hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu de hu de hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ms de hu hu sk sk sk de hu et hy en hu hu fr el fr fr fr en fr fr fr fr en el fr hu fr fr fr de fr fr fr de fr fr de fr fr hu hu hu ms de hu hu sk sk sk de hu et hy en hu hu fr el en fr fr fr fr fr fr fr fr hu fr hu de fr en fr fr zh fr fr de fr de fr nl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu cs hu en fr en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu la eo es hu hu hu hu hu hu hu hu cs hu en hu hu hu hu nb sv fr hu hu hu fr hu hu hu cs en de nl hu fr hu hu uk hu hu fr hu hu ast hu nb pt hu hu hu hu hu hu hu fr fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en cs de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu ca hu hu hu hu hu de hu hu hu sv hu hu hu hu en fr hu hu fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sv hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu pl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. augusztus 4.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
A Tisza és a Bodrog találkozása Tokajnál
Bodrog, Karcsa, Latorca, Tice és a Tisza
A Bodrogköz a Bodrog és Tisza folyók közt elterülő természetföldrajzi kistáj, a Felső-Tisza-vidék középtáj része. A magyar–szlovák határ kettészeli, de földrajzilag délnyugaton Tokajtól északkeleten Nagykaposig nyúlik el. Teljes területe 945 km², ennek csaknem kétharmad része a határ magyar oldalán van. A szlovákiai oldalon is többségében magyarok lakják.
Két fő részre tagolható: az Alsó-Bodrogközre és a Felső-Bodrogközre. Legritkábban lakott területe a régió közepe, illetve a Bodrog és a Tisza összefolyásánál a Bodrogzug.
A mederváltozások örökségeként rengeteg olyan elhagyott, régi mederszakasz található a régióban, amelyek körül a Tisza és mellékfolyói rossz lefolyású, mocsaras területeket, ritkábban homokot hagytak hátra.
A tájegység további fontos folyói: a Karcsa (a 17. században még hajózható sószállító útvonal), a Latorca és a Tice. Legmagasabb dombjai a Nagykopasz és a Tarbucka.
A Bodrogköz a Kárpát-medence egyik legszárazabb területe. Csak rövid tenyészidejű növények termesztésére alkalmas, mert gyakoriak itt a késő tavaszi és a kora őszi fagyok.
A harmadidőszakban, a földtörténeti ókorban erőteljes vulkanizmus volt jellemző a Bodrogköz területén, ennek következtében északi felében kisebb vulkáni képződmények alakultak ki. A bádeni korban a terület egy része szárazulattá vált. A pannóniai korban süllyedés következett és kialakult a Pannon-tenger, a benne keletkezett üledék mélysége 500 métert is elérte. A pliocén során 10,5-5,5 millió éve a Pannon-tenger sekéllyé vált, így már csak a Bodrogköz keleti háromnegyedét borította a sós tengeröböl. A tenger teljes visszahúzódása 5,5-1,7 millió éve fejeződött be.[1]
A negyedidőszakban süllyedés kezdődött a Bodrogköz, a Szatmár-Beregi-síkság és a Rétköz területén, az erre tartó folyók 50–100 m vastagságú homokos üledéket raktak le a Bodrogköz területén. 28 000-13 300 évvel ezelőtt megjelent a területen a szárazföldi jégtakaró, melynek hatására hidegebb és szárazabb lett az éghajlat. Az évi középhőmérséklet ekkor -3 °C volt, az évi csapadék mennyisége 180–250 mm. Ennek hatására gyér sztyeppnövényzet fedte a Bodrogköz területét. Ekkor kezdődött meg a futóhomok képződése is a területen, ennek vastagsága néhány decimétertől 20 méterig terjed. A futóhomok alapja főként würm kori homok. A szubboreális és a szubatlantikus időszakokban lápos mocsarak és égerlápok keletkeztek a Bodrogközben, majd a holocénben újból megkezdődött a terület süllyedése. A Bodrogköz egyre tagolatlanabb ártéri síksággá vált.
