fr en hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu es hu hbs_lat es hu ceb hu hbs_lat it hu it la en fr hbs_lat ceb ceb nb en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu en hu hu hu en cs de hu hu hu hu hu hu hu hu en hu zh hu ru hbs_lat en ca ru pl pt sk hu en ru de ru de uk eu en sk en en en es it en hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en an ar arz en az ku ru bg bo br hbs_lat ca id mzn it hbs_lat pl cy da de hsb eo es eu fa fi fr da de lt it tl hy es it ja ko ku lb ru it lt lv en be nl nb fr es pl pms pnb pt io ro ru ru es jbo en sk sl sq hbs_lat sv ceb tr fy ur fr vi ceb pl zh zh zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. december 18. 1 változtatás vár ellenőrzésre.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Nem tévesztendő össze a következővel: Pipacs (keresztnév).
Rajz a növény különböző részeiről
Papaver commutatum Fisch., C.A.Mey. & Trautv.
Papaver rhoeas subsp. strigosum Simonk.
A Wikifajok tartalmaz Pipacs témájú rendszertani információt.
A Wikimédia Commons tartalmaz Pipacs témájú médiaállományokat és Pipacs témájú kategóriát.
A pipacs vagy vadmák (Papaver rhoeas) a boglárkavirágúak (Ranunculales) rendjébe, ezen belül a mákfélék (Papaveraceae) családjába tartozó faj.
A pipacsot a vadvirágok királynőjének is nevezik. Kerti növénynek ma már ritkán ültetik, pedig több dísznövényként nemesített változata létezik. A többnyire vörös, narancssárga díszpipacs önmagát szaporítja, terméséből a szél hordja szét a magokat, ezért ha egy kert napos részébe ültetik, akkor a növény egyre nagyobb területet foglal el.
A mák (Papaver) nemzetség más fajait is szokták pipacsnak nevezni, ezért megkülönböztetésül a Papaver rhoeas-t magyarul a közönséges pipacs, mezei pipacs vagy vetési pipacs nevekkel is illetik.
Népies nevei: pipacsmák, büdös mák, czúczik, lúdmák, pitypalatyvirág, veres mák, vad mák.
A pipacs elterjedési területe Dél- és Közép-Európa.
A pipacs feltűnő és ismert, 30–80 centiméter magas, egyéves növény. Levelei szárnyasan, mélyen szeldeltek, durván fűrészes szélű szeletekkel, a szárral és a virágkocsánnyal együtt rásimuló vagy elálló serteszőrösek. A végálló virágok átmérője 5–8 centiméter. Mindegyik virágnak négy lángvörös sziromlevele van, a tövén fekete folttal. Termése fordított tojás alakú, kopasz, többrekeszű, lyukakkal nyíló tok, amit népiesen „borstartónak” neveznek. Sérülés esetén fehér, tejszerű nedvet ereszt magából.[1]
Szántók szélén, tarlókon, parlagokon közönséges gyom. Utak szélén, parlagokon, gyomtársulásokban nő, 1800 méteres magasságig. A 20. század közepén még a gabonák egyik alapvető gyomnövénye volt, azóta a vegyszeres gyomirtás jobbára kiszorította a vetésekből. A búzatáblák szélén a mezei szarkalábbal és a búzavirággal együtt ma is tömegesen terem.
Kerti növénynek ma már ritkán ültetik (bár több, dísznövényként nemesített változata létezik); ilyenkor magról szaporítható. Terméséből a szél rázza ki a magokat.
Magját sütemények és saláták ízesítésére, salátaolaj készítésére használják. Leveleit nyersen vagy főzve fogyasztják (mint a spenótot), de csak a virágbimbók kifejlődése előtt. Virágszirmait vörös ételfesték készítésére, szirupkészítésre használják. Régen bort is színeztek vele.
Gyermekeknél a friss hajtás mérgezési tüneteket okozhat!
A pipacsvirág (Papaveris rhoeados flos) jó köhögéscsillapító és enyhe nyugtató hatású, teáját toroköblítésre használják,[2] valamint alvászavarok ellen.[3]
A növény magját, leveleit, kinyílt virágszirmait májustól augusztusig gyűjtik, ami nagy figyelmet igényel: a szirmokat nem szabad összetörni, mert elvesztik a színüket és fekete foltossá válnak. Vékony rétegben kiterítve, napfénymentes helyen szárítják. A szárítás során a szirmok elvesztik élénkpiros színüket és liláspirosakká válnak.
