hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu ms tr hu fi hu hu hbs_lat hu es hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu cs hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en cs de hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu fr ru de en hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en ar az ku uz ru sv bg tt hbs_lat vi eo es fi hy it ka kk en lt lv nl ta pl ru ru bxr hbs_lat hbs_lat tr oc fy uz hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. augusztus 7.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
A Wikimédia Commons tartalmaz Kazár Birodalom témájú médiaállományokat.
A világ térképe 820-ban, benne kék színnel jelölve a Kazár Birodalom.
A Kazár Birodalom a kelet-európai sztyepp legszervezettebb állama volt, melyet a kazárok uraltak. A Volga, a Kaukázus és a Don közötti területen a 7. századtól a 10. századig. Befolyása egy időben keleten az Aralig, nyugaton a Dunáig terjedt. A Türk Birodalomból vált ki a 7. század elején és hatalmát a 10. század közepén I. Szvjatoszláv kijevi fejedelem döntötte meg, az utolsó kazár településeket a 11. század elején foglalták el az oroszok.
2 A kazárok a Türk Birodalomban
A kazárok – valószínűleg csuvasos típusú – török nyelvű nép voltak. Egy szír forrás 555-ben említi a kazárokat kaszar névalakban, mint a Kaukázustól északra élő népet. Nevük egy török Kaszar névalakon keresztül Caesar nevére megy vissza. A Kaszar gyakori név volt a sztyeppén, többek között egy gandharai uralkodót és Dzsingisz kán öccsét is így hívták. Nevük jelentése így Kaszar (népe), de nem tudjuk, ki volt ez a Kaszar. Isztahri szerint nyelvük a volgai bolgárokéhoz állt a legközelebb.
A kazárok és szomszédaik 630 körül
A belső-ázsiai türk hatalomátvételt követően, az 560-as évektől kezdve a nyugati türkök gyakoroltak fennhatóságot a kaukázusi ogurok fölött, de ez a függés nem lehetett túl erős.
A Kazár Birodalom születése és későbbi sorsa is szorosan összefüggött Derbent városával. Ez a fontos kereskedőváros a Kaszpi-tenger nyugati partján fekszik, s az északi nomád és déli iráni világ között volt az ütközőpont. Ma is imponálóan hatalmas erődítményrendszere van, várfalait Huszrau Anósírván szászánida uralkodó idején, az 550-es években kezdték építeni, s létrejötte éppen az északi nomád ellenség, a kazárok elleni védekezésnek volt köszönhető. Az 530-as évektől kezdve Bizánc és Irán, a két nagyhatalom állandó harcban állt egymással. Az 560-as években a türk–bizánci kapcsolatok felvételének is a bizánci–iráni ellenségeskedés állt a hátterében. A perzsákat annyira lekötötte a bizánciak elleni harcuk, hogy nem tudták megakadályozni a szavirok és kazárok betöréseit. 552–553-ban az utóbbiak elfoglalták Derbentet és a kaukázusi Albania északi részét. Az 562-ben megkötött bizánci–perzsa béke lehetővé tette azonban, hogy a perzsák kiépítsék a derbenti falat, sőt más kaukázusi erődök felépítését is vállalták a nomád betörések ellen. Ezekben az építkezésekben a szintén érdekelt Bizánc is anyagi támogatást nyújtott.
Az albaniai nomád betörés vezetői a szabirok voltak, hiszen ez idő tájt az avarok, majd türkök megjelenéséig a szavirok voltak a legerősebb hatalom az Észak-Kaukázusban. A kazárok és más ogur-bolgár törzsek csak mint a szabirok szövetségesei vehettek részt a betörésekben. A nomádok mintegy tíz évig, az 560-as évekig tartózkodtak a kaukázusi Albania területén. Albania már az ókorban ismert lakott terület volt a Kura folyó bal partja és a Kaukázus között elterülő vidéken. Népessége egy ma már kihalt kaukázusi nyelvet, az albánt vagy aluánt beszélte. A névnek nincsen köze az Európában élő, indoeurópai nyelvet beszélő albánok nevéhez. Földjük ősidők óta ütközőterület volt a Római, illetve később a Bizánci Birodalom és Irán között. Az albánok a szomszédos örmények révén igen hamar, már a Kr. u. 4. században megismerkedtek a kereszténységgel. Albánia a perzsa Szászánida-dinasztia idején (140) iráni fennhatóság alá került, s a 6. század közepén is még Irán birtoka volt, amikor Albánia északi részén megerősítették Derbent falait.