Forrás: Boros László:Táj és ember - A Bodrogköz geológiai fejlődéstörténete, természetföldrajzi jellemzői
A Bodrogköz területén jellemzőek a vulkáni talajok és a futóhomok. A felszínen különböző homoktalajok alakultak ki. Jellemző még a kovárványos barna erdőtalaj is, ennek szervesanyag-tartalma csekély, kémhatása semleges. Ezen kívül nagy területeket foglalnak el a réti talajok, főképp a Bodrogköz keleti harmadában elterjedtek. Kisebb-nagyobb foltokban a Bodrogköz ÉK-i felében tőzeges talajok képződtek.
A kistájon mintegy 700-800 növényfaj él; ezek közül 40–60 védett. A Bodrogközben élő növények: kálmos (Acoretum calami), agárkosbor (Anacamptis morio), mocsári kosbor (Anacamptis palustris subsp. elegans), (Butometum umbellati), pocsolyalátonya (Elatinetum alsinastri), borzas füzike (Epilobium hirsutum), Tallós-nőszőfű (Epipactis tallosii), békaliliom (Hottonietum palustris), (Iridetum pseudacori), közönséges fagyal (Ligustrum vulgare), tóalma (Ludwigia palustris), alacsony füzény (Lythrum hyssopifolia), (Oenanthetum aquaticae), közönséges keserűgyökér (Picris hieracioides), nagy földitömjén (Pimpinella major), zöldes sisakvirág (Platanthera chlorantha), magyar kökörcsin (Pulsatilla flavescens), erdei borkóró (Thalictrum aquilegiifolium), iszaplakó veronika (Veronico anagalloides).[2]
A Bodrogköz több pontján (Long-erdő, Ricse-Révleányvár, Mosonnai-erdő) fellelhető gyertyános–tölgyesek montán elemeket: bükksás (Carex pilosa), gyertyán (Carpinus betulus), erdei varázslófű (Circaea lutetiana) is tartalmaznak –, a Long-erdőben bükkel.
Fő jellegzetességei a vizes élőhelyek. Az erdőirtásokat, ármentesítéseket leginkább a lápok és az erdők sínylették meg. Az egykori erdők helyén jórészt szántók, ill. fajszegény ültetvények vannak, a lecsapolt lápok helyén pedig szántók, nagy rétek, másodlagos mocsarak.
nem tőzegképző nádasok, gyékényesek és tavi kákások,
jellegtelen üde gyepek és magaskórósok,
puhafás pionír és jellegtelen erdők.
tündérrózsás, vízitökös, rencés, kolokános (láptavi) hínár,
nádas úszólápok, lápos, tőzeges nádasok és télisásosok,
vízparti virágkákás, csetkákás, vízi hídőrös, mételykórós mocsarak,
csatornák, szabályozott patakok, mesterséges tavak parti zónájában és közvetlen partközeli víztestében kialakult fragmentális mocsarak és kisebb hínarasok,
ártéri és mocsári magaskórósok,
jellegtelen fátlan vizes élőhelyek,
jellegtelen száraz- vagy félszáraz gyepek és magaskórósok,
őshonos fajú, elszórva álló fák csoportjai vagy egy egyed szélességű, erdővé még nem záródott fasorok,
keményfás jellegtelen vagy telepített egyéb erdők.
állóvízi sulymos, békalencsés, rucaörömös, tócsagazos hínár,
üde természetes pionír növényzet,
éger- és kőrislápok, égeres mocsárerdők,
alföldi zárt kocsányos tölgyesek,
fás legelők, fás kaszálók, felhagyott legelőerdők, gesztenyeligetek,
ősi fajtájú, gyepes és/vagy erdősödő, extenzíven művelt gyümölcsösök.
