pl hu de hu hu hu hu hu hu de hu pl hu pl hu uk hu pl hu pl hu de hu hu hu de hu de hu de hu pl hu uk hu uk hu pl hu de hu hu de hu de hu de hu uk hu pl hu es hu pl pl es hu uk hu pl hu uk hu uk hu uk hu hu de hu de hu de hu de hu de hu de hu pl hu uk hu uk hu uk hu de hu de hu de hu pl hu de hu uk hu de hu ja hu uk hu uk hu cs hu de hu de hu de hu de hu hu hu uk hu uk hu cs hu pl hu de hu uk hu uk hu lt hu pl hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu de hu hu hu hu hu de hu de hu hu hu pl hu de hu de hu de hu pl hu de hu ru hu hu hu cs hu de hu de hu de hu pl hu pl hu de hu de hu hu hu hu hu pl hu de hu de hu hu hu hu de hu de hu de hu cs hu de hu de hu de hu de hu hu hu cs hu de hu de hu de hu de hu pt hu cs hu cs hu de hu hu hu fr hu pl hu hu pl hu hu de hu hu de hu de hu de hu de hu ru hu hu hu de hu de hu hu hu ru hu pl hu de hu de hu pl hu hu hu uk hu pl hu en hu de hu de hu pl hu pl hu ru en pl hu pl hu pl hu de hu hu de hu de hu de hu ru hu ru hu ru hu de hu ru hu pl hu hu pl hu ru hu ru hu ru hu ru hu de hu de de hu hu de hu de hu hu hu pt hu de hu de hu de hu hu hu uk hu uk hu de hu de hu de hu pt hu pl hu de fr hu de hu de hu de hu de fr de hu cs hu cs hu de hu uk hu hu uk hu ru hu de hu de hu hu hu hu hu hu de hu ru hu ru hu de hu de hu de hu ru hu ru hu ru hu hu ru hu de hu de hu de hu ru hu de hu de sk de hu de hu de hu ru hu ru hu ru hu de hu de hu de hu ru hu fr ru hu ru hu ru hu ru hu ru hu de hu hu de hu ru hu de hu de hu ru cs ru hu ru hu de hu de hu de hu de hu it hu it hu cs hu de hu ru hu de hu cs hu hu cs hu cs hu hu hu de hu de hu de hu de hu de hu de hu de hu hu de hu hu hu hu hu ru hu ru hu cs hu cs hu cs hu ru hu de hu hu hu de hu de hu de hu de hu de hu ru hu cs hu hbs_lat hu ru hu nl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en hu hu
„Opportunista félember”-ből a „világbéke mártírja” – Jean Jaurès Magyarországon I. | Hadszíntér és hátország
• Tormay Cecil: Régi ház
• Krúdy Gyula: Palotai álmok
• Ady Endre: Ki látott engem?
• Törvényjavaslat a Nemzeti Színház új épületéről
• Állásfoglalás a politikai tömegsztrájk ellen Franciaországban
• Megszületett Tolnay Klári színésznő
• Tüntetések a háború mellett
• Népszava: Nem akarunk háborút!
• A politikai jellegű gyűlések betiltása
• Az Osztrák-Magyar Monarchia hadüzenete Szerbiának
• A budapesti élelmiszerárak emelkedése
• Montenegró hadüzenete az Osztrák-Magyar-Monarchiának
• Az Osztrák-Magyar Monarchia hadüzenete Oroszországnak
• Nagy-Britannia hadüzenete az Osztrák-Magyar-Monarchiának
• Franciaország hadüzenete az Osztrák-Magyar-Monarchiának
• Megszületett Baróti Lajos labdarúgó
• XV. Benedek pápa megválasztása
• A Nemzeti Színház és az Operaház működésének felfüggesztése
• Orosz csapatok Magyarország területén
• Vágó Géza: Nagy dolog a háború
• Az első ypres-i csata
• Ady Endre: Az eltévedt lovas
• A Népszava esti kiadása
• A szén és a tűzifa árának maximalizálása
• A behívások miatt csökkent a szakegyletek létszáma
• Babits Mihály: Játszottam a kezével
• A Mária Valéria-telep létrehozása
• Bartók Béla: Román népi táncok
• Leopold von Berchtold lemondása
• Hadiüzemekben dolgozók munkakörülményeinek javítása
• Újra játszik a Nemzeti
• Rendelet lisztpótló használatáról
• A Fox Film Corporation megalapítása
• Új rendező a Nemzeti Színházban
• Központosított gabonaelosztás Németországban
• Ferenc Ferdinánd gyilkosainak kivégzése
• Elszaporodik az élelmiszer-spekuláció
• Emelkednek a gyógyszerárak
• A tengeralattjáró-háború kezdete
• Újságírók tiltakozása a cenzúra ellen
• Gabonakészletek lefoglalása Ausztriában
• Szocialista nőmunkások a háború ellen
• Liszt- és kenyérhiány a fővárosban
• Egy nemzet születése
