hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sl wa ilo ilo ilo sq en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sq hu sq hu hu hu hbs_lat hu tr hu sq hu hu hu sq hu hu sq hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Zárt e hang a magyar nyelvben – Wikipédia
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. június 7.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
A zárt e hang (ë) a régi magyar nyelvben, illetve a mai nyelvjárások többségében is előforduló középső nyelvállású illabiális (ajakréses) palatális rövid magánhangzó. A köznyelvben általában e, az ún. ö-ző nyelvjárásokban (esetleg fakultatívan) ö felel meg. Nyelvjárásaink közül a magyar irodalmi nyelv alapját képező északkeleti és a mezőségi nyelvjárási régió, illetve az északi moldvai csángó nyelvjárás fonémarendszeréből hiányzik.
Az irodalmi nyelvben a nyomát őrzi az, hogy az e mind az e ~ o ~ ö (-hez ~ -hoz ~ -höz), mind az e ~ a (-be ~ -ba) váltakozásban részt vesz. (Előbbi esetben az eredeti ë, utóbbi esetben az eredeti e folytatójával van dolgunk.)
Az ë betűjel nem része a magyar ábécének, azonban A magyar helyesírás szabályai 12. kiadásának 89. szabálypontja kiejtési segédjelként engedélyezi a Kalmár György által először 1770-ben alkalmazott betűt. Az ë a magyar nyelvészeti hangjelölés bevett betűjele (U+00EB, ë) (régebben ė-t is használtak; U+0117, ė).[1]
A beszélt nyelvben a felhasznált magánhangzók fele a és e hang,[2] ezért a zárt ë hang változatosabbá teszi, tenné a magyar nyelvet, ám a köznyelvbe való beemelésre tett kísérletek eddig rendre elbuktak. Kodály Zoltán emlékezetes erőfeszítései sem hoztak eredményt.[3]
A zárt ë-nek több esetben jelentésmegkülönböztető szerepe is van, illetve lenne. Míg például a „szerel” (szërël) igének az egyes szám első személyű alakja a „szërëlëm”, addig az élettárs iránt érzett szeretet a „szerelem”. Hasonlóan a "mentek" szóalaknak a mai magyar nyelvben három jelentése van: lehet a "megy" ige többes szám második személyű, jelen idejű alakja: (ti most) "mëntëk"; a "megy" ige többes szám harmadik személyű, múlt idejű alakja: (ők régebben) "mëntek"; valamint a "ment" ige egyes szám első személyű, jelen idejű alakja: (én most) "mentëk". Ezen kívül régies-archaizáló irodalmi szövegekben találkozhatunk a szóval ’mentesek’ jelentésben is: (ők) "mentek" (=mentesek valamitől). A zárt és a nyílt e-t megkülönböztető nyelvjárásokban így négy különböző alakot találunk.[4]
2 Legfontosabb Ë-s szavaink
2.9 A VEGYES hangrendű Ë-sek
Az ë rövid magánhangzót szűkebb ajakréssel, félig zárt állkapocs-nyitásszöggel képezzük; elöl, a kemény szájpadláson (palatális hang). Ilyenkor a nyelvhát elülső része kissé feldomborodik, pereme érinti a szájpadlást. Közben a nyelv hegye az alsó fogsor hátsó oldalához támaszkodik. A nyelvcsap pedig elzárja az orrüreghez vezető utat. Könnyebbség: Az ë-t tulajdonképpen a rövid ö hang helyén, ugyanolyan nyelvállással, de ajakkerekítés nélkül képezzük. Az angol men (férfiak) szóban ugyanezt a magánhangzót kell kiejtenünk.[5]
Alábbiakban következik egy rövid válogatás a magyar nyelv legfontosabb/leggyakoribb ë-s szavaiból.[6]
