hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu hu hu hu hu hu sk en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu eo hu hu hu hu hu hu en es hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu cs hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ru hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
képregényrajzoló, festő, grafikus, illusztrátor, karikaturista, iparművész
Zórád Ernő (balra) és Kuczka Péter (1986)
2004. április 8. (92 évesen)
A Wikimédia Commons tartalmaz Zórád Ernő témájú médiaállományokat.
Saját elmondása szerint a képregény műfaját eleinte utálta és lenézte, kényszerűségből kezdett vele foglalkozni; mégis, miután felismerte, hogy "a képregény az alkalmazott grafika lehető legnehezebb műfaja", annak talán legelismertebb és legnagyobb hatású hazai képviselőjévé vált, nagy szerepe volt a művészi értékű képregény kialakításában.
Zórád felvidéki, elszegényedett középnemesi családból származott, Zórád Miklós és Wéber Kamilla gyermekeként született Balassagyarmaton. Gyermekéveit a Hont vármegyei Dacsókeszin töltötte. Családjának 1921-ben, komoly anyagi gondok miatt el kellett hagynia a trianoni békediktátum alapján Csehszlovákiához került Dacsókeszit, és Budapestre költöztek, a Tabánba.[1] Kiemelkedő rajztehetsége korán megmutatkozott, 1927 és 1929 között az Iparművészeti Iskolában tanult Haranghy Jenő tanítványaként. Évfolyamtársa volt Ehrenfeld Miklós[2] és Tóth Imre, akik később Michel Gyarmathy, illetve Amerigo Tot néven váltak ismertté. 1933. február 11-én Budapesten házasságot kötött az újpesti születésű Printz Ilonával, Printz Rezső és Péter Anna lányával.[3]
Zórád a második világháborúban a lovastüzérségnél szolgált Galíciában. A háború után kezdett a sajtóban dolgozni, először a Parragi György vezette Magyar Vasárnapnak, majd a Pesti Izének is rajzolt grafikákat, karikatúrákat. E lapok megszűnése után, 1951-ben került az Ifjúsági Lap- és Könyvkiadó Vállalathoz, ahol kezdetben címlapokat rajzolt a Füles rejtvénymagazinnak. Első képregénye, a Karl May regényéből készült Winnetou 1957-ben jelent meg. Ezt a munkáját egyáltalán nem tartotta sokra (mint mondta, „minden utálatom meglátszott rajta”).
Az erőd című képregény egyik képkockája a Füles rejtvénymagazinból (a jelenetben Edit Nicharchos bemutatja Sorensennek az erődöt)
A következő évtizedekben számtalan képregényt rajzolt (főként Cs. Horváth Tibor szövegíróval), amelyek a kor szűkös lehetőségei miatt csaknem mind irodalmi művek adaptációi voltak és néhány oldalas fekete-fehér folytatásokban jelentek meg különböző magazinokban. A '70-es és '80-as években néhány munkája teljes füzetekben, akvarellel színezett, nagyalakú albumokban, egész oldalas festményekkel gazdagítva látott napvilágot (1975-ben a Winnetout is újrarajzolta); ezek a füzetek – jobbára szintén irodalmi adaptációk és történelmi képregények – ma a gyűjtők féltve őrzött kincsei. Zórád alkalmazta először 1970 körül a kollázstechnikát, ami védjegyévé vált: a korhangulat megteremtése érdekében metszeteket, fényképrészleteket helyezett el a rajzok között.
Rendkívüli grafikai tudása mellé széles körű műveltség párosult, ennek köszönhetően mindig hitelesen tudott megrajzolni letűnt korokat; a történelmi személyeket és helyszíneket igyekezett a legapróbb részletekig hűen visszaadni.[4][5] Vallotta, hogy egy képregényrajzolónak mindent tudni kell, minden tudományterületen jártasnak kell lenni ahhoz, hogy hitelesen mutathassa be a művének tárgyát. Olyan művész volt, aki nem leereszkedett a lenézett műfajhoz, hanem a képregényt emelte művészi színvonalra.