↑ Rudi Beiser: Teák gyógynövényekből és gyümölcsökből. Gyűjtés, elkészítés és fogyasztás. Budapest, Sziget Könyvkiadó, 2013, 132. oldal. ISBN 978-615-5178-07-8
↑ Thomas Schöpke - Institut für Pharmazie - Ernst-Moritz-Arndt-Universität Greifswald
↑ Rudi Beiser: Teák gyógynövényekből és gyümölcsökből. Gyűjtés, elkészítés és fogyasztás. Budapest, Sziget Könyvkiadó, 2013, 133. oldal. ISBN 978-615-5178-07-8
Nagy európai természetkalauz. Összeáll. és szerk. Roland Gerstmeier. 2. kiadás. Budapest: Officina Nova. 1993. ISBN 963 8185 40 6
Garami Márta: Természetes kert pipacsokkal
Martin Walters: Vadvirágok. Fürkész Könyvek. Trivium Kiadó, Budapest, 2005. ISSN 0237-4935 ISBN 963-9367-66-4
Barátcserje ·  Borsmenta ·  Közönséges borostyán ·  Közönséges kutyabenge ·  Közönséges vadgesztenye
Alkalmazásuk csak hagyományokon alapul
Erdei mályva ·  Erdei szamóca ·  Fokföldi muskátli ·  Gyermekláncfű ·  Halvány kasvirág ·  Keskenylevelű kasvirág ·  Közönséges bojtorján ·  Közönséges boróka ·  Közönséges cickafark ·  Kurkuma ·  Máriatövis ·  Papsajtmályva ·  Parlagi ligetszépe ·  Pásztortáska ·  Pelargonium reniforme ·  Rozmaring ·  Sárga tárnics ·  Szúrós csodabogyó ·  Szúrós gyöngyajak ·  Vérontó pimpó ·  Vesetea ·  Veteménybab ·  Vöröslő ligetszépe
Aloé ·  Amerikai viaszbokor ·  Ánizs ·  Ánizsillatú izsópfű ·  Anyarozs ·  Apró szulák ·  Kanadai aranyvessző ·  Közönséges aranyvessző ·  Magas aranyvessző ·  Articsóka ·  Ázsiai gázló ·  Bazsalikom ·  Benedekfű ·  Bíbor kasvirág ·  Borágó ·  Borsikafű ·  Buchu ·  Búzavirág ·  Bürökgémorr ·  Citromfű ·  Citromillatú kakukkfű ·  Csarab ·  Cseresznye ·  Cserszömörce ·  Csicsóka ·  Csikófark ·  Csikorgófű ·  Csillagánizs ·  Csipkebogyó ·  Csombormenta ·  Csukóka ·  Diófa ·  Dúsvirágú ökörfarkkóró ·  Édeskömény ·  Egynyári tisztesfű ·  Eperfa ·  Erdei szamóca ·  Eukaliptusz ·  Európai homoktövis ·  Európai mogyoró ·  Fahéjfa ·  Fehér akác ·  Fehér árvacsalán ·  Fehér fagyöngy ·  Fehér fűz ·  Fehér here ·  Fehér mustár ·  Fehér üröm ·  Fekete áfonya ·  Fekete bangita ·  Fekete bodza ·  Fekete mustár ·  Fekete nadálytő ·  Fekete nyár ·  Fekete peszterce ·  Fekete ribiszke ·  Fekete üröm ·  Fodormenta ·  Fokhagyma ·  Foltos árvacsalán ·  Fűszerkömény ·  Füzike ·  Galagonya ·  Ginzeng ·  Gombernyő ·  Görögdinnye ·  Görögszéna ·  Gyapjas gyöngyajakfű ·  Gyapjas gyűszűvirág ·  Háromszínű árvácska ·  Hársfa ·  Hasznos földitömjén ·  Hegyi árnika ·  Hegyi kakukkfű ·  Homoki szalmagyopár ·  Igazi édesgyökér ·  Illatos ibolya ·  Illatos macskamenta ·  Varjúhájfű ·  Tengeri hínár ·  Izlandi zuzmó ·  Kakaó ·  Kakukkfű ·  Kanadai aranygyökér ·  Kankalin ·  Kapor ·  Kávé ·  Kék golgotavirág ·  Kék