• Márkus József halála
• Flottatámadás a Dardanellák ellen
• Az MSZDP gyűlésének betiltása
• Az Universal City megnyitása
• Ady és Csinszka házasságkötése
• Javaslat a parlamenti ciklus meghosszabbítására
• Német támadás Ypres-nél
• Az örmény népirtás kezdete
• Partraszállás a Gallipoli-félszigeten
• Javaslat a katonák választójogáról
• A Jugoszláv Bizottság megalakulása
• A lisztfogyasztás korlátozása
• A Szocializmus megjelenése
• A második hadikölcsön
• A Lusitania elsüllyesztése
• A Metro Pictures Corporation létrehozása
• Olaszország hadüzenete az Osztrák-Magyar Monarchiának
• A gabonafelhasználás állami szabályozása
• Az első isonzói csata
• Új főrendező az Operában
• Húsmentes napok elrendelése
• A második isonzói csata
• Széll Kálmán halála
• Szocialista konferencia Svájcban
• A kukorica állami felvásárlása
• Bulgária hadüzenete Szerbiának
• Az MSZDP üléseinek betiltása
• A harmadik isonzói csata
• A szocialista mozgalmak fokozottabb ellenőrzése
• A Tett megjelenése
• Ujházi Ede halála
• A negyedik isonzói csata
• A Cseh Külföldi Bizottság megalakulása
• A tejjegy bevezetése
• A Csárdáskirálynő bemutatása
• A Lánchíd megnyitása
• A választójog kiterjesztésének követelése
• Újabb élelmiszer-árszabások megjelenése
• Törvény az árdrágítások ellen
• 25 éves az MSZDP
• A kenyérjegy bevezetése
• Karinthy Frigyes: Tanár Úr kérem
• Babits Mihály: Recitativ
• Móricz Zsigmond: Nem élhetek muzsikaszó nélkül
• Vigalmi adó Budapesten
• Mocsáry Lajos halála
• A munkaügyi panaszbizottságok felállítása
• A hadkötelesek korhatára 55 év
• A bőráruk szabadpiaci értékesítésének betiltása
• A Cukorközpont felállítása
• A hadüzemi munkások sztrájkjogának felfüggesztése
• Az Újságpapír-központ felállítása
• Munkásnők “a hadseregben”
• Eötvös Károly halála
• A második zimmerwaldi konferencia
• Háborúellenes tüntetések Németországban
• Görgei Artúr halála
• A jütlandi csata
• A Bruszilov-offenzíva megindulása
• A magyarországi szakszervezetek konferenciája Budapesten
• A budapesti munkásgyűlések betiltása
• A somme-i csata
• Károlyi Mihály lemond pártelnöki tisztségéről
• Rosa Luxemburg internálása
• Hadiszállítók a katonai bíróság előtt
• Hágai konferencia a békéért
• A hatodik isonzói csata
• Törvény egyes adónemek összegének emeléséről
• Románia csatlakozása az antanthatalmakhoz
• A tej árának emelkedése
• Olaszország hadüzenete Németországnak
• Románia hadüzenete az Osztrák-Magyar Monarchiának
• A hazai ellenzék a kormány lemondását követeli
• A tank első bevetése
• A szociáldemokraták választójogi gyűlésének betiltása
• A cukor árának emelkedése
• A Tett betiltása
• Tüntetés Újpesten a burgonyahiány miatt
• A Közélelmezési Hivatal és Tanács felállítása
• A csárdáskirályné magyarországi bemutatója
• Az önálló lengyel királyság kikiáltása
• Wilson elnököt újraválasztják
• A kecskeméti színház felveszi Katona József nevét
• A Ma megjelenése
• I. Ferenc József halála
• A 16 és 60 közöttiek hadiszolgálatra kötelezése Németországban
• A gáz és az áram árának emelkedése
• Német békeajánlat a szövetségeseknek
• IV. Károly megkoronázása
• A Béke Nobel-díj a Nemzetközi Vöröskereszté
• Charlie Chaplin: A kivándorló
• Bartók Béla: Nyolc magyar népdal
• Bánki Donát: Vízturbina
• Az antant békére törekszik
• A Népszövetség megalakítása
• A korlátlan tengeralattjáró-háború kezdete
• Az USA megszakítja Németországgal a diplomáciai kapcsolatot
• Lövések a parlamentben
• Törvényjavaslat a választójog bővítéséről
• Forrongás a hadseregben az élelmezés miatt
• Papírhiány miatt csökken a lapok terjedelme
• Emelkednek a dohányárak
• Új kormány Oroszországban
• Újabb megszorítások a közélelmezésben
• IV. Károly békekísérlete
