hu de hu hu hu hu hu de fr hu hu fr hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu pl hu hu es hu id hu hu hu de hu hu es hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de de hu de de es de hu ru hu de de hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr ru en de en ru ru es en en uk eu de hu ca ca hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en ar arz az ku ru sv bg br hbs_lat ca hbs_lat da de eo es et eu fa fi fr he hbs_lat it hy id it ja kk ko it lt en ml nl nb pl pt de ro ru sl hbs_lat sv tr fy zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Adelbert von Chamisso – Wikipédia
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. január 30.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
(Louis Charles Adélaïde de Chamissot de Boncourt)
1838. augusztus 21. (57 évesen)
A Wikimédia Commons tartalmaz Adelbert von Chamisso témájú médiaállományokat.
Adelbert von Chamisso (Boncourt-kastély, Châlons-en-Champagne mellett, Franciaország, 1781. január 30. – Berlin, 1838. augusztus 21.), eredeti nevén Louis Charles Adélaïde de Chamissot, francia származású német író, botanikus és természettudós. Botanikai szakmunkákban nevének rövidítése: „Cham.”.
Adelbert Louis Marie de Chamissot gróf hét gyermeke közül negyedikként született a család kastélyában. Csak a keresztelés dátuma (1781. január 31.) ismert bizonyosan, amint azt ő maga is írja a Reise um die Welt (Utazás a világ körül) című művében. 1790-ben Adelbert elszegényedett szülei elhagyták az ősi kastélyt, majd 1792-ben Franciaországot is. A forradalom elől Hollandiába, majd Dél-Németországba, végül 1796-ban Berlinbe költöztek, ahol a két idősebb fivér házitanítói állást kapott. Adelbert az 1689-ben a hugenották által alapított berlini francia gimnáziumban tanult (Collège Français de Berlin).
1796-ban II. Frigyes Vilmos porosz király feleségének apródja lett, 1798 és 1807 között a porosz hadseregben teljesített szolgálatot. 1801-ben a porosz hadsereg hadnagya lett, ekkor vettem fel a Ludwig von Chamisso nevet. 1805-ben egységével Hamelnbe helyezték, ahol a következő évben francia fogságba esett, amikor a várost árulás következtében feladták Napóleon csapatainak. Becsületszóra Franciaországba engedték utazni, majd 1807-ben (egyes források szerint 1806-ban) kilépett a katonai szolgálatból.
1804-től kezdve a romantikus költői csoporthoz, a „Nordsternbund“-hoz tartozó barátaival együtt kiadták a Berliner Musenalmanach-ot, és ettől kezdve Adelbert von Chamissónak nevezte magát. Ehhez a körhöz tartozott Julius Eduard Hitzig, Friedrich de la Motte Fouqué, Karl August Varnhagen von Ense és Friedrich Wilhelm Neumann is. 1810 és 1813 között Franciaországban és Svájcban tartózkodott, majd ismét visszaköltözött Berlinbe. Svájcban kezdett el foglalkozni a természettudományokkal, különösen a botanikával.
1815 és 1818 között természettudósként világ körüli úton vett részt (Rurik-expedíció). A balti német származású Otto von Kotzebue kapitány Csendes-óceáni expedíciója, amelyet az orosz Nyikolaj Petrovics Rumjancev gróf finanszírozott, Polinézián és Hawaiin végzett kutatásokat és a legendás északnyugati átjárót kereste. Chamisso sok térképet készített Alaszka partvidékéről, feldolgozta Alaszka flóráját (róla nevezték el az újonnan felfedezett Chamisso-szigetet) és leírta az eszkimók és aleutok életviteli szokásait. Élesen kritizálta az akkori orosz gyarmati uralmat. 1819-es értekezésében kimutatta az expedíción megfigyelt, a zsákállatok közé tartozó szalpák (Thaliacea) nemzedékváltakozó életmódját. Felkereste a kis Sala-y-Gómez-szigetet is, és verset írt róla.
