fr en hu hu hu hu hu en hu hu hu en hu hu en hu en en en hu it hu es en en en en hu de hu nl hu hu hu hu hu hu en hu fr hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu pt hu hu hu hu hu en hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu en hu hu hu hu hu fr hu hu en en it hu hu hu cs hu en hu hu it nb pl hu hu pl en hu en hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu en hu hu en en en en hu fr en hu hu en hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu en en hu hu hu en hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu pl en cs de en hu hu hu es hu hu en hu hu hu de en hu hu en cs de hu hu de de hu en es en en en de de en en de hu de de en de en de en de de en hu de de en de es en en en es en hu de de en de en en en de de de hu en en en en en de de en de de hu es de en en es en de de de en hu en de es en en de de de de de hu en de de de de de en en de en hu de de en en de es en en en en hu en en hu en cs de hu en hu en en en en en en en en en en de nl en nl en en hu pt en en en fr fr en en en en en en en en cs cs lt en en en en en de en es en en en en en en en fr pl en en en en en fr en nl en en en en en pl en en en en en en en en en en en en fr en nl en en en en en en en en fr en cs de hu de fr en pt en hbs_lat en en fr en fr en en en en en en en en en de en en en en en de en en fr en en en en en en en en en en de en es en en en en en en en pt es en en en en en en de it en es en en en en en en en en en fr hu en cs de hu en en en en fr en en en en pl en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en fr en en en fr ca en en en en en en en en es en en en it en es en en en en en en en en en en es fr hu en cs de hu en en en en en en en en en en en es en en es en en nl en en en en en en en en en en en en en en nl en en en en en en en en en en en hu fr ru de de en ru en en de de en hu hu hu sk hu hu hu hu hu nds hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl an ar arz en az uz ru sv bg new bn hbs_lat ca mzn hbs_lat cy da de fr el eo es et eu fa fi fr de gd lt he hi hbs_lat tl hy id en es is it ja ka kk ta ko cs it lb lt lv en en ml be ms nl nb nb fr pa en pl pms ps pt io ro ru en hbs_lat si en sk sl sq hbs_lat sv ta th tr fy ur uz vi tr pl zh xmf da zh fr zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. augusztus 5.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Anthony Hopkins 2010-ben a Torontói Nemzetközi Filmfesztiválon
1937. december 31. (84 éves)
Royal Academy of Dramatic Art
Royal Welsh College of Music & Drama
(A bárányok hallgatnak, Hannibal, A vörös sárkány)
Legjobb férfi főszereplő (televíziós minisorozat vagy tévéfilm)
A Wikimédia Commons tartalmaz Sir Anthony Hopkins témájú médiaállományokat.
Sir Anthony Hopkins (Port Talbot, Wales, 1937. december 31. –) kétszeres Oscar-díjas és Golden Globe-díjas walesi színész, a filmtörténelem egyik legmeghatározóbb egyénisége. A Királyi Színiakadémián végzett, ezüst fokozattal.
Filmes pályáját Az oroszlán télen Oroszlánszívű Richárdjaként kezdte, amiért a Brit Filmakadémia díjára jelölték. Ezután olyan filmekkel folytatta, mint A híd túl messze van, A mágus – Rémisztő Love Story, Az elefántember, a Lázadás a Bountyn, a Szenvedélyek viharában, az Árnyékország, a Szellem a házban, A vadon foglyai, a Zorro álarca, az Amistad és a Ha eljön Joe Black. A bárányok hallgatnak (1991) a kannibál Dr. Hannibal Lecter szerepéért elnyerte a legjobb színésznek járó Oscar-díjat, amelyre utána még ötször jelölték: egyszer a Napok romjai (1993) című brit filmdrámáért, az Oliver Stone-féle Nixon (1995) címszerepéért, a Steven Spielberg által rendezett Amistad című film mellékszerepéért, illetve a 2019-ben bemutatott A két pápa című film férfi mellékszerepéért, amelyben XVI. Benedek pápát alaktotta. 2021-ben, 83 évesen megkapta élete második Oscar-díját, Az apa című filmben nyújtott alakításáért.[1] Utóbbi díjazással ő lett a Filmakadémia történetének legidősebbje, aki elnyerte a legjobb férfi főszereplő kategória első helyét.[2] Figyelemreméltó munkássága elismeréseképpen, 1993-ban II. Erzsébet brit királynő lovaggá ütötte. 1995-ben rendezőként is debütált az August című filmmel, amelyben szerepelt is.