• Az USA hadüzenete Németországnak
• Cenzúra alatt a Népszava
• Munkássztrájk az élelmiszerhiány miatt
• Tömörkény István halála
• Javaslat a Választójogi Blokk megalakítására
• A budapesti kereskedősegédek tüntetése
• A tizedik isonzói csata
• Szociáldemokrata nőkongresszus Budapesten
• Friedrich Adlert halálra ítélik
• Lemond Tisza István
• Tüntetés Tisza István ellen
• Megszűnik a Népszava előzetes cenzúrája
• Szociáldemokrata szervezésű népgyűlések a fővárosban
• Munkásnők sztrájkja a béremelésért
• Brit páncélosok támadása
• Esterházy Móric a miniszterelnök
• Változik a panaszbizottságok hatásköre
• Gyóni Géza halála
• A lőszergyári munkásnők sztrájkja
• Munkássztrájk a Fővárosi Elektromos Művekben
• A Kerenszkij-kormány megalakulása
• A katonai bíróságok hatáskörének korlátozása
• Az antant offenzívája Flandriában
• Népgyűlés a hadisegélyek rendezéséért
• Wekerle Sándor a miniszterelnök
• Háborúellenes csoport a Galilei körben
• Justh Gyula halála
• Mata Hari halála
• A caporettói áttörés
• Nők tüntetnek Budapesten
• Az októberi orosz forradalom kezdete
• A Népszava cikke a szovjetek kongresszusáról
• Clemenceau kormányra kerülése
• Háborúellenes tüntetés Budapesten
• Fegyverszünet a keleti fronton
• Finnország kikiáltotta függetlenségét
• Az USA hadüzenete a Monarchiának
• Választójogi törvényjavaslat a parlamentben
• A Galilei Kör röplapja
• Tüntetés az élelmiszerhiány miatt
• Wilson 14 pontja
• A Galilei Kör feloszlatása
• Wekerle Sándor lemondása
• A 48-as Alkotmánypárt megalakulása
• A Wekerle-kormány átalakulása
• A bányamunkások szövetségének megalakulása
• A MÁV-alkalmazottak politikai aktivitásának korlátozása
• Khuen-Héderváry Károly halála
• A panaszbizottságok hatáskörének kiterjesztése
• Észtország és Litvánia független
• Tüntetés az élelmiszerhiány miatt
• A breszt-litovszki béke
• Vasárnapi munkaszünet a húsiparban
• Moszkva az új főváros
• Tüntetés a háború ellen
• Offenzíva a Somme-nál
• Sajtóvita az MSZDP választójogi politikájáról
• Ferdinand Foch az új főparancsnok
• Vita a választójogi törvénytervezetről
• Népgyűlés az általános választójogért
• Wekerle Sándor lemondása
• Gavrilo Princip halála
• Románia békét köt
• Wekerle Sándor új kormánya
• Új választójogi reform
• A Népszava írása a választójogi tervezetről
• Pécsi katona- és bányászlázadás
• A kékszakállú herceg vára
• Német offenzíva a Marne-nál
• Nagygyűlés a nők választójogáért
• Lapbetiltás a fronton
• Német megtorpanás a nyugati fronton
• Sortűz a MÁV Gépgyárban
• A választójogi törvényjavaslat vitájának kezdete
• II. Miklós halála
• A választójogi törvény elfogadása
• Tüntetés az élelmiszerhiány miatt
• Katonaszökevények elleni szankciók
• A német hadsereg „fekete napja”
• Merénylet Lenin ellen
• Károlyi Mihály nyílt levele
• Bulgária békét köt
• Szabó Ervin halála
• Tombol a spanyolnátha
• Új német kormány
• A Monarchia békeajánlata
• A Szlovén-Horvát-Szerb Nemzeti Tanács megalakulása
• Merénylet Tisza ellen
• „Ezt a háborút elveszítettük”
• Károlyi Mihály törvényjavaslata
• A Munkapárt megszűnése
• A Magyar Nemzeti Tanács megalakulása
• Ismét működik a Galilei Kör
• Az olaszok áttörik a frontot
• Tisza István halála
• Károlyi Mihály a miniszterelnök
• Orosz hadifoglyok hazaszállítása
• Magyar hadifoglyok hazatérése
• A compiègne-i fegyverszünet
• Az eckartsaui nyilatkozat
• A MOVE megalakulása
• Románia területi követelései
• A KMP megalakulása
• Szerb–Horvát–Szlovén Királyság megalakulása
• Kaffka Margit halála
• Erdély egyesül Romániával
• A Vörös Újság megindulása
• Nők a jogi egyetemen
• Szeged francia megszállása
„Opportunista félember”-ből a „világbéke mártírja” – Jean Jaurès Magyarországon I.