Természetszerű növényzetét a Tisza és a Bodrog holtágaiban, kubikgödreiben, a Bodrogzug nyílt ártere és a mentett oldal tavaiban, erekben, csatornákban tanulmányozhatjuk. Ezeken a helyeken fajgazdag mocsári- és hínártársulások alakultak ki. Karakterfajaik: békaliliom (Hottonia palustris), fehér tündérrózsa (Nymphaea alba), tündérfátyol (Nymphoides peltata) mételykóró (Oenanthe aquatica), rucaöröm (Salvinia natans), csemege sulyom (Trapa natans).
A vízpartokat szegélyező mocsarak, láposodó foltok karakterfajai: debreceni torma (Armoracia macrocarpa), gyilkos csomorika (Cicuta virosa), mocsári lednek (Lathyrus palustris), nyári tőzike (Leucojum aestivum), nádi boglárka (Ranunculus lingua), mocsári aggófű (Senecio paludosus).
A mocsárréteken, lápréteken él: réti iszalag (Clematis integrifolia), kornistárnics (Gentiana pneumonanthe), szibériai nőszirom (Iris sibirica).
A folyókat bokorfüzesek, illetve fűz- és nyárfajok dominálta ligeterdők kísérik. A hullámtéren erőteljesen terjednek az özönfajok: zöld juhar (Acer negundo), bálványfa (Ailanthus altissima), gyalogakác (Amorpha fruticosa), selyemkóró (Asclepias syriaca), tájidegen őszirózsa fajok (Aster spp.), amerikai kőris (Fraxinus pennsylvanica), japánkeserűfű (Reynoutria spp.), fehér akác (Robinia pseudoacacia), aranyvessző (Solidago spp.).
A Bodrogköz a honfoglaló magyarság egyik első telephelye volt a Kárpát-medencében. „Az Úr megtestesülésének kilencszázharmadik esztendejében Árpád vezér elküldvén seregeit, az egész földet, amely a Tisza és a Bodrog közé esik Ugocsáig, minden lakójával együtt elfoglalta.” – írta Anonymus.
1986-ban a bodrogközi Karoson találták meg a legrégibb honfoglalás kori magyar sírokat. Az itt eltemetettek még a történelmi Magyarországon kívül, talán Etelközben születtek.
Török kor, kuruc kor, újkor:
A Bodrogköz a 18. század elejéig nem volt Isten háta mögötti lápvilág. Fontos kereskedelmi utak, földesúri központok jellemezték, és Rákóczi Ferenc fejedelmi udvarának látómezejében is benne volt. A bodrogköziek ez idő tájt a halastavakkal, rekesztékekkel, fokgazdálkodással foglalkoztak. Az 1720-as évtizedben a Bodrogközt átszelő – alkalmanként hajózott – Karcsa eltömődött. A 19. század elején Magda Pál geográfus a Bodrogközt gazdag halállományával jellemzi: kövér márna, csuka, kecsege, tok, viza nagy mennyiségben lelhető, sőt azt állítja „Bodrogközben a vízáradások után a temérdek halakkal a sertéseket hízlalják”. Petőfi 1847-ben járt a Bodrogközben: „Széphalomtól becsavarodtam a Bodrogközre. Országutnak híre síncs; csak úgy őgyelegtünk faluról falura. Különben nem untam meg magamat, mert a Bodrogköz szép, gazdag vidék”.
A Bodrogköz nemzetiségi és vallási összetétele az 1881-es népszámlálás alapján:[3]
A homokhátakra épült bodrogközi településeket évezreden át nádas, mocsár, mocsári erdők, és tavak övezték, földművelésre nem sok terület maradt. Csak a vízből kiemelkedő homokhátakon, gerinceken lehetett szántani, vetni. Az ősi ártéri gazdálkodás szigorú feltételrendszere a 19. század második felében – összefüggésben a Tisza szabályozásával lassan megváltozott. A Bodrogközi Tiszaszabályozó Társulat megalakítását Széchenyi István kezdeményezte. Az 1846-ban megalakított társulat a 19. század végéig több mint 150 km-nyi töltést épített a Tisza és a Bodrog partján, valamint a bodrogközi belvizek levezetésére csatornahálózatot működtetett. Az egyik csatornazsilip a Bodrogba, a másik a Tiszába vezette a belvizet.
