hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu is hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Ügynök (titkosszolgálattal együttműködő személy) – Wikipédia
Az ügynök szó jelentése a titkosszolgálatokkal összefüggésben sem egyértelmű. A magyar, és a témában meghatározó irodalommal rendelkező több más nyelvben (német, orosz, francia, de a szigetországi angol esetében is) a szó megfelelői ((németül) Agent, (franciául) agent, (oroszul) areHT, (angolul) agent) hagyományosan a titkosszolgálatokkal együttműködő külső személyt jelentenek. A 20. század vége felé azonban mindezen nyelvekben megjelent – főleg a krimiirodalom, a filmek révén – a szó amerikai angol nyelvű értelmezése, ami elsősorban a titkosszolgálatok (és más rendőri szervek) hivatásos tagjait jelöli. Ezért a 21. század elején a magyar nyelvben is keveredik a kétféle értelmezés, a hivatásos tiszt és a beszervezett személy jelentése.[1]
Jelen cikk a titkosszolgálatokkal együttműködő, beszervezett, a hivatásos tartótiszt(wd) által foglalkoztatott személy értelmében foglalkozik az ügynökökkel.
Az ügynökök beszervezésének alapjai háromfélék (és ezek egyedi kombinációi) lehetnek: anyagi (pénz); ideológiai (eszmei egyetértés); és zsarolás.
Az általában hálózatba szervezett ügynökök foglalkoztatása a legtöbb titkosszolgálat számára, de különösen az emberi erőforrásokra alapuló hírszerzési ágazat, a HUMINT(wd) számára alapvető fontosságú. Hagyományosan nagy számban alkalmazza az ügynököket a kémelhárítás és a belső elhárítás (alkotmányvédelem, terrorelhárítás) is.
A titkosszolgálatok szóhasználata, szakmai nyelvezete, kifejezései, zsargonja – éppen tevékenységük titkossága miatt – országokon, nyelvterületeken belül is erősen különböző, az adott konkrét szolgálatok belső világára jellemző.
2 A magyar katonai hírszerzés ügynökeinek típusai
Az ügynök egy rövid meghatározás szerint egy titkosszolgálat által beszervezett személy, akinek van nyilvántartási kartonja és ő maga is tudja, hogy a szolgálatnak dolgozik.[2]
Az ügynökök lehetnek magyar vagy külföldi állampolgárok – utóbbiak értelemszerűen a hírszerzés vagy ritkán a kémelhárítás (az úgynevezett támadólagos elhárítás) ügynökei.[2]
A rendszerváltás előtti magyar titkosszolgálatok magyar állampolgár ügynökeinek kategóriái: „titkos munkatárs” (TMT), akinek fontos információszerző lehetőségei vannak és tudatosan, esetenként kezdeményezően dolgozik a titkosszolgálatok számára; és a titkos megbízott (TMB), aki ugyancsak tudatosan, de csak kevésbé fontos feladatokat végez. A zsarolás révén beszervezett személyek esetében nem alkalmaztak ilyen eufemizmusokat, őket ügynökként (Ü) tartották nyilván. Emellett a titkosszolgálatoknak vannak úgynevezett „társadalmi kapcsolatai”, akik ugyancsak tudatosan működnek együtt, de rangjuk, tekintélyük vagy más okok miatt eltekintettek a beszervezésüktől és egyenlő félként konzultálnak velük, valamint alkalmi kapcsolatai, akikkel nem rendszeres az együttműködés. Olyan esetek is vannak, amikor a titkosszolgálatot segítő személy nincs tudatában tevékenysége tényleges tartalmának, jellegének.[2]
A magyar katonai hírszerzés ügynökeinek típusaiSzerkesztés
Az ügynökök beszervezését megelőzi a megfelelő személyek keresése (tippkutatás), az alkalmasnak tűnő célszemélyek tanulmányozása. Már e folyamat során az illető (hazai) személyt előzetesen a hazai szolgálatok közös nyilvántartásába veszik (priorálás), elsősorban azért, hogy egy ígéretes jelöltet nehogy véletlenül egy konkurens szerv már előbb beszervezzen. Az ügynök kifejezést a beszervezés során – a szó pejoratív hangulata miatt – általában nem alkalmazzák. Az MNVK 2. Csoportfőnökség szóhasználatában ezt a kifejezést a „megnyert személy” fordulattal helyettesítették. Külföldön az ügynököket az illegális hírszerzés keretében foglalkoztatják.
A magyar katonai hírszerzés ügynökei a foglalkoztatás területei szerint többfélék lehetnek:[3]
Forrás a neve azoknak az ügynököknek, akik a katonai hírszerzést érdeklő területen közvetlen hozzáféréssel rendelkeznek titkos információkhoz.
Objektum lefogó az az ügynök, aki egy nagy jelentőségű katonai objektumban vagy annak közelében él vagy dolgozik, így képes az ottani tevékenységet (elsősorban a magasabb harckészültségbe helyezést) megfigyelni és arról jelenteni.
