hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu en hu hu hu hu hu de en de hu pl hu hu hu en en hu hu en tr it sk hu hu hu hu hu hu hu hu es hu hu hu hu hu hu hu it de hu hu de hu it fr hu hu it en hu it fr hu hu eo hu hu en hu hu ro hu hu sv hu it en hu it hu hu hu de hu en hu pt hu hu pt hu hu en hu hu hu en hu hu en hu hu en hu hu en hu hu en hu hu en hu hu en hu hu en hu hu en hu hu en hu hu en hu it en hu hu en hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en cs de hu hu es es en hu hu hu hu hu de hu en id hu hu hu hu id hu hu hu it hu hu hu hu hu en cs de hu hu hu eo hu hu hu hu hu pt en hu hu hu hu hu hu hu hu hu fi eo hu hu en fr pl hu hu hu hu cs it hu hu hu sk en fr hu sv de en en es hu pl hu hu en en hu hu hu hu hu hu nl hu en cs de hu en en en de en nl de it de de it de de hu hu hu de nl de de cs de de de de de nl en hu en cs de hu de fr it en it en it en it it it hu hu hu sv fr de de de de it es sv de de hu en cs de hu hu hu en fr fr pl eo en en hu it en it en it it hu it it en it it it hu en fr hbs_lat de gl pl hu en fr nb tr gl hu hu hu it it pt hbs_lat it it hu en en fr gl en de hu pt ca nb fr hu gl hu it en it pt hbs_lat it hu es it pt hbs_lat it it hu fr it en ceb en en hu es fr it pt hbs_lat it hu es fr it it hbs_lat it hu es fr it hbs_lat it it hu es fr it it it en hu fr it hbs_lat it it en hu hu hu fi cs hu sk hu fr nl pl sv hu fr en nb cs fr hu pl en pl fr pl hu fr fr en en nb hu fr fr fr en en sk pl hu hu fr nb sk hu fr en es sl hu hu hu hu it en hu hu hu hu it en hu en fi de en hu hu en de sv en en hu en de sv sv en hu en sv de sv en hu hu pl hu hu fr sk sv nl lt hu pl sk nl de de lt pl hu es en de fr fr hu es en eo de fr hu de de it de ceb hu de de it de ceb sk hu hu it da hbs_lat hu en it it en sv hu en it it en sv sk et nl hu hu it hu en it fr it en hu sv en eo pl hu de de ceb pl en es es pt pt hu hu hu en hu hu fr it pl pl hu hu hu en hu hu fr sv pl pl hu hu nl hu hu hu ca sv ceb pl hu ca pl sv pl hu ca sv ceb pl hu pl ceb pl pl hu pl ceb pl pl hu fr pl hbs_lat pl hu it en en en hu en hu fr hu hu pl fr pl pl hbs_lat sk hu hu hu hu fr hbs_lat fr pl hu de it nb de hu en fr hbs_lat fr hu en hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en ar arz ca hbs_lat de es et eu fa fi fr lt he it nl pl pt ru en sv tr fy zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. március 11.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
2018. szeptember 19. (77 évesen)[1]
A Wikimédia Commons tartalmaz Kulcsár Győző témájú médiaállományokat.
Kulcsár Győző (Budapest, 1940. október 18. – Budapest, 2018. szeptember 19.)[3] a Nemzet Sportolója címmel kitüntetett négyszeres olimpiai és háromszoros világbajnok magyar vívó, mesteredző, sportvezető. Kulcsár Krisztián világbajnok, olimpiai ezüstérmes párbajtőrvívó nagybátyja.
2 Edzői és sportvezetői pályafutása
A második világháború során szüleivel Németországban, majd Svédországban élt. 1946-ban tértek haza. 15 évesen kezdett vívni egy iskolai tanfolyamon. 1957-től az Újpesti Dózsa versenyzője lett. A Miskolci Egyetemen töltött évei alatt a Miskolci EAFC-ban sportolt, ezt követően Budapestre került, és rövid ideig a Vasasba, majd az OSC-be igazolt.