A Bodrogköz helyzete a trianoni határrendezéssel rendkívül súlyossá vált. Évszázadokon keresztül Ungvár gazdasági vonzáskörzetéhez is tartozott, Ungvár azonban Ukrajnához került. A kettészelt régió belső és átmenő kereskedelme megszűnt, összekötő útjaik pedig teljesen leromlottak, hiszen a magyar és a szlovák oldal közt közúti határátkelőhely évtizedekig csak Sátoraljaújhelyen volt. Éppen ezért a kistérség életében jelentőssé vált a keskeny nyomtávú Bodrogközi Gazdasági Vasút. A vasutat az 1910-es évek elején három szakaszban építették. A két világháború közötti időszakban ezt a kisvasutat összekötötték a hegyközi és a Nyíregyháza-vidéki kisvasutakkal, és motoros üzeművé alakították át.
A politikai határok eltűntét a régió a megfelelő számú határátkelőhely és az összekötő utak hiánya miatt nem képes hasznára fordítani, az infrastruktúra hiánya pedig gátolja a befektetők megjelenését is. (Például Magyarország 2006-ig több mint 800 millió dollárt ruházott be Szlovákiában, a Bodrogközben azonban egy jelentős magyar vállalat sem jelent meg.)
Herman Ottó múzeum évkönyve a Bodrogközi átkelőhelyekről [1]
↑ a b Boros László: Táj és ember. A falu ökológiai feltételei. Táj- és emberföldrajzi összegzés. (Hozzáférés: 2011. szeptember 18.)
↑ Tuba Zoltán a botanikus (1951–2009). kitaibelia.unideb.hu. (Hozzáférés: 2017. március 8.)
↑ Kónya Péter: A Bodrogköz autochton és allochton lakossága. (Hozzáférés: 2011. szeptember 15.)
Balassa Iván: Lápok, falvak, emberek: Bodrogköz. Budapest, 1975
Viga Gyula: Hármas határon: tanulmányok a Bodrogköz változó népi kultúrájáról, 1996
Kaposi Edit: Bodrogköz táncai és táncélete, 1946–1948 (Jelenlévő múlt), 1999
Tamás Edit: A Bodrogköz népessége a 18-20. században. Vallási és nemzetiségstatisztikai feldolgozás
Tamás Erzsébet: A Bodrogköz eseményvilága a honfoglalástól napjainkig, 2000
ALFÖLD – földrajzi kistájak növényzete: 1.6.13. Bodrogköz
Horváth Ciprián: Régészeti tanulmányok a Bodrogköz 10-11. századi településtörténetéhez; Magyarságkutató Intézet, Bp., 2019 (A Magyarságkutató Intézet kiadványai)
Viga Gyula–Viszóczky Ilona 2015: A bodrogközi borról és a mai borünnepről. Acta Ethnologica Danubiana – Az Etnológiai Központ Évkönyve 17.