Anthony Hopkins színész-honfitársa, Richard Burton szülővárosában, a walesi Port Talbotban nőtt fel. A színészóriás sikerén felbuzdulva választotta a színészi pályát. Szülei, Dick és Muriel egy kis pékség tulajdonosai voltak. Sokat dolgoztak, hogy egyetlen fiukat beírassák egy internátusba. Saját elmondása szerint igazi rosszcsont gyerek volt, aki utálta a többieket, és a tanulmányait is hanyagolta, egész egyszerűen nem szeretett iskolába járni.
Tizenhét évesen az apja „kidobta” a házból, mondván, élje a maga életét. A lézengő Hopkins ekkor került be egy ifjúsági drámaklubba, s gyorsan rájött, hogy a színészetet neki találták ki. Beiratkozott a Welsh College of Music and Drama in Cardiffba, majd 1958-ban bevonult kétéves sorkatonai szolgálatra a brit hadseregbe. Ezt követően Londonban felvették a Royal Academy of Dramatic Artba, ott két évvel később végzett.
1963-ban a leicesteri Phoenix Theater társulatának tagja lett, majd 1965-ben részt vett egy meghallgatáson, mivel a híres National Theatre-be vágyott. Itt ebben az időben az általa nagyra tartott Sir Lawrence Olivier, a színház igazgatója közbenjárásának köszönhetően Hopkins a színi társulat tagja lett, mi több két évvel később már főszerepet játszott a Haláltánc című darabban.
Anthony Hopkins az elkövetkező években Nagy-Britannia egyik legelismertebb színészévé vált, aki eljátszhatott majd' minden klasszikus, nagy szerepet. A National Theatre-ben hamar köztiszteletben álló művésszé küzdötte fel magát, bár sokszor megbotránkoztatta a sznob színházlátogatókat alkoholizmusával.
A hatvanas évek végétől volt látható a nagyvásznon. Első jelentős filmszerepe Oroszlánszívű Richárd, az angol trónörökös Az oroszlán télen című nagyszabású kosztümös alkotásban, amely olyan nemzetközi sztárokat vonultat fel, mint Peter O’Toole vagy Katharine Hepburn. A fiatal színész remekel a családi trónviszályokkal átszőtt, göröngyös történet karakteres mellékszerepében, és begyűjti első BAFTA-díj-jelölését a legjobb férfi mellékszereplő kategóriájában. Ezek után gyakorlatilag csak televíziós filmekben látható, és csak elvétve vállal filmszerepet.
1974-ben látogatott el először Los Angelesbe, és teljesen beleszeretett a környékbe, olyannyira, hogy egy ideig ott is maradt, ám egyre többet ivott. Csak hosszú gyötrődések után ébredt rá arra, hogy ez így nem mehet tovább, és részt vett egy alkoholelvonó kúrán. Ennek köszönhetően állapota jelentős mértékben javult. Ezután még több mint tíz évig élt feleségével Los Angelesben, és közben filmezett és tévéjátékokban is szerepelt.
1975-ben Peter Shaffer Equus című színművének pszichiátereként debütált a Broadwayn, majd Richard Burton vette át tőle a szerepet.
1976-ban Bruno Hauptmann vádlottat alakította A Lindbergh-bébi elrablása című tévéfilmben, ezért Emmy-díjat kapott. 1977-ben forgott A híd túl messze van, amelyben a kor legjelentősebb férfisztárjai mellett asszisztál. A háborús eposzt műfaja egyik csúcsaként szokás emlegetni, s habár a cselekmény inkább a nyers tényekhez ragaszkodik, a megannyi híres színész hozza az elvárható színvonalat. Ugyanebben az esztendőben még egy háborús filmben, a Győzelem Entebbénél-ben is feltűnik, ám ez az alkotás már mérsékeltebb fogadtatásban részesül.