1819-ben a királyi herbárium második felvigyázója lett a berlini botanikus kertben, a mai Kleist-park területén. 1833-ban Diederich Franz Leonhard von Schlechtendal halála után első felvigyázóvá lépett elő, ezzel anyagi helyzetét biztosította. 1831-ben megnősült és kiadta első lírai kötetét régebbi verseivel, új verseket csak ritkán írt. 1835-ben a berlini tudományos akadémia tagja lett.
Adelbert von Chamisso saját bevallása szerint[2] a Châlons-sur-Marne-i szabadkőműves páholy tagja volt. Feltételezhetően látogatta a berlini szabadkőműves páholyt is, de ott nem volt tag.
Jóllehet Chamisso anyanyelve a francia volt, halhatatlan műveket sikerült alkotnia a számára idegen német nyelven. A legismertebbek kétségkívül a „Schlemihl Péter különös története” (1814) és az „Óriások játékszere” című vers, amely az elzászi Nideck várról szól. Ezzel magyarázható, hogy az egyedüli irodalmi díj, amelyet németül író külföldiek számára alapítottak, az ő nevét viseli. Az Adelbert-von-Chamisso-díjat 1985 óta osztják ki Németországban nem német anyanyelvű szerzőknek.
Róla nevezték el a disznóparéjfélék (Amaranthaceae) családjának Chamissoa nemzetségét.
Fortunati Glückseckel und Wunschhütlein, 1806
Peter Schlemihls wundersame Geschichte (Schlemihl Péter különös története), Nürnberg, 1814
Bemerkungen und Ansichten einer Entdeckungsreise, 1821
Die Sonne bringt es an den Tag (ballada), 1827
Salas y Gomez (ballada), 1829
Übersicht der nutzbarsten u. schädlichsten Gewächse, welche wild oder angebaut in Norddeutschland vorkommen, 1829
Frauen-Liebe und Leben (Asszonyszerelem, asszonysors), dalciklus, Berlin 1830 (zene: Robert Schumann, 1840 és Carl Loewe)
(szerk.) Der deutsche Musenalmanach, 1832-től (Gustav Schwabbal együtt)
Reise um die Welt in den Jahren 1815–1818 (napló), 1836
Über die Hawai'sche Sprache, 1837
Schlemihl Péter csodálatos története; ford., bev. Kormos Alfréd; Érdekes Könyvtár, Bp., 1894 (Érdekes könyvtár)
Szemelvények Chamisso, Uhland, Heine és Lenau költeményeiből; összeáll., jegyz. Osztie József; Franklin, Bp., 1904
Slemil Péter csodálatos históriája; ford. Tamás Viktor; Fejérmegyei Napló, Székesfehérvár, 1912
Schlemihl Péter csodálatos története; ford. Turóczi József; Athenaeum, Bp., 1921 (Modern könyvtár)
Schlemihl Péter csodálatos története; ford. Bálint Lajos; Genius, Bp., 1921
Slemil Péter csodálatos története; ford. Benedek György, Officina, Bp., 1941 (Officina könyvtár)
Peter Schlemihl különös története; ford., utószó Turóczi-Trostler József, jegyz. Komor Ilona; Magyar Helikon, Bp., 1961
↑ Chamisso: Reise um die Welt, Berlin 1979, 506. oldal
Ez a szócikk részben vagy egészben az Adelbert von Chamisso című német Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Bokor József (szerk.). Chamisso, A Pallas nagy lexikona. Arcanum: FolioNET (1893–1897, 1998.). ISBN 963 85923 2 X
Brehm: Az állatok világa
Chamisso világkörüli útja (németül)
Életrajza és a világkörüli út leírása térképekkel (németül)
A magyar Wikiforrásban további forrásszövegek találhatóak
Adelbert von Chamisso témában.
ISNI: 0000 0001 2118 4513
botanikai rövid név: Cham.
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Adelbert_von_Chamisso&oldid=23498842”
A Leopoldina Német Természettudományos Akadémia tagjai
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. január 30., 10:27
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.