bëcs, csëcs, csëkk, csënd-et, csëng, csëpp-ek/ëk, ëgy-et (szn, ne), -ë (kérdőszó), ëszik, fëd, fëgy-e, fël (ik), fënn-fënt, hëgy-ek, këgy-et, këll, lë, lësz, mëg (hsz, ik, ksz), mëgy, mëly-ek (mely), mënny-et, në (tiltószó), nëm (tagadószó, fn), për, përc, rënd, rëp-, szëbb-et, së, sëm, szëg-ek (fn), szëd, szëm, szër, szërv-ek (szerv), të, tësz, tëtt, vëgy-, vësz, zëng
bëzzëg, csëpëg, fëcsëg, fëlëtt, hëgyës (eszköz, de mint táj: hëgyes), kërëszt, nëmës-ek/ëk,[7] përsëly, pëzsëg, rëcsëg, rëndël, rëttëg, szëpëg, szërël, szërëz, vëgyës-ek/ëk
ëgyen- (előtag), fëcske, gyënge, lëjjebb, mëgye, rëggel (hsz, fn), rëked, rëszket, szërkeszt, szërte (hsz, ik), szërvez (szervez)
bëtű, fëlhő, gërinc, lëndül, pëcsét, pëndül, rëndül, rëpül, sërdül, sëmmi, szëgény-ek/ëk, szëlíd-ek, szëmély, szërény-ek/ëk, szërint, zëndül
csevëg, embër, engëm, eszës, gyerëk, gyermëk, helyës, helyëtt (nu), jegyës, jelën, jelës, mestër, nekëm-nekëd-nektëk, remëg, remëk-ek/ëk, tengëly, tengër, terëm (i)
bélyëg, bérës, délcëg, édës, ékës, élës (kés, de mint nadrág: éles), éltës, érëz, érdëk, érdëm, érdës, érsëk, kétëly, hímës, hírës, hírhëdt-ek, hiszën, lihëg, litër, igën, ikës, ízës (lé, de mint végtag: ízes), mécsës, métër, métëly, némët, mindën, péntëk, régës-régën, rémës, részëg, szégyëll, szégyën, székëly, szélës (út, de mint szegett: széles), tégëd-et, tégëly, tizën-, vérës, zsémbës, zsindëly
Ë → Ë: epër-epret, érëm, étëk, ikër, lélëk, medër, pëcëk, retëk, selyëm, szëdër, terëm (fn), vëdër, verëm (fn)
Ë → E: ezër-ezret, fejëdelëm, férëg, fërtelëm, fészëk, këgyelëm, kérëg, mérëg, nyerëg, rejtelëm, segëdelëm, sejtelëm, szerelëm, veszëdelëm
A VEGYES hangrendű Ë-sek[szerkesztés]
bëtyár, dëszka, ëgyház, gërënda, gyërtya, hërnyó, hërvad, lëány, lëcsó, lëkvár, novembër, októbër, pëlënka, plëtyka, rëám, szërda, tëa, tëgnap, tëhát, ugyë
Az ë a rövid o párja a toldalékrendszerben (kavarom-keverëm, kavartok-kevertëk, kavartak-kevertek; vártok-kértëk, vártak-kértek stb.)
↑ Helyësen – ë-jelölő eszköz, MorphoLogic Kft. Budapest, 2006
↑ Lantos Erzsébet: Bevezetés a magyar nyelv hangzásvilágába (HangÁr Beszédoktató Műhely, Hozzáférés: 2021. március 25.)
↑ Péntek János: Az ë hang Kodály korában és ma. http://nyelvor.c3.hu/period/1324/132414.pdf
↑ Nyelv és Tudomány- Főoldal - Mindent a zárt ë hangról. m.nyest.hu. (Hozzáférés: 2021. május 17.)
↑ Nyílt e, zárt ë – meg az é (Kiejtés.hu)
↑ A zárt ë egyetlen A/4-es oldalon – 2015. novembër 13-ára, a Magyar Nyelv Napjára (Kiejtés.hu)
↑ 11. Bárczi Füzet. Láng Tamás: Dr. Lëncs László eë-ző alapszókincse. Szójegyzék nyelvtani kiegészítésëkkel – három lemezzel (Kiejtés.hu)
Magyar dialektológia. Szerk.: Kiss Jenő. Osiris Kiadó, Budapest, 2001, 327–328.
Ëe-ző szótár. Alapszókincs (Kiejtés.hu)
Helyësen. Ë-jelölő eszköz. Számítógépes szöveg-átalakító, kiejtésjelölő (MorphoLogic, 7.4.262.0 verzió, 2006, 4.7 MB)
Mindent a zárt ë hangról (Nyest, 2014. február 20.)
Ilyen lënne az új helyësírás (Nyest, 2014. március 4.)
Fejes László tanulságos tévedései pontokba szedve (Kiejtés.hu, Mészáros András nyelvész cikke.)
Nyelvészeti portál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Zárt_e_hang_a_magyar_nyelvben&oldid=24996087”
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. június 7., 11:29
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.