Kónya, Peter: A Bodrogköz autochton és allochton lakossága, Fórum : társadalomtudományi szemle, 2010. (12. évf.) 1. sz. 3-22. oldal
Tamás Edit: A Bodrogköz tájmonográfiája, Zempléni múzsa, társadalomtudományi és kulturális folyóirat, 2009. (9. évf.) 3. (35.) sz. 87-90. oldal
Boros László: Tuba Zoltán-Frisnyák Sándor (szerk.): Bodrogköz, Földrajzi Közlemények, 2009. (133. évf.) 3. sz. 362-363. oldal
Szerzők: Szirmai Orsolya – Tuba Zoltán – Nagy János – Cserhalmi Dániel – Gál Bernadett – Szerdahelyi Tibor – Czóbel Szilárd – Ürmös Zsolt: Adatok a magyarországi Bodrogköz flórájához, Kitaibelia, 2008. (13. évf.) 1. sz. 191. oldal
Tuba Zoltán – Szirmai Orsolya: A magyarországi Bodrogköz (ÉK-Magyarország) kistáj természetrajza, Folia historico-naturalia Musei Matraensis, 2008. 32. évf. 7-14. oldal
Gábris Gyula: A Bodrogköz felszínalaktani térképe, A Földgömb: a Magyar Földrajzi Társaság folyóirata, 2008. (10. évf.) 8. sz. 42-43. oldal
Hartai Éva – Sasvári Tibor – Seres Anna – Kuti László: Geology of the historical Bodrogköz, Central European Geology, 2008. (51. évf.) 4. sz. 341-357. oldal
Viga Gyula: A Bodrogköz és környéke szőlő- és borkultúrájához, Széphalom: a Kazinczy Ferenc Társaság évkönyve, 2007. 17. köt. 257-268. oldal
Szirmai Orsolya – Nagy János – Gál Bernadett – Czóbel Szilárd – Szerdahelyi Tibor – Cserhalmi Dániel – Tuba Zoltán – Ürmös Zsolt: A magyarországi Bodrogköz jellemző vízi és vízparti növénytársulásai, Folia historico-naturalia Musei Matraensis, 2006. 30. évf. 75-89. oldal
Boros László: A csökkenő népességű Bodrogköz, A Herman Ottó Múzeum évkönyve, 2005. 44. évf. 391-400. oldal
Siska József: Bodrogköz a kuruc korban, Honismeret, 2005. (23. évf.) 2. sz. 16-18. oldal
Viga Gyula: A gazdaság, társadalom és kultúra változása a Bodrogköz 18-20. századi műveltségében, A Herman Ottó Múzeum évkönyve, 2002. 41. évf. 389-406. oldal
Viga Gyula: Tamási Edit: A Bodrogköz népessége a XVIII-XX. században. Vallási és nemzetiségstatisztikai feldolgozás. A Sárospataki Rákóczi Múzeum füzetei 35. Sárospatak, 1999. 334 p., Ethnographia, 2000. (111. évf.) 1-2. sz. 283-284. oldal
Kupi Károly – Belényesi Márta: A Bodrogköz agroökológiai körzetesítése, Földrajzi értesítő, 1998. (47. évf.) 4. füz. 523-538. oldal
Viga Gyula: Jegyzetlapok a Bodrogköz vallási néprajzához, Széphalom: a Kazinczy Ferenc Társaság évkönyve, 1995. 7. köt. 87-100. oldal
Siska József: A 17. századi Bodrogköz, A miskolci Herman Ottó Múzeum közleményei, 1993. 28. köt. 104-110. oldal
Rimóczi Gábor – Rimócziné Hamar Márta: A Bodrogköz és Taktaköz elfoglalásának leírása Anonymusnál, Magyar nyelv, 1992. (88. évf.) 4. sz. 474-478. oldal
Frisnyák Sándor: Adalékok a Bodrogköz történeti földrajzához (18-19. század), Acta Academiae Paedagogicae Nyíregyháziensis, 1990. Társadalomtudományi Közleménye 227-246. oldal
Horpácsi Sándor: Bodrogköz (Ember – táj – mezőgazdaság), Borsodi művelődés : közoktatási és közművelődési szakmai folyóirat, 1989. (14. évf.) 2. sz. 91. oldal
Soltész Jánosné: Remények és lehetőségek Bodrogköz életében, Borsodi szemle : a Társadalom és Természettudományi Ismeretterjesztő Társulat Borsod-Abaúj-Zemplén megyei szervezetének tudományos folyóirata, 1988. (33. évf.) 4. sz. 61-66. oldal
Nagy Géza: A Bodrogköz népi építészete, Szülőföldünk, 1984. 7. sz. 27-30. oldal
Friedel Kálmánné – Fazekas Károly: A Bodrogköz belvízmentesítésének történeti áttekintése, Vizeink: Észak-magyarországi Vízügyi Igazgatóság kiadványa, 1976. 25. sz. 45-59. oldal
Dankó Imre: Adattár a Bodrogköz és közvetlen környéke régi vízrajzához, A Herman Ottó Múzeum évkönyve, 1970. 9. évf. 375-410. oldal
Valter Ilona: Régészeti adatok a Bodrogköz honfoglaláskori településtörténetéhez, A Herman Ottó Múzeum évkönyve, 1964. 4. évf. 131-142. oldal
Hegyi Imre: A Bodrogköz, Borsodi szemle : a Társadalom és Természettudományi Ismeretterjesztő Társulat Borsod-Abaúj-Zemplén megyei szervezetének tudományos folyóirata, 1959. (3. évf.) 2. sz. 28-33. oldal
Sőregi János: Adatok a Bodrogköz madárvilágához, Aquila, 1958. 65. évf. 320-321, 365-366. oldal
Legenyey Bodnár Péter: Bodrogköz a kivándorlás szempontjából. Megyei monográfiák (12). Pesti Könyvnyomda Részvénytársaság, Budapest, 1903.
