hu hu hu hu hu hu hu hu cs hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu hu hu fr hu en hu sv hu hu hu hbs_lat hu it hu en hu en hu en en hu hu hu hu hu hu hu et en en hu war hu war en hu hu hu hu hu hu hu hu es hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu war hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en hu de hu eo en en de en es hu en en en de de tt hu be en nl pt hu hu sk es hu hu hu hu hu ms hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl de an ar arz en az ku uz ru sv bg bn br ca id it hbs_lat vi cy da de el eo es et eu fa fi nn fr da fy de lt he hy it id it ja ka uz sah kk ko hi ku cs lb hbs_cyr fi lt lv en en ml be ru ms ne nl nb nb nl it es pl pms pnb pt ro ru ru bxr es jbo en en sk sl sq hbs_lat sv ta th tr oc fy uz vi en ceb pl zh fa zh fr zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. május 28. 1 változtatás vár ellenőrzésre.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Természetvédelmi érték: 50 000 Ft
A Wikifajok tartalmaz Vörös vércse témájú rendszertani információt.
A Wikimédia Commons tartalmaz Vörös vércse témájú médiaállományokat és Vörös vércse témájú kategóriát.
A vörös vércse (Falco tinnunculus) a madarak osztályának sólyomalakúak (Falconiformes) rendjébe, ezen belül a sólyomfélék (Falconidae) családjába tartozó faj. Belgium hivatalos madara.[1] A Magyar Madártani és Természetvédelmi Egyesület 1992-ben „Az év madarává” választotta.
Igen nagy elterjedési területe van. Európában, valamint Ázsia és Afrika jelentős területén honos. Mezőkkel tarkított erdőkben, facsoportokban, mezőgazdasági területek és legelők közelében él. A sűrű, zárt, összefüggő erdőket kerüli. Az ember közelsége nem zavarja, gyakran megjelenik a városokban.
Falco tinnunculus tinnunculus – ez az alapfaj, széles körben elterjedt egész Eurázsiában. Fészkel a Földközi-tenger szigetein és Észak-Afrikában is. Ezeken kívül előfordul a Brit-szigeteken is.
Falco tinnunculus alexandri – a Zöld-foki-szigetek déli szigetei
Falco tinnunculus neglectus – a Zöld-foki-szigetek északi szigetei
Falco tinnunculus canariensis – a Kanári-szigetek nyugati tagjai és Madeira
Falco tinnunculus dacotiae – a Kanári-szigetek keleti tagjai
Falco tinnunculus rupicolaeformis – Szudán északi része, Egyiptom és az Arab-félsziget
Falco tinnunculus interstinctus – Japán, Korea, Kína, Mianmar, Asszám és a Himalája.
Falco tinnunculus rufescens – Afrika a Szaharától délre
Falco tinnunculus archeri – Szomália és Kenya
Falco tinnunculus rupicolus – Angolától keletre Tanzániáig és délre a Fokföldig
Falco tinnunculus objurgatus – Nyugat- és Dél-India és Srí Lanka
Testhossza 32-35 centiméter, szárnyfesztávolsága 70-80 centiméter. A hím testtömege 160-210 gramm, a tojó 200-250 gramm. A hím hátoldala gesztenyevörös, sötét cseppfoltokkal, hasoldala sárgás, elszórt fekete pettyekkel, feje és farka hamuszürke, a farok vége fekete. A tojó háta és farka rozsdabarna, sötét keresztsávokkal, hasa olyan, mint a hímnek, farka végén fekete keresztszalag.
Otthonosan mozog a levegőben. Gyakran egy helyben lebeg (szitál) zsákmányt kémlelve. Szárnycsapásai gyorsak, gyakran néhány szárnycsapás-sorozat siklórepüléssel váltakozik. Ritkán kapja el levegőben az áldozatát, általában sebes zuhanás után a földön fogja meg a zsákmányát. Rágcsálókkal, kisebb madarakkal, gyíkokkal, valamint nagyméretű rovarokkal, főként bogarakkal és egyenesszárnyúakkal táplálkozik. Kiemelkedő, magasabb tereptárgyakon pihen.
Többnyire varjaknak a fák tetején lévő, gallyakból álló fészkét foglalja el; amíg a fészek használható, nem keres másikat. Előszeretettel fészkel más madárfajok közelében. Ha nem fán fészkel, akkor gyakran választja a fák odvait, löszpartokat, sziklafalakat, kőbányákat, várromokat és a városok magasabb épületeinek – főként templomtornyoknak – a tetőzetét. Néhány párt megfigyeltek a budapesti Parlament épületén fészkelni. Fészekalja 3-8 tojásból áll, melyeken 28-30 napig kotlik. A fiatal madarak szintén 28-30 nap múlva repülnek ki. A fiókák jellegzetes vérszívója a Carnus hemapterus nevű ektoparazita légy.
Magyarországon rendszeres fészkelő, állandó madár, de egyes példányok elvonulnak. A 2012. januárban végrehajtott madárszámlálás eredménye alapján 679 vörös vércse telelt Magyarországon.[2] 2018-ban a madárszámlálás adatai alapján 906 itthon telelő vörös vércsét figyeltek meg a madarakat számlálók.[3]
A Természetvédelmi Világszövetség Vörös Listáján nem veszélyeztetettként szerepel. Európában csökkenő állományú fajnak számít. Magyarországon védett, természetvédelmi értéke 50 000 forint.
A hím zsákmánnyal távozik a tetthelyről
↑ Belgium's National Bird (angol nyelven), 2011. július 5.
↑ MTI (2012. 02). „Saslétszám:nincs változás”. Metropol, 23. o. (Hozzáférés ideje: 2012. február 9.)
↑ Megszámolták a magyar sasokat. index.hu. (Hozzáférés: 2018. február 1.)
A faj szerepel a Természetvédelmi Világszövetség Vörös Listáján. IUCN. (Hozzáférés: 2010. április 17.)
Az MME Monitoring Központjának adatlapja
Képek az interneten a fajról
WEBKAMERA! Élő közvetítés egy vércsecsalád életéről.
Sasok és más ragadozó madarak magyarországi állománya 2015 januárjában
Madárportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Vörös_vércse&oldid=23903870”
Taxonok from paraméter nélkül
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. május 28., 16:47
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.