hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu pl hu hu en hu hu hu hu hu hu es et nl en hu de hu sv en hu nl nl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu nl hu ja it nb en sv hu en it be ru hu hu hu hu hu hu hu en cs de hu hu hu hu hu it sv ru hu es ru es en ru hu nl ru hu sv ru hu de ru it sv nb hu hu es ru eo es ru hu ca ru th tr de hu fr uk hu fr de hu it de fi ceb de hu fr ru hu fr ru hu en de en nl de hu fr ru hu es ru hu en de fr nl ru it ceb ru hu de ru hu ceb de hu en de hu pt de hu es de hu pl de hu en de hu en ru hu fr ru eo es ru hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu de en de ru hu sl ru en de tt hu nb nl hu hu sk hu hu hu hu hu pl pt hu hu hu en es hu hu hu hu hu hu hu hbs_lat hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en bg ca id hbs_lat de es eu fr nl nb pl pt ro ru sk hbs_lat sv fy vi pl zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. február 14.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Természetvédelmi érték: 100 000 Ft
A Wikifajok tartalmaz Német bucó témájú rendszertani információt.
A Wikimédia Commons tartalmaz Német bucó témájú kategóriát.
A német bucó (Zingel streber) a sugarasúszójú halak (Actinopterygii) osztályának a sügéralakúak (Perciformes) rendjébe, ezen belül a sügérfélék (Percidae) családjába tartozó védett faj.[1]
Kisméretű halfaj, mely gazdasági szempontból nem bír jelentőséggel, de nagy természeti értéket képvisel. Szűk területen élő, nagyon ritka bennszülött halunk. A veszélyeztetett fajok közé tartozik, mivel a folyókon épülő vízlépcsők hatására élettere egyre szűkül.
Horgászok körében reszelő néven volt ismert, de orsóhalnak is nevezték. További elnevezései: Apáczafúró, Arsóhal, Buczó, Buczok, Durbancs, Kerékszeg, Német-Kócz, Nemhal, Orsófark, Orsófarkú hal, Poczokfarkú, Ráspóhal és Répahal.[2][3]
A német bucó Magyarországon ritkán előforduló fokozottan védett hal, természetvédelmi értéke 100 000 Ft.[4] Elterjedési területe nagyon szűk a Duna vízrendszerének őshonos halfaja a tiszta, oxigéndús, sebes folyóvizekben él. A Duna vízrendszerén kívül a Vardar folyó vízrendszere szolgál még élőhelyeként. Magyarországi élőhelyei a Duna, Mosoni-Duna, a Rába, a Lapincs, a Pinka, a Strém, az Ipoly, a Dráva, a Mura, a Tisza, a Szamos, a Sajó, a Bódva, a Hernád, a Vadász-patak, a Sebes-Körös és a Maros.[5][6][7]
A Duna vízrendszerén kívül, a Dnyeszter vízrendszerében is előfordul.
