hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu cs hu fr hu hu hu fr hu hu fr hu hu hu hu hu hu hu en cs de hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu pl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu pt fr hu en hu hu en hu en hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu ga hu hu hu es hu pl hu sk hu id hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ms hu hu hu da hu ru en hu en en en en en en en en en en en en hu en hu hu en fr en en en en en hu hu hu hu hu en cs de hu hu hu hu hu hu en en nl hu hu cs hu en hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu uk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu cs hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu cs hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu is vi hu hu hu hu eu hu ms en hu id sk cs hu hu hu hu hu hu cs hu hu hu hu hu hu hu hbs_lat hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu hu hu cs hu hu hu hu hbs_lat hu hu es hu hu es hu de hu hu hu hu hu hu hu hu fi hu eu hu hu ms id nl hu hu pt hu hu hu hu en hu hu hu pl en fr sl hu hu hu en hu hu fr en hu it hu en sk hu hu en hu hu hu cs hu cs cs eu hu es fr sv hu hu hu hu en hu hu hu id hu en hu hu en hu hu en hu hu pt hu hu hu hu en hbs_lat hu fr cs hu es hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk hu en sk hu hu tl ca hu sk de hu hu hu hu sk hu pl hu hu hu hu nl pl ceb hu hu hu hu hu en nb cs cs hu hu hu hu eo en hu hu hu cs hu jv hu hu hu hu hu hu sk eo ro hu en hu ga hu hu hu ms hu hu cs es hu hu en hu hu es hu hbs_lat pt hu hu hu hu hu de hu ca hu ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu ga hu hu hu hu hu hu hu sk hu en cs de hu ga hu hu hu hu hu nl hu hu hu en cs de hu hu hu hu sv hu hu hu hu hu fr de en en ru hu sk hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl ar en az bg bn bo uk ca en hbs_lat da de el eo es et eu fa fi fr gom he hi id it ja sv ka kk km ta ko it lb lt en ml mr ms my ne nl nb pa pl pt ro ru si sk hbs_lat sv ta te th ceb tr fy ur vi zh es zh zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. augusztus 15.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Gautama Buddha · Neves buddhisták
Négy nemes igazság · Szamszára
Szenvedés · Középút · Éntelenség
Az öt halmaz · Karma · Üresség
Hat tökéletesség · Erkölcsi alapelvek
Nemes nyolcrétű ösvény · Szerzetesség
Théraváda · Páli · Mahájána
Hínajána · Kína · Vadzsrajána
India · Kína · Thaiföld · Japán
Burma · Srí Lankán · Laosz · Kambodzsa
Korea · Tajvan · Bhután · Mongólia
Oroszország · Európa · Magyarország
Afrika · Amerika · Ausztrália
Lótusz virágot tartó Avalokitésvara. Nálanda, Bihár, India, 9. század.
Avalókitésvara (szanszkrit: अवलोकितेश्वर, szó szerint: „Úr, aki lefelé tekint”, kínai: Kuanjin (Guanyin), Tibeti:སྤྱན་རས་གཟིགས irodalmi tibeti:Szpjan-rasz-gzigsz, magyaros átírásban: Csenrezig,[1] japán: Kannon) bodhiszattva, aki rendelkezik az összes Buddha együttérzésével. Különféleképpen ábrázolják a különböző kultúrákban férfiként vagy nőként.
Avalókitésvara az egyik legszélesebb körben hódolt bodhiszattva a mahájána buddhizmusban, és nem hivatalosan a théraváda buddhizmusban is.
