hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu hu hu fr hu en hu sv hu hu hu hbs_lat hu it hu it hu en en fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en en en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A sarlósfecske-alakúak (Apodiformes) a madarak osztályának egy rendje.
A Wikifajok tartalmaz Sarlósfecske-alakúak témájú rendszertani információt.
A Wikimédia Commons tartalmaz Sarlósfecske-alakúak témájú médiaállományokat és Sarlósfecske-alakúak témájú kategóriát.
Ezek a madarak nevükben fecskék, de nem mutatnak közeli rokonságot az igazi fecskékkel. Már nevük, az Apodiformes, azaz 'lábnélküli-alakúak' is utal repülési képességeikre.
A rendbe az alábbi 3 család tartozik:
erdei sarlósfecskefélék (Hemiprocnidae) – Oberholser, 1906 - 4 faj
sarlósfecskefélék (Apodidae) – Olphe-Galliard, 1887 - 94 faj
kolibrifélék (Trochilidae) – Vigors, 1825 - 331 faj
Korábbi rendszerezők többnyire ide sorolták a kuvikfecskefélék (Aegothelidae) családját is, melyet a jelenleg elfogadott rendszertanok külön rendbe, a kuvikfecskealakúak (Aegotheliformes) rendjébe sorolnak.
Az Apodiformes rend régóta komoly taxonómiai problémákat vet fel. Ennek legfőbb oka a két nagyon is eltérő életmód, amit ezek az apró madárkák folytatnak. Az Apodidae (Sarlósfecskefélék) és Hemiprocnidae (Erdei sarlósfecskefélék) családok repülő rovarokkal táplálkoznak és igen gyors röptű madarak, ezzel szemben a Trochilidae (Kolibrifélék) családjába tartozó fajok repülését a hihetetlen gyors szárnycsapások teszik különlegessé, és az így szerzett lebegés képessége. A Trochilidae család tagjai nem rovarokat, hanem nektárt fogyasztanak.
Lévén a rendelkezésre álló, kihasználatlan élettereket minden egyes esetben betölti egy arra leginkább rátermett élőlénycsoport, ezért mind a két életmódra találhatóak példák más, az Apodiformes rendbe nem tartozó madarak között is. Így a sarlósfecskefélék könnyelműen kapcsolatba hozhatóak a verébalakúak (Passeriformes) rendjébe tartozó fecskefajokkal, akárcsak a kolibrifélék más, hasonló táplálkozású fajokkal. Azonban súlyos hibát követünk el, ha pusztán szokásaik és életmódjuk alapján kategorizáljuk őket.
A legfontosabb anatómiai egyezések a rövid és vaskos felkarcsont (humerus) és az ehhez kapcsolódó hosszú szárny. A humerus jellege miatt igen jelentős erőt képes a szárnyakra kifejteni, ezzel nagyban megnövelve az egyed repülési képességeit. A szárny tollazata idomul ehhez a jelenséghez, a hosszú elsőrendű evezőkel és rövid másodrendű evezőkkel. A mellcsont (sternum) szintén nagyméretű, hogy a szárnyat mozgató repülő izmoknak megfelelő tapadási felületet biztosítson (madárhatározó.hu).
Egyéb csonttani példák is igazolják a rokonságukat.
A rend pontos elhelyezése több kutatás tárgyát képezte. A lappantyúalakúakon (Caprimulgiformes) végzett első, csonttani jellegeken alapuló filogenetikai analízis rámutatott, hogy egy polifiletikus csoportról van szó. Az eredmények alátámasztják a lappantyúféléket (Caprimulgidae), az álmosmadárféléket (Nyctibiidae), a kuvikfecskeféléket (Aegothelidae) és a sarlósfecske-alakúakat tömörítő klád monofiletikus mivoltát (Mayr 2002).
Több filogenetikai tanulmány egybehangzó megállapításai alapján létrejött a kuvikfecskeféléket és a sarlósfecske-alakúakat magába foglaló új klád, mely a Daedalornithes nevet kapta (Sangster 2005).
A kolibrifélék szűkös időkben, vagy éjjel pihenéskor képesek lelassítani az életfolyamataikat, lecsökkenteni testhőmérsékletüket, és egyfajta hibernációs állapotba, tétlenségi periódusba kerülni, ahogy a sarlósfecske (Apus apus) élelemhiány esetén (McKechnie et al 2002).
Az Apodiformes a madarak osztályának második legnépesebb rendje a verébalakúak (Passeriformes) után.
A kolibrifélék felszállás közben kisebb erőkifejtésre képesek a gyönge lábaikkal, így arányaiban több erőt fejtenek ki szárnyaikkal a lábaikhoz képest, mint általában a madarak. Miközben ellökik magukat, csapnak párat a szárnyaikkal, eltérően más fajoktól (Tobalske et al 2004).
ITIS szerinti rendszer besorolás
A MME Monitoring Központ adatlapja, a Magyarországon előforduló 3 faj
Mayr, Gerald (2002): Osteological evidence for paraphyly of the avian order Caprimulgiformes (nightjars and allies). Journal für Ornithologie 143: 82–97. PDF teljes szöveg
Sangster, George: A name for the clade formed by owlet-nightjars, swifts and hummingbirds (Aves) Zootaxa 799:1-6 (2005) Magnolia Press PDF teljes szövege
McKechnie, Andrew E.; Lovegrove Barry G.: Avian facultative hypothermic responses: a review The Condor Volume 104, Issue 4 (November 2002) Article: pp. 705–724 [1]
Tobalske, B. W.; Altshuler, D. L.; Powers D. R.: Take-off mechanics in hummingbirds (Trochilidae) Journal of Experimental Biology 207, 1345-1352 (2004) PDF teljes szövege
Madárportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Sarlósfecske-alakúak&oldid=22521834”
Utoljára szerkesztve 2020. április 18., 12:48-kor
A lap utolsó módosítása: 2020. április 18., 12:48
A lap szövege CC BY-SA 3.0 alatt érhető el, ha nincs külön jelölve.