hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en am an ar en ru bg br ca mhr id hbs_lat cy da de eo es et eu fa fr lt he hi hbs_lat id is it ja sv ta ko it fr ml mr ms ne nl nb nb fr it id pl pt ro ru jbo en hbs_lat en sv hu th oc fy uz pl zh zh zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. július 12.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
A véső acélból vagy vasból készített vágószerszám, melyet különböző alakban készítenek, és amelyet puszta kézzel való nyomás vagy kalapáccsal - vagy más eszközzel - való ütés segítségével használnak szilárd anyagok - érc, kő, fa - megmunkálására, faragására vagy vágására.
Két részből áll: a nyélből, mely többnyire fából készül; és egy éles pengéből, melynek nagysága és alakja a véső rendeltetése szerint más és más és így neve is. Van kő-, fa-, lapos, félholdvéső stb.
Az i. e. 8000-ben már léteztek a mai modern vésők kovakőből készített előfutárai; az egyiptomiak réz-, később bronzvésőkkel munkálták meg a fát és a puha követ. Az ókori egyiptomiak vésői hasonlóak voltak a mai kőfaragók által használt szerszámokkal: nem volt markolatuk, pengéjük pedig kétszántú volt.
A görögök és rómaiak szerszámai már kovácsoltvasból készültek. A középkor végén a vésők elérték a napjainkban is ismert felépítésüket. A véső mint szimbólum, az újkorban a szabadkőművesek jelvényévé vált.
A véső két fő részből áll: pengéből és nyélből (markolat). A nyél eredeti célja a fém takarékosabb felhasználása volt.
A markolat és a penge összekötésének két módja terjedt el: az egyik a markolattüskés rögzítés, ilyenkor a kifúrt nyelet ráütik a penge szögletes markolattüskéjére. Az egyesítés másik módja a markolathüvelyes rögzítés. Ilyenkor a penge markolatfelöli végére kúpos üreget kovácsolnak, ebbe ütik bele a kúposra faragott végű markolatot.
Azokat a vésőket, amelyeket kalapáccsal vagy más szerszámmal ütnek, használat közben komoly terhelést kapnak. Az ilyen vésőkön a markolattüske fölött gyámot alakítanak ki, amelyre a markolat feltámaszkodik. Ennek az a célja, hogy a markolat az ütések hatására nehogy lecsússzék a pengén és széthasadjon.
Csaplyukvéső – mély csaplyukak kimunkálására szolgál, erőteljes felépítésű, kibírja a kalapáccsal vagy bunkóval rá mért ütéseket is.
Laposvéső – a leggyakrabban használt vésőféle. Illesztő és tisztító munkákra használják, de az erősebb felépítésűek alkalmasak lyukvésési munkákra is. A laposvésőknek általában pengéje és gyűrűzetlen nyele is hosszabb az általános célra készítettekénél.
Mintakészítő véső – Illesztő munkákra szolgál. A penge megtört nyaka lehetővé teszi a munkavégzést olyan helyeken is, ahol a laposvésők nyele megakadályozná azt.
Pántvéső – Napjaikban már nem használják, egykor a hagyományos tollas ajtópántok pánthelyeinek kimunkálására volt használatos.
Sarkalatvéső – Illesztő munkákra, csaplyukak tisztítására szolgálnak. A sarkalatvésők illesztőszerszámok, melyeket soha nem ütnek kalapáccsal vagy bunkóval.
Kanálvéső – Vájáshoz, üregkészítéshez használják. Leggyakoribb változatai a gyűrű és félgyűrű élformájú vésők, a hosszú pengéjű üregelő vésők és változatos ívű, üthető horonyvésők.
A véső részei az asztalos.hu oldalon
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Véső&oldid=25093692”
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. július 12., 14:33
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.