Az 1977-es Audrey Rose című filmben egész pályafutásának talán leggyengébb alakítását nyújtotta, Hopkinst Arany Málna díjra jelölték.
1978-ban egy hasbeszélő mutatványost játszik A mágus – Rémisztő Love Story című thrillerben (a figura Hannibal Lecter előfutáraként is értelmezhető), és teljesítményéért Golden Globe-díjra és BAFTA-díjra terjesztik fel. Már ekkor szembetűnő volt, hogy Hopkins milyen kitűnően alakít megszállott figurákat.
Anglia viktoriánus konjunktúrájának időszakában játszódik Az elefántember. Ebben Hopkins lelkes fiatal orvost játszik, aki egy súlyosan eltorzult, nyomorék fiatalember felzárkóztatásába kezd, miközben az utca embere megvetően fordul el a szerencsétlen teremtménytől. David Lynch megható társadalomkritikája valóságos időzített bombaként robbant 1980-ban, még az Amerikai Filmakadémia is nyolc Oscarra jelölte, de odáig már nem merészkedett, hogy akár egy kategóriában is díjhoz juttassa a produkciót.
A Bountyban Anthony egy zsarnokoskodó hajóskapitányt formált remekbe, aki összetűzésbe kerül az első tiszttel. A civilizáltnak vélt, de valójában szadista regulájához körömszakadtáig ragaszkodó hajósember szerepében valósággal brillírozott.
A '80-as években még mindig a tévéfilmek szamárlétrájának fokait taposta, az Egy ház Londonban című könnyed drámában ismét Anne Bancrofttal szerepelt, akivel Az elefántembert is közösen készítették. Két szeretetre éhes középkorú embert keltenek életre, akiket bár kontinensnyi távolság választ el egymástól, mégis keresik a másik társaságát.
Anthony Hopkins Az ártatlan című filmben (1993).
1990-ben Anthony Hopkins számára még mindig nem érkezett el a nagy áttörés: A félelem óráiban ugyan Mickey Rourke és Mimi Rogers partnereként már amerikai produkcióban játszott, azonban a megfélemlített családapa szerepe nem hozta meg számára az elismerést.
A bárányok hallgatnak című thriller 1991-ben hatalmas sikert aratott, a főszerepben Jodie Fosterrel és Hopkinsszel. Az ekkor ötvennégy éves színész ezzel a mondhatni mellékszereppel ért révbe: Dr. Hannibal Lecter, az agyafúrt és perverz élvezeteknek hódoló, börtönviselt pszichopata szerepében mítoszt teremtett, egy olyan végtelenül komplex és sátáni gonoszságában is rokonszenves figurát, amely talán még Anthony Perkins Norman Batesénél is nagyobb ovációt, tiszteletet és félelmet ébresztett a nézőkben. Anthony méltán nyerte el az Oscar-díjat ezért a teljesítményéért. Filmtörténeti rekord, hogy alig húszpercnyi jelenlétéért mégis legjobb férfi főszereplő kategóriában vehette át az aranyszobrocskát. Ezután már előtte hevertek az ígéretesebbnél ígéretesebb filmszerepek, és Anthony Hopkins a hollywoodi fősodorba érkezett.
Továbbra is játszott angolszász témájú alkotásokban (ilyen például a Szellem a házban arisztokrata Mr. Wilcoxa, vagy a Napok romjai hűvös mintakomornyikja, amelyért másodszor is Oscarra jelölték), ugyanakkor részt vállalt Francis Ford Coppola legújabb hollywoodi Drakula-adaptációjában is Gary Oldman, Keanu Reeves és Winona Ryder partnereként. Ő alakította az erdélyi gróf (Oldman) tudós ellenfelét, dr. Van Helsinget. A színész valójában Amerikában bizonyította be páratlan tehetségét, hiszen a '90-es években még olyan filmjei következtek, mint a Szenvedélyek viharában Brad Pitt-tel, a Túlélni Picassót, a Zorro álarca, A vadon foglyai vagy a Titus.
