hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu it id hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu sv hu hu en en en en en en en en en en en de en en hu hu hu hu en hu en en en hu en en en en hu en hu hu en en en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A jógácsára (szó szerint "jóga gyakorlat"; "az, akinek a gyakorlata a jóga")[1] a buddhista filozófia és pszichológia egy jelentős iskolája, amely a fenomenológiára és az ontológiára helyezi a hangsúlyt[2] meditatív- és jógagyakorlatokon keresztül. A 4. század környéki indiai mahájána buddhizmussal azonosították,[3] amelyhez hozzátartoztak a nem-mahájána dárstántika iskola (szautrántika) gyakorlói is.[4]
A jógácsára példázat a tudat által felépített emberi tapasztalatokat magyarázza el.
A jógácsára a madhjamaka mellett az indiai mahájána buddhizmus két fő filozófiai iskolája közé tartozik.[5]
Masaaki (2005) szerint: "a legelső jógácsára szöveg, a Szandhinirmocsana-szútra szerint Buddha elindította a 'tan kerekét' (Dharmacsakra) háromszor."[5] Így ez a szútra a jógácsára legfőbb tana, amely bevezette a dharma kerekének háromszori megforgatása paradigmát, annak tanaival együtt. A jógácsára szövegeket általánosságban a harmadik forgatás részének tekintik, a kapcsolódó szútrákkal együtt. A jógácsára iskola orientációja nagyjából megegyezik a páli nikáják (gyűjtemények) gondolkodásával.[6]
Maitréja bodhiszattva és tanítványai. Gandhára, 3. század.
A jógácsárát Aszanga és Vaszubandhu, brahmin féltestvérek szerezték. Aszanga éveket töltött intenzív meditációval, amelyek során úgy tartják, hogy gyakran ellátogatott a Tusita mennyországba, hogy tanításokat kapjon Maitréja bodhiszattvától. Úgy tartják, hogy a mennyországokat el lehet érni meditáció révén. Ezekről írt Paramártha, 6. századi indiai buddhista szerzetes.[7]
Aszanga írta meg a jógácsára tanok legfőbb szövegeit, úgy mint a Jógácsárabhúmi-sásztrát, a Mahájána-samgrahát, az Abhidharma-szamuccsaját és egyéb műveket, jóllehet vannak ellentmondások a kínai és a tibeti hagyományokban, hogy mely műveket tulajdonítják neki és melyeket Maitréjának.[8]
Hszuan-cang szobra az Óriás Vadliba pagodában, Hszian, Kína
Az indiai jógácsára szövegek először az 5. században érték el Kínát.[9] Ezek között volt Gunabhadra négy füzetes fordítása, a Lankávatára-szútra, amely fontossá vált később a csan buddhizmus számára. A 6. században egy Paramártha nevű indiai szerzetes és fordító terjesztette Kínában a jógácsára tanításokat.[10] A kelet-ázsiai jógácsára legfontosabb alapítójának mégis Hszuan-cangot tartják, aki 33 éves korában Indiába utazott, hogy azután bő tíz évig tanulmányozza a buddhista tanokat híres mesterek segítségével és fontos szövegeket ültessen át kínai nyelvre.[11] Hszuan-cang tanítója volt például a Nálanda Egyetem tanára, a 106 éves Sílabhadra.[12] Hosszú útjáról 657 buddhista szöveggel tért haza Hszuan-cang, köztük a legfontosabb jógácsára szövegekkel, úgy mint a Jógácsárabhúmi-sásztra.[13] A fordításokhoz ezután állami támogatást is kapott.
Ekkor állította össze a "Példázat a csak-tudat tökéletességéről" című művét (Cseng Veisi Lun).[14] Hszuan-cang támogatta a Maitréja bodhiszattva felé mutatott meditációs gyakorlatokat is.[15]
Sztúpa Csomonangnál (Ü-Cang, Lhace város, Tibet) – 2007.
A jógácsára legelőször Sántaraksita majd Atísa révén került Tibetbe. A nyingmapa is használta a jógácsára szakkifejezéseit (bár nézeteit nem) a végtelen jelenségek jellemzésében (tibeti: རྣམ་གྲངས་མ་ཡིན་པའི་དོན་དམ་, wylie: rnam-grangs ma-yin-pa’i don-dam), amely Dzogcsen (tibeti: རྫོགས་ཆེན་, wylie: rdzogs chen) gyakorlatok végpontja.[16] Emiatt a jógácsára a tibeti buddhizmus szerves részét képezi.[17]
Annak ellenére, hogy Congkapa (akinek a reformjait tekintik a későbbi gelug iskola kezdetének[18]) karrierje elején támogatta a jógácsára nézeteit (főleg a nyolcfajta tudatosság létezését és működését illetően), a későbbi gelug nézet szerint a jógácsára különbözik a madhjamaka logikától[19] a buddhista két igazság tanait illetően.
A jógácsára filozófiája; ford., bev., jegyz. Tenigl-Takács László; Damaru, Bp., 2009
↑ Jones, Lindsay (Ed. in Chief) (2005). Encyclopedia of Religion. (2nd Ed.) Volume 14: p.9897. USA: Macmillan Reference. ISBN 0-02-865983-X (v.14)
↑ Buddhahood Embodied: Sources of Controversy in India and Tibet - John Makransky. SUNY Press: 1997. ISBN 0-7914-3431-1 [1]
↑ Zim, Robert (1995). Basic ideas of Yogācāra Buddhism. San Francisco State University. Source: [2] Archiválva 2012. szeptember 11-i dátummal a Wayback Machine-ben (accessed: October 18, 2007).
