hu en hu hu hbs_lat hu en hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu
Csanda Gábor kritikája Juhász Tibor könyvéről az Új Szóban | Bázis
Magyar Irodalmi és Művészeti Egyesület Szlovákiában
Csanda Gábor írt kritikát Szegénységünk bizonyítványa címmel Juhász Tibor Amire telik (Scolar, 2021) című verseskötetéről az Új Szóba:
“Tud valamit Juhász Tibor, valamit, amit nagy általánosságban minden átlagolvasó (én) tud vagy alattomban sejt, történetesen hogy mióta világ a világ: vannak az átlagembertől (én) különbözők, vannak nagyon szegények és elesettek, nélkülözők, mert szükséget szenvedők, a város peremén élők, nincstelenek, rászorulók, kiszolgáltatottak.
Csak épp nem gondolunk rájuk, nem törődünk velük: vagy mert nincsenek nap mint nap a szemünk előtt, vagy mert ha meglátjuk őket, messziről, szemérmesen félrenézünk, mintegy tapintatból, mintha ők tehetnének arról, hogy éhesek és fáznak. S persze, részben ők tehetnek róla, amint ezt rögtön az első vers (Szükség) egyik sora mondja: „Ha segélyt kapnak, drogra, italra költik”. Vagy másutt (Elfogyasztani, tönkretenni): „Mikor érzik, hogy hűl az idő, / buszjegyre többet már nem költenek, / taxival mennek haza a városból”. Látható, hogy a versek nemcsak a hiteles kép rögzítésében érdekeltek, hanem mozgósítják a segélyen élőkről alkotott sztereotípiákat is, miközben alátámasztják az ismert József Attila-sort és az azonos című versét: Aki szegény, az a legszegényebb.
Az Amire telik hátsó borítója két nagyon lényeges meghatározással szolgál a verseskötetről: egyfelől, hogy ezek „szociografikus versek”, másfelől, hogy a költő „szenvtelen hangon írja az együttérzés verseit”. Arra tapint rá, ami elsődlegesen valóban kiszűrhető a műből: hogy szerzője elmerült a témában, vélhetően személyes terepmunka során vagy más gyakorlati élettapasztalattal, s hogy a puszta tények tárgyilagos, színezetlen, nem dramatizált képét adja. Ritkaság, de ez a verseskötet a végén felsorolja a felhasznált irodalmat is. Azaz Juhász Tibor utánajárt a dolgoknak, nemcsak a terepen, hanem a szakirodalomban is. Persze, itt is érvényes, hogy a tények jelzésértékűek, s ne feledjük egy pillanatra sem: költészetről van szó. A felhasznált irodalomban szereplő egyik tudósítás (Patkány mászott ki egy panelház vécéjéből) szépen visszakereshető a világhálón: egy rövid, kifejezetten minimalista újsághír, mely lényegében csak annyiról tudósít, amennyi a címében is bennfoglaltatik. (Megtudjuk azt is a „patkányszakértőtől”, hogy a patkányok a szennyvízcsövön akár a második emeleti lakásig is felmászhatnak. Amit csak azért említek, mert rögtön cáfolni is tudom: a patkány a panelháznak a legfelső emeleti vécéjébe is fel tud jutni – ismerősöm, aki ezt mesélte, annyiszor találta magát szemben egy ilyen patkánnyal, hogy nevet is adott neki; ott üldögélt a vécécsésze szélén.)”
Csanda Gábor kritikája teljes terjedelemben az Új Szó oldalán olvasható.
Kategóriák: Tőlünk | Címkék: Csanda Gábor
← Gubis Éva Aszfaltszürke című novellája az Új Szóban
Csillag Lajos, Nagy Hajnal Csilla és Mellár Dávid az NFGreen fesztiválon →
Nagy Hajnal Csilla könyvét Margó-díjra jelölték!
N. Tóth Anikóval Kuklis Katalin beszélget a II. Bázis Fesztiválról a Pátria Rádióban
II. Bázis Fesztivál – program
Rebeka Pap a könyvfesztivál Irena Brežná-beszélgetéséről a Prae-n
Szávai Dorottya – Min dolgozol a héten?
Deczki Sarolta és Orcsik Roland a könyvfesztivál szlovák díszvendégségéről Proics Lillának a Magyar Narancsban
György Norberttel Németh Zoltán beszélgetett az Irodalmi Szemlében
Szávai Dorottya – Min dolgozol a héten?
Paszmár Líviával Németh Zoltán beszélgetett az Irodalmi Szemlében
Magyar Irodalmi és Művészeti Egyesület Szlovákiában