hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ca hu hu da hu hu hu hu hu hu hu zh hu fr hu hu hu hu hu hu hu uk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sv hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu en cs de hu hu fr hu hu hu hu hu en cs de hu hu hu hu de fr hu de hu hu de gl lt hu hu fr eo is sv hu hu hu hu nl en hu eo en hu hu hu pt hu hu fr sv de hu hu cs hu hu fr hu hu hu hu hu hu it hu hu vi es hu en hu hu hu en en sv sv hu hu fr hu de eo hu fr fr fr hu hu hu hu pl hu hu hu hu hu hu hbs_lat de hu pt hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu fr eo fr hu en fi hu hu hu hu ceb sv fr hu hu hu sk en fr hu hu hu fr pt hu hu hu hu hu pam hu ca en hu hu hu hu hu cs ms hu fr hu pl hu hu hu hu fr hu fr hu hu hu cs hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu pl hu en hu hu hu hu hu hu hu nl hu cs hu fr hu fr hu fr nb hu hu hu en cs de hu hu hu ru hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en id hbs_lat eo fa fr it ms nl pt ro sk sl sv vi zh fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. október 4.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
A római katolikus templom műemlék kőkereszttel
A Wikimédia Commons tartalmaz Tápiógyörgye témájú médiaállományokat.
Tápiógyörgye község Pest megyében, a Nagykátai járásban.
2.4 Az első- és második világháború alatt
5.1 Ifjúsági tábor és Erdei iskola
6.1 Kazinczy Ferenc Általános Iskola
9 A tápiógyörgyei kisvasút ("Kutyavasút")
Budapesttől körülbelül 80 kilométerre, Szolnoktól félórányi autóútra fekszik. A Nagykátát Cegléddel összekötő, közben Tápiószelén is áthaladó 311-es főútról ez utóbbi település központjának déli részén kiágazó Györgyei úton (a 3118-as úton) érhető el; ez az út végighalad Tápiógyörgye szinte teljes belterületén, nagyjából nyugat-keleti irányban. Áthalad Tápiógyörgyén a Jánoshidát Újszilvással összekötő 3121-es mellékút is, ez körülbelül észak-déli irányban tárja fel a települést. A község vasúton is megközelíthető, a Budapest–Újszász–Szolnok-vasútvonalon, vasútállomása a 3118-as útból dél felé kiágazó 31 321-es úton érhető el (települési neve Ady Endre út).
2005-től a község több pályázatot is megnyert, a támogatásokból pedig komoly fejlesztéseket hajtottak végre.
1220-ban említik először hivatalosan a falu létezését a Váradi regestrumban.
A tatárjárás teljesen elpusztította a falut, emiatt a 13–14. században lakatlan volt. A 15–16. században újra kezdett benépesülni a kedvező földrajzi helyzete miatt. Mai területén a tatárjárás után még további két település is helyet foglalt: Megyer és Füzesmegyer.
A 16. század elején a Dobroviczky és Podmaniczky család birtokolta a falut. 1528-ban a Dobroviczky család birtokát a király Werbőczy Istvánnak adományozta. Az 1540-es években török megszállás alá került, de egészen a 16. század végéig főleg növénytermelésből és állattenyésztésből élő közösség lakta. A 16. század végén dúló tizenöt éves háborúban teljesen elnéptelenedett.
A falu újratelepítése 1730-tól kezdődött el. Ezekben az időkben Huszár József, Bencsik József és a Prónay család birtokaihoz tartozott. Az ő közbenjárásukra a Felvidékről palóc nyelvjárást beszélő magyarok és kisebb számban szlovák telepesek költöztek a faluba. A település urbáriumát 1770-ben hitelesítették. A II. József uralkodása idején megtartott első magyar népszámlálás szerint 316 család, 1773 fő élt Tápiógyörgyén. Fényes Elek 1851-ben írott tudósítása szerint 2742 fő élt akkor a faluban, s a Tápión nagy értékű vízimalom működött. A katolikus plébánia 1780-ban önállósodott, ekkortól írják az egyházi anyakönyveket. 1860-ban felépült a katolikus templom, amelynek védőszentjévé Szent Annát választották. Építésze a soproni Storno Kálmán volt. Még ebben az évtizedben a Táfler-Györgyey család megvásárolta a birtokokat és a falu közepén egy 20 holdas parkkal körülvett kastély építésébe kezdett. A kastély 1892-ben épült fel. 1897-ben a falu egy Szent Orbán szoborral gazdagodott.