Tőr- és párbajtőrvívásban egyaránt versenyzett, 1962-től 1979-ig szerepelt mindkét fegyvernem magyar válogatottjában, de kiemelkedő eredményeit párbajtőrvívásban érte el. Közel két évtizeden keresztül jelentős része volt az akkoriban a világ egyik legjobb csapatának tartott magyar párbajtőr-válogatott sikereiben. A magyar csapattal 1964-től három egymást követő alkalommal nyert olimpiai bajnoki címet, és 1968-ban az egyéni versenyt is megnyerte, így máig ő minden idők egyik legeredményesebb párbajtőrözője. A vívó-világbajnokságokon kilenc érmet – köztük három aranyérmet – nyert, valamennyit a magyar csapat tagjaként. A válogatottságtól az 1980. évi olimpia előtt vonult vissza, az aktív sportolást akkor fejezte be.
1964, Tokió: csapat (Bárány Árpád, Gábor Tamás, Kausz István, Nemere Zoltán)
csapat (B. Nagy Pál, Fenyvesi Csaba, Nemere Zoltán, Schmitt Pál)
1972, München: csapat (Erdős Sándor, Fenyvesi Csaba, Osztrics István, Schmitt Pál)
1970, Ankara: csapat (Erdős Sándor, Fenyvesi Csaba, Nemere Zoltán, Schmitt Pál)
1978, Hamburg: csapat (Fenyvesi Csaba, Kolczonay Ernő, Osztrics István, Pap Jenő)
1969, Havanna: csapat (B. Nagy Pál, Fenyvesi Csaba, Nemere Zoltán, Schmitt Pál)
1973, Göteborg: csapat (Erdős Sándor, Fenyvesi Csaba, Osztrics István, Schmitt Pál)
1963, Gdańsk: csapat (Bárány Árpád, Gábor Tamás, Kausz István, Nemere Zoltán)
1974, Grenoble: csapat (Erdős Sándor, Kolczonay Ernő, Osztrics István, Schmitt Pál)
1966, Moszkva: csapat (B. Nagy Pál, Gábor Tamás, Nemere Zoltán, Schmitt Pál)
1965, Budapest: csapat (Lendvay László, Nemere Zoltán, Préda István, Schmitt Pál)
1963, Porto Alegre: csapat (Kamuti Jenő, Lendvay László, Nemere Zoltán, Préda István)
BEK-győztes: 1964, 1965, 1966
csapat: 1961–1964, 1966, 1969, 1971
1963, Porto Alegre: csapat (Gyuricza József, Kamuti Jenő, Kamuti László, Plagányi Attila)
Edzői és sportvezetői pályafutása[szerkesztés]
1968-ban a Budapesti Műszaki Egyetemen építőmérnöki, 1976-ban a Testnevelési Főiskolán vívó szakedzői, majd 1985-ben vívó mesteredzői oklevelet szerzett. A mérnöki diploma megszerzése után a Villamosenergia-ipari Kutató Intézet hőtechnikai főosztályán dolgozott. 1979–80-ban a Magyar Vívószövetség főtitkára, majd 1988-ig a magyar vívóválogatott szövetségi kapitánya volt.
1988-ban külföldre távozott, Olaszországban telepedett le, és Vercelliben az AC Pro Vercelli egyesület vívóedzője lett. Tanítványai közül Maurizio Randazzo olimpiai bajnoki címet, háromszor világbajnoki címet, Elisa Uga olimpiai ezüstérmet és Európa-bajnoki címet szerzett. 2001-ben hazatért, és a Budapesti Honvéd–LNX vezetőedzője, így többek között Nagy Tímea, Kulcsár Krisztián és Boczkó Gábor mestere lett. Irányította az öttusázó Balogh Gábor vívóedzéseit is. Később a Vasas edzője lett. Ő volt a mestere Szász Emese olimpiai bajnok párbajtőrvívónak, aki 2016-ban nyert olimpiát egyéni párbajtőrvívásban.
2005-től a Nemzet Sportolóinak delegáltjaként a Magyar Olimpiai Bizottság tagja, majd elnökségi tagja lett. 2009-ben újra elnökségi tagnak választották.
