hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en de en sv en hu ceb it war sv en pl fr hu de ceb ceb ceb hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu zh hu vi ru es en hu en ca ru en ru de tt be en uk es hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl ar arz az sv hbs_lat ca id hbs_lat da de eo es et fa fi fr da hbs_lat it id is it ja ko id en nl nb nb pl pt io ru it en en sv tr fy vi pl zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. szeptember 9.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
A Wikifajok tartalmaz Kőtiszafafélék témájú rendszertani információt.
A Wikimédia Commons tartalmaz Kőtiszafafélék témájú kategóriát.
A kőtiszafafélék vagy podokarpuszfélék (Podocarpaceae) a fenyőalakúak rendjének egy családja.
Régebbi rendszerekben (pl. Soó Rezső, Hortobágyi Tibor) a nyitvatermők törzsének (Gymnospermatophyta), tűlevelűek osztályának (Coniferopsida) egyik családja volt. A tiszafafélékkel (Taxaceae) közelebbi rokonságuk nincs, a magot borító húsos magköpeny (arillus) itt konvergencia a tiszafafélékkel, míg az áltiszafafélékl (Cephalotaxaceae) valóban a tiszafák testvércsoportja). Leveleik a tiszafákéra emlékeztetnek. A portokok száma 2, a termőlevélen is 2 magkezdemény található. Első levélmaradványaik triász időszaki kőzetekből kerültek elő.
Elterjedési területük Dél-Amerika trópusi éghajlatú részeire (ide értve a Karib-tenger szigeteit is), Ausztráliára, Új-Zélandra és a Csendes-óceán déli szigeteire terjed ki (északon Japánig).
Két sziklevelük van. Megjelenésük a fenyőalakúaktól (Pinales) szokatlanul változatos. Többségük cserje vagy fa — egyesek igen magasra nőnek (60 m-ig).
Többnyire lándzsás vagy tojásdad alakú leveleik szórtan állnak. Némelyeké erősen redukált a megszokott fenyőlevél típusoktól eltérő. A porzós tobozokban sok a porzó, a porzólevélen sok pollenzsák. A toboztermők (Pinophyta) nagy többségétől eltérően a termőpikkelyen csak egy mag fejlődik.[1] A nem fásodó magvas toboz jellegzetessége a magot sokszor teljesen befedő elhúsosodó magburok (epimatium) — ez csak két nemzetségben nincs meg.
A nyitvatermők között különlegességként egyik, Új-Kaledóniában élő fajuk (Podocarpus ustus) korhadéklakó (szaprofita). Alternatív tudományos neve (Parasitaxus ustus) arra utal, hogy egyes vélemények szerint ez a nem kellőképpen tanulmányozott faj élősködő.
A családba 17–19 nemzetséget sorolnak 150-nél is több fajjal.
magköpenyciprus (Lagarostrobos) — monotipikus; egywetlen faja a tasmán magköpenyciprus (Lagarostrobos franklinii)
↑ Fenyők (sensu lato). [2016. március 4-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2019. július 16.)
↑ Fenyőliget: Phyllocladus aspleniifolius (Egylevelű fodorkafenyő)
A taxon adatlapja az ITIS adatbázisában. Integrated Taxonomic Information System
Podani János. A szárazföldi növények evolúciója és rendszertana (2003). ISBN 963 463 632 2
Soó Rezső: Fejlődéstörténeti növényrendszertan
Urania Növényvilág – Magasabbrendű növények I.
8.4. A fenyőfélék, olykor toboz nélkül in: Podani János (2014): A szárazföldi növények evolúciója és rendszertana
Biológiaportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Kőtiszafafélék&oldid=25251002”
Taxonok from paraméter nélkül
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. szeptember 9., 20:19
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.