hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu fr en en ru en en hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl an ar ar arz az ku ru bg br ca hbs_lat cy da de fr el eo es et eu fa fi fr de lt de he hbs_lat hy id is it ja ka uz kk ko it it lt lv en en nds nl nb nb pl pnb pt ro ru es jbo hbs_lat en sk sl hbs_lat sv ta tr fy ur uz fr vi pl zh xmf da zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. december 23. 9 változtatás vár ellenőrzésre.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Ez a szócikk nem tünteti fel a független forrásokat, amelyeket felhasználtak a készítése során. Emiatt nem tudjuk közvetlenül ellenőrizni, hogy a szócikkben szereplő állítások helytállóak-e. Segíts megbízható forrásokat találni az állításokhoz! Lásd még: A Wikipédia nem az első közlés helye.
Tuaregek által lakott terület a Szaharában
A tuaregek egy afrikai berber nép, a Szaharában és a Száhel-övezetben élnek. Nyelvük a tamasek. Több száz éve nomád módon élnek Algériában, Nigerben, Maliban, Mauritániában, Líbiában, Burkina Fasóban és Nigériában.
3 Kultúra és vallás
A „tuareg” név a targi szóból ered, ami azt jelenti, hogy „a Targa-völgyből”. A Targa-völgy Líbiában, a Fezzan környéken található. A targa egy berber szó, jelentése „csatorna”. Ők maguk úgy hívják magukat, hogy kel tamasheq („akik tamasekul beszélnek”) vagy imuhaq („a szabadok”).
A tuaregek a berberek egy csoportját alkotják. Ókori források arra engednek következtetni, hogy a garamantoktól származnak, akiket a muzulmánok a 7. században Fezzanból elűztek. A garamantokról rengeteg történelmi forrás maradt fenn, és őstörténetük sokkal jobban ismert, mint a tuaregé. Fő jellemzőjük volt a négylovas harci szekerek használata, amelyekről sziklarajzok maradtak fenn az Atlasz-hegységben. A tuareg területeken is vannak sziklarajzok lovaskocsikról, ám ezek kétlovas szekereket ábrázolnak. Emiatt számos tudós kizárja a garamant-tuareg azonosságot.
A tuaregek eredetét kutató elméletek sem mentesek a misztikus, legendás elemektől. Olyan legenda is létezik, mely szerint a Tunéziába behatolt kereszteseket ellenségeik a Szaharába űzték, és ott a nomádok segítségével életben maradtak, és elnomádosodtak. Büszke, fegyelmezett és méltóságteljes magatartásuk és vitézségük katonaőseikre vezethető vissza.
Először a Szaharát népesítették be, és egyúttal a tubbu népet a Tibeszti-hegységbe űzték. Amikor a 16. században a Songhai Birodalom gyengülni kezdett, a Száhel-övezetet is meghódították, és elfoglalták Timbuktut.
A 19. században sokáig ellenálltak a francia gyarmatosításnak. Csak 1917-ben kötöttek békét Franciaországgal. Amikor a francia kolóniák Afrikában 1960-ban függetlenségüket elnyerték, a tuaregek területét több ország között osztották fel: Algéria, Niger és Mali (vannak még tuaregek Burkina Fasóban, Mauritánia, Líbia és Nigéria területén is).
A tuaregek „fővárosa” – ha egy nomád népnél egyáltalán lehet ilyenről beszélni a Nigerben található Agadez.
1990 és 1995 között Maliban és Nigerben tuareg felkelések törtek ki, mert úgy érezték, hogy marginalizálódnak. Egyik híres vezetőjük Mano Dayak volt. A líbiai polgárháborúban sok tuareg zsoldos harcolt.
A 2011-es első líbiai polgárháború idején az azawadi tuaregek zöme Moammer Kadhafi mellett harcolt zsoldosként. Miután vereséget szenvedtek, hazatértek, de a Líbiából hozott fegyvereikkel 2012. január 17-én támadást indítottak a Mali kormány ellen Azawad függetlenségének a kivívásáért. A lázadók helyzetét jelentős mértékben megkönnyítette, hogy időközben, március 21-én Bamakóban a hadsereg parancsnokainak egy része puccsot hajtott végre Amadou Toumani Touré elnök ellen. A zűrzavaros helyzetben a tuareg lázadók bevették Kidali, Gao és Timbuktu városokat (április 1-jén), majd április 6-án a bamakói anarchikus helyzetre hivatkozva kikiáltották Azawad függetlenségét. Mikor az eleinte szövetséges iszlamista lázadók 2013 januárjában további előrenyomulásba kezdtek Mali déli területeinek irányába, január 11-én a francia hadsereg a mali kormány megsegítésére megkezdte a Szervál hadműveletet. Ennek keretében január végére a térség összes jelentősebb települése a mali–francia csapatok kezére került. Az intervenció támogatására időközben az ECOWAS 5000, Csád 2000 katonát küldött. A tuareg lázadók az intervenciós csapatok oldalára álltak a konfliktusban, sőt az azawadi függetlenségi kiáltványt is visszavonták, hitet téve Mali területi integritása mellett.
A legtöbb tuareg nomád állattenyésztő, vannak köztük kovácsok, tevetenyésztők, karavánvezetők. Többnyire muzulmánok. Társadalmuk hierarchikus. Saját írásuk van, a tifinagh. A nők tanítják a gyermekeknek.
Tinariwen – egy nemzetközi sikert elért tuareg zenekar.
Öt országban, mégis békében – Tuaregek Malin (az mtv1 2012. április 12.-i dokumentumfilmje. riporter: Járai Judit)
A tuareg (kel tamasheq) nép társadalma, életmódja
A tuareg bosszúja (Tuareg, il guerriero nel deserto): 91 perces olasz-spanyol-izraeli kalandfilm (1983)
Maliciózus tuaregek? (Barta Ji 2013.02.07.-i blogbejegyzése)
A kokain fűti a tuaregek lázadását (a Népszabadság 2013. február 11.-i cikke)
Kokain, karavánok, tuaregek (az Index.hu 2012. március 24.-i cikke)
A tuaregek, szent krokodilok és a kölessör birodalma - Mali (Somlai Zoltán 2012. március 10.-i útibeszámolója)
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Tuaregek&oldid=24500932”
Forrással nem rendelkező lapok
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. december 23., 21:15
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.