2005 decemberében a párbajtőr szakág szövetségi kapitányának nevezték ki. Posztján 2008-ban megerősítették. 2012 februárjában lemondott a párbajtőr szakág szövetségi kapitányi pozíciójáról, mivel a Magyar Vívószövetség nem jelölte őt MOB-tagnak.[4]
2018. szeptember 19-én, majdnem 78 éves korában hunyt el.[5] Október 1-jén a Farkasréti temetőben helyezték örök nyugalomra, temetésén beszédet mondott Szabó Tünde sportért felelős államtitkár, valamint egykori csapattársai és tanítványai közül Schmitt Pál és Nagy Tímea.[6]
Az év magyar vívója (1968, 1971, 1974)
MOB Olimpiai aranygyűrű (1995)
A magyar sport halhatatlanja (2000)
A Nemzet Sportolója (2004)
Az év magyar edzője, második helyezett (2004)
Az év magyar edzője, harmadik helyezett (2006, 2007)
Az év magyar vívóedzője (2006)
A Magyar Köztársasági Érdemrend középkeresztje (2010)[7]
Az év magyar szövetségi kapitánya, harmadik helyezett (2010)
Prima Primissima díj (2012)
A Magyar Érdemrend középkeresztje a csillaggal (2016)
Pro Urbe Budapest (2016)[8]
A MSÚSZ és a MOB Életműdíja (2016)[9]
Az olaszországi Vercelliben a tiszteletére emléktáblát avattak 2018 novemberében.[10][11]
↑ https://pantheon.world/profile/person/Győző_Kulcsár, Győző Kulcsár, 2017. október 9.
↑ PIM-névtérazonosító. (Hozzáférés: 2020. július 6.)
↑ Nem jelölték MOB-tagnak: lemondott Kulcsár Győző. telesport.hu, 2012. február 22. (Hozzáférés: 2012. február 22.)
↑ Gyász: elhunyt a négyszeres olimpiai bajnok Kulcsár Győző. Nemzeti Sport Online, 2018. szeptember 20. (Hozzáférés: 2018. szeptember 20.)
↑ Gyász: a Farkasréti temetőben elbúcsúztatták Kulcsár Győzőt. Nemzeti Sport Online, 2018. október 1. (Hozzáférés: 2018. október 1.)
↑ Demjén Rózsitól a Mol-vezérig - ők kaptak kitüntetést Schmitt-től. hirszerzo.hu, 2010. október 22. [2016. március 5-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. október 23.)
↑ Elismeréseket adott át Tarlós István a főváros napján. budapest.hu, 2016. november 17. [2018. április 1-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. december 2.)
↑ Hosszú Katinka és Szilágyi Áron az év sportolói. mno.hu, 2017. január 12. (Hozzáférés: 2017. január 12.)
↑ Vívás: Kulcsár Győző tiszteletére emléktáblát avattak Vercelliben. nemzetisport.hu, 2018. november 23. (Hozzáférés: 2018. november 23.)
Ki Kicsoda 2004 – ISBN 963-86345-0-2
Lukács László – Szepesi György: 112. A magyar olimpiai aranyérmek története – Budapest, 1980 – ISBN 963-253-553-7
Havas László: A magyar sport aranykönyve – Budapest, 1982 – ISBN 963-253-572-3
Kahlich Endre – Gy. Papp László – Subert Zoltán: Olimpiai játékok 1896–1976 – Budapest, 1977 – ISBN 963-253-526-X
Révai új lexikona XII. (Klc–Ky). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 2003. ISBN 963-955-607-6
Keresztényi József: Kis olimpiatörténet – Budapest, 1988 – ISBN 963-282-024-X
Magyar Ki Kicsoda 1990 – ISBN 963-7840-28-1
Bocsák Miklós: Hogyan élnek olimpiai bajnokaink (166-an szerte a világban) – St. plusz kft., 1998 – (ISBN szám nélkül)
Csiffáry Gabriella: Kulcsár Győző (magyar nyelven) (doc). csiffary.extra.hu. (Hozzáférés: 2013. január 1.)
Kulcsár Győző profilja az Olympic Channel oldalán
Kulcsár Győző profilja az Olympedia oldalán
Fechten - Weltmeisterschaften (Herren - Degen) (német nyelven). sport-komplett.de. Sport-Komplett. (Hozzáférés: 2014. december 21.)