Anthony Hopkins a Torontói Filmfesztiválon (2005)
Gary Oldmannel még egyszer „szembekerült” pályája során: A bárányok hallgatnak folytatásában, a Hannibalban ugyanis Oldman alakítja a firenzei vakációját töltő doktor ellen szabályos hajtóvadászatot indító, megcsonkított milliomost, Mason Vergert. A Lecter-legendakört a Hannibal után a Vörös sárkány egészítette ki, ebben Hopkinsnak már csak mellékszerep jutott.
A Nixonban a megbuktatott amerikai elnököt mintázza meg, s habár külsőre nem hasonlított Tricky Dickre, az e célra kialakított gesztusrendszere mégis megdöbbentően élethű hatást nyújt. A Nixonért harmadszor is Oscarra jelölik, majd az Amistadért, amelyben John Quincy Adams jogászt játssza, az amerikai rabszolga-felszabadítás egyik meghatározó élharcosát. A közelmúltban a Szégyenfoltot készítette Nicole Kidman társaságában, de a rasszizmus témáját kimerítő dráma sem anyagi, sem erkölcsi sikert nem jelentett. Rövid cameoszerepben Oliver Stone – akivel a Nixont közösen készítették – szószékre ültette a színészóriást a Nagy Sándor, a hódító című történelmiben, hogy átfogó történelemleckéket adjon nekünk film közben a híres királyról. A legújabb Nagy Sándor-feldolgozás csúfosat bukott Hollywoodban és a világ más tájain, az ítészek nem győznek betelni Colin Farrell hidrogénezett hadvezérfrizurájának és Angelina Jolie orosz akcentusának kritizálásával.
2005-ben mutatták be Hopkins következő filmjét, a Bizonyítást, amelyben Gwyneth Paltrow megkeseredett, az őrület szélére sodródott matematikus apját játssza. A filmet eléggé ellentmondásos véleményekkel illették, Hopkins és Paltrow azonban kitettek magukért. A színész ezután A leggyorsabb Indian című életrajzi filmet forgatta, amelyben két év után ismét főszerepet kapott: a motorversenyen világrekordot felállító, új-zélandi kisöreg, Burt Munro megformálásáért egekig magasztalták a kritikák. A közel 70 éves színészkirály még mindig nem fogyott ki a tervekből, és azt nyilatkozta, addig fog szerepeket vállalni, amíg meg tudja tanulni őket. Feltűnt A király összes embere 2006-os feldolgozásában Kate Winslet és Jude Law mellett, 2007-ben Cannes-ban pedig levetítették önálló rendezését, a Slipstreamet is, a Törés című thrillerben is szerepelt, de még ebben az évben mozikba került Robert Zemeckis Beowulf – Legendák lovagja című filmje, amelyben Hopkins számítógép-animációs mását láthatta a néző. A film azonban csak szerény anyagi-erkölcsi sikert produkált.
Hopkins abban az évben még egy filmet forgatott: a City of Your Final Destinationben ismét együtt dolgozott James Ivory rendezővel. A The Wolf Man c. filmben 2010-ben pedig Sir John Talbot-ot alakította Benicio del Toro, Emily Blunt és Hugo Weaving partnereként. 2010-ben mellékszereplőként tűnt fel Woody Allen filmjében, a You Will Meet a Tall Dark Stranger-ben Antonio Banderas, Naomi Watts és Josh Brolin partnereként. Kenneth Branagh nagyszabású szuperhősfilmjében, a Thorban a főszereplő édesapjának, Odin főisten szerepét vállalta el.
Szerepelt a 2016-ban bemutatott Westworld című tévésorozatban.
Huzamosabb ideje az Egyesült Államokban él, és a brit mellett amerikai állampolgársággal is rendelkezik.
Magyar hangja sokáig a népszerű színész, Sinkó László volt.
