hu en hu hu hu en en en en en hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hbs_lat de pt hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ca hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hbs_lat de pt fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ca hu it hu hu hu hu hu hu hu hu hu hbs_lat pl pt hu hu hu en
Romboló fejlődés: Szerbia és a Rio Tinto - CEA Hungary
Gutener is clean, creative, powerful, flexible, highly customizable and Gutenberg ready WordPress theme. It is fully responsive and is sure to make your website stand out from the crowd.