Kulcsár Győző a Magyar Olimpiai Bizottság honlapján
Kő András: PárbajtőrPaganini. Kulcsár Győző; Apriori International, Bp., 2014
Sütő-Nagy Zsolt: A játék mindig győz; Euro Press Media, Bp., 2019[1]
Többszörös olimpiai aranyérmesek listája
↑ Könyv jelent meg Kulcsár Győzőről bama.hu
A cím jelenlegi birtokosai
A cím elhunyt birtokosai
Sablon:Olimpiai bajnok magyar vívók
Olimpiai bajnok magyar vívók
Sablon:Férfi egyéni párbajtőrvívás olimpiai bajnokai
A férfi egyéni párbajtőrvívás olimpiai bajnokai
1900:  Ramón Fonst (CUB)
1904:  Ramón Fonst (CUB)
1908:  Gaston Alibert (FRA)
1912:  Paul Anspach (BEL)
1920:  Armand Massard (FRA)
1924:  Charles Delporte (BEL)
1928:  Lucien Gaudin (FRA)
1932:  Giancarlo Cornaggia-Medici (ITA)
1936:  Franco Riccardi (ITA)
1948:  Luigi Cantone (ITA)
1952:  Edoardo Mangiarotti (ITA)
1956:  Carlo Pavesi (ITA)
1960:  Giuseppe Delfino (ITA)
1964:  Hrihorij Krissz (URS)
1968:  Kulcsár Győző (HUN)
1972:  Fenyvesi Csaba (HUN)
1976:  Alexander Pusch (FRG)
1980:  Johan Harmenberg (SWE)
1984:  Philippe Boisse (FRA)
1988:  Arnd Schmitt (FRG)
1992:  Éric Srecki (FRA)
1996:  Alekszandr Beketov (RUS)
2000:  Pavel Kolobkov (RUS)
2004:  Marcel Fischer (SUI)
2008:  Matteo Tagliariol (ITA)
2012:  Rubén Limardo (VEN)
2016:  Pak Szangjong (KOR)
2020:  Romain Cannone (FRA)
Sablon:Férfi csapat párbajtőrvívás olimpiai bajnokai
A férfi csapat párbajtőrvívás olimpiai bajnokai
1908:  Alibert, Berger, Collignon, Gravier, Lippmann, E. Olivier, Stern (FRA)
1912:  H. Anspach, P. Anspach, Hennet, de Montigny, Ochs, Rom, Salmon, Willems (BEL)
1920:  Allocchio, Bozza, Canova, Costantino, Marrazzi, A. Nadi, N. Nadi, A. Olivier, Thaon di Revel, Urbani (ITA)
1924:  Buchard, Ducret, Gaudin, Labatut, Liottel, Lippmann, Tainturier (FRA)
1928:  Agostoni, Basletta, M. Bertinetti, Cornaggia-Medici, Minoli, Riccardi (ITA)
1932:  Buchard, Cattiau, Jourdant, Piot, Schmetz, Tainturier (FRA)
1936:  Brusati, Cornaggia-Medici, E. Mangiarotti, Pezzana, Ragno, Riccardi (ITA)
1948:  Artigas, Desprets, Guérin, Huet, Lepage, Pécheux (FRA)
1952:  Battaglia, F. Bertinetti, Delfino, D. Mangiarotti, E. Mangiarotti, Pavesi (ITA)
1956:  Anglesio, F. Bertinetti, Delfino, E. Mangiarotti, Pavesi, Pellegrino (ITA)
1960:  Delfino, E. Mangiarotti, Marini, Pavesi, Pellegrino, Saccaro (ITA)
1964:  Bárány, Gábor, Kausz, Kulcsár, Nemere (HUN)
1968:  B. Nagy, Fenyvesi, Kulcsár, Nemere, Schmitt P. (HUN)
1972:  Erdős, Fenyvesi, Kulcsár, Osztrics, Schmitt P. (HUN)
1976:  Edling, von Essen, Flodström, Högström, Jacobson (SWE)
1980:  P. Boisse, Gardas, Picot, Riboud, Salesse (FRA)
1984:  Borrmann, Fischer, Heer, Nickel, Pusch (FRG)
1988:  Delpla, Henry, Lenglet, Riboud, Srecki (FRA)
1992:  Borrmann, Felisiak, Proske, Resnitschenko, A. Schmitt (GER)
1996:  Cuomo, Mazzoni, Randazzo (ITA)
2000:  Mazzoni, Milanoli, Randazzo, Rota (ITA)
2004:  É. Boisse, F. Jeannet, J. Jeannet, Obry (FRA)
2008:  F. Jeannet, J. Jeannet, Robeiri (FRA)
2016:  Borel, Grumier, Jérent, Lucenay (FRA)
2020:  Jamada, Kanó, Minobe, Ujama (JPN)
Sablon:Férfi csapat párbajtőrvívás világbajnokai
A férfi csapat párbajtőrvívás világbajnokai
Olimpiaportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Kulcsár_Győző&oldid=24635062”
A Nemzet Sportolója cím birtokosai
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. január 30., 18:31
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.