Az első- és második világháború alatt[szerkesztés]
Az első világháború alatt 817 főt soroztak be katonaságba, ebből 142-en elestek (ebből 14 zsidó katona volt besorozva, és ebből 7 lelte halálát).
1920 elején a Nagyatádi-féle földreform alkalmával, 1813 kataszteri holdat osztottak szét. Érdekességképpen megjegyzendő, hogy akkoriban Tápiógyörgyének 6 asztalosa, 5 cipésze, 2 bognára, 5 borbélya és 1 bádogosa volt. Autója 2 személynek, cséplőgépe pedig 13-nak volt. A faluban gőz- és vízimalom is működött, továbbá egy téglagyár is.
A második világháborúig az alábbi szövetkezetek alakultak meg:
A második világháború idején, 1944. november 11-én foglalták el a falut az oroszok. Körülbelül 400 lakóház meg is sérült a németek kiűzése közben. A harcokban 28 szovjet, 18 német és 1 magyar katona lelte halálát. 4 nappal az orosz megszállás előtt, november 7-én a németek agyonlőtték dr. Kandel Henrik orvost.
1945 tavaszán létrehozták a falu nemzeti tanácsát, ugyanebben az évben megalakult a földművesszövetkezet, s az újabb földreformban 3700 kataszteri holdat osztottak szét az igénylők között. 1949-ben a faluba bevezették a villanyáramot, 1950-ben pedig megalakult a községi tanács.
Az 1950-1960-as években új iskola épült, szolgálati lakásokat és tornatermet létesítettek. Ezekben az években látták el aszfaltburkolattal az utak nagy részét, artézi kutakat fúrtak és ekkorra kezdte meg működését a községi zeneiskola is.
1977-ben létrejött az Öregek Napközi Otthona a Györgyey-kastély helyén, 2 évre rá pedig egy 30 gyermek számára foglalkozást biztosító bölcsődét hoztak létre. Ugyanebben az évben átadták a Faluházat, melyben helyet kapott a községi könyvtár és egy színházterem.
1993-ban bevezették a földgázt. 1996-ban kiépítették a telefonhálózatot. 2005-ben 1. helyezést ért el a község a Magyarországi Falumegújítási versenyen. 2006-ban 2. helyezett lett az Európai Falumegújítási megmérettetésen. 2007-ben a legvirágosabb magyar falu lett és hazánkat képviselve az Entent Floral európai környezet szépítési versenyen, 2. helyezést ért el.[3][4][5]
1990–1994: Józsa László (FKgP)[6]
1994–1998: Józsa László (független)[7]
1998–2002: Józsa László (független)[8]
2002–2006: Varró István (független)[9]
2006–2008: Varró István (független)[10]
2008–2010: Póczné Fehér Mária (független)[11]
2010–2014: Varró István (független)[12]
2014–2019: Varró István (független)[13]
2019-től: Varró István (független)[1]
A településen 2008. december 7-én időközi polgármester-választást tartottak, az előző polgármester lemondása miatt.[14] Lemondása ellenére Varró István is elindult a választáson, de kis (1251-ből 13 szavazatnyi) különbséggel, négy jelölt közül a második helyet tudta csak elérni.[11]
A település népességének változása:
A 2011-es népszámlálás során a lakosok 85,4%-a magyarnak, 1,9% cigánynak, 0,4% németnek, 0,2% románnak mondta magát (14,6% nem nyilatkozott; a kettős identitások miatt a végösszeg nagyobb lehet 100%-nál). A vallási megoszlás a következő volt: római katolikus 52,7%, református 6,1%, evangélikus 0,9%, görögkatolikus 0,5%, felekezeten kívüli 11,5% (27,5% nem nyilatkozott).[15]
Ifjúsági tábor és Erdei iskola[szerkesztés]
A strandkert területén a táborozók rendelkezésére 5 db tizenkét személyes kőház áll. Itt különböző, a természettel kapcsolatos programokban vehetnek részt a kirándulók (pl. az 5 km hosszú Bíbic-tanösvény 6 állomáson mutatja be a terület élővilágát).[16]
A pályázatot 2009-ben nyerte meg a község. A pályázaton nyert összegből új pihenőhelyeket alakítottak ki a túraútvonalak mentén, ahol a táj hangulata jól átérezhető, valamint a természet védett körülmények között figyelhető meg, nem háborítva az élőhelyeket és az élőlényeket.[17]
