fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu vls hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en es hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu en hu en hu en hu en it en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu en hu hu es hu hu hu hu hu sk sk cs cs hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Bagota (szlovákul: Bohatá) a 8153 lakosú (2001) Ógyalla északkeleti városrésze. Szlovákiában, a Nyitrai kerület Komáromi járásában, a Zsitva folyó bal partján, Komáromtól 15 km-re észak-északkeletre, Érsekújvártól 15 km-re dél-délkeletre található. Kataszteri területe 19,09 km². Teljesen egybeépült Ógyallával.
Bagota Ógyalla városközpontjától 2 km-re északkeletre fekszik, a Komáromot Érsekújvárral összekötő 64-es főút mentén, mely a településrész főutcája is egyben (Érsekújvári utca néven). A beépített terület keleti határát a Komárom-Érsekújvár vasútvonal alkotja. Bagotánál ágazik el az Ímelyre (5 km) és a Perbetére (10 km) vezető mellékút.
A vasútvonaltól keletre Újbagota (Nová Bohatá) településrész, majd 3 km-re keletebbre a főként szlovák telepesek leszármazottai által lakott Margitpuszta (Nová Trstená) terül el. A Bajcs felé vezető út mentén található Pálmajor (Pavlov dvor) településrész. Bagota határában ásványvízforrások is találhatók.
A többutcás útifalut 1971-ben csatolták Ógyalla (szlovákul: Hurbanovo) városhoz. A település lakosainak többsége római katolikus vallású, s az ógyallai plébánia fíliáját alkotják. Kisebb részben reformátusok is élnek a faluban. Az 1947–48-as szlovák–magyar lakosságcsere keretében idekerült szlovákok körében a baptista hitélet is jellemző. Amíg 2001-ben a város alig több mint 50%-a vallotta magát magyarnak, addig a településrészen – bár pontos adatunk nincs – jelentősebb arányt képviselhet a magyarság.
A város intézményeinek, ipari, kereskedelmi és szolgáltató egységeinek döntő többsége Ógyallán található. Odaszámítják a két település között elterülő sörgyárat is (jelenleg a Heineken cég tulajdonában van), ahol – többek között – a nagyhírű Aranyfácán (Zlatý Bažant) sört gyártják. A településrészen posta, illetve több kereskedelmi és vendéglátóegység működik. 2004 szeptemberéig óvodája és 1–4. osztályos szlovák alapiskolája is volt, de azokat megszüntették.
Bagota kataszteri területén, Bagota és Pálmajor között építette fel a dél-koreai Nuritech vállalat nagy elektronikai üzemét.
A KENZEL Kerékpárgyár a bagotai Kender József és magyarországi nagybátyjának közös tulajdona. A gyár a gyermek-, felnőtt- és túrakerékpárjait – Szlovákián és Magyarországon kívül – Görögország, Csehország és Németország piacaira is szállítja. A településrész többségének a helyi (ógyallai) és a környék (leginkább Érsekújvár, Komárom) ipara nyújt megélhetést, de néhányan még ma is élnek a mezőgazdaságból. Az utóbbi években a szőlőtermesztés, valamint az erre épülő borászat jelentősége ismét növekvő tendenciát mutat.
A területről kőkorszaki, bronzkori és középkori leletek – köztük egy honfoglalás idejéből való temető és egy 12. századi templom alapjai – kerültek elő. A település első említése – Bohotá formában – 1304-ből való.[forrás?] Nevét egyesek a szláv „Baguta” személynévből eredeztetik, míg mások szerint az ugyancsak szláv eredetű neve magyarul „gazdag” jelentéssel bír. Első említésekor – amelyet többen 14. századi hamisítványnak tartanak – Szencsei László a királytól kapott Torozmei felét (Nyitra vármegye) átadta rokonainak: Tiburc fia Tiburcnak és Bagotai András nemesnek. 1404-ben – amikor Bagatha néven szerepel – a Désházy család birtoka, majd 1571-ben az Ordódyak kezére került.
A XVI. sz. második felében – a török háborúk alatt – elpusztult, újratelepítésére a XVII. sz. közepén került sor. Ebben az időben lakosai református magyarok voltak, akiknek anyaegyházához az ógyallai leányegyház is tartozott. Az 1654-es összeírás a falu református parókiájáról, s Oroszi János prédikátoráról is említést tesz. 1675-ben már Séllyei András volt a bagotai lelkész. 1719-ben a falu földesura, Ordódy Kristóf elkergette az akkori papot, Ráczkevei Jánost. Az 1730-ból való iratok a község nemesi kiváltságait taglalják. Ebben az időben az Ordódy családnak már több kúriája is állt a faluban.
1851-ben Fényes Elek az alábbiakat jegyezte fel a településről: „Bagotta magyar és tót falu Komárom vármegyében, fekszik a Zsitva mellett, a Komáromtól Érsekujvárra menő országutban, mind a két várostól 2 mérföldnyire. Utolsó posta Perbete. Határa, mellynek nagyobb része dombos, kisebb része róna, kiterjed 4229 holdra, mellyből 23¾ rész jobbágytelek után van 1094 hold urbéri föld; földesuri használat alatt 1207 hold. Az egész határ homokos, leginkább megtermi a rozsot; a mezei gazdaság, a földesuri tagosított birtokokat értve, virágzó állapotban van. Határát a Zsitva vize folyja keresztül; népessége 1300 lélek, mellyböl 750 római katholikus, 130 református, 150 zsidó. Mind a római katholikus, mind a református az ógyallai egyházhoz kapcsoltattak, azonban a katholikusoknak, valamint a zsidóknak is helyben van imaházuk. A lakosok nyelvre nézve többnyire magyarok és tótok, van köztük 45 kőmíves, 1 csizmadia, 3 szabó, 2 ács. Mindezek 3-man kívül nem czéhbeliek, hanem csak kontár kézmivesek s mesterségeikkel csak télen foglalkoznak. Földes ura az Ordódy család férfiága”.