620-ban Hérakleiosz megnyerte a kazárokat szövetségesül a perzsa Szászánida Birodalom ellen, és ők 40 ezer katonával vonultak Tiflisz ostromára. Vezetőjüknek ekkor a dzsebgu azaz jabgu cím járt, ami az ekkorra már felbomlott egységes Türk Birodalom idején a nyugati türkök részuralkodójának – közülük elsőként Isteminek – rangja volt. A nyugati türk uralkodó ekkor viszont már a kagán címet viselte. A kazárok fontos városai Balandzsar és Szamandar voltak.[1]
630-ban a kazárok függetlenítették magukat a nyugati türköktől és uralkodójuk felvette a kagáni címet – első említése 652/653-ból ismert – és ezzel létrejött a Kazár Birodalom. Kuvrat ugyanekkor hozta létre tőlük északra az onogur-bolgár birodalmat. Kuvrat 642 körüli halála után a kazárok 670-re a magyarok segítségével felszámolták Kuvrat államát, ezután az onogur-bolgárok helyére – Etelközbe – a magyarok költöztek, a bolgárok pedig kétfelé vándorolva megalapították Volgai Bolgárországot és a dunai Bolgár Birodalmat. A kazár uralom a Krímig, a még bizánci birtok Herszónig ért.[1]
Szíriai Mihály 1199 előtt írta krónikáját bizánci és középperzsa források alapján. Ebben három testvér – Hazarig, Bulgariosz és Pugur–, három nép – a kazárok, bolgárok és ogurok – őse szerepel. A romlott Pugur a helyes Wugur alakból olvasható ogurnak. Bulgariosz népe elvándorol a Dunához, míg a másik két nép az alánok földjére, Bersziliába ment, a Kaukázus északi előterébe. Ezek a 670-es évek eseményei, amikor az onogur-bolgár birodalom felbomlása után a bolgárok nyugatra mentek, a kazárok és az ogurok pedig ezek szerint együtt alakították meg a Kazár Birodalmat.[1]
A birodalom 820 körül: a közvetlen kazár uralom sötétkék, a befolyási zóna lila, más határok sötétvörössel jelölve
Központi területük Derbent városától északra, a Kaszpi-tenger északnyugati partvidékén húzódott. Soknemzetiségű birodalmukban különböző ogur-bolgár törzseket, a szavirokat és az iráni alánokat fogták össze.
A kazár uralom a 7. században Krímig, a még bizánci birtok Herszonig ért. A 8. század elején a kazárok beavatkoztak a Bizánci Birodalom trónharcaiba. 695-ben II. Iusztinianoszt Herszonba száműzték, ahol feleségül vette a kazár kagán nővérét, akit ekkor Theodora névre kereszteltek. Nem nyújtottak viszont segítséget a kazárok Iusztinianosznak, aki végül a bolgárok segítségével szerezte vissza trónját 705-től 711-ig. 711-ben a Iusztinianosz ellen Herszonban fellázadó Philippikosz Bardanészt viszont a kazárok segítették, aki véget vetett Iusztinianosz második uralmának.[1]
Az arabok a Szászánida Birodalom meghódítása után keleten Kínát, északon a Kaukázuson túli kazárokat fenyegették. 652-ben az arabok megtámadták a kaukázusi kazár fővárost, Balandzsart, de megsemmisítő vereséget szenvedtek. Ezután fél évszázadig nem indítottak hadjáratot a kazárok ellen.[2] 723-ban áttörték a kaukázusi védelmi vonalakat, és elfoglalták a korábbi kazár fővárost, Szamandart és Balandzsart. A kazárok áthelyezték a fővárost a Volga-deltába, a folyóról elnevezett Etilbe, ekkortól ez lett a „Kánváros” ('Hanbalik').[3]
A kazárok 730-ban Ardabil mellett nyertek egy fontos csatát az Arab Kalifátus ellen, majd szövetkeztek a Bizánci Birodalommal. 732-ben III. León bizánci császár fia Konsztantinosz elvette a kazár kagán lányát, Csicseket („Virág”) aki a keresztségben az Iréné nevet kapta. Az ő fiuk lett a későbbi IV. (Kazár) León császár. A szövetség azonban nem volt tartós.[1]
II. Marván kalifa 737-ben támadást intézett a kazárok ellen, és a kagánnak menekülnie kellett Etilből. A Volga keleti partján tartott észak felé, amikor az arabok elfogták. Ő, hogy mentse az életét, – egy időre – áttért az iszlámra, s ezután visszatérhetett Etilbe.[3]
750-ben az Arab Kalifátus élén az Omajjádokat az Abbászidák váltották, akik elődeiknél sokkal kevésbé agresszív külpolitikát folytattak.[2] 760-ban a kazárok és az arabok szövetséget kötöttek, amit a kazár kagán lányának házasságával pecsételtek meg, akinek nem sokkal későbbi halála után azonban a harcok 764-ig kiújultak.[1]
750 körül a kazár előkelők zsidó hitre térnek.[4][5]
787-ben a kazárok kiterjesztették uralmukat a krími gótok fölé, akik azonban saját toparchájuk vezetése alatt továbbra is jelentős autonómiát élveztek.[1]
830 körül az Etelközben élő magyar törzsszövetségnek sikerült függetlenedni a kazár kaganátustól.