háborúellenes propaganda, Jean Jaurès, szubjektív portré
Biztos nem lenne ötvenmilliós kérdés a Legyen Ön is milliomosban, hogy ki volt Jean Jaurès (1859–1914) – Jászi Oszkár szavaival a „világ lelkiismerete”, akinek alakja úgy él a kulturális emlékezetben, mint az első világháború kitörését ellenzők Keresztelő Szent Jánosa. Egy józan hang az őrült hangzavarban, akinek éppen emiatt kellett meghalnia: 1914. július 31-én merénylő végzett az antimilitarista szociáldemokrata politikussal egy párizsi vendéglőben. Ezzel Jean Jaurès lett a „háború első áldozata”, a „világbéke mártírja”. A legenda megszületett. Első rész.
Életében azonban nemegyszer bírálták, ugyanis Jaurès esetében is elmondható, a legendája halálával kelt életre, hogy az antimilitarista politikusként már „életében meghaló” Gustave Hervé helyére lépjen a béke panteonjában. (Noha szobrot Franciaországban is csak majdnem tíz évvel halála után, 1923-ban kapott Jaurès, arcképét pedig 1924-ben helyezték el a francia parlamentben, hogy hamvait még abban az évben a Panthéonba szállítsák halála tizedik évfordulóján).
1914-ig ugyanis nem Jean Jaurès, hanem – a ma már szinte teljesen elfeledett – Gustave Hervé (1871–1944) számított a nemzetközi antimilitarista mozgalom Magyarországon legtöbbet méltatott alakjának. Ha egykori antimilitaristák emlékiratait olvassuk, szinte mindegyikük leszögezi: az elméleti alapokat Gustave Hervének Az ő hazájuk című 1905-ös művéből tanulták. Az „ő hazájuk” alatt Hervé a „burzsoázia hazáját” értette.  Hervé azt a marxi tételt rekapitulálta, amely szerint „a munkásoknak nincs hazájuk”, a legélesebb osztályellentétek következtében a proletároknak és a burzsoáziának nincs közös érdekük. Azt, hogy ennek ellenére a munkások mégis szeretik hazájukat, Hervé a „hazafiság hazug kultuszának” tudta be, amelyet „a kapitalizmus fő támasza”-ként azonosított. Hervé a militarista politikára és a politikusok-gyárosok háborújára antimilitarista válaszként a tömegsztrájkot irányozta elő: a tartalékosok és a munkások általános sztrájkját. Úgy vélte, a tömegsztrájk fenyegetése az egyetlen mód a háború elkerülésére, hiszen ha a politikusok-gyárosok tudják, hogy a háborús mozgósításra a munkásosztály munkabeszüntetéssel és parancsmegtagadással felel, akkor az államok vezetői kénytelenek ellentéteiket nemzetközi döntőbíráskodás útján rendezni. Hervé nézetei komoly visszhangra találtak Jászi Oszkár polgári radikális és Szabó Ervin szindikalista körében. Ady Hervét egyenesen az „antimilitarizmus apostolának” nevezte.