Bodrogközi kistérség (közigazgatási régió)
A Bodrogközi Többcélú Kistérségi Társulás honlapja
Tanulmány a Bodrogköz vízrendszeréről
BOKARTISZ Kht. honlapja, Bodrogközre vonatkozó letölthető anyagokkal
Viga Gyula: Fejezetek a Bodrogköz néprajzából (MEK)
Fejezetek a Bodrogköz néprajzából. Az 1986. szeptember 22-én Sárospatakon rendezett tájkonferencia anyaga; Herman Múzeum, Miskolc, 1986 (A miskolci Herman Ottó Múzeum néprajzi kiadványai)
Bodrogközi történetek. Leírások, mondák, versek; összeáll. Nagy Géza; Bodrogközi Kastélymúzeum Baráti Köre, Pácin, 1989 (Bodrogközi füzetek)
Bodó Sándor: A Bodrogköz állattartása; HOM, Miskolc, 1992 (Borsodi kismonográfiák)
Bogoly János: "Betűkbe szedett régmúlt". Bodrogköz és Ung-vidék községeinek történelme 1900-ig, az írott források tükrében; Mécs László Népfőiskola, Királyhelmec, 1994 (Mécses könyvek)
Nagy Géza: A magyarországi Bodrogköz földrajzi nevei; Bodrogközi Kastélymúzeum Baráti Köre, Pácin, 1994 (Bodrogközi füzetek)
Borsos Balázs: Három folyó között. A bodrogközi gazdálkodás alkalmazkodása a természeti viszonyokhoz a folyószabályozási munkák előtt és után, 1840–1910; Akadémiai, Bp., 2000 (Néprajzi tanulmányok)
Molnár Géza: Az ártéri tájgazdálkodás. Elmélet és gyakorlati megvalósítás terve egy konkrét mintaterületen; Bokartisz Kht., Karcsa, 2005
Molnár Géza: Bodrogköz. Öt folyó ajándéka; Abiprint, Bp., 2007
Bodrogköz. A magyarországi Bodrogköz tájmonográfiája; szerk. Tuba Zoltán, társszerk. Frisnyák Sándor; Lorántffy Zsuzsanna Szellemében Alapítvány, Gödöllő–Sárospatak, 2008
Élet a folyók között. A Bodrogköz tájhasználati monográfiája; szerk. Dobos Endre, Jozef Terek; Miskolci Egyetem, Miskolc, 2008
Viga Gyula: A bodrogközi kultúra és társadalom változása a 19-20. században; L'Harmattan–PTE Néprajz-Kulturális Antropológia Tanszék, Bp.–Pécs, 2008 (Studia ethnologica Hungarica)
Folyók közén; Pásztor István, Királyhelmec, 2009
Magyar Zoltán: A rétiember. Bodrogközi népi elbeszélések; Lilium Aurum, Dunaszerdahely, 2009
Ág Tibor: Tiszán innen, Bodrogközben. Népzenei válogatás; Nap, Dunaszerdahely, 2009
Viga Gyula: Bodrogközi néprajzi tanulmányok; HOM, Miskolc, 2009 (Officina musei)
Kincses Bodrogköz; szöveg Viga Gyula, fotó Kútvölgyi Mihály; Timp, Bp., 2010
Bogoly János–Oláh Tamás: Otthonok. A Felső-Bodrogköz képeskönyve; s.n., Királyhelmec, 2010
Lenár György: Az eltékozolt kisvasút; Zambon Béla, Bp., 2011