838-ban a kazár kagán kérésére a bizánciak Petronasz irányításával felépítették Sarkel várát a Don bal partján a mai Cimljanszk közelében a magyar törzsszövetség féken tartására.[1]
A 9. század közepétől a Kijevi Fejedelemség hadjáratokat indított a Kaszpi-tó felé vezető kereskedelmi utak ellenőrzésére. Ezek valószínűleg a Szamarai-kanyar alatt érték el a Volgát, s onnan haladtak a folyó mentén. Ilyen hadjáratról 860-ban, 880-ban, 909–910-ben és 911–912-ben tudunk. A hadjáratok egy része valószínűleg a kazárokkal szövetségben történt, végül azonban megromlott a kazárok és a Kijevi Fejedelemség kapcsolata.[1]
895-ben a kazárok az úzokkal szövetkeztek a besenyők ellen.
Az oroszok ellen a kazárok hvárezmi zsoldosokat is bevetettek, de 965-ben I. Szvjatoszláv kijevi fejedelem az úzokkal szövetségben döntő csapást mért a kazárokra, amikor a fővárost, Etilt is feldúlta. Ezután a birodalom a század végére felőrlődött.[1]
1016-ban a Bizánci Birodalom és a Kijevi Nagyfejedelemség egyesített erői, lerombolták a kazárok fővárosát – ami ekkor a Krím-félszigeten volt – és véget vetettek a kazár kaganátusnak. Ezzel a Kazár Birodalom megszűnt, helyén nem keletkezett új birodalom. A Kelet-Európában feltörekvő új hatalom, az oroszok máshol, a kazároktól nyugatabbra, Kijev központtal kezdték meg államuk kiépítését. Az egykori kazár terület hosszú időre központi hatalom, igazi gazda nélkül maradt: egykori apró részeire hullott szét, melyet a 11. század közepétől a térségben jelenlevő kun-kipcsakok sem szerveztek egységes állammá. E terület is, mint oly sok más Belső-Ázsiában, csak a mongol hódítások nyomán, a 13. században lett újra egy központosított hatalom, jelen esetben az Arany Horda államának részévé. Kazária politikai és kulturális öröksége jelentős: mind a keleti szlávok, mind a magyarok sokat köszönhetnek a 8–9. század kelet-európai birodalmának.
A Kazár Birodalom az államiság több fontos ismérvét mutatta: fejlett állami hierarchiája és adórendszere volt. Mindenesetre a 8–9. században kétségkívül Kelet-Európa legfejlettebb állama volt, amely a környező területeket és népeket is adófizetéses vazallusi függésben tartotta. A volgai bolgárok éppúgy adót fizettek a kazároknak, mint a keleti szláv törzsek, s feltehetően a magyarok is hosszú ideig kazár adófizetők voltak.
A források szerint a kazárok szakrális kettős királyság alatt éltek, ahol a névlegesen uralkodó kagán – akinek szakrális kutjától függött a nép sorsa – mellett a második uralkodó, a tényleges irányító és hadvezér uralkodott, akinek címe a különböző források szerint kagán-bég, bég, sad, isad vagy jilig volt. Ahmad ibn Fadlán szerint a harmadik méltóság az udvarban a kündü kagán, a negyedik pedig a dzsausigir volt.[1] Az idegen népek fölé helyezett tisztségviselőnek az ugyancsak jelentős elteber cím járt.[6]
A 8. században a kazár kaganátus előkelői – a Bizánci Birodalom, illetve a Kaukázus felől érkező keresztény térítések, illetve a Számánidák emírségéből kisugárzó muszlim hatás közepette felvették a zsidó vallást. Mai szerzők alapján ennek az államilag senki által nem támogatott, sőt inkább mindenki által üldözött vallásnak az elfogadása államvallásként a nem zsidó etnikumú nép vezetői részéről a független állami politika jele és eszköze volt, a kétfelől érezhető politikai-ideológiai nyomás ellen.[7]
Számos írásos anyag maradt fenn a Kazár Birodalomból. Ezeket kazáriai rovásírással jegyezték fel. A honfoglaló magyarok ismerték a kazáriai rovást, amit a Homokmégy-halomi rovásfelirat bizonyít. A magyarokhoz csatlakozott avarok szintén használták a kazáriai rovást, ezt igazolja az Alsószentmihályi rovásfelirat.
A Kazár Birodalom etnikailag és kulturálisan tarka képet mutatott, ami gazdaságában is megmutatkozott. A Kaukázus vidékének fejlett földműves kultúrája és a városi kultúra egyaránt jelen volt benne. Mindez hatással volt a nomád vezető elem életére is. Olyanfajta félnomád életet éltek, amelyben tavasztól őszig nomadizáltak, télen pedig beköltöztek a városokba.
