hu fi hu hu hu hu hu fi hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu pl hu hu hu hu hu hu en hu hu fr hu fr hu it et ru en hu war hu ceb en hu ceb pl fr sv la it en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu en cs de hu hu hu hu hu it sv ru hu es ru es en ru hu nl ru hu sv ru hu de ru it sv nb hu hu es ru eo es ru hu ca ru th tr de hu fr uk hu fr de hu it de fi ceb de hu fr ru hu fr ru hu en de en nl de hu fr ru hu es ru hu en de fr nl ru it ceb ru hu de ru hu ceb de hu en de hu pt de hu es de hu pl de hu en de hu en ru hu fr ru eo es ru hu de hu hu sl ru de ru ru hu nb en nl hu hu sk ru hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en arz az ru bg ca id es eu it ka kk nl pl ro ru sv tr fy hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. június 15.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Természetvédelmi érték: 2 000 Ft
Leuciscus frisii caspius Lönnberg, 1900
Leuciscus frisii kutum (non Kamensky, 1901)
Rutilus frisii frisii (Nordmann, 1840)
Rutilus frisii velecensis Chichkoff, 1932
A Wikifajok tartalmaz Gyöngyös koncér témájú rendszertani információt.
A Wikimédia Commons tartalmaz Gyöngyös koncér témájú kategóriát.
A gyöngyös koncér (Rutilus frisii) a sugarasúszójú halak (Actinopterygii) osztályának pontyalakúak (Cypriniformes) rendjébe, ezen belül a pontyfélék (Cyprinidae) családjába tartozó faj.[1] Népies neve: menyecske koncér.
Európában ritka és veszélyeztetett kategóriába sorolt az állománya, Magyarországon csak elvétve az idevetődő példányokkal lehet találkozni. Gazdasági jelentősége nincs természeti jelentőségét az adja, hogy a Felső-Duna medencéjének bennszülött faja.
A gyöngyös koncér élőhelye a felső Duna-szakasz néhány tava, valamint ezek be- és kifolyó vizei Bajorországban (Chiem-tó), Ausztriában (Traun, Attersee és Mondsee). A törzsalak Rutilus frisii frisii mint vándorhal a Fekete-tenger északnyugati felének brakkvizeiben él, és ívás idején (március–április) a beömlő folyókba (Dnyeszter, Nyugati-Bug, Dnyeper, Don, Rion, Batum) úszik fel. A Kaszpi-tengertől északra lévő területeken, valamint Anatóliában is előfordul.
Legkönnyebben a nyúldomolykóval és a fejes domolykóval lehet összetéveszteni, de az oldalvonalon található pikkelyszámuk eltér. Közeli rokona a leánykoncér oldalvonala mentén is kevesebb, 44–49 pikkely számolható. A paduc a szilvaorrú keszeg és az állas küsz pikkelyszáma ugyan hasonló, de a paducnak teljesen alsó állású a szája, a szilvaorrú keszegnek pedig az anális úszója lényegesen hosszabb és az állas küsz szája felső állású.[2]
A hal teste orsó alakú, keresztmetszetében csaknem kerekded, feje kicsi. Lekerekített orra túlnyúlik a kissé ferdén álló kis szájnyíláson. Nagy, kerekded pikkelyei vannak. 62-67 az oldalvonal mentén. Mellúszói 17-18, hátúszója 11-12, farok alatti úszója 12-14 sugarú. Garatfogai egysorosak, 6(5)-5. Háta feketés zöld, oldalai világosabbak, hasa ezüstösen csillogó. Hát-, farok- és mellúszói szürkék, a hasúszók és a farok alatti úszó világos pirosak. Hasoldala ívás idején vörhenyesen csillogó. Testhossza 40-60 centiméter, legfeljebb 70 centiméter és testtömege elérheti a 8 kilogrammot.[3]
Kisebb csapatokban a mederfenéken keresi táplálékát, mely gerinctelen szervezetek, mint talajférgek, apró rákok, rovar, lárvák, szúnyoglárvák és puhatestűek. Előfordul, hogy kisebb halakat és vízinövényeket is fogyaszt.[2] Legfeljebb 12 évig él.
Mélyvízi hal, rendszerint távol marad a partoktól és a folyóvizek felső szakaszának kavicsos aljzatán ívik. Élőhelytől függően március–május között az ivarérett példányok a tavakba ömlő folyókba vagy a levezető csatornákba úsznak, esetleg a sekély vizű partszakaszokat keresik fel. A hímek fején és hátán nászkiütések jelennek meg. Ívásához ideális a 12-19 Celsius-fokos vízhőmérséklet. A nőstények által érlelt ikra mennyisége testtömeg-kilogrammonként 32-35 ezer, az ikraszemek átmérője 1,9-2,1 milliméter között változik.[2][3] Az ivadék 10-16 nap múlva kel ki az irkából.
A gyöngyös koncért ipari mértékben halásszák. A halat tenyésztik is.
↑ Rutilus frisii (Nordmann, 1840). ITIS report. (Hozzáférés: 2010. június 5.)
↑ a b c Gyöngyös koncér – Rutilus frisii meidingeri (Heckel, 1852). Kempelen Farkas Digitális Tankönyvtár. [2010. március 5-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. június 5.)
↑ a b Édesvízi halak. Budapest: Magyar Könyvklub. 1996. = Természetkalauz, ISBN 963 547 140 8
A faj szerepel a Természetvédelmi Világszövetség Vörös Listáján. IUCN. (Hozzáférés: 2011. július 8.)
Black Sea Roach Rutilus frisii (Nordmann, 1840) (angol nyelven). BioLib.cz. [2016. március 4-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. június 5.)
Gyöngyös koncér - Rutilus frisii. greenfo.hu. [2016. március 4-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. június 5.)
Rutilus frisii (Nordmann, 1840) (angol nyelven). FishBase. (Hozzáférés: 2010. június 5.)
Kottelat, M. and J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol and Freyhof, Berlin. 646 pp.
Védett és fokozottan védett halak
A halak portálja • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Gyöngyös_koncér&oldid=23958305”
Taxonok from paraméter nélkül
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. június 15., 08:04
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.