A Falumúzeumnak ma helyet adó épületet 1883-ban építették és akkoriban katolikus tanítók laktak benne. 1983-ban Varró István tanácselnök nyitotta meg, múzeumként. 2003 nyarán 1 millió forintból felújították a múzeum épületét (elsősorban a tetőszerkezetet).[18]
A strandfürdő nyaranta működik.[19]
1998-ban megalakult a Tápió-Hajta Vidéke Tájvédelmi Körzet. Ide tartozik a Gulya-gyep, amelyet megvásárolt a Duna-Ipoly Nemzeti Park Igazgatósága, így a nyár végén akár két hónapot is a területen tölt az Igazgatóság szürkemarhagulyája.[20]
Kazinczy Ferenc Általános Iskola[szerkesztés]
Táby Ferenc volt az első tanító Tápiógyörgyén, az ő visszaemlékezése szerint 1742-ben kezdődött meg az oktatás, de a falu első iskolája csak 1781-ben épült meg és 1828-ig üzemelt. Ezt több iskolaépület és bővítés is követte. A jelenlegi épületet 1975-ben emelték, 10 tanteremmel és 2 emelettel. 1988-ban kibővítették újabb 12 teremmel. 2003-ban új tetőt építettek az egész iskola fölé, ezzel kialakítva a modern számítástechnikai teremmel, előadóteremmel és további tantermekkel ellátott 3. emeletet.[21]
Az első óvoda 1953-ban alakult a községben. 2007-ben a régi épület helyére új került, ekkor vette fel a "Kastélykert Óvoda" nevet is. Az új óvoda, a magyar óvodai nevelés nemzetközileg elismert gyakorlatára, a 3-6 éves korú gyermekek igényeinek megfelelően, a helyi sajátosságok figyelembe vételével épült.[22]
1976. január 5-én alakult meg az intézmény. Ekkor még 16 zenetanártól 319 növendék tanult itt. 1991. szeptember 1-jétől önálló iskolaként működik. A zeneiskola évente három hangversenyt ad, amelyek a község kulturális programjainak kiemelkedő eseményeivé váltak.[23]
1908-től 1950-ig működött Tápiógyörgyén az Iparos Kör, amely kb. 500 kötetes könyvtárral rendelkezett. Ez volt akkoriban a község legnagyobb gyűjteménye. A község könyvtára 1950-ben alakult a Zöldmező Mg. Tsz. irodája helyén, ekkor 168 kötete és 25 beiratkozott olvasója volt. 1960-tól a Községháza udvarán lévő kis épületben kapott helyet, amely nagyon rossz állapotban volt. 1978-ban átadták a Faluházat és a könyvtár is átköltözött oda a 17.000 kötetes állományával. 1985-ben már több mint 20.000 kötet könyv, 400 db hanglemez, 50 féle folyóirat állt az olvasók rendelkezésére. 2006-ban felújították a Faluházat és vele együtt a Községi Könyvtárt is. Külön kialakított, üvegfallal elzárt részen 5 számítógép kapott helyet.[24]
1977-ben alapították meg Öregek Napközi Otthona névvel. 1987-ben új épülettel bővítették. 1990-ben összevonták a két épületet és a gazdasági okokból bezárt bölcsőde helyére költöztették.[25]
Tápiógyörgye külterületén fekvő tanya. A neve állítólag onnan ered, hogy a sóút mellett található, ahol az erdélyi bányákból hordták Pestre a sót. A visszaemlékezések szerint ezen a környéken lestek az utazókra a betyárok, élükön Rózsa Sándorral. A sóúton járó kereskedők azt mondogatták, hogy: "Ha elhagyjuk ezt a környéket, vége a pokolnak!". Így ragadt a tanyára a Pokoltanya elnevezés. A 20. század elején a terület Léderer Bernát báró tulajdonában volt. Saját iskolája és kápolnája is volt. A báró a II. világháború előtt eladta és emigrált. A háború közben és után a tanyasiak bekényszerültek Tápiógyörgyére, ugyanis az állam nem támogatta a tanyák közművesítését. 1996 tavaszától, a tanya felújítása után lovasoktatást és gyerektáborokat szervez itt egy család.[26]
Jelenleg a községet három testvárvárosi kapcsolat fűzi más Európai településekhez.[27]
Egy olasz baráti társaság már 1971-ben Tápiógyörgyén vadászott. Az itteni lakosok kedvességükkel és vendégszeretetükkel örök emléket adtak nekik, ezért az egyikük megszervezte a tanácselnök és a párttitkár segítségével Dosolo és Tápiógyörgye testvérvárosi kapcsolatát.