Közeli rokonához a magyar bucóhoz, hasonlít a legjobban, olyannyira, hogy ránézésre összetéveszthető vele. Megkülönböztetésül annak a teste és faroknyele valamivel vaskosabb, mintázata elmosódottabb. A magyar bucó első hátúszója hosszabb és benne több 16 feletti tüske van. Alakját tekintve hasonlít a küllőkre és a márnákra, de a bucófajokat első pillantásra megkülönbözteti kettős hátúszójuk.[5][7]
A halak közeli rokon fajainak azonosításához nagy segítséget jelenthet az adott hal morfológiai tulajdonságainak pontos vizsgálata. Az alábbi táblázat a német bucó és a magyar bucó határozóképletét tartalmazza.[8]
Kistermetű faj a hal teste hengeres erősen megnyúlt, hossza 12 - 18 centiméter, legfeljebb 22 centiméter. Feje viszonylag hosszú és aránylag széles, valamint felülről lapított. Orra megnyúlt, körülbelül kétszerese a szem átmérőjének. Közepes méretű szája teljesen alsó állású. Érdes tapintású kicsiny pikkelyei erősen ülnek a bőrben darabszáma 70 - 82 egy hosszanti sorban. A torok, a mell és a has nagy része pikkelytelen. A kopoltyúfedők hátulsó szegélyén erős tüske ül. Mellúszói gyengén fejlettek, a hasúszók a mellúszók alatt vannak, szélesek. Az első hátúszóban 7-9 tüske, a másodikban 12-13 elágazó sugár számlálható. Az elő-kopoltyúfedők hátulsó szegélye fogazott. Nincs úszóhólyagja. Oldala ívás idején smaragdzöld bronzfénnyel ragyog.[5][6][7]
A német bucó fenékhal, a bucó halnem más fajaihoz hasonlóan a kavicsos talajú, sekély, de erős sodrású vizeket vízfolyások felső és középső szakaszán a gázlós, gyors sodrású köves, kavicsos biotópokat kedveli. Az éjszaka aktív hal a nagyobb folyókban a paduczóna fölső régiójától a dévér zóna fölső régiójáig fordul elő, ez utóbbinak az alsó régiójában - ellentétben a magyar bucóval - már nem található meg. Általában a sodrott mederszakaszokon található meg, az üledékes részeket kerüli, ezért a duzzasztott folyószakaszokról elvándorol. Tápláléka apró talajállatok, halikra, ivadék, de a víz által görgetett hordalékból is kiszedegeti az elfogyasztható szerves törmeléket.[6][7]
Március – májusban párosan ívik a gyors áramlású, kavicsos mederrészeken, ahol kisebb gödröt készít. Az ikrások ebbe az elkészített kavicsos-sóderes meder gödrébe rakják le ragadós ikrájukat, amelyet megtermékenyítés után befednek finom kavicsréteggel.[6][7][9]
Védett és fokozottan védett halak
↑ Zingel streber (Siebold, 1863). ITIS report. (Hozzáférés: 2010. július 24.)
↑ Harka Ákos: Tiszafüred környéki halnevek. Magyar Nyelvőr. (Hozzáférés: 2010. július 24.)
↑ Védett fajok német bucó. vedettfajok.hu. (Hozzáférés: 2010. július 24.)[halott link]
↑ MOHOSZ honlap védett halfajok. [2014. december 13-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2009. november 14.)
↑ a b c Német bucó – Zingel streber (Siebold, 1863). Kempelen Farkas Digitális Tankönyvtár. (Hozzáférés: 2010. július 24.)
↑ a b c d Német bucó Zingel streber (Siebold, 1863). Terra Alapítvány. (Hozzáférés: 2010. július 24.)
↑ a b c d e Édesvízi halak. Budapest: Magyar Könyvklub. 1996. = Természetkalauz, ISBN 963 547 140 8
↑ Speciális határozóbélyegek. Munkácsy Horgász Egyesület. (Hozzáférés: 2010. július 24.)
↑ Dr. Györe Károly: Magyarország természetesvízi halai. HAKI Halászati és Öntözési Kutatóintézet, 1995 [2011. szeptember 16-i dátummal az bucó eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. július 24.)
A faj szerepel a Természetvédelmi Világszövetség Vörös Listáján. IUCN. (Hozzáférés: 2010. július 24.)
A faj adatlapja a FishBase oldalán. FishBase. (Hozzáférés: 2010. július 4.)
Danube Streber Zingel streber (Siebold, 1863) (angol nyelven). BioLib.cz. (Hozzáférés: 2010. július 24.)
Német bucó (Zingel streber). halaink.hu. (Hozzáférés: 2010. július 24.)
Zingel streber (angol nyelven). European Environment Agency. (Hozzáférés: 2010. július 24.)
Zingel streber (angol nyelven). Fauna Europaea. (Hozzáférés: 2010. július 24.)
Német bucó (Zingel streber) (angol nyelven). AQUATAB. (Hozzáférés: 2010. július 24.)
Kottelat, M. and J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Switzerland. 646 p.
A halak portálja • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Német_bucó&oldid=23585241”
Magyarországon fokozottan védett állatok
Minden szócikk halott külső hivatkozásokkal
Szócikkek halott külső hivatkozásokkal 2019 februárjából
Taxonok from paraméter nélkül
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. február 14., 22:22
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.