1968 – Az oroszlán télen
1971 – Az arany rabjai
1971 – A fiatal Churchill
1974 – Lány a Petrovka utcából
1974 – Pénzt vagy életet!
1977 – A híd túl messze van
1977 – Audrey Rose
1978 – A mágus – Rémisztő Love Story
1978 – A nagy vágta
1980 – Az elefántember
1984 – A Bounty
1985 – A jó apa
1987 – Egy ház Londonban
1989 – Kisvárosi komédia
1990 – A félelem órái
1991 – A bárányok hallgatnak
1992 – Szabad préda
1992 – Szellem a házban
1993 – A per
1993 – Az ártatlan
1993 – Napok romjai
1994 – Promenád a gyönyörbe
1994 – Szenvedélyek viharában
1996 – Augusztus (filmrendező)
1996 – Túlélni Picassót
1997 – A vadon foglyai
1998 – Zorro álarca
1998 – Ha eljön Joe Black
2000 – Mission: Impossible 2.
2000 – A Grincs (narrátor)
2001 – Atlantisz gyermekei
2002 – Rossz társaság
2002 – A vörös sárkány
2004 – Nagy Sándor, a hódító
2005 – A leggyorsabb Indian
2006 – A király összes embere
2007 – Ördögi út a boldogsághoz
2007 – Tudathasadás (filmrendező)
2007 – Beowulf – Legendák lovagja
2009 – Az otthon túl messze van
2010 – Férfit látok álmaidban
2011 – A rítus
2013 – RED 2.
2013 – Thor: Sötét világ
2015 – A Heineken emberrablás
2015 – Gyilkos ösztön
2015 – Prédára várva
2017 – Transformers: Az utolsó lovag
2017 – Thor: Ragnarök
2019 – A két pápa
2020 – Az apa
1972–1973 – Háború és béke
1974 – A királynő törvényszéke
1975 – Az élet dicsérete
1976 – A Lindbergh-bébi ügye
1976 – Győzelem Entebbénél
1981 – A bunker
1982 – A Notre Dame-i toronyőr
1984 – A diadalív árnyékában
1985 – Mussolini és én, Galeazzo Ciano
1988 – A tizedik
1989 – Szép remények
1991 – Barbara Taylor Bradford: A legkülönb unoka
2015 – Az öltöztető
2018 – Lear király
1992 díj: legjobb férfi főszereplő – A bárányok hallgatnak (1991)
2021 díj: legjobb férfi főszereplő – Az apa (2021)
2020 jelölés: legjobb férfi mellékszereplő – A két pápa (2019)
1998 jelölés: legjobb férfi mellékszereplő – Amistad (1997)
1996 jelölés: legjobb férfi főszereplő – Nixon (1995)
1994 jelölés: legjobb férfi főszereplő – Napok romjai (1993)
2006 díj: Cecil B. DeMille-életműdíj
2021 jelölés: legjobb férfi főszereplő (filmdráma) – Az apa (2021)
2020 jelölés: legjobb férfi mellékszereplő – A két pápa (2019)
1998 jelölés: legjobb férfi mellékszereplő – Amistad (1997)
1996 jelölés: legjobb férfi főszereplő (filmdráma) – Nixon (1995)
1994 jelölés: legjobb férfi főszereplő (filmdráma) – Napok romjai (1993)
1992 jelölés: legjobb férfi főszereplő (filmdráma) – A bárányok hallgatnak (1991)
1989 jelölés: legjobb férfi főszereplő (televíziós minisorozat vagy tévéfilm) – A Tizedik (1988)
1979 jelölés: legjobb férfi főszereplő (filmdráma) – A mágus – Rémisztő Love Story (1978)
2021 díj: legjobb férfi főszereplő – Az apa (2021)
1994 díj: legjobb férfi főszereplő – Napok romjai (1993)
1992 díj: legjobb férfi főszereplő – A bárányok hallgatnak (1991)
1973 díj: legjobb TV színész – Háború és béke (1972)
2020 jelölés: legjobb férfi mellékszereplő – A két pápa (2019)
1994 jelölés: legjobb férfi főszereplő – Árnyékország (1993)
1979 jelölés: legjobb férfi főszereplő – A mágus – Rémisztő Love Story (1978)
1969 jelölés: legjobb férfi mellékszereplő – Az oroszlán télen (1968)
1981 díj: legjobb férfi főszereplő (televíziós minisorozat vagy tévéfilm) – A bunker (1981)
1976 díj: legjobb férfi főszereplő (televíziós minisorozat vagy tévéfilm) – A Lindberg bébi elrablása (1976)
1989 jelölés: legjobb férfi mellékszereplő (televíziós minisorozat vagy tévéfilm) – Szép remények (1989)
1982 jelölés: legjobb férfi főszereplő (televíziós minisorozat vagy tévéfilm) – A Notre-Dame-i toronyőr (1982)
1994 díj: Legjobb külföldi színész – Napok romjai (1993)
San Sebastián-i Nemzetközi Filmfesztivál
1992 díj: Legjobb külföldi színész – A bárányok hallgatnak (1991)
↑ Anthony Hopkins megkapta élete második Oscar-díját, hvg.hu, 2021. április 26.