A természet és az ember kapcsolata a Bodrogközben; szerk. Tamás Edit, Nádaskai Gabriella; Lorántffy Zsuzsanna Bodrogköz Fejlesztéséért Társulás, Királyhelmec, 2014
Magyarország földrajzi nagy-, közép- és kistájai
Vác–Pesti-Duna-völgy •  Pesti-hordalékkúpsíkság •  Csepeli-sík •  Solti-sík •  Sárköz •  Kalocsai-Sárköz •  Tolnai-Sárköz •  Mohácsi-sziget •  Mohácsi teraszos sík
Gerje–Perje-sík •  Pilis–Alpári-homokhát •  Kiskunsági-homokhát •  Bugaci-homokhát •  Dorozsma–Majsai-homokhát •  Kiskunsági löszös hát
Illancs •  Bácskai löszös síkság
Érd–Ercsi-hátság •  Váli-víz síkja •  Közép-Mezőföld •  Velencei-medence •  Sárrét •  Sárvíz-völgy •  Dél-Mezőföld •  Enyingi-hát •  Káloz–Igari-löszhátak •  Sió-völgy
Dráva-sík •  Fekete-víz síkja •  Nyárád–Harkányi-sík
Beregi-síkság •  Szatmári-síkság •  Szatmári-Tiszahát •  Beregi-Tiszahát •  Bodrogköz •  Rétköz
Taktaköz •  Borsodi-ártér •  Hevesi-ártér •  Szolnoki-ártér •  Jászság •  Tiszafüred–Kunhegyesi-sík •  Szolnok–Túri-sík •  Tiszazug •  Hortobágy
Hatvani-sík •  Tápió-vidék •  Gyöngyösi-sík •  Hevesi-sík •  Borsodi-Mezőség •  Sajó–Hernád-sík •  Harangod
Közép-Nyírség •  Északkelet-Nyírség •  Délkelet-Nyírség •  Dél-Nyírség •  Nyugati-Nyírség (vagy Löszös-Nyírség)
Dévaványai-sík •  Nagy-Sárrét •  Berettyó–Kálló köze •  Érmelléki löszös hát •  Bihari-sík •  Kis-Sárrét •  Körös menti sík
Csanádi-hát •  Békési-hát •  Békési-sík •  Csongrádi-sík •  Körösszög
Szigetköz •  Mosoni-sík •  Fertő-medence •  Hanság •  Kapuvári-sík •  Csornai-sík •  Rábaköz
Marcal-völgy •  Kemenesalja •  Pápa–Devecseri-sík
Győr–Tatai-teraszvidék •  Igmánd–Kisbéri-medence •  Almás–Táti-Duna-völgy
Soproni-hegység •  Fertőmelléki-dombság •  Soproni-medence •  Kőszegi-hegység •  Vas-hegy és Kőszeghegyalja •  Pinka-sík •  Őrség •  Vasi-Hegyhát
Ikva-sík •  Répce-sík •  Gyöngyös-sík •  Rábai teraszos sík •  Rába-völgy
Felső-Zala-völgy •  Kerka-vidék •  Göcsej •  Egerszeg–Letenyei-dombság •  Principális-völgy •  Zalaapáti-hát •  Alsó-Zala-völgy •  Zalavári-hát •  Mura bal parti sík
Kis-Balaton •  Nagy-Berek •  Somogyi parti sík •  Balaton •  Balatoni-riviéra •  Tapolcai-medence •  Keszthelyi-riviéra
Nyugat-Külső-Somogy •  Kelet-Külső-Somogy •  Dél-Külső-Somogy
Marcali-hát •  Kelet-Belső-Somogy •  Nyugat-Belső-Somogy •  Közép-Dráva-völgy
Mecsek •  Baranyai-hegyhát •  Völgység •  Tolnai-Hegyhát •  Szekszárdi-dombság •  Pécsi-síkság •  Geresdi-dombság •  Villányi-hegység •  Dél-baranyai-dombság •  Zselic
