hu hu hu hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu hbs_lat hu es hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ru hu en hu hu hu sk pl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en ar arz as az uz hbs_lat ca de es eu fa fi fr de lt he hi hbs_lat hy ja ka kk ta cs it lv pl ps pt ro ru hbs_lat en sq hbs_lat en sv ta fy ur uz vi zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. június 15.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
A Wikifajok tartalmaz Űrbelűek témájú rendszertani információt.
A Wikimédia Commons tartalmaz Űrbelűek témájú kategóriát.
Az űrbelűek vagy tömlőbelűek (Coelenterata) az állatvilág egyik elavult rendszertani kategóriája. Ebbe a népes csoportba vonták össze egyebek között a medúzákat, a hidrákat, a tengerirózsák és a korallokat. Idővel a molekuláris genetikai vizsgálatok kiderítették,[1] hogy a hasonló jegyek alapján összevont taxonok genetikailag meglehetősen távol állnak egymástól.
Testük lágy, kültakarójuk többé-kevésbé mérgező. Szájuk a test közepe táján nyílik. Fegyvereik a fonálszerű fogókarok és a tapogatók.
Garatjuk hosszú, kiölthető. Csőszerű belük elágazások nélkül, de gyakran kiöblösödésekkel húzódik végig a test hosszában. Hímnősek. A hármasbelű örvényféregalakúakhoz (Tricladida) hasonló sajátosság, hogy a szikanyagot termelő sejtjeik elkülönültek női ivarkészülékeiktől, ezért petéik ektolecitális típusúak.
Nincs belső vázuk, és kemény mészhéjat is csak a korallok építenek. Agyuk sincs, idegeik és izmaik egyszerűek. A legnagyobb tömlőbelűek a szinte mindig harang vagy ernyő alakú, szájukkal lefelé néző medúzák kb. 250 fajjal. Legtöbbjük csészealjnyi, de akadnak köztük 2 méter átmérőjű óriások, amelyek 70 méterre nyújtják le fonálkarjaikat.
Többnyire tengeri lények, csak néhány faj édesvízi. Általában a partközeli, sekélyebb vizek lakói. Legtöbbjük fonálszerű fogókarokkal ejti el zsákmányát. Még a korallok is ragadozók: áldozataikat a tapogatóikon lévő csalánsejtek bénítják meg. Egyes medúzák csalántüskéi a fürdőzők bőrén is súlyos sebeket ejtenek, az ausztráliai darázsmedúza mérge akár halált is okozhat.
Egyes fajaik testét olyan nyálka borítja, amelybe beleragadnak a velük „ütköző” parányi élőlények. A homokos tengerpartokra gyakran kisodródó közönséges medúzák, az aureliák a nyálkába ragadt áldozatot csalánsejtjeikkel megbénítják, és úgy kebelezik be.
Felváltva ivarosan és ivartalanul (osztódással) szaporodnak. A medúzák a vízbe szórják parányi utódaikat. vagy tokokban rakják le petéiket, de azokból az új, nagy medúza nem egyszerűen fejlődik ki. A petékből kikelt apró lények rátapadnak valamilyen kőre vagy hínárra, és ott kúpszerű alakzattá növekednek. Azután elkezdenek osztódni, és egy idő után már úgy néznek ki, mint egy csomó, egymásra rakott apró csészealj. Végül ezek a kis csészealjak egymás után leválva elindulnak, hogy új medúzává fejlődjenek.
↑ Lőrinczi Gábor, Torma Attila, 2019: Állatrendszertan I.: Bazális csoportok (Non-Bilateria) és ősszájúak (Protostomia). Egyetemi jegyzet. Szeged, 2020.
Dr. Dudich Endre, Dr. Loksa Imre: Állatrendszertan
Urania Állatvilág I. Alsóbbrendű állatok. Második, változatlan kiadás. Gondolat Kiadó, Budapest, 1977. 131–132. old.
Biológiaportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
Ez a biológiai tárgyú lap egyelőre csonk (erősen hiányos). Segíts te is, hogy igazi szócikk lehessen belőle!
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Űrbelűek&oldid=25018428”
Taxonok from paraméter nélkül
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. június 15., 11:35
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.