fr en hu hu hu hu hu en en hu hu hu hu mk hu en en hu hu ru da hu fr es hu hu hu en hu ru hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en it fr ru hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en hu hu en cs de hu hu fr hu en hu hu hu hu sk en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl de an ar as en az ru bg bn br hbs_lat ca mzn hbs_lat cy da de el eo es et eu fa fi fr de lt de he hi hbs_lat hy id es is it ja ka ko it it it fr lt lv ml mr ms my ne nl nb nb fr pa pl pnb ps pt ro ru jbo en hbs_lat en sk sl hbs_lat sv ta th tr fy ur uz fr vi zh da zh fr zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. március 16. 1 változtatás vár ellenőrzésre.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
A New Horizons a Pluto mellett
Johns Hopkins University Applied Physics Laboratory
2015-2026 között: Kuiper-öv objektumai (tervezett) [1]
radioizotópos termoelektromos generátor, 240 watt (a szonda indulásakor)
A Wikimédia Commons tartalmaz New Horizons témájú médiaállományokat.
A New Horizons amerikai űrszonda, amelyet a Pluto, annak holdjai és a Kuiper-öv néhány objektumának vizsgálatára alkottak meg. Az űrszondát 2006. január 19-én indították a New Frontiers program első küldetése keretében. Repülése alatt megközelítette a Jupitert és 2015. július 14-én ért el a Plutóhoz, melyről fényképet készített. A szonda célja ezt követően a Kuiper-öv egy vagy két égitestének meglátogatása, mielőtt elhagyná a Naprendszert. Erre a célra a 2014 MU69 Ultima Thule (később átnevezve: Arrokoth) kisbolygót választották ki, aminek közelébe 2019. január 1-jén ért el.[2]
A projekt vezetője Alan Stern.
3 A Pluto felszínének vizsgálata
4 A küldetés kiterjesztése
A New Horizons-t 2006. január 19-én indították Atlas V hordozórakétával. 2007. február 28-án megközelítette a Jupitert, ahol gravitációs hintamanővert végzett. A megközelítés során mintegy 2,3 millió km volt a szonda legkisebb távolsága a Jupitertől. A távolság elegendően nagy volt ahhoz, hogy az óriásbolygó magnetoszférája ne okozhasson károkat a műszerekben.[3]
A majdnem 9 évig tartó utazása alatt az űrszonda többnyire hibernált állapotban közelített célja felé, de minden évben lefuttattak egy 50 napig tartó tesztsorozatot a küldetés irányítói, hogy ellenőrizzék a műszerek állapotát.
2014. december 6-án a szonda hibernáltból ismét aktív állapotba helyezte magát az előírt, tárolt programnak megfelelően. A szonda állapotáról tudósító adatcsomag 4 óra 26 perc alatt ért el a Földhöz. A szonda ekkor 162 millió km-re volt a Plutótól. A szonda addigi útja során 18 alkalommal volt hibernált állapotban, amik hossza 36 nap és 202 nap között változott.[4]
A New Horizons sebessége jelenleg mintegy 15 km/s, ami 2 km/s-mal kisebb, mint a Voyager–1-é.
A Pluto rendszer megfigyelését 2015. január 15-én kezdte meg. 2015. július 14-én közelítette meg a Plutót és a Charont, de a tudományos megfigyeléseit már 150 nappal korábban megkezdte. A New Horizons mintegy 4,88 milliárd kilométer megtétele után sikeresen megközelítette a törpebolygót és elhaladt mellette, adatokat és képeket küldve a Földre. A szonda kiváló állapotban hagyta el a Plutót és továbbhaladt a Kuiper-öv felé.[5] A törpebolygó rendszerének és a szondának relatív sebessége 14 km/s volt. A Pluto felszínétől 12 500 km-re suhant el. A Földtől ekkor 7,5 milliárd kilométerre volt.
A Pluto felszínének vizsgálata[szerkesztés]
A Pluto hegyei helyenként magasak, 3–4 km-ig emelkednek, ami az égitest méretéhez képest jelentős magasság.[6]
A földi és Hubble űrtávcsővel végzett megfigyelésekből várható volt, hogy a New Horizons összetett rendszert talál (ismert volt, hogy a felszín egyes részeit fagyott nitrogén, metán és szén-monoxid borítja, a légköri nyomás nőtt az 1980-as évek óta, látták az albedófoltokat éppúgy, mint a holdak összetett rendszerét), a rendszer komplexitása azonban minden várakozást felülmúlt. A kutatók „felturbózott Tritont” vártak, helyette „felturbózott Marsot” találtak.[7]
Emellett a kutatóknak is meglepő volt, hogy a Charon[7] milyen változatos égitest. A Naprendszer egyik legváltozatosabb felszínű égitestje. Rendelkezik hosszú repedésrendszerrel, hegyvonulatokkal, emellett árkok szabdalják a felszínét.
A NASA döntött a projekt meghosszabbítása mellett. A később Arrokoth-ra átnevezett kisbolygó mellett 2019 első napjaiban repült el.[2] Az Arrokoth közel 300 éves keringési idejű pályáján halad, naptávolsága kb. 42-46 csillagászati egység között változik.
