hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de ceb ru hu hu hu en ga hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A gyepvasérc (mocsárvasérc) likacsos, szivacsos külsejű, tömötten földes vas-oxi-hidroxid, ami mocsaras, tőzeges helyeken, reduktív környezetben képződik. A legősibb idők óta használt, de nagyüzemi termelésre alkalmatlan, üledékes vasérc. A talajok minősítésénél a gyökérfejlődést akadályozó talajhibának számít.
recens tőzeglápokban (Somogy; főképp Nagyatád–Somogyszob környéke);
a Nyírség „nyírvízlaposaiban” (a nyírségi gyepvasérc mintegy 3500–5000 éve keletkezett);
Nyugat-Dunántúlon (erről kapta a nevét Vasvár).
A Somogyszob határában található, óholocén korú gyepvasérc telep ismert földtani nevezetesség.
ezek aránya döntően a recens talajvíz helyzetének függvénye.
A reduktív környezet jeleként gyakran vivianitot (Fe3(PO4)2* 8 H2O) is tartalmaz.
elegyesen jelenik meg; ezeket bekérgezi. Gyakran növénylenyomatokat is tartalmaz. A viszonylag sok kovasav és foszforsav mellett rendesen víz is több van benne, mint a más módokon keletkezett barnavasércekben (limonitokban). A legrégebben ismert és hasznosított vasércek egyike: olyannyira, hogy maga a limonit ásvány a gyepvasércről kapta a nevét: (leimon görögül gyepet jelent).
Az érc szerkezete rendszerint laza, porózus, vagy pizoidos, ritkán réteges. Tapintása földes. Van, amikor önálló rétegekként jelenik meg, és van, amikor csak a homokszemcséket, kavicsokat, illetve növénymaradványokat kérgezi be.
Keletkezése alapvetően biokémiai folyamat, az úgynevezett vasbaktériumok műve. Ezek:
elbontják a vasvegyületeket tartalmazó humuszanyagokat (azokkal táplálkoznak), és a vasat ferrihidroxid alakjában kiszabadítják belőlük;
a ferrihidroxid lesüllyed a láp fenekére, és ott felhalmozódik. Az így képződött gyepvasérc telepek vastagsága többnyire nem éri el az 1 métert, kiterjedésük azonban esetenként igen nagy.
Ritkábban előfordul, hogy a talajban az elhalt gyökerek mentén mozgó, vastartalmú talajvízből a korhadó, megritkuló gyökérszövetbe rakódnak le a vas sói, és a szerves anyagot elkövesítik, „elvasasítják”. Ennek eredményeképpen a gyökerek helyén hosszú rudak, igen változatos, cseppkőszerű képződmények keletkeznek. Az egykori tönkök helyén a gyepvasérc emberfej nagyságát is elérő tömbökben jelenhet meg.
A mocsaras-lápos területeken rendszerint a széles, feltöltődő völgyekben, a vízfolyásokhoz közel jelenik meg.
A már az ókorban bányászott vasérctípusok közül az egyik legfontosabb. Előnyei:
a kohósítást megkönnyítő, porózus szerkezet;
a kéntartalom szinte teljes hiánya;
a telepek felszínközeli helyzete,
a telepek könnyen művelhető jellege (az esetek többségében ásható, tömbjei kézzel rakodhatók).
A Kárpát-medencében avar kori, a gyepvasércet hasznosító kohókat tártak fel például:
Ezeket a kohókat az avarokkal azonos technológiával vasat olvasztó honfoglaló magyarok átvették, tovább használták. A gyepvasércből damaszkolással készítették a minőségi (acél) fegyvereket (például szablyáikat); a piritből nyert, lényegesen rosszabb minőségű vasat a tömegcikkek gyártásához használták fel. Vas megye elnevezése összefügg ezekkel a lelőhelyekkel és az azokra alapuló korai vasfeldolgozással.
Bokor József (szerk.). Limonit, A Pallas nagy lexikona. Arcanum: FolioNET (1893–1897, 1998.). ISBN 963 85923 2 X. Hozzáférés ideje: 2009. szeptember 29.
Somogy Múzeum: Földtörténet[halott link]
Kiszely István: A magyar nép őstörténete
Duna Gábor Dávid: Nyírség[halott link]
Cserny Tibor: Földtani ismeretek[halott link]
Magyar nagylexikon VIII. (Ff–Gyep). Főszerk. Bárány Lászlóné. Budapest: Magyar Nagylexikon. 1999. 930. o. ISBN 963-85773-9-8
Török Béla: A vasérctől a vastárgyig…
Benke László: A BÁNYÁSZAT TÖRTÉNETE[halott link]
Környezet- és Természetvédelmi Lexikon I. Második, átdolgozott, bővített kiadás. Akadémiai Kiadó, Budapest, 2002. p. 150. ISBN 963-05-7847-6
Thiele Á., Török B.: Vastermelés, vaskihozatal és a kohósított gyepvasércek minimálisan szükséges vastartalma az avar és Árpád-kori vasbucakohászatban. HU ISSN 1786-271X
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Gyepvasérc&oldid=23245935”
Utoljára szerkesztve 2020. november 13., 11:50-kor
A lap utolsó módosítása: 2020. november 13., 11:50
A lap szövege CC BY-SA 3.0 alatt érhető el, ha nincs külön jelölve.