Tátika-csoport •  Keszthelyi-fennsík •  Badacsony–Gulács-csoport •  Balaton-felvidék •  Vilonyai-hegyek •  Veszprém–Nagyvázsonyi-medence •  Kab-hegy–Agártető-csoport •  Sümeg–Tapolcai-hát •  Devecseri-Bakonyalja •  Öreg-Bakony •  Bakonyi-kismedencék •  Keleti-Bakony •  Veszprém–Devecseri-árok •  Pápai-Bakonyalja •  Pannonhalmi-dombság •  Súri-Bakonyalja
Bársonyos •  Által-ér-völgy •  Móri-árok •  Vértes-fennsík •  Vértes peremvidéke •  Gánti-medence •  Zámolyi-medence •  Sörédi-hát •  Lovasberényi-hát •  Velencei-hegység
Gerecse •  Etyeki-dombság •  Zsámbéki-medence •  Budai-hegyek •  Tétényi-fennsík •  Budaörsi- és Budakeszi-medence •  Pilisi-hegyek •  Pilisi-medencék
Központi-Börzsöny •  Börzsönyi-kismedencék •  Börzsönyi-peremhegység
Kosdi-dombság •  Nézsa–Csővári-dombság •  Központi-Cserhát •  Galga-völgy •  Ecskendi-dombság •  Cserhátalja •  Terényi-dombság •  Szécsényi-dombság •  Karancs •  Litke–Etesi-dombság •  Gödöllői-dombság •  Monor–Irsai-dombság
Magas-Mátra •  Nyugati-Mátra •  Déli-Mátra •  Keleti-Mátraalja •  Nyugati-Mátraalja •  Mátralába •  Parád–Recski-medence
Bükk-fennsík •  Északi-Bükk •  Déli-Bükk •  Tárkányi-medence •  Egri-Bükkalja •  Miskolci-Bükkalja •  Tardonai-dombság •  Upponyi-hegység
Aggteleki-hegység •  Alsó-hegy •  Rudabányai-hegység •  Szalonnai-hegység •  Bódva-völgy •  Tornai-dombság
Központi-Zemplén •  Abaúji-Hegyalja •  Tokaji-hegy •  Szerencsi-dombság •  Hegyalja •  Hegyköz •  Vitányi-rögök
Alsó-Ipoly-völgy •  Középső-Ipoly-völgy •  Nógrádi-medence •  Zagyva-völgy •  Medves-vidék •  Heves–Borsodi-dombság •  Tarna-völgy •  Ózd–Egercsehi-medence •  Pétervásárai-dombság •  Sajó-völgy •  Putnoki-dombság •  Szendrői-rögvidék •  Rakacai-völgymedence •  Cserehát •  Hernád-völgy •  Szerencsköz
Forrás: Magyarország kistájainak katasztere. Szerkesztette Dövényi Zoltán. Második, átdolgozott és bővített kiadás. Budapest: MTA Földrajztudományi Kutatóintézet. 2010. ISBN 978-963-9545-29-8
Földrajzportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
Kategória:Alföld Kategória:Magyarország földrajzi kistájai Kategória:Szlovákia tájegységei
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Bodrogköz&oldid=25152643”
Lapok nem numerikus formatnum-paraméterekkel
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. augusztus 4., 19:16
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.