Célországbeli kutató az az ügynök, aki kapcsolatai révén képes olyan személyeket (tippeket) felkutatni, akik alkalmasak, hasznosak lehetnek az együttműködésre.
Összekötő futár az az ügynök, aki önálló hírszerző lehetőséggel nem rendelkezik, de segíteni tud az információk rejtett továbbításában a forrástól a hírszerző központig.
Rádiós értelemszerűen az a személy, aki az információk rádiós vagy más technikai eszközzel történő továbbítására képes.
További ügynök-kategóriákhoz tartoznak azok a személyek, akik „postaládát” működtetnek, vagy titkos lakást („K-lakás” a konspiráció szóból) tartanak fenn a hírszerzés céljaira.
↑ Árvai-Gyaraki 483. o.
↑ a b c Földi 57. o.
↑ Árvai-Gyaraki 172. o.
↑ Árvai-Gyaraki: Árvai Zoltán – Gyaraki Károly: 100 éves az önálló magyar katonai felderítás, hírszerzés, és elhárítás 1918−2018. Budapest: Zrínyi. 2019. ISBN 978 963 327 764 5
↑ Földi: Földi, László. A Földi. Budapest: Alexandra (2002). ISBN 963 368 401-3
Ügynökök és akták. Nemzetközi konferencia az átvilágításról és az állambiztonsági iratok sorsáról; szerk. Halmai Gábor; Soros Alapítvány, Bp., 2003
Szőnyei Tamás: Nyilván tartottak. Titkos szolgák a magyar rock körül, 1960–1990; Magyar Narancs–Tihany-Rév Bp., 2005
Tomka Ferenc: Halálra szántak, mégis élünk! Egyházüldözés, 1945–1990 és az ügynökkérdés; Szt. István Társulat, Bp., 2005 (Haza a magasban)
Kasza László: Mókusok az angolkertben. Ügynökök a Szabad Európa Rádiónál; Noran Libro, Bp., 2009
Gervai András: Fedőneve: "szocializmus". Művészek, ügynökök, titkosszolgák; 2. jav. kiad.; Jelenkor, Pécs, 2011
Hálóba kerítve. Konferencia az evangélikus lelkészek és az állambiztonság kapcsolatáról; szerk. Fabiny Tibor; Hermeneutikai Kutatóközpont–Luther, Bp., 2011
Várallyay Gyula: Tévúton. Ügynökök az ötvenhatos diákmozgalomban Nyugaton; 1956-os Intézet–Állambiztonsági Szolgálatok Történeti Levéltára–L'Harmattan, Bp., 2011
Hogyan üldözzünk egyházakat? Állambiztonsági tankönyv tartótiszteknek; szerk. Kiss Réka, Soós Viktor Attila, Tabajdi Gábor; L'Harmattan, Bp., 2012 (Fehér hollók sorozat)
Takács Tibor: Besúgók a besúgásról. Ügynök-visszaemlékezések a Kádár-korszakból; L'Harmattan, Bp., 2013 (Hogyan beszéltek?)
Az ügynök arcai. Mindennapi kollaboráció és ügynökkérdés; szerk. Horváth Sándor; Libri, Bp., 2014
Kémek, ügynökök, besúgók az ókortól Mata Hariig. A szombathelyi Mediawave Fesztivál keretében 2011. június 3-án megrendezett tudományos konferencia előadásai; szerk. Katona Csaba; Mediawave Alapítvány–MNL Vas Megyei Levéltár, Szombathely, 2014 (Mediawave konferenciák)
Várallyay Gyula: Az 1956-os magyar diákmozgalom Nyugaton / Tanulmányúton / Tévúton. Ügynökök az ötvenhatos diákmozgalomban Nyugaton; ELTE Eötvös, Bp., 2016
Ungváry Krisztián: A szembenézés hiánya. Felelősségre vonás, iratnyilvánosság és átvilágítás Magyarországon, 1990–2017; Jaffa, Bp., 2017
Horváth Sándor: Feljelentés. Egy ügynök mindennapjai; Libri, Bp., 2017
A mi szagláraink. Irodalmi élet, politika és állambiztonság, 1974–1989; Magyar Napló, Bp., 2019
Ügynökhistóriák a Lajtán innen és túl. Hírszerzéstörténeti tanulmányok; szerk. Baráth Magdolna, Szekér Nóra; ÁBTL–Kronosz, Bp.–Pécs, 2020 (Közelmúltunk hagyatéka)
Emrah Safa Gürkan: A szultán kémei. Oszmán hírszerzési módszerek és ügynökhálózatok a 16. században; ford. Pál Laura; Gondolat, Bp., 2020
↑ Dezső: Dezső András: Fedősztori: Kémek és titkos játszmák Magyarországon. Budapest: 21. század. 2021. ISBN 978 963 568 1150
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Ügynök_(titkosszolgálattal_együttműködő_személy)&oldid=24897249”
Utoljára szerkesztve 2022. május 2., 10:09-kor
A lap utolsó módosítása: 2022. május 2., 10:09
A lap szövege CC BY-SA 3.0 alatt érhető el, ha nincs külön jelölve.