Az 1989-es romániai forradalom megsegítésére Tápiógyörgye lakosai segélyszállítmányt indítottak Torockóba, ahol az akkor rettegésben élő emberek óriási örömmel fogadták azt. Ennek hatására azonnal mindkét félben megfogalmazódott a testvérvárosi kapcsolat kialakítása iránti igény.
Az akkori svájci magyar nagykövet, Dr. Ódor László ajánlásával és segítségével alakult ki ez a kapcsolat.
A tápiógyörgyei kisvasút ("Kutyavasút")[szerkesztés]
A Györgyey család élénkebben szerette volna bekapcsolni a birtokait az ország gazdasági vérkeringésébe. Két kisvasutat is építtettek, az egyik Pokoltanyát a másik pedig a mai Újszilvás területén elhelyezkedő birtokokat kapcsolta a Budapest-Újszász-Szolnok főpályához. Györgyey Illés 1914 februárjában nyújtotta be a képviselő-testület elé a kérelmét a kisvasút megépítésére vonatkozóan. Azért volt szükség vasúti szállításra, mert az utak esős időben nem voltak alkalmasak áruszállításra. A kérelmet elfogadta a testület, azonban arra nem adtak engedélyt, hogy a beruházáshoz igénybe vegyék és leszűkítsék a földutakat. E miatt pereskedés kezdődött a földbirtokos és a község között. Végül 1916-ban a belügyminiszter engedélyt adott az utak használatára vasútépítés céljából, cserébe pedig Györgyey Illés a Tápión átjárást biztosító Nagyhíd és a vasútállomás közti útvonalon járdaépítésre átengedett 1-1 méter széles földcsíkot. A MÁV központi irattára szerint az építés 1925-ben zajlott.
A Tápiógyörgye és Újszilvás között haladó műút Abony-Újszász felé eső oldalán még ma is megtalálható a régi töltés. Több helyen is kitérőket létesítettek a kétirányú közlekedés miatt. Az Illike árok felett egy 4,2 m hosszú fahídon haladt át a sínpár.
1928. november 3-án egy tragikus baleset történt a vasúton. Az állomáshoz több hektoliteres hordókban szállították a bort este, amikor világítás nélkül ugyan azon a vonalon szembe jött egy másik fogat. Az összeütközés következtében egy 17 éves lány életét vesztette. A vasúti kocsik vontatását az utolsó idők kivételével lovakkal oldották meg. A TSZ idejében dízelüzemű mozdonyok váltották le a lovakat. Az utasszállításra is a teherkocsikat használták, pl. az oldal nélküli változatot. Ennek díja a II. világháború után 1 forint volt. A vagonokban többnyire cukorrépát vagy a kláratelepi pincészet boroshordóit szállították. 1944 őszén az iparvágányt felrobbantották a németek, a helyreállítás még a tél folyamán megkezdődött.
1949-ben a kisvasút összesen 45 db. kocsival működött:
5 db. 3,2 tonnás, 4 tengelyes fék nélküli nyitott platós kocsi
8 db. 2,5 tonnás, 2 tengelyes fékezhető kocsi faoldallal
20 db. 2,5 tonnás, 2 tengelyes fék nélküli kocsi faoldallal
Egy 1962-es jegyzőkönyv szerint a pálya hossza összesen 10225 méter, sínrendszere 7 kg/m, az ágyazat salakból áll, engedélyezett sebesség 10 km/h, aljzata fa, nyomköze 760 mm. A keskeny nyomtávú pálya ekkor már nagyon el volt használódva, a pályabejáró bizottság már csak 30%-ban állapította meg a használhatósági fokát. A modern úthálózat megépülésével és a menetrendszeri autóbuszjáratok megjelenésével egyre inkább fölöslegesnek tartották. 1965-re a gazdasági vasút üzemképtelen állapotba került, a felújítását pedig fölöslegesnek tartották. 1966. június 30-ig az Újszászi Állami Gazdaság felbontotta a pályát. A hidak és átereszek megszüntetését a MÁV Szolnoki Pályafenntartó Főnöksége végezte. A vasút által elfoglalt területek az illetékes községi tanácsok kezébe kerültek. Így ért véget 1966 december 31-ig a kisvasút története.[28]
Tápió patak a gyalogos hídról.
Tápiógyörgye határában álló autós pihenő.
A Komjáti téglagyár épülete és már távolból is látható kéménye.