indiángyökér ·  Kék iringó ·  Kenderkefű ·  Kerek repkény ·  Kerti izsóp ·  Kerti mák  ·  Kerti ruta ·  Kései margitvirág ·  Keserű pacsirtafű ·  Keskenylevelű ezüstfa ·  Keskenylevelű kakukkfű ·  Kígyószisz ·  Kínai kúszómagnólia ·  Kis ezerjófű ·  Kis meténg ·  Kis vérfű ·  Kóladió ·  Komló ·  Koriander ·  Korpafű ·  Kökény ·  Körömvirág ·  Kövér porcsin  ·  Közönséges aranyvessző ·  Közönséges falgyom ·  Közönséges gyömbér ·  Közönséges gyújtoványfű ·  Közönséges levendula ·  Közönséges medvetalp ·  Közönséges mirtusz ·  Közönséges orbáncfű ·  Közönséges párlófű ·  Közönséges vasfű ·  Kukorica ·  Lándzsás útifű ·  Lenmag ·  Libapimpó ·  Lopótök ·  Lómenta ·  Lucerna ·  Madárberkenye ·  Madársóska ·  Majoránna ·  Málna ·  Martilapu ·  Maté ·  Mecsekifű ·  Medvehagyma ·  Menta ·  Mezei cickafark ·  Mezei iringó ·  Mezei katáng ·  Mezei menta ·  Mezei szil ·  Mezei zsurló ·  Mirha ·  Molyhos ökörfarkkóró ·  Nagy csalán ·  Nagyezerjófű ·  Napraforgó ·  Narancs ·  Nehézszagú gólyaorr ·  Nemes babér ·  Nemes májvirág ·  Nyírfa ·  Nyúlszapuka ·  Orvosi angyalgyökér ·  Orvosi füstike ·  Orvosi kálmos ·  Orvosi kecskeruta ·  Orvosi lestyán ·  Orvosi macskagyökér ·  Orvosi medveszőlő ·  Orvosi pemetefű ·  Somkóró ·  Szappanfű ·  Orvosi székfű ·  Orvosi szemvidító ·  Orvosi tisztesfű ·  Orvosi tüdőfű ·  Orvosi veronika ·  Orvosi ziliz ·  Orvosi zsálya ·  Ökörfarkkóró ·  Örökzöld törpetölgy ·  Örménygyökér ·  Őszi margitvirág ·  Őszi vérfű ·  Pacsirtafű ·  Páfrányfenyő ·  Palástfű ·  Papaja ·  Paprika ·  Pasztinák ·  Petrezselyem ·  Pipacs ·  Porcikafű ·  Porcsin keserűfű ·  Rebarbara ·  Réti legyezőfű ·  Réti ördögharaptafű ·  Réti palástfű ·  Ribiszke ·  Sáfrány ·  Sáfrányos szeklice ·  Sarlós gamandor ·  Sármányvirág ·  Sédkender ·  Sóskaborbolya ·  Szagos müge ·  Szappanfű ·  Szárcsagyökér ·  Szarkaláb · Százszorszép ·  Szeder ·  Szegfűbors ·  Szegfűszeg ·  Szelídgesztenye ·  Szenna ·  Szurokfű ·  Tarackbúza ·  Tárkony ·  Tárkonyüröm ·  Tavaszi kankalin ·  Tea ·  Tejoltó galaj ·  Tölgy ·  Tövises iglice ·  Tőzegáfonya ·  Turbolya ·  Tyúkhúr ·  Útifű ·  Vadcseresznye ·  Vadrózsa ·  Vadsóska ·  Varjútövis ·  Vérehulló fecskefű ·  Vérfű ·  Vidrafű ·  Virágos kőris ·  Vízi menta ·  Vörös acsalapu ·  Vörös áfonya ·  Vörös lóhere ·  Vörös ribiszke ·  Vöröshagyma ·  Zamatos turbolya ·  Zeller ·  Zsálya
Biológiaportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Pipacs&oldid=24482576”
Taxonok from paraméter nélkül
Taxonok több mint 20 taxonazonosítóval
Taxonok több mint 25 taxonazonosítóval
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. december 18., 11:18
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.