hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu de hu ca hu hu en hu de is tl hu hu hu hu hu en hu de hu hu hu hu hu sv en hu fi hu en hu it hu hu hu bg hu sv hu hu hu hu ru hu hu hu es hu en hu en hu sv hu de hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu de de de de de hu hu hu hu hu hu hu hu en hu en hu hu en hu en hu en hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu mk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A C–141 Starlifter nehéz katonai teherszállító repülőgépet az Amerikai Légierő Légimozgékonysági Parancsnokságának igényei alapján tervezte meg a Lockheed az 1960-as évek elején. Hadrendbe állása után a haderő összes katonai konfliktusába szállított hadianyagokat a vietnámi háborútól kezdve az öbölháborúig. Az AMC ezredein kívül később a Légierő Tartalékos Parancsnokságának ezredeiben, majd a Légi Nemzeti Gárdánál és a Légi Oktatási és Kiképző Parancsnokság alatt is szolgált, illetve 1 db-ot a NASA is igénybe vett repülő laboratórium kiépítésére.
A 38085-ös C–141A bal fordulóban az 1960-as évek első felében. Jól láthatóak az erre az időre jellemző festési minták
Az Amerikai Egyesült Államok Légiereje
Az adatok megjelenítéséhez kattints a cím mellett található „[kinyit]” hivatkozásra.
51,30 m (B, C) m
4 db Pratt & Whitney TF33 kétáramú gázturbinás sugárhajtómű
A Wikimédia Commons tartalmaz C–141 Starlifter témájú médiaállományokat.
Hadrendbe állításakor a lassabb, csillagmotoros C–124 Globemaster II-t váltotta le 1965-ben. A C–5 Galaxy 1970-es szolgálatba állásáig ez a típus volt a NATO legnagyobb kapacitású teherszállító repülőgépe.
Egyik leghíresebb példánya a Hanoi Taxi névre keresztelt C–141A (66–0177), amellyel 1973. február 12-én a legelső 40 fős csoport amerikai hadifoglyot vitték haza Hanoiból az Államokba, a „Hazatérés” hadművelet kezdeteként (két másik C–141A és egy C–9A követte még aznap). Az STS–51–L legénységének megmaradt holttesteit is ezzel a típussal szállították el 1988. augusztus 30-án a Kennedy Űrközpontból a Delaware állambeli Dover Légierő-bázisra.
Az utolsó példányok az amerikai haderő egészségügyi szállításait végezték a világ különféle pontjairól a németországi Spangdahlembe.
A Légierő hadrendjéből 2006. május 5-én vonták ki az utolsó példányt is, a C–17 Globemaster III váltotta ki a csapatszolgálatból. 11 példány maradt meg és lett kiállítva az Egyesült Államokban.
3.2.1 C–141B SOLL II
A Hanoi Taxi 2005 decemberében az Amerikai Légierő Nemzeti Múzeuma felett
Ez a szakasz egyelőre üres vagy erősen hiányos. Segíts te is a kibővítésében!
A 60183-as C–141B-t rakodják a McChord-i légibázison 1997-ben. Jól látható a hátsó, két oldalra kinyitott törzsfél és előttük a közel vízszintesre lehajtott rakodóajtó
A 82. légi szállítású hadosztály katonái hagyják el gépeiket. Jól látható a leengedett, szárnyfelenkénti két-két fékszárny
Két műszakis karbantartási munkákat végez a bal belső TF–33P7 hajtóművön
Ez a szakasz egyelőre üres vagy erősen hiányos. Segíts te is a kibővítésében!
A legelső sorozatgyártott típusváltozat. Képes volt rakterében 138 fő utast, vagy 80 hordágyat, illetve 10 db 463L (HCU-6/E) típusú szabvány palettát szállítani, 28 900 kg tehertömeggel. Különleges árukat is szállíthattak, mint az LGM–30 Minuteman interkontinentális ballisztikus rakéta. Hamar kiderült, hogy emelőkapacitása jóval nagyobb, mint a rakodótér hasznos térfogata, így nem tudták gazdaságosan kihasználni azt (rövid volt a törzs).
A NASA egy demonstrációs gépet kért L–300 jelzéssel, melynek törzsét kissé átalakították a Kuiper légi obszervatórium (Kuiper Airborne Observatory, KAO) számára. A gépen nagy magasságban repülve üzemeltették a távcsövet. A NASA NC–141A névvel látta el, és a kaliforniai Ames Kutatóközpontjában települ, a Moffett Szövetségi repülőtéren (Moffett Federal Airfield).
