hu de hu hu hu hu hu de hu de hu de hu hu ru hu hbs_lat hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu de hu hu es hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu yue hbs_lat hu hu en hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu fr ru en sl en ru ru es ru ru sv de en ca hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu nl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl ar arz en az ru sv bg bn br hbs_lat ca hbs_lat cy da de el eo es et eu fa fi fr fy de lt he hi hbs_lat it hy id es is it ja ka ko ku it lt lv en en ml ne nl nb nb es pa pl pt ro ru sa en hbs_lat en sk sl hbs_lat sv ta en tr fy vi pl zh zh fr zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. augusztus 28.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
2003. szeptember 8. (101 évesen)
A Wikimédia Commons tartalmaz Leni Riefenstahl témájú médiaállományokat.
Leni Riefenstahl, teljes nevén: Helene Bertha Amalie Riefenstahl (Berlin, 1902. augusztus 22. – Pöcking, 2003. szeptember 8.), német filmrendező.
„A szépség szörnyetege” – Susan Sontag
„Leni Riefensahl művészetét beszennyezi szoros kapcsolata a nemzetiszocializmussal, amit súlyosbít, hogy a háború után sem volt hajlandó szembenézni azzal, hogy munkásságával mennyire kiszolgálta az embertelen náci propagandát, és hogy mennyire közel volt Hitler rezsimjéhez” – Christina Weiss, német kulturális miniszter.
„...övé a legtöbbet elemzett (sok száz monográfia, 44.600 cikk az interneten) és a legtöbbször félremagyarázott életmű.” – Schubert Gusztáv
Balra Himmler, középen Riefenstahl a Hit győzelme forgatásán
Balettot tanult, majd az 1920-as évek közepétől színésznő lett. Első filmszerepe a Korda Sándor rendezte Tragédia a Habsburg-házban c. filmben volt. Filmrendezőként a Balázs Bélával – akihez szerelmi kapcsolat fűzte – közösen írt és rendezett Kék fény c. filmmel debütált.
Szerelmi kapcsolatot létesített sok mindenkivel, amikor kedve, vagy érdeke úgy diktálta, így például az 1936-os berlini olimpia amerika gerelyvetőjével is. Hitlert Riefenstahl külseje és tehetsége egyaránt lenyűgözte. A rendezőnő szintén el volt ragadtatva Hitlertől. 1932-ben levelet írt neki, ezt követően találkoztak. Ennek következtében a rendezőnő Hitler propagandafilmesévé vált. Az első ilyen film A hit győzelme volt (1933),[2] amelyet az 1934-es nürnbergi náci pártkongresszust megörökítő Az akarat diadala követett.[3]
A filmtörténet ezt a filmet is, az 1936-os berlini olimpiát bemutató kétrészes Olimpiát is remekműnek tartja. „Tömény vizuálerotika” – írta róla Schubert Gusztáv. Az Olimpia-filmben jelenik meg először a futók mellett száguldó kamera, a légi felvétel, a teleobjektív..., egy halom – a filmezésben ma már rutinnak számító – kamerakezelési mód. A film felvételein 43 operatőr dolgozott. A két rész összesen 6000 m (3,5 óra) hosszúságú (közel 200 órányi felvételből 18 hónap alatt véglegesre vágva).
Riefenstahl haláláig tagadta politikai kapcsolatát a náci párttal. A második világháborút követően sikerült tisztázni magát, de nem filmezhetett.
Bár Riefenstahl saját produkciójában 1954-ben elkészült a már 1934 óta egy opera alapján írt,[4] 1940 óta forgatott Tiefland(wd) c. filmje (amelyben játszott is), a neve azonban nem jelent meg rajta. Rendezőként G. W. Pabst van feltüntetve. A filmet bemutatták az 1954-es cannes-i filmfesztiválon. Jean Cocteau, a zsűri elnöke magasztalta a kamera költőiségét. A filmben 68 cigány statisztált délszaki típusokat ábrázolva, akiket egy Salzburg melletti koncentrációs táborból hoztak ki, majd oda is kerültek vissza. Szinte egyikük sem maradt életben. Riefenstahl ellen jó néhány per indult ennek következményeként. Később a fényképezéshez fordult. Évtizedekkel későbbi, öregkori filmje, a Víz alatti impressziók anyaga 1974 és 2000 között készült az Indiai-óceán mélyén.
101 éves korában halt meg.
Emlékeim, 1902–1945; ford. Liszkay Zoltán; Nagyvilág, Bp., 2003
↑ Museum of Modern Art online collection (angol nyelven). (Hozzáférés: 2019. december 4.)
↑ Zeneszerző: Eugen d'Albert
Das blaue Licht. Stills of Walter Riml, photographer of the film
Steven Bach: Leni. Leni Riefenstahl élete és munkássága; ford. Szántó Judit; Európa, Bp., 2008
Leni Riefenstahl a PORT.hu-n (magyarul)
Leni Riefenstahl az Internetes Szinkronadatbázisban (magyarul)
Leni Riefenstahl az Internet Movie Database-ben (angolul)
Leni Riefenstahl a Rotten Tomatoeson (angolul)
Leni Riefenstahl az AlloCiné weboldalán (franciául)
Leni Riefenstahl Pictures. Fanpix.Net (fanpix.famousfix.com). (Hozzáférés: 2021. szeptember 30.)
ISNI: 0000 0001 2130 2719
A második világháború portálja
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Leni_Riefenstahl&oldid=25217482”
Századik életévüket betöltött személyek
Lefordítandó cikkekre való utalást tartalmazó lapok
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. augusztus 28., 18:42
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.