A 19. század végén az Ordódy családnak már kilenc kúriája volt Bagotán, a két világháború közötti időben ezerhektáros mintagazdasága volt itt.
Az utolsó Ordódy családtagok akik a faluban laktak báró Thoroczkay Lászlóné Ordódy Ilona, és testvére Ordódy Mária voltak. Az ógyallai születésű Bartal Klára többször is megemlékezik verseiben Bagotáról.
A 20. század elején a Komárom vármegye Udvardi járásához tartozó kisközség postahivatallal, szeszfőzdével, urasági tehenészettel, valamint 1155 magyar lakossal (1900.) rendelkezett. Rövid ideig szolgabírói hely is volt. Lakói jobbára földművelésből és állattenyésztésből éltek. A legnagyobb földbirtokosa még mindig az Ordódy-család volt, de a Kulcsár és az Udvarnok família is jelentősebb földterületekkel rendelkezett.
Trianon döntése következtében 1920-ban Csehszlovákiához került, ám nevét változatlan formában meghagyták. 1930-ban az 1417 lakosa közül már 483 szlováknak vallotta magát. 1938–1945 között ismét Magyarországhoz tartozott, majd a második világháborút követően újra Csehszlovákiának adták. 1947–48-ban lakóinak jelentős részét (köztük beteg öregeket, nagycsaládokat és kisgyermekeket) mocskos marhavagonokban Magyarországra telepítették át, ahol a következő évtizedekben embertelen körülmények között kellett élniük. Nem tanulhattak, nem választhattak szabadon munkahelyet, mivel megbélyegzett "rendszerellenes idegeneknek" tekintették őket. Otthonaikba magyarországi szlovák családokat ültettek. Hivatalos nevét 1948-ban Bohatá alakra változtatták. 1945 után a termelőszövetkezet (efsz) és Érsekújvár, Komárom ipari üzemei kínáltak munkalehetőséget. 1971-ben Ógyallához csatolták, ezzel egyidőben az egyesített község városi rangot kapott.
A régi kúriák egyike
Bagota legjelentősebb építészeti értéke a késő barokk stílusban épült, 1739-ből való, a 18. század végén klasszicista stílusban átépített Szent Anna római katolikus templom, amelynek gondnokságát 1945-ig az Ordódy család férfi tagjai viselték. A templomot 1963. július 14-én műemlékké nyilvánították.[1]
Említést érdemel még a templom előtt álló két népies, süttői vörösmészkőből készült feszület is. A jobb oldalit 1912-ben, a bal oldalit 1901-ben emelték.
A Nepomuki Szent János-oszlop 1770 körül épült, értékes barokk műemlék.
A katolikus templom mögötti temetőben található az Ordódy-család számos tagjának régi, nemesi címeres síremléke.
A temetőben több szakrális kisemlék található:
18. századi fakereszt – 1735-ben állították, 1992-ben restaurálták;
18. századi barokk homokkő kereszt – feltehetően az Ordódy család emeltette, rossz állapotban van;
Temetői nagykereszt – 1994-ben emeltette Radosický László;
Öregtemetői nagykereszt – Trencsik Mária emeltette 1891. április 27-én.
Az Ordódyak három klasszicista stílusú kúriája a 19. században épült. Bagota déli részén fennmaradt az értékes park is.
Református harangláb – a csillaggal megjelölt toronyépítményű haranglábat 1991 után építették az útépítési munkálatok során összedőlt régi harangláb helyett.
Szent Antal homokkő szobra a főút feletti kis dombon áll.
A Bagota és Pálmajor között található, Jézus Szívének szentelt útmenti képoszlopot 1934-ben emelték.
A Pálmajoron található útmenti keresztet 1852-ben állíttatta Ordódy Ferenc.
A margitpusztai temetőben álló keresztet és haranglábat 1933-ban szentelték fel.
Szent Sebestyén szobra a Nepomuki Szent János-oszlopon
Barokk homokkő kereszt a temetőben
Helyreállított 18. századi fakereszt
Az Ordódy-család tagjainak síremlékei
Ordódy-címer egy régi sírkövön
1994-ben emelt temetői nagykereszt
A régi kúriák egyike
Nepomuki Szent János-oszlop (Bagota)
↑ Bagin Árpád: Ógyalla és Bagota kataszterének szakrális kisemlékei, 29.p.
Rejholcová, M. 1976: Pohrebisko z 10. a 11. storočia v Hurbanove-Bohatej. Slovenská archeológia XXIV/1, 191-234.
Nevizánszky Gábor 1997: Druhé pohrebisko z 10. storočia v Hurbanove-Bohatej. AVANS 1995, 136-137.
Březinová, G. - Elschek, K. - Ratimorská, P. 2007: Záchranný výskum v Hurbanove. AVANS 2005, 56-59.
Březinová, G. - Pažinová, N. 2011: Neolitická osada Hurbanovo-Bohatá. Nitrae.
A Wikimédia Commons tartalmaz Bagota témájú médiaállományokat.
Fényes Elek: Komárom vármegye leírása (1848)
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Bagota&oldid=24554420”
Utoljára szerkesztve 2022. január 7., 02:43-kor
A lap utolsó módosítása: 2022. január 7., 02:43
A lap szövege CC BY-SA 3.0 alatt érhető el, ha nincs külön jelölve.