fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu de hu sv hu ceb hu hu hu hu hu hu hu it hu hu pt hu hu hu de hu hu hu it it en it it it it it de hu it hu es hu fr en fr pl it fr fr fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu lt lt hu ceb hu en hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Francesco de’ Medici – Wikipédia
Francesco de’ Medici (Firenze, 1541. március 25. – Poggio a Caiano, 1587. október 19.), I. Ferenc néven Toszkána nagyhercege (grandduca di Toscana) 1574. április 21. és 1587. október 19. között.[1]
1587. október 19. (46 évesen)
Princess Maria de' Medici of Tuscany
Don Giovanni de' Medici
I. Ferdinánd toszkánai nagyherceg
A Wikimédia Commons tartalmaz Francesco de’ Medici témájú médiaállományokat.
Nem tévesztendő össze Francesco de’ Medici (1614–1634) -vel, II. Cosimo fiával.
I. Cosimo de’ Medici nagyherceg (1519-1574) és Toledói Eleonóra (1519-1562) második gyermeke.
1565 decemberében feleségül vette I. Ferdinánd (1503-1564) német-római császár legifjabb leányát, Habsburg Johanna főhercegnőt (1547-1578), akitől egy – beteges – fia született, Filippo (1577–1582). Az osztrák főhercegnő halála után feleségül vette szeretőjét, Bianca Cappellót (1548-1587).[2]
1564-ben került a kormányzat élére, amikor apja még élt. A nagyhercegi rangot 1574-ben örökölte apja után. A cím ugyan nem teljesen legitim, minthogy 1569-ben V. Piusz pápa adományozta Francesco apjának, Cosimónak, de Francesco elérte, hogy 1575 novemberében II. Miksa német-római császár is nagyherceggé emelje. A Habsburg-ház szolgálatáért cserébe elismertette a dinasztia örökletes jogát minden toszkánai területére, és kétszer is visszautasította, hogy jelöljék a lengyel trónra (1575 és 1587).[3] Francesco nagyherceg hírneve a botrányok tengerében – köszönhetően családja tagjainak – egyre mélyebbre süllyedt: ő maga visszavonult a világtól pratolinói magánparadicsomába, ahol aranyhalait, svéd rénszarvasait etette, ápolta és a természet titkairól elmélkedett.
Más elfoglaltságai is voltak, amelyek elvonták a figyelmét a hivatalos ügyektől: az Uffizi harmadik emeletén művészeti galériát szervezett és ifjú művészek számára iskolát. Ő hozta létre az Accademia della Cruscát.[4] Támogatta Bernardo Buontalenti (1536–1608) tervét Livorno fejlesztésére (1577), amelyből Toszkána legnagyobb kikötőjét kívánták kialakítani. Megerősítette a flottát is és számos kereskedelmi állomást létesített a Földközi-tenger keleti medencéjében. Élénk tudományos érdeklődést mutatott a kémia, a mechanika és a ballisztika iránt, de a család hagyományainak megfelelően pártolta a művészeket is és ő helyezte el a Mediciek festménygyűjteményét a firenzei Uffizi-palotában.
Francesco feleségével együtt – ugyanazon a napon – halt meg 1587 októberében, valószínűleg maláriában. A népi képzelet azonban nem fogadta el ezt a prózai magyarázatot. Azt beszélték, hogy Bianca mérgezett tortát készített, amelyet sógorának – Ferdinándnak, a későbbi nagyhercegnek – szánt, de férje véletlenül megkóstolta és Bianca kétségbeesésében maga is evett belőle, hogy kövesse a szeretett férfit a halálba. Más változat szerint megmérgezték őket.[5] Más, elképzelések szerint Ferdinánd mérgezte meg őket.
↑ Klaus-Jürgen Matz: Ki mikor uralkodott, kormányzott? Magyar Könyvklub, Budapest, 2003. 68. p.
↑ Hibbert, Christopher: A Medici-ház tündöklése és bukása. Holnap Kiadó, Budapest, 1993. 261-262. p.
↑ Fodor Ágnes, A.: Uralkodó és dinasztiák. Magyar Világ Kiadó, 2001. 176. p.
↑ Hibbert, C.: i. m. 264. p.
↑ Fodor Á., A.: i. m. 176. p.
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Francesco_de’_Medici&oldid=23563892”
A lap szerkesztési előzményeinek megtekintése.
A lap utolsó módosítása: 2021. február 13., 08:02
A lap szövege CC BY-SA 3.0 alatt érhető el, ha nincs külön jelölve.