2.3 A théraváda irányzatban
Avalókitésvara neve a következő darabokból áll össze: ava igei előrag, jelentése „le”; lok, „észre vesz, figyel” ige múlt idejű melléknévi alakja (a lokita itt aktív értelemben szerepel); valamint az ísvara, „úr”, „uralkodó” vagy „mester”. A szandhí (szanszkrit hangkombinációs szabályok) alapján az a+iśvara összetételből jön az esvara. Az egész jelentése ez alapján az „úr, aki lefelé tekint (a világra)”. A loka (világ) szó nem szerepel a névben, de a mondat utal rá.[2]
Kezdetben úgy vélték, hogy kínai nyelvre tévesen fordították le Avalokitésvara nevét Avalokitaszvara névre, amely megmagyarázza, hogy miért fordította Hszüan-cang úgy, hogy Guānzìzài (kínai: 觀自在), ahelyett, hogy Kuanjin (kínai: 觀音). Azonban a későbbi kutatások kiderítették, hogy az eredeti alak valóban Avalokitaszvara volt,[3] amelyben az a-szvara („hang, zaj”) jelentése a „hang megértője”, tehát „ő, aki le tekint a hangra” (például, az érző lények sirámaira, akiknek segítségre van szükségük; a-szvara állhat az ahr-szvara összetételből is, amelynek jelentése a „siránkozás hangja”).[4] A kínai Kuanjin fordítás pontos fordítása tehát ez. Későbbi kínai fordítások is ezt erősítik meg, Kumáradzsíva például a Kuansijin (kínai: 觀世音) kifejezést használja, amely azt jelenti, hogy „ő, aki megérti a világ sírását” — itt a lok-ot egyszerre értelmezte úgy, hogy „tekint” és „világ” (szanszkrit: loka; kínai: 世, si).[4] A végződésbe később helyettesítették be az -isvara szótagot, amely a 7. század előtti szanszkrit alakban még nem volt jelen. Az eredeti Avalokitaszvara szanszkrit nyelvű szövegtöredékekben már az 5. században is létezett.[5]
A név eredeti jelentése illeszkedik a bodhiszattva szerepének buddhista olvasatához. Az isvara végződés már erős hindu hatást mutat, amellyel általában Krisnát (vaisnavizmus) vagy Sivát (saivizmus) jelölték, mint Leghatalmasabb Urat, Teremtőt, a Világ irányítóját. Az istenek ezen tulajdonságai szálltak át a bodhiszattvákra, jóllehet Avalókitésvara üdvözítői a buddhista tanoknak megfelelően elutasították a teremtő isten fogalmát.[6]
Az Avalókitésvarát jelölő tibeti Csenrezig (Csainrészig) a csen (szem), ré (folytonosság) és szig (néz) tagokból áll. Így a teljes jelentése, az „aki mindig néz a lényekre (együtt-érző szemmel)”.[7]
Kínát leszámítva Ázsia többi részén Avalókitésvara az együttérzés bodhiszattvája vagy a Kegyelem Istennője. A koreai buddhizmusban Avalókitésvara elnevezése Kvanum vagy Kvanszeum-poszal. Szanszkrit nyelven Avalókitésvara további elnevezései: Padmapáni (a „Lótusz tartója”) vagy Lokesvara (a „Világ ura”).
A mahájána irányzat szerint Avalókitésvara bodhiszattva esküt tett, hogy nehézségek idején segíti az érző lényeket, és elodázza mindaddig saját buddhává válását, amíg minden más érző lény el nem éri a nirvánát. Az Avalókitésvarával kapcsolatos mahájána szútrák a következőek:
Szaddharma Pundaríka-szútra (Lótusz szútra)
Mahákaruná Dháraní-szútra (Nílakantha Dháraní)
A Lótusz szútra (szanszkrit: Szaddharma Pundaríka-szútra) elfogadottan a legkorábbi szútra Avalókitésvara tanításairól.[8] Ezek a szútra 25. fejezetében találhatóak, a Avalókitésvara univerzális kapuja (kínai: 觀世音菩薩普門品). Ez a fejezet Avalókitásvarát együtt-érző bodhiszattvaként ábrázolja, aki meghallja az érző lények sirámait, és aki fáradhatatlanul segít azoknak, akik segítségül hívják őt. Összesen 33 különböző megtestesülését említi a szöveg, amelyek közül mindegyik egy tudatállapotnak felel meg. A szövegben egymás mellett szerepel próza és vers.[9]
