hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu en hu pl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu en ru pl sk hu en ru en ru uk nb ru en ru uk pt hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en ar arz ru ca id hbs_lat da de es fi fr da lt is it ko nl nb pl pt ru sv fy pl zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. február 12.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Kaya fa (Torreya nucifera) leveles ága a termésével
kaliforniai nagymagvú tiszafa (T. californica)
nyugat-kínai nagymagvú tiszafa (T. fargesii)
kínai nagymagvú tiszafa (T. grandis)
csüngő tűs nagymagvú tiszafa(T. jackii)
japán nagymagvú tiszafa (T. nucifera)
floridai nagymagvú tiszafa (T. taxifolia)
A Wikifajok tartalmaz Nagymagvú tiszafa témájú rendszertani információt.
A Wikimédia Commons tartalmaz Nagymagvú tiszafa témájú kategóriát.
A nagymagvú tiszafa (avagy muskotályfenyő, Torreya) a fenyőalakúak közé tartozó áltiszafafélék egyik nemzetsége. A nemzetség tudományos nevét John Torrey amerikai botanikusról kapta.
Mind a hat faja a Csendes-óceán partvidékéről (Kelet-Ázsiából, illetve Kaliforniából) származik, de a mérsékelt égövben sokfelé telepítik őket.
Eredeti élőhelyén a fajok többsége kis- vagy közepes termetű fa; hazánkban inkább csak bokorfává fejlődik. Ágrendszere szabályos. Vezérágai messze nyúlnak, oldalágai változó mértékben lecsüngenek. Vörösbarna kérge vékony szalagokban, illetve pikkelyekben válik le. Vesszői az első évben (levélalap-pikkelyenként eltérő időben) zöldből vörösbarnára érnek.[1]
Nemcsak habitusa, de levele és hajtása is nagyon hasonlít a tiszafáéhoz – kivéve a T. jackii-t, amelynek hosszú, lecsüngő tűi szubtrópusi hangulatot keltenek.
Változatos hosszú, vékony, nyélbe keskenyedő, szálkás hegyben végződő, sötétzöld tűlevelei átellenesen állnak. Szétdörzsölve zellerillatúak.
Levélhónalji tobozvirágzatából első évben előmag fejlődik, és csak a második évben érik be. Termése szilvaszerű; a kemény magot zölsd, húsos magköpeny (arillusz) borítja. A közönséges tiszafától (Taxus baccata) jól megkülönbözteti, hogy az erősen gyantás szövetű arillusza a magot teljesen beborítja.
Egy- vagy kétlaki; örökzöld. A jó vízgazdálkodású, mély rétegű talajt és – különösen a kaliforniai nagymagvú tiszafa – a párás környezetet kedveli, de egyéb környezetben is megél. Fiatalon fagyérzékeny lehet; leginkább fagytűrő a japán nagymagvú tiszafa (T. nucifera).
A legtöbb fajt kertészeti célra, díszfának hasznosítják. Sötét, örökzöld lombjával jó háttérfa; egyedül ültetve a csüngő tűs T. jackii kivételével nem elég látványos (ráadásul a szelet, a hideget és a száraz levegőt nem is kedveli). Vörösre érő vesszője télen mutatós. Magyarországon kevéssé ismert, kereskedelmi forgalomban alig kapható. Egy szép, idős kaliforniai nagymagvú tiszafa él a Folly arborétumban.
Egyes fajok, főleg a kínai, a japán és a kaliforniai nagymagvú tiszafa termését eredeti élőhelyükön meg is eszik. Ehető nyersen vagy főzve, édességekben. Az íze kellemesen édes, gyantásan aromás.[2] A japán nagymagvú tiszafa magvaiból főzőolajat is sajtolnak.
↑ Terebess gyümölcskalauz: Torreya spp.
↑ Terebess gyümölcskalauz: Torreya spp.
ELTE: Fenyők (sensu lato) Archiválva 2016. március 4-i dátummal a Wayback Machine-ben
Józsa: Józsa Miklós: Fenyők és örökzöldek a kertben. Mezőgazdasági Kiadó, Budapest, 1980. ISBN 963 231 034 9, 204. old.
Biológiaportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Nagymagvú_tiszafa&oldid=23550624”
Taxonok from paraméter nélkül
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. február 12., 02:51
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.