Az A altípus szolgálata során a kihasználhatatlan teheremelési képességek egyre zavaróbbak lettek, ezért az A törzsét meghosszabbították. Ezt a módosítást az addig legyártott 270 db gépre elvégezték. Ez lett a C–141B. Az új toldalékokat a szárny előtti és utáni törzsszakaszokra építették be, ezzel 7,11 méterrel (23 lábbal és 4 hüvelykel) meghosszabbítva a törzset. Az így kapott rakterületben elhelyezhető hordágyak száma 103 darabra nőtt, 13 darabra a palettáké, 205 főre a szállítható katonák száma, illetve 168 fő ejtőernyős deszantolhatott, vagy ezekkel egyenértékű más árut szállíthatott. Ebben a módosításban építették a teljes flottaállományba a légiutántöltő csonkokat is a kabin fölé. Az átépítés 1977 és 1982 között zajlott le, az első C–141B 1979 decemberében érkezett meg a csapatokhoz. Ez a program 90 db új építésű C–141A szállítókapacitásának felelt meg.
1994-ben az akkor meglévő 13 db B SOLL II (Special Operations Low-Level II) névvel jelzett átalakításon esett át. Eze ka gépek kis magasságú éjszakai repülési profilokra lettek felkészítve, ennek megfelelő navigációs berendezésekkel és megerősített önvédelmi rendszerekkel. A gépeket a Légimozgékonysági Parancsnokság (AMC) üzemeltette a Légierő Különleges Műveletek Parancsnokságával (Air Force Special Operations Command, AFSOC) közösen. Ezeket a változatokat szintén erre a feladatkörre felkészített C–17-esek váltoták le.
A 65–0248-as C-re átépített gép a Légierő Tartalékos Parancsnokságának állományában
1990-ben a meglévő 63 db C–141-re újabb modernizálási programot dolgoztak ki, majd ezek a C jelölést kapták. Fejlesztett avionikai és navigációs rendszereket építettek a gépekbe és modernizálták a műszerfalakat is, ellátva többfunkciós folyadékkristályos kijelzőkkel (MFD) azokat. A modernizáció célja az volt, hogy a C–17-esek érkezéséig hatékonyabban lehessen üzemeltetni a Starlifter-flottát.
A típust egyedül az amerikai fegyveres erőknél és a NASA-nál állították szolgálatba, más országnak exportálva nem lett.
Az Amerikai Egyesült Államok Légiereje
Légimozgékonysági Parancsnokságának (Air Mobility Command, AMC)
Légierő Tartalékos Parancsnoksága (Air Force Reserve Command, AFRC)
Légi Nemzeti Gárda (Air National Guard, ANG)
Légi Oktatási és Kiképző Parancsnokság (Air Education and Training Command, AETC)
A NASA NC–141A KAO-gépe
A 714-es oldalszámú C–141A KAO gépen kívül mást nem üzemeltetett a NASA.
11 db gép maradt fenn az utókornak (a Légierő sorozatszámai láthatóak).
C–141A: az első legyártott C–141A a doveri Dover Légierőbázison, Delaware államban van kiállítva.
C–141B (65–0257): a riverside-i March Field Air Museum-ban, Kalifornia államban van kiállítva.
C–141B (a „Hanoi Taxi”?): az Illinois állambeli Belleville közelében, a Scott Légierőbázison települő Scott Field Heritage Air Park-ban található.
C–141C: szintén a Scott Field Heritage Air Park-ban látható.
C–141C (66–0177 „Hanoi Taxi”): az Ohio állambeli Daytonban található a Légierő Nemzeti Múzeumában (National Museum of the United States Air Force).
C–141C (65–0248): a Georgia állam Houston megyéjében található Robins Légierőbázison települő Repülés múzeumában (Museum of Aviation) állították ki.
C–141F (64–0626): a doveri Dover Légierőbázison, Delaware államban van kiállítva.
C–141B (63–8088): az első, a Fairfield-i Travis Légierőbázisra érkezett gép. Beceneve „The Golden Bear” („Az arany medve”).
C–141B: a Charleston Légierőbázison települő Air Park-ban található Charlestonban, Dél-Karolinában.
C–141B (66–7947): a „Garden State Airlifter” becenevű gépet a McGuire Légierőbázison helyezték el, New Jersey-ben.
C–141B (65–0277): a McChord Légierőbázison települő McChord Air Museum-ban állították ki, Tacomában, Washington államban.
A típus legelső katonai szolgálata a vietnámi háború idején kezdődött.
Üzemeltetése során 21 db gép semmisült meg: 9 db A, 11 db B és 1 db C.
A típus egyik referencia oldala. – c141heaven.com
A típus veszteséglistája. – Aviation Safety Network.net
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=C–141_Starlifter&oldid=24757997”
Utoljára szerkesztve 2022. március 12., 17:28-kor
A lap utolsó módosítása: 2022. március 12., 17:28
A lap szövege CC BY-SA 3.0 alatt érhető el, ha nincs külön jelölve.