Zórád nem csak a képregényben alkotott maradandót, 1952-től kezdve számos diafilmet készített,[6] magazinokat, könyveket illusztrált. Sok illusztrációt készített kedvenc írói, Krúdy Gyula, Mikszáth Kálmán és Móricz Zsigmond műveihez. Eredeti hivatásának, a festészetnek sosem fordított hátat, akvarelljeiből többször nyílt kiállítás (először 1947-ben Budapesten) itthon és külföldön egyaránt.[7] Mesterien bánt a vízfestékkel, és annak fedőfestékes változatával, a gouache-sal. Legismertebb és talán legszebb képsorozatán az 1930-as években lebontott bohém Tabánt örökíti meg (a képeket évtizedekkel a városrész lebontása után, egykori vázlatai alapján és emlékezetből festette). Művei Balassagyarmaton és Ipolyságon a Városi Képtárban láthatók.
Zórád Ernő 2000-ben megkapta a Magyar Köztársasági Érdemrend tisztikeresztjét, az I. kerületi önkormányzat a „Budavár Díszpolgára” címet adományozta neki.[8]
Nagybátyja, Zórád Géza, ismert festő volt. Unokatestvérének, Zórád Eta (Etelka) költőnek több könyve is megjelent a két világháború között.[9][10]
Titok a világ tetején
A titkos övezet rejtélye
Egy vándorfestő ifjúságai, 1911–1951; ill. a szerző; Héttorony, Bp., 1990
Visuall Kft.–kArton Karikatúra és Képregény Múzeum Alapítvány, Bp., 2003
Tabán, a háromszáz éves kártyavár; ill., szerk. Zórád Ernő; Pallas Stúdió, Bp., 1997
Krúdy világa. Zórád Ernő rajzaival; Pallas Stúdió, Bp., 1998
Pest-budai mozaik. Két háború között. Kor kép regény / Egy vándorfestő ifjúságai, 1911–1951; Dabas Jegyzet Kft., Dabas, 2000
Kalandozások egy régi fiákeren; ill. Zórád Ernő, szöveg, szerk. Verő László, tan. Köves Szilvia; Fekete Sas, Bp., 2001
Tabán. A lebontott romantika. Zórád Ernő képemlékei; szövegvál. Fazakas István, tan. Feledy Balázs; Fekete Sas, Bp., 2002
Kuczka Péter szerkesztésében, Zórád Ernő illusztrációival
Vurdalak család – A Kísértethegy – Mimi – Nasi – Hojcsi legendája[11]
Balassagyarmat városa által alapított Horváth Endre-díj (1991)[12]
A Magyar Köztársasági Érdemrend tisztikeresztje (2000)
Emléktábla Budapesten az I. kerületben, a Csap utca-Aladár utca sarki ház falán.[15][16]
↑ Zórád 1990 7-26. o.
↑ Michel Gyarmathy (Gyarmathy Mihály) (1908-1996), magyar származású francia rendező, színházigazgató
↑ Bp. IV. ker. állami házassági akv. 63/1933. folyószám.
↑ Déli lap – Zórád Ernő (1911-2004) kiállítása Szegeden a Dugonics András Piarista Gimnáziumban
↑ Zórád, Dickens és a Jó Öreg Cheshire Sajt - Bayer Antal blogja
↑ Zórád Ernő diafilmjei. [2007. május 28-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2007. április 3.)
↑ Zórád életrajza a db.képregény.net-en. [2007. szeptember 27-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2007. április 3.)
↑ Elhunyt Zórád Ernő, a Tabán festője – Index.hu[halott link]
↑ Zórád 1990 61-62. o.
↑ Sághyné Zórád Eta: Vasárnap: versek (1938); összeáll. Saághyné Zórád Etelka, Vándoryné Kövér Ilona: Magyar asszonyok versei (1941); Saághyné Zórád Eta: Mesélj valamit: magyar mesegyűjtemény (1944)
↑ OSZK - LibriVision - A Vurdalak család
↑ Horváth Endre Díjazottak
↑ Zórád Ernő emléktáblája. [2016. március 25-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2016. március 18.)
↑ 'Van Zórád-legenda!'. [2017. január 6-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. január 5.)
Aki életre keltette Winnetout – Peterdi Pál interjúja Zórád Ernővel a Fülesben
Istállófiú a Pegazuson – A Duna Televízió portréfilmje
KÉPÍRÓ (16’) – Kertész Sándor és Fazekas Sándor Pamach portréfilmje
↑ Zórád 1990: Zórád, Ernő. Egy vándorfestő ifjúságai (1911-1951). Héttorony Könyvkiadó (1990)
Művészetportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Zórád_Ernő&oldid=24866467”
Utoljára szerkesztve 2022. április 20., 19:11-kor
A lap utolsó módosítása: 2022. április 20., 19:11
A lap szövege CC BY-SA 3.0 alatt érhető el, ha nincs külön jelölve.