hu hu hu hu hu hu hu es hu es hu hu hu de hu en ms hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu pt hu hu hu hu hu hu hu hu ms es hu hu hu de en ru hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en ar bg bn br ca hbs_lat da de el eo es et eu fa fi fr it ja ko it lb lt nl nb pl pt ru hbs_lat sl hbs_lat sv tr fy zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Inó (Kadmosz leánya) – Wikipédia
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. október 11.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
A Wikimédia Commons tartalmaz Inó témájú médiaállományokat.
Nem tévesztendő össze a következővel: Inó (település).
Inó (görögül: Ίvώ) a görög mitológiában Kadmosz egyik leánya, Athamasz boiótai király második felesége. Neve prehellén eredetre mutat.[1] Athamasznak már volt egy leánya, Hellé és egy fia, Phrixosz a második házassága idején. Inótól még két gyermeke született, Learkhosz és Melikertész.[2]
Inó el akarta veszejteni Hellét és Phrixoszt, mostohagyermekeit, mire azok Kolkhiszba menekültek előle.[1] Ezt olyan módon érte el, hogy szándékosan éhínséget okozott Boiótiában. Kívánságára a vetőmagot megpörkölték az asszonyok, a férfiak erről nem tudva azt vetették el. A megpörkölt búza természetesen nem hajtott ki, így nem volt aratás. Athamasz a delphoi jósdától kért orákulumot. Inó a küldötteket megvesztegette, így azok nem jártak Delphoiban, és azt mondták Athamasznak, hogy Phrixoszt fel kell áldozni Zeusz oltárán. Athamasz első felesége, Nephelé azonban a Hermésztől kapott aranygyapjas kos segítségével elmenekítette mindkét gyermekét Aiétészhez. Útközben Hellé meghalt, csak Phrixosz érkezett oda, a kos lenyúzott bőre lett az aranygyapjú, ami miatt az argonauták Kolkhiszba utaztak.[2]
Szemelé halála után Zeusz kérésére magához vette közös gyermeküket, Dionüszoszt is, a bor, az öröm, a szőlő, a termékenység és a téboly kétszer született istenét, aki így Inó Melikertész nevű fiának tejtestvére lett.[1]
Zeusz felesége, a féltékeny Héra tébolyt bocsátott rá és férjére, mire Athamasz lenyilazta Learkhoszt – mivel szarvasnak nézte –, Inó pedig Melikertészt forró vízzel telt üstve vetette és fia holttestével a tengerbe ugrott. Ott Inó tengeristennővé változott, és a Leukothea nevet kapta, Melikertész is tengeri istenné vált, e minőségében Palaimónnak hívják. Mindketten a hajósok és a bajba jutott utazók oltalmazói lettek. Így Odüsszeuszt is Inó-Leukothea mentette ki a viharból.[1]
Rómában Inót Mater Matuta, Palaimónt Portunus néven tisztelték, ő vezérli a tengerészeket, hogy szerencsésen eljussanak a kikötőbe.[1]
Az Inó-mondában a gonosz mostoha meseeleme fedezhető fel.[1]
↑ a b c d e f MitEnc
↑ a b Apollodórosz
↑ MitEnc:  Mitológiai enciklopédia I–II. Főszerk. Szergej Alekszandrovics Tokarjev. A magyar kiadást szerk. Hoppál Mihály. Budapest: Gondolat. 1988. ISBN 963-282-026-6
↑ Apollodórosz:  Apollodórosz: Mitológia
Kerényi Károly: A görög mitológia, 1997. ISBN 9789639020924
Robert Graves: A görög mítoszok. Európa Könyvkiadó, Budapest, 1981.
Ókorportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Inó_(Kadmosz_leánya)&oldid=24293902”
A thébai mondakör szereplői
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. október 11., 21:16
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.