Amikor Fa-hszien (Faxian) kínai szerzetes ellátogatott az indiai Mathura városába i.sz. 400 körül, Avalokitésvarát üdvözítő szerzetesekről számolt be.[10] Három évszázaddal később Hszüan-cang (Xuanzang) indiai látogatása során mindenféle világi embert, szerzetest és királyt látott Avalókitésvara szobra előtt áldozni.[10] Avalókitésvara népszerű maradt Indiában egészen a 12. századig, amikor a muszlimok elfoglalták ezeket a területeket és lerombolták a kolostorokat.[10]
Kínában és Kelet-Ázsiában népszerű Avalókitésvara 18-karú megjelenítése, amelyet Csundínak neveznek. Az ábrázolásmód az indiai ezoterikus buddhizmusból ered. Csundít úgy is nevezik, hogy „Csundí Buddha-Anya” vagy „Csundí Bhagavatí”.[11]
A tientaj iskolában Avalókitésvara hat alakját különböztetik meg. A bodhiszattva mind a hat tulajdonsága a hat létbirodalom megfelelő akadályait hárítja el: pokollakók, éhes szellemek, állatok, emberek, aszúrák (félistenek), és dévák (istenek). A hat tulajdonság:
Dévák és emberek vezetője
A hatalmas mindenhol jelenlevő Brahman
A négykarú tibeti Csenrezig.
A tibeti hagyományokban Avalókitésvara alakját két forrás táplálja. Az egyik szerint egy előző világkorban (kalpa) egy együtt-érző buddhista szerzetesből vált bodhiszattvává és ebben a világkorban vált Avalókitésvarává. A másik forrás szerint (amely az előzővel nincs ütközésben) Avalókitésvara az együttérzés egyetemes megtestesülése, aki ugyanaz a Brahma, aki meggyőzte Sákjamuni Buddhát megvilágosodása után, hogy maradjon a Földön és tanítson. Ezután a déva birodalomban Buddha egyik legfőbb tanítványa lett.
A tibeti buddhizmusban Avalókitésvara hét alakját különböztetik meg:
Amoghapása: nem üres háló vagy lasszó.
Szahaszrabhudzsalokesvara : 1000-karú és 1000-szemű,
Csintamani-csakra: a legfőbb erő kereke
Árja Avalókitésvara: hatalmas együtt-érző Avalókitésvara;[12][13]
Ezer-karú Avalókitésvara. Anhuj, Kína
Avalókitésvara bodhiszattva üdvözítése Srí Lankán a mai napig élő szokás. Helyi elnevezése Nátha.[14] Egyes nyugati tanulmányokat folytató théraváda megkísérelte Náthát Maitréja bodhiszattvával azonosítani. Azonban a hagyományok és az alapvető ikonográfia alapján, beleértve a korona elején szereplő Amitábha Buddha képét, Náthát Avalókitésvarával azonosítják.[15]
Egy buddhista történet szerint Avalókitésvara fogadalmat tett, hogy addig nem fog pihenni, amíg az összes érző lényt meg nem szabadítja a szamszára összes szenvedéseitől. Nagy nehézségekkel nézett szembe, miközben elmélkedés közben tizenegy darabra esett szét a feje. A helyzetet látva Amitábha Buddha tizenegy fejet adott neki, hogy jobban meghallhassa a szenvedők hangját. Így Avalókitésvara valóban jobban képes volt mindenki panaszát meghallani, azonban két karja szerteszét szakadt a nagy igyekezet közben. Ekkor kapott Amitábha Buddhától ezer kart.[16]
A szecsuani Pao'en templomban az ezerkarú bodhiszattva rendkívüli szobra található. Az alkotás példa a Ming-dinasztia korának díszes szobrászatára.[17][18]
Avalókitésvara rengeteg formában öltött testet (köztük bölcsesség istenek (vidják) formájában). Ezek közül a legáltalánosabbak:
A bodhiszattva gyökér formája
tízzel több arc, hogy mind a 10 létsíkon tanítson
Very popular form: sees and helps all
Tartja az ékszeres csintamani kereket
Haragos alak; egyidőben bodhiszattva és bölcsességkirály
Avalókitésvara kötéllel és hálóval
Avalókitésvara gandhárai szobra, abhaja-mudrá, 3. század
Avalókitésvara egy indiai barlang falán, adzsantai barlangtemplomok, 6. század
Kambodzsai Avalokitésvara-szobor, homokkő, 7. század
Lótusztartó Padmapani, 8–9. századi, Jáva, Indonézia
Nyolckarú Avalokitésvara, 12–13. század körül (Bàyon)
Avalókitésvara Bingin Jungutból, 8–9. század körül, Dél-Szumátra
Padmapani bronz mellszobra, 8. század, Dél-Thaiföld
Avalókitésvara szobra Malajziában, Bidor, 8–9. század
Avalókitésvara szobra Kínában, 1025 körül
Kínai tekercsen Szudhana, Avalókitésvara és Longnü, Jüan-dinasztia
Avalókitésvara koreai festménye. Kagami Dzsindzsja, Japán, 1310 körül
Nepáli Avalokitésvara-szobor hat karral, 14. század
Meditáló Avalókitésvara festménye, 16. század
Avalókitésvara bíbor- és aranyfán, restaurálva: 1656-ban, Vietnám
11-arcú Avalókitésvara tibeti ábrázolása
↑ KNMH 448. o.
↑ Studholme p. 52-54, 57.
↑ *Lokesh Chandra (1984. szeptember 30.). „The Origin of Avalokitesvara”. Indologica Taurinenaia XIII (1985-1986), 189-190. o, Kiadó: International Association of Sanskrit Studies. [2014. június 6-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés ideje: 2014. július 26.)
↑ a b Pine, Red. The Heart Sutra: The Womb of the Buddhas (2004) Shoemaker 7 Hoard. ISBN 1-59376-009-4 pg 44-45
↑ Studholme p. 52-57.
↑ Studholme p. 30-31, 37-52.
↑ Bokar Rinpoche. Chenrezig Lord of Love - Principles and Methods of Deity Meditation. San Francisco, California: Clearpoint Press, 15. o. (1991). ISBN 0-9630371-0-2
↑ Huntington, John (2003). The Circle of Bliss: Buddhist Meditational Art: p. 188
↑ Baroni, Helen (2002). The Illustrated Encyclopedia of Zen Buddhism: p. 15
↑ a b c Ko Kok Kiang. Guan Yin: Goddess of Compassion. 2004. p. 10
↑ Studholme, Alexander (2002). The Origins of Oṃ Maṇipadme Hūṃ: A Study of the Kāraṇḍavyūha Sūtra: p. 175
↑ Elisabetta Chiodo, The Mongolian Manuscripts on Birch Bark from Xarbuxyn Balgas in the Collection of the Mongolian Academy of Sciences, Vol 1, Otto Harrassowitz Verlag, 2000, p. 137
↑ Lokesh Chandra, The Thousand-armed Avalokiteśvara, Vol 1, Abhinav Publications, 1988, p.43
↑ Baruah, Bibhuti. Buddhist Sects and Sectarianism. 2008. p. 137
↑ Art & Archaeology - Sri Lanka - Bodhisattva Avalokiteshvara
↑ Venerable Shangpa Rinpoche: Arya Avalokitesvara and the Six Syllable Mantra. Dhagpo Kagyu Ling. [2007. szeptember 27-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2007. október 17.)
↑ Guxi, Pan. Chinese Architecture -- The Yuan and Ming Dynasties, English Ed., Yale University Press, 245–246. o. (2002). ISBN 0-300-09559-7
↑ Bao Ern Temple, Pingwu, Sichuan Province. [2012. október 15-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. június 13.)
Alexander Studholme: The Origins of Om Manipadme Hum. Albany NY: State University of New York Press, 2002, ISBN 0-7914-5389-8.
Jérôme Ducor, Le regard de Kannon, Gollion: Infolio éditions / Genève: Musée d'ethnographie de Genève, 2010, 104 pages avec ill. couleur, ISBN 978-2-88474-187-3.