Az első világháború kitörésekor Hervé működése azonban teljes fordulatot vett, a német támadást követően ugyanis feladta antimilitarista álláspontját: „Alig van ember, akinek lelke nagyobb átalakuláson ment volna keresztül, mint az övé. Szélső antimilitarista valaha s ma a legféktelenebb harcra buzdító” – írta róla 1917-ben a konzervatív-liberális Magyar Figyelő. Hervé fordulata azt eredményezte, hogy az egykori szabadgondolkodó hősből baloldali perspektívából elrettentő példa lett, és ekként őrződött meg a szabadgondolkodó-antimilitarista Galilei Kör tagjainak emlékezetében is. 1914 augusztusától így léphetett Hervé helyére az a Jaurès a magyarországi antimilitarista panteonban, akit – tessék meglepődni – a magyarországi szabadgondolkodók vezető személyisége, Székely Aladár 1906-os írásában még „opportunista félembernek” nevezett a Huszadik Században. Halála után azonban Jaurès már „nagy, egész ember” lett ugyanebben a baloldali-polgári radikális folyóiratban.
Jaurès-t korábban azért vádolták opportunizmussal, mert a francia szocialisták vezéreként feladta a következetes „osztályharcot” és kiegyezett a „burzsoáziát” reprezentáló Clemenceau vezette radikálisokkal. Szövetségkötése egykorúan éles bírálatokat váltott ki, ezért aztán mértékkel kell fogadnunk ama halála után a Népszavában megjelenő állítást, miszerint Jaurès „soha egyetlenegy pillanatig sem tántorodott le arról az útról, amely a munkásság politikai és kulturális felszabadításához vezet”. Ám a „burzsoá megingás”, 1906 után Jaurès szembefordult a radikálisokkal, mivel elmaradtak azok a szociális reformok, amelyekben bízva biztosította a szocialisták támogatását Clemenceau politikájának. Miután pedig lelőtték, Jaurès-ből mártírhalált halt szent lett: „sokan érezték, hogy a világbéke hadseregének vezérkari főnökét terítette le gyilkos golyó, éppen akkor, amikor erejére és cselekvésére nagyobb szükség volt, mint bármikor addig a világon” – írta Kunfi Zsigmond a francia politikus emlékének állított Jean Jaurès az emberiség és szocializmus nagy halottja című 1915-ös könyvecskéjében.
Fókuszáljunk tehát Jaurès-re és magyarországi recepciójára. Miben összegezhetjük az oly sokszor emlegetett politikus nézeteit? Jaurès következetes antimilitarista politikát hirdetett, amely nála is elválaszthatatlan volt a szocializmustól. Ugyanis úgy gondolta: a kapitalizmus úgy rejti magában a háborút, mint a felhő a vihart. A francia szociáldemokrata politikus a munkásosztály szempontjait és érdekeit figyelembe véve jutott el antimilitarista nézeteinek tételes kidolgozásáig, amelyet Az új hadsereg című 1911-es művében tett meg. Jaurès-nek mint a „béke vértanújának” eszméit Farkas Gejza ismertette halálának évfordulóján a Huszadik Században (a folyóiratban korábban közölték a „szocialista békebarát” honvédelmi törvényjavaslatának fordítását is). Jaurès-nek Az új hadseregben kifejtett következtetései logikusak voltak: egyetlen állam sem viheti végbe „a szociális megváltás nagy művét”, amíg az államok egymás közti viszonyát „az erőszak és a bizalmatlanság” határozza meg, amely pedig a háborús fenyegetettség érzetét indukálja. A potenciális támadók elrettentésére az államok szinte kivétel nélkül tömeghadseregeket – Jaurès szavával „kaszárnya-hadsereget” – hoznak létre, ez a fegyverkezés azonban akkora költségeket emészt fel, amely lehetetlenné teszi a jóléti intézkedéseket: „a fegyveres béke a szociális reform halálát jelenti” – ez volt Jaurès állítása.
Jaurès azért is vetette bele magát szónoklataival, írásaival és szervezőkészségével a nemzetközi mozgalomba, mert a békét a szociális reform előfeltételének gondolta. A személyével vissza-visszatérően foglalkozó Népszava egy addig kiadatlan, 1888-as Jaurès-beszéd közlésével vélte utóbb igazoltnak látni, hogy Jaurès egész életét annak szentelte, „miként lehetne kitörésük előtt eloszlatni a háborús veszedelmeket”. Jaurès ajánlata: támadásra kiképzett, militarista „kaszárnya-hadsereg” helyett a munkásosztály érdekeit képviselő „néphadsereget” kell létrehozni, mivel az efféle erőt „kalandos háborúk indítására képtelennek tartotta” – írta már említett írásában Farkas Gejza.
Előző bejegyzés Vilmos császár és az ő derék magyarjaiKövetkező bejegyzés Középosztályi gondok
Mit ír az újság?
copyright 2009, Politikatörténeti Intézet, Minden jog fenntartva