A szonda a legkisebb, 3500 km-es távolságát az aszteroidától 2019. január 1-én érte el. Az elrepülés idején a szondáról a rádiójelek a földi vevőkhöz 6,12 óra alatt érkeztek be.
2021. április közepére az űrszonda már 50 csillagászati egységre került a Földtől.[8]
Az űrszonda energiaellátását egy radioizotópos termoelektromos generátor (RTG) biztosítja. Ennek teljesítménye 240 watt volt a szonda indításakor.[9] Ez az érték nagyjából 5%-kal csökken 4 évente.
A nagy távolságra való tekintettel a szondán egy 2,1 méter átmérőjű parabolaantenna felel a rádiójelek hazajuttatásáért (a Voyager szondákat 3,66 méteres antennával építették).
A New Horizons szerelés közben. Balra látható az űrszonda áramforrása, a radioizotópos termoelektromos generátor (fekete színnel)
Long Range Reconnaisance Imager (LORRI): látható tartományban működő, nagy felbontású CCD kamera 20,8 cm-es apertúrával és 1024 x 1024 pixeles monokromatikus CCD érzékelővel. A felbontás 5 mikroradián (nagyjából 1 ívmásodperc). A CCD-t egy passzív radiátor tartja hidegen a szonda árnyékos oldalán. A hőmérséklet-különbség jó hőszigetelést igényel.
Pluto Exploration Remote Sensing Investigation (PERSI): Két műszert tartalmaz. Az egyik a 6 cm apertúrájú Ralph-teleszkóp (röviden Ralph) két különálló csatornával: egy látható CCD kamera (MVIC – Multispectral Visible Imaging Camera) és egy közeli infravörös képalkotó spektrométer (LEISA – Linear Etalon Imaging Spectral Array). A másik műszer az Alice ultraibolya képalkotó spektrométer. Az Alice a Rosetta űrszonda hasonló nevű műszerének tökéletesített változata.
Plasma and high energy particle spectrometer suite (PAM): Két műszer alkotja: a SWAP (Solar Wind Analyzer around Pluto) és a PEPSSI (Pluto Energetic Particle Spectrometer Science Investigation). A SWAP 6,5 kiloelektronvoltig méri a Pluto körüli részecskéket, a PEPSSI 1 MeV-ig.
Radio Science Experiment (REX): ultrastabil oszcillátor és kiegészítő elektronika a rádiótudományi vizsgálatokhoz.
Student Dust Counter (SDC): porméréseket végez. Két részből áll: egy 460 × 300 mm-es detektor a szonda árnyékos oldalán és egy elektronikai doboz a szonda belsejében. A detektor 14 PVDF panelt tartalmaz. Az effektív gyűjtőterület 0,125 m². Eddig még nem végeztek porméréseket az Uránusz pályáján túl.
Alan Stern, a projekt vezetője
A New Horizons indítása
A New Horizons a Jupiternél
Félúton: visszatekintés a Jupiterre
A New Horizons képe a Charonról (2015.07.13)
A New Horizons képe a Pluto törpebolygóról (2015.07.13)
Az űrszondán vannak elhelyezve Clyde Tombaugh a Pluto felfedezőjének hamvai.[10]
↑ Mission Timeline. NASA. (Hozzáférés: 2010. november 12.)
↑ a b Randevú újévkor: a New Horizons szonda kész a találkozásra az Ultima Thule kisbolygóval - 2018-12-22
↑ A Jupiterhez ért a New Horizons, Űrvilág, 2007. február 28.
↑ New Horizons Wakes Up on Pluto's Doorstep 2014-12-07
↑ Pluto flyby: New Horizons probe sends signal to Earth – live. The Guardian. (Hozzáférés: 2015. július 15.)
↑ Óriási meglepetést okoztak a Plútó közeli felvételei - fotó (hvg.hu, 2015-07-15. Hozzáférés: 2021-04-21)
↑ a b Űrvilág.hu - Amire még Alan Stern sem számított (2. rész). www.urvilag.hu. (Hozzáférés: 2016. január 16.)
↑ Olyan fotót készített a New Horizons a Naprendszer szélén, amilyenre még nem volt példa (hvg.hu, 2021-04-21)
↑ New Horizons. NASA. [2006. október 3-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. november 12.)
↑ Nightwatch – Newsletter of the Pomona Valley Amateur Astronomers, 2008. május 1. (Hozzáférés: 2012. május 5.)
A Wikimédia Commons tartalmaz New Horizons témájú médiaállományokat.
A NASA által finanszírozott Pluto-Kuiper-öv misszió tanulmányozása befejeződött
Ismerje meg a New Horizons űrszondát és célpontját!
Elindult a Pluto felé a New Horizons (2006. január 20.)
NASA New Horizons honlap
New Horizons Project Home Page (JHU Applied Physics Lab)
New Horizons Information (Southwest Research Institute)
Newhorizonsbot, a csapat twitteroldala az összes interneten közzétett fényképpel
Galileo ·  Deep Space–1 ·  Rosetta ·  New Horizons
Csillagászatportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=New_Horizons&oldid=24769230”
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. március 16., 09:16
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.