Chün-fang Yü, Kuan-Yin: The Chinese Transformation of Avalokitesvara, Columbia University Press (2001), ISBN 978-0-231-12029-6.
James P. McDermott, Buddha in the Crown: Avalokitesvara in the Buddhist Traditions of Sri Lanka, Journal of the American Oriental Society, 119 (1), 195 (1999).
Kubo Tsugunari, Yuyama Akira (tr.) The Lotus Sutra. Revised 2nd ed. Berkeley, Calif.: Numata Center for Buddhist Translation and Research, 2007. ISBN 978-1-886439-39-9
Getty, Alice: The gods of northern Buddhism: their history, iconography and progressive evolution through the northern Buddhist countries, Oxford Clarendon Press 1914 Internet Archive
Holt, John. Buddha in the Crown: Avalokitesvara in the Buddhist Traditions of Sri Lanka, Oxford University Press, New York, 1991. ISBN 0195064186
Avalókitésvara nevének magyarázata (angolul)
Az együttérzés bodhiszattvája és Amitábha spirituális megtestesülése - Buddhanature.com (angolul)
Mahá Padzsápatí Gótamí (nevelőanyja)
Helyek listája, ahol a Buddha megszállt
A lét három ismérve
A megvilágosodás négy szintje
Buddhista zsinatok (1., 2., 3., 4., 5., 6.)
A buddhizmus története Indiában
A buddhizmus és a római világ
A buddhizmus terjedése a selyemúton
Om mani padme hum
Elvonulás az esős évszakban
Tudat és Élet intézet
Sákjamuni • Amitábha (Amituo Fo (Āmítuó Fó)) • Bhaisadzsjaguru (Jao-si Fo (Yàoshī Fó)) • Vairócsana (Pilu Csena Fo (Pílú Zhēnǎ Fó))
Kuansi Jin (Guānshì Yīn) (Avalókitésvara) • Mandzsusrí (Ven-su-si-li (Wénshūshili)) • Szamantabhadra (Pu-hszian (Pǔxián)) • Ksitigarbha (Ti-cang Vang (Dìzàng Wáng)) • Mahászthámaprápta (Da-si-csi (Dàshìzhì)) • Vadzsrapáni (Csin-kang Sou (Jīngāng Shǒu)) • Mile Pusza (Mílè Púsa) (Maitréja) • Cundi (Csun-ti (Zhǔntí))
Négy mennyei király (Sze Tien-vang (Sì Tiānwáng)) • Szangharama (Csie-lan (Qíelán)) • Szkanda (Vej-to (Wéituó)) • Jama (Jen Vang (Yán Wáng)) • Csi Kung (Jìgōng) • Szudhana (San-caj (Shàncái)) • Nagakanja (Lung-nü (Lóngnǚ)) • Marici (Mo-li-cse-tien (Mólìzhītiān))
Mahákásjapa • Ánanda • Moggallána • Bódhidharma (Dámó) • An Si-kao • Hszüan-cang • Fa-hszien • Ji-csing • San-tao • Hui-kuo • Ming-ti • V. Vu-ti • Tizennyolc arhat
Mahájána • Tiszta Föld • Kínai csan • Tantrizmus • Kínai mitológia
Avalókitésvara (Kuanjin) • Mandzsusrí • Szamantabhadra • Ksitigarbha • Maitréja • Mahászthámaprápta • Ákásagarbha
Szkanda • Szangharama (Kuan Jü)
Padmaszambhava • Mandarava • Tárá • Vadzsrapáni • Vadzsraszattva • Szitátapatrá • Csundí
Bhaisadzsjarádzsa • Csandraprabha • Nágárdzsuna • Nio • Santidéva • Szupratisthitacsáritra • Szupushpacsandra • Szurjaprabha • Vaszudhárá • Viszistacsáritra • Visuddhacsáritra
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Avalókitésvara&oldid=25180356”
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
गोंयची कोंकणी / Gõychi Konknni
A lap utolsó módosítása: 2022. augusztus 15., 14:12
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.