↑ Verhoeven, Beatrice: Anthony Hopkins Becomes Oldest Best Actor Nominee at Oscars. The Wrap, 2021. március 15. (Hozzáférés: 2021. március 15.)
Ez a szócikk részben vagy egészben az Anthony Hopkins című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
A Wikimédia Commons tartalmaz Anthony Hopkins témájú médiaállományokat.
Anthony Hopkins a PORT.hu-n (magyarul)
Anthony Hopkins az Internetes Szinkronadatbázisban (magyarul)
Anthony Hopkins az Internet Movie Database-ben (angolul)
Anthony Hopkins a Rotten Tomatoeson (angolul)
A Kritikus Tömeg portréja
Dylan Thomas: Return Journey (1990)
Bobby Kennedy – A végzetes nap (2006)
Sablon:Oscar-díj a legjobb férfi főszereplőnek
Oscar-díj a legjobb férfi főszereplőnek
1932: Wallace Beery, Fredric March
1942 - James Cagney
1970: George C. Scott
1980: Robert De Niro
1984: F. Murray Abraham
2005: Philip Seymour Hoffman
Sablon:BAFTA-díj a legjobb férfi főszereplőnek
BAFTA-díj a legjobb férfi főszereplőnek
Michael Caine / Dustin Hoffman (1983)
Haing S. Ngor (1984)
Robert Downey Jr. (1992)
Philip Seymour Hoffman (2005)
Sablon:Cecil B. DeMille Award
Cecil B. DeMille (1952)
Darryl F. Zanuck (1954)
Jack L. Warner (1956)
Joseph E. Levine (1964)
Hal B. Wallis (1975)
Robert De Niro (2011)
Sablon:Primetime Emmy-díj a legjobb férfi főszereplőnek (televíziós minisorozat vagy tévéfilm)
Primetime Emmy-díj a legjobb férfi főszereplőnek (televíziós minisorozat vagy tévéfilm)
George C. Scott (1971)
Laurence Olivier/Anthony Murphy (1973)
Hal Holbrook/William Holden (1974)
Laurence Olivier/Peter Falk (1975)
Anthony Hopkins/Hal Holbrook (1976)
Ed Flanders/Christopher Plummer (1977)
Fred Astaire/Michael Moriarty (1978)
Tommy Lee Jones (1983)
William H. Macy (2003)
Courtney B. Vance (2016)
Sablon:Szaturnusz-díj a legjobb férfi főszereplőnek
Szaturnusz-díj a legjobb férfi főszereplőnek
James Caan/Don Johnson (1974/1975)
Michael J. Fox (1985)
Robert Downey Jr. (1993)
Robert Downey Jr. (2008)
Robert Downey Jr. (2013)
Robert Downey Jr. (2018/2019)
John David Washington (2019/2020)
ISNI: 0000 0001 2118 1187
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Anthony_Hopkins&oldid=25153804”
A Brit Birodalom Rendjével kitüntetett személyek
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. augusztus 5., 09:20
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.