fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu hu hu hu hu fr fr hu hu hu fr hu zh hu hu hu hu hu hu hu es id es hu hu hu hu hu de hu hu hu en de hu ca hu hu it hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu eo hu hu de hu hu de hu hu de hu de hu hu hu hu hu hu de de hu hu hu hu hu ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Jörg Wolfgang Demus (Sankt Pölten, 1928. december 2. – Bécs, 2019. április 16.) osztrák zongoraművész és zeneszerző. Nagyrabecsült művész volt szólistaként és kamarazenészként, valamint dalestek kísérőjeként. Gyüjtője és szakértője volt a régi billentyűs hangszereknek, kollekciójából múzeumot hozott létre.
2019. április 16. (90 évesen)[8][9][2][3][4]
Bécsi Zene- és Előadóművészeti Egyetem (1940–1945)
Robert Schumann Prize of the City of Zwickau (1986)
Deutsche Grammophon, Marco Polo, Nuova Era
A Wikimédia Commons tartalmaz Jörg Demus témájú médiaállományokat.
Édesapja Otto Demus (1902–1990) művészettörténész, édesanyja Erika Demus (szül. Budik, 1896–1975) hegedűművész és -tanár volt. Bátyja, Klaus Demus (1927–) követte apjuk foglalkozását, de költőként is ismert.
Hatévesen kezdett zongorázni tanulni, öt évvel később lett a bécsi zeneakadémia növendéke. Tanárai: Walter Kerschbaumer (zongora), Karl Walter (orgona), Joseph Marx (zeneszerzés), Hans Swarowsky és Josef Krips (karmesterképző) voltak. Még akadémiai növendékként, 1943-ban debütált a Gesellschaft der Musikfreunde Brahms-termében. Végbizonyítványát 1945-ben szerezte meg. Több zongoraverseny első helyezettje volt, 1947-ben a második világháború utáni első bécsié, 1956-ban a rangos bolzanói Ferruccio Busoni-versenyé. Az 1950-es években Arturo Benedetti Michelangeli, Edwin Fischer, Walter Gieseking, Wilhelm Kempff és Yves Nat mesterkurzusain vett részt.
1950-ben indult nemzetközi karrierje egy-egy londoni és zürichi koncerttel. A következő évben Dél-Amerikában turnézott. Nagy siker volt bemutatkozása Párizsban 1953-ban. Az 1956-ban megnyert Busoni-verseny óta a világ élvonalbeli pianistái közé számított. Szólistaként, kamarazenészként, versenyművek megszólaltatójaként, dalestek kísérőjeként (pl. Dietrich Fischer-Dieskauval, Elisabeth Schwarzkopffal) egyaránt ismert volt. Évadonként mintegy százötven koncertet adott. Rendszeresen tartott mesterkurzusokat Európában, az Egyesült Államokban, Japánban, Kínában. Pályafutása 60. évfordulóját egykori debütálása helyén, a bécsi Brahms-teremben adott koncerttel ünnepelte 2013. március 20-án. Utoljára a linzi Brucknerfesten, 90. születésnapja előtt lépett fel Paul Badura-Skodával, akivel együtt indult pályája a második világháború után.
Jelentős gyűjteményre tett szert régi billentyűs hangszerekből. Ezek bemutatására hozta létre a Weyregg am Attersee-i Gahbergen a Museo Cristoforit.
Több elméleti művet írt a zongorajátékról. Zeneszerzőként néhány konzervatív stílusú művet alkotott. Közreadta Johannes Brahms, Frédéric Chopin, Joseph Haydn műveit.
1956 — Premio Busoni
1970 — Sankt Pölten Város Jakob Prandtauer Tudományos és Művészeti Díja
1977 — a Bécsi Beethoven Társaság Beethoven-gyűrűje
1978 — a Wiener Mozartgemeinde Mozart-érme
1981 — az Amhersti Egyetem díszdoktora
1986 — Zwickau város Robert Schumann-díja
2000 — Österreichisches Ehrenkreuz für Wissenschaft und Kunst, 1. osztály
2006 — a Francia Köztársaság Becsületrendjének lovagja
Franz Schubert: Téli utazás Dietrich Fischer-Dieskau (bariton) Deutsche Grammophon 447 421-2
Joseph Haydn: Dalok Elly Ameling (szoprán) (1980) Philips 420 217-2
Johannes Brahms: A szép Magelone Andreas Schmidt (bariton) (1988) Deutsche Grammophon 427 334-2
Robert Schumann összes zongoraműve (1989) Nuova Era NE 7353 és Documents 231752
Demus, Jörg: Gordonka–zongora művek Maria Kliegel (gordonka), Jörg Demus (zongora) (2000) Marco Polo 8.225036
Demus, Jörg: Fuvola–zongora művek Patrick Gallois (fuvola), Jörg Demus (zongora) (2006) Saphir Productions LVC 1041
Franz Schubert: Négykezes zongoradarabok. Paul Badura-Skoda, Jörg Demus (zongora) (élő felvétel, Bécs, 1978, Párizs, 2007) Gramola GRAM 99175
Jörg Demus - Anniversary Box (2019) Documents 234493 [21 CD-n Debussy és Schumann összes, J. S. Bach válogatott billentyűs műve]
Dietrich Fischer-Dieskau. Berlin, 1966. Rembrandt.
Abenteuer der Interpretation. Wiesbaden, 1967, 1970, 1976. Brockhaus.
Die Klaviersonaten von Ludwig van Beethoven. (Paul Badura-Skodával) Wiesbaden, 1970. Brockhaus. (Franciául: Les sonates pour piano de Ludwig van Beethoven. Ford. Jean Malignon. Párizs, 1981. Lattès.)
↑ a Kongresszusi Könyvtár katalógusa
↑ a b Brockhaus (német nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
↑ a b BnF források (francia nyelven)
↑ a b Gran Enciclopèdia Catalana (katalán nyelven)
↑ Musicalics (francia, holland, angol, német, olasz és spanyol nyelven)
↑ Munzinger Personen (német nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
↑ Integrált katalógustár. (Hozzáférés: 2014. december 15.)
↑ Der Standard (német nyelven), 2019. április 17. (Hozzáférés: 2019. április 19.)
↑ Kurier (német nyelven), 2019. április 17. (Hozzáférés: 2019. április 19.)
Brockhaus Riemann zenei lexikon. Szerk. Carl Dahlhaus és Hans Heinrich Eggebrecht. A magyar kiad. szerk. Boronkai Antal. Budapest, 1983. Zeneműkiadó. I. köt. 421. l. ISBN 9633304741
Demus, Familie = Œsterreichisches Musiklexikon online (Hozzáférés: 2019. május 1.)
Mit Bach fing alles an. Pianist Jörg Demus gestorben = br.klassik.de 2019. április 17. (Hozzáférés: 2019. május 3.)
Életrajza a bach-cantatas.com-on (Hozzáférés: 2019. május 1.)
Életrajza Manfred Jahn ügynöksége oldalán (Hozzáférés: 2019. április 28.)
Életrajza[halott link] a Ferruccio Busoni Nemzetközi Zongoraverseny oldalán (Hozzáférés: 2019. április 28.)
Komolyzenei portál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Jörg_Demus&oldid=23861873”
Utoljára szerkesztve 2021. május 13., 05:49-kor
A lap utolsó módosítása: 2021. május 13., 05:49
A lap szövege CC BY-SA 3.0 alatt érhető el, ha nincs külön jelölve.