Az állomás 3. és 4. vágányának megemelt peronjai.
Tápiógyörgye Újszilvás felőli határa.
↑ a b Tápiógyörgye települési választás eredményei (magyar nyelven) (html). Nemzeti Választási Iroda, 2019. október 13. (Hozzáférés: 2020. február 8.)
↑ Magyarország közigazgatási helynévkönyve, 2018. január 1. (magyar és angol nyelven). Központi Statisztikai Hivatal, 2018. szeptember 3. (Hozzáférés: 2018. szeptember 4.)
↑ Tápiógyörgye települési választás eredményei (magyar nyelven) (txt). Nemzeti Választási Iroda, 1990 (Hozzáférés: 2020. február 21.)
↑ Tápiógyörgye települési választás eredményei (magyar nyelven) (html). Országos Választási Iroda, 1994. december 11. (Hozzáférés: 2020. február 7.)
↑ Tápiógyörgye települési választás eredményei (magyar nyelven) (html). Országos Választási Iroda, 1998. október 18. (Hozzáférés: 2020. április 2.)
↑ Tápiógyörgye települési választás eredményei (magyar nyelven) (html). Országos Választási Iroda, 2002. október 20. (Hozzáférés: 2020. április 2.)
↑ Tápiógyörgye települési választás eredményei (magyar nyelven) (html). Országos Választási Iroda, 2006. október 1. (Hozzáférés: 2020. április 2.)
↑ a b Tápiógyörgye települési időközi választás eredményei (magyar nyelven) (html). Nemzeti Választási Iroda, 2008. december 7. (Hozzáférés: 2020. június 5.)
↑ Tápiógyörgye települési választás eredményei (magyar nyelven) (html). Országos Választási Iroda, 2010. október 3. (Hozzáférés: 2012. január 21.)
↑ Tápiógyörgye települési választás eredményei (magyar nyelven) (html). Nemzeti Választási Iroda, 2014. október 12. (Hozzáférés: 2020. február 8.)
↑ 2008. évre kitűzött időközi önkormányzati választások az időközi választás napja szerinti időrendben (magyar nyelven) (html). Nemzeti Választási Iroda, 2008 (Hozzáférés: 2020. június 5.)
Tápió-vidék a Lap.hu oldalain
Budapest (1989) · Kecskemét (1990) · Eger (1991) · Veszprém (1992) · Balatonföldvár (1993) · Sárvár (1994) · Székesfehérvár (1995) · Siófok (1996) · Hévíz (1997) · Tata (1998) · Sárospatak (1999) · Győr (2000) · Paks (2001) · Zalakaros (2002) · Kaposvár (2003) · Makó (2004) · Nagyatád (2005) · Eger (2006) · Gyula (2007) · Szombathely (2008) · Sopron (2009) · Balatonfüred (2010) · Százhalombatta (2011) · Hévíz (2012) · Gyula (2013) · Siófok (2014) · Mosonmagyaróvár (2015) · Kaposvár (2016) · Veszprém, Balatonfüred (2017) · Szolnok, Nagykőrös (2018) · Székesfehérvár (2019)
Balatongyörök (1989) · Császártöltés (1990) · Noszvaj (1991) · Szigliget (1992) · Kecskéd (1993) · Ozora (1994) · Pácsony (1995) · Pusztamérges (1996) · Csemő (1997) · Bük (1998) · Dombrád (1999) · Velence (2000) · Géderlak (2001) · Ivánc (2002) · Balatonszárszó (2003) · Ruzsa (2004) · Orfű (2005) · Noszvaj (2006) · Tápiógyörgye (2007) · Gelse (2008) · Lipót (2009) · Paloznak (2010) · Lövő (2011) · Csopak (2012) · Zebegény (2013) · Balatongyörök (2014) · Dunakiliti (2015) · Tihany (2016) · Lajoskomárom, Szálka (2017) · Csemő, Dozmat (2018) · Orfű (2019)
XIX. kerület (2017) · IV. kerület (2018) · V. kerület (2019)
A Nagykátai járás települései
Farmos •  Kóka •  Mende •  Nagykáta •  Sülysáp •  Szentlőrinckáta •  Szentmártonkáta •  Tápióbicske •  Tápiógyörgye •  Tápióság •  Tápiószecső •  Tápiószele •  Tápiószentmárton •  Tóalmás •  Úri
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Tápiógyörgye&oldid=25334778”
Wikidata koordinátákat használó lapok
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. október 4., 08:47
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.