Az ország helyzeténél fogva jelentős nemzetközi kereskedelmet bonyolított le. Egyrészt a selyemút fontos állomása volt Kína és Bizánc között, másrészt az északi szláv és a volgai bolgár területekről a prémkereskedelem a Volga víziútján keresztül történt.
↑ a b c d e f g h i j k Róna-Tas András. IV.3.f A kazárok., A honfoglaló magyar nép. Balassi Kiadó Budapest, 1997. ISBN 963-506-140-4
↑ a b szerk.: Kristó Gyula (főszerk.), Engel Pál, Makk Ferenc: Korai magyar történeti lexikon (9-14. század). Akadémiai Kiadó, Budapest (1994). ISBN 963-05-6722-9
↑ a b Róna-Tas András. IV.3.e A bulgárok., A honfoglaló magyar nép. Balassi Kiadó Budapest, 1997. ISBN 963-506-140-4
↑ Magyarország története. I. Előzmények és magyar történet 1242-ig. Akadémiai Kiadó, Budapest, 1984. 1. kötet 534. old.
↑ Vásáry István: A régi Belső-Ázsia története: A kazár birodalom. Tankönyvtár. (Hozzáférés: 2012. november 11.)
↑ Róna-Tas András. VIII.2. Politikai szervezet., A honfoglaló magyar nép. Balassi Kiadó Budapest, 1997. ISBN 963-506-140-4
↑ Bartha 35. o.
↑ Bartha: Bartha Antal: A IX-X. századi magyar társadalom. Budapest: Akadémiai. 1973.
Vásáry István: A régi Belső-Ázsia története – 4. A Kazár Birodalom
↑ Sudár 2015: Sudár Balázs (szerk): Magyarok a honfoglalás korában. Budapest: Helikon. 2015. = Magyar őstörténet, 2. ISBN 978-963-227-592-5
Arthur Koestler: A tizenharmadik törzs. A Kazár Birodalom és öröksége; ford. Rózsahegyi István, utószó Schweitzer Gábor; Kabala Kft., Bp.,1990
Mahmúd Terdzsüman: Magyarország története. Tárih-i Üngürüsz vagyis Üngürüsz története / Az 1740. évi Névtelen: Magyar történet. Macar Tárihi vagyis Madzsar Tárihi; ford. Blaskovics József, előszó Geönczeöl Gyula, tan. Gosztonyi Kálmán; Erdem, Léva, 1996 ISBN 80-967344-0-7
Petrik István: Rejtélyek országa. A kazár királyság és a kazár-magyar kapcsolatok rövid története; Cédrus Művészeti Alapítvány–Napkút, Bp., 2008 (Ómúltunk tára)
Hazai György: Nagy Szülejmán udvari emberének krónikája. A Tarih-i Ungurus és kritikája. Dunaszerdahely, Lilium Aurum Kiadó, 2009, ISBN 978-80-8062-395-1
Uhrman Iván: Kazárok, magyarok, zsidók; Attraktor, Máriabesnyő, 2020 (Scripta Iudaica)
Őskor és ókor (Kr. u. 300-ig)
Paleolitikum •  Mezolitikum •  Neolitikum •  Tripoljei kultúra •  Kimmerek •  Szkíták •  Szarmaták •  Antik városok a Fekete-tenger partvidékén
Hantok •  Antok •  Hunok •  Vendek •  Keleti szlávok •  Kazár Birodalom •  Kijevi Rusz •  kunok •  Theodoroi fejedelemség •  Chersonesos
Halics–Volhíniai Fejedelemség •  Kijevi Fejedelemség (Rusz) •  Litván Nagyfejedelemség •  Lengyel Királyság •  Arany Horda •  Krími Tatár Kánság
Zaporizzsjai Szics •  Rzecz Pospolita •  Hmelnyiscsina •  Hetmanscsina •  Kolijivscsina
Orosz Birodalom: Kisoroszország •  Szlobozsanscsina •  Novorosszija •  Kubán  •     Oszmán Birodalom: Csortomlini Szics •  Oleski Szics •  Dunai Szics  •     Habsburg Birodalom: Galícia •  Bukovina
Forradalom: UNK •  Ukrán Állam •  NYUNK •  Kubányi Népköztársaság •  Zöld Ukrajna •  KNK •  Galíciai Szovjet Szocialista Köztársaság
SZSZKSZ : USZSZK •  Holodomor •  Kárpát Ukrajna
Független Ukrajna •  Narancssárga forradalom •  2014-es forradalom •  2014-es népszavazás a Krím politikai státuszáról
Történelemportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Kazár_Birodalom&oldid=25159105”
Az eurázsiai sztyeppe történelme
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. augusztus 7., 08:49
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.