↑ Ven. Dr. Yuanci, A Study of the Meditation Methods in the DESM and Other Early Chinese Texts, The Buddhist Academy of China.
↑ a b Jones, Lindsay (Ed. in Chief)(2005). Encyclopedia of Religion. (2. kiadás) 14. kötet; Masaaki, Hattori (Ed.)(1987 & 2005)"Yogācāra": 9897. o. USA: Macmillan Reference. ISBN 0-02-865983-X (v.14)
↑ Dan Lusthaus, Buddhist Phenomenology. Routledge, 2002, page 43.
↑ Wayman, Alex. Untying the Knots in Buddhism: Selected Essays. 1997. 213. o.
↑ On Some Aspects of the Doctrines of Maitreya (natha) and the Asanga - Giuseppe Tucci, Calcutta, 1930.
↑ Paul, Diana. Philosophy of Mind in Sixth-Century China: Paramartha's Evolution of Consciousness. 1984. 6. o.
↑ Paul, Diana. Philosophy of Mind in Sixth-Century China: Paramartha's Evolution of Consciousness. 1984. 30-32. o.
↑ Liu, JeeLoo. An Introduction to Chinese Philosophy: From Ancient Philosophy to Chinese Buddhism. 2006. 220. o.
↑ Wei Tat. Cheng Weishi Lun. 1973. 51. o.
↑ Tagawa, Shun'ei.szerk.: Charles Muller: Living Yogacara: An Introduction to Consciousness-Only Buddhism. Wisdom Publications, xx-xxi (forward). o. (2009). ISBN 0-86171-589-6
↑ Liu, JeeLoo. An Introduction to Chinese Philosophy: From Ancient Philosophy to Chinese Buddhism. 2006. 221. o.
↑ Lusthaus, Dan (undated). Quick Overview of the Faxiang School 法相宗. Source: [3] (hozzáférés: 2007. december 12.)
↑ Berzin, Alexander: Ridding Oneself of the Two Sets of Obscurations in Sutra and Highest Tantra According to Nyingma and Sakya, 2004 [2015. február 16-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. december 19.)
↑ Khyentse Rinpoche, Dzongsar Jamyang.szerk.: Alex Trisoglio: Introduction, Introduction to the Middle Way: Chandrakirti's Madhyamakavatara with Commentary (PDF), 1st, Dordogne, France: Khyentse Foundation, 8. o. (2003). Hozzáférés ideje: 2013. január 7.
↑ Berzin, Alexander: Life of Tsongkhapa, 2003. december 1. (Hozzáférés: 2013. január 7.)
↑ Lobsang Dragpa Tsongkhapa, Sparham, Gareth, trans.; in collaboration with Shotaro Iida.szerk.: Kapstein, Matthew: Ocean of Eloquence: Tsong kha pa's Commentary on the Yogacara Doctrine of Mind, 1st. (Tibetan, with English translation and introduction nyelven), Albany, NY: State University of New York (1993). ISBN 0791414795. Hozzáférés ideje: 2012. december 18.
Bayer, Achim (2012). Addenda and Corrigenda to The Theory of Karman in the Abhidharmasamuccaya, 2012
Kalupahana, David J. (1992). The Principles of Buddhist Psychology, Delhi, ri Satguru Publications
Keenan, John P. (1993). Yogācarā. 203–212. o., Yoshinori, Takeuchi; with Van Bragt, Jan; Heisig, James W.; O'Leary, Joseph S.; Swanson, Paul L.(1993). Buddhist Spirituality: Indian, Southeast Asian, Tibetan, and Early Chinese. New York City: The Crossroad Publishing Company. ISBN 0-8245-1277-4
King, Richard (1998). Vijnaptimatrata and the Abhidharma context of early Yogacara, Asian Philosophy, 8. évfolyam, 1. szám, 5–18. o., http://ccbs.ntu.edu.tw/FULLTEXT/JR-ADM/richard.htm
Kochumuttom, Thomas A. (1999). A buddhist Doctrine of Experience, Delhi, Motilal Banarsidass
Norbu, Namkhai (2001), The Precious Vase: Instructions on the Base of Santi Maha Sangha. Shang Shung Edizioni. 2. kiadás
Park, Sung-bae (1983). Buddhist Faith and Sudden Enlightenment, SUNY Press
Shantarakshita & Ju Mipham (2005). The Adornment of the Middle Way
A. Sponberg (1979). Dynamic Liberation in Yogacara Buddhism Archiválva 2014. február 3-i dátummal a Wayback Machine-ben, 2(1), 44–64. o.
Stcherbatsky, Theodore (1936). Mathyanta-Vibhanga, "Discource on Discrimination between Middle ans Extremes"
Zim, Robert (1995). Basic ideas of Yogacara Buddhism. San Francisco State University. forrás: [4] Archiválva 2012. szeptember 11-i dátummal a Wayback Machine-ben (hozzáférés: October 18, 2007)
"Early Yogaacaara and Its Relationship with the Madhyamaka School", Richard King, Philosophy East & West, vol. 44 no. 4, October 1994, pp. 659–683.
"The mind-only teaching of Ching-ying Hui-Yuan" (subtitle) "An early interpretation of Yogaacaara thought in China", Ming-Wood Liu, Philosophy East & West, vol. 35 no. 4, October 1985, pp. 351–375.
Yogacara Buddhism Research Association; articles, bibliographies, and links to other relevant sites
Buddhizmusportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Jógácsára&oldid=24965569”
Utoljára szerkesztve 2022. május 28., 18:32-kor
A lap utolsó módosítása: 2022. május 28., 18:32
A lap szövege CC BY-SA 3.0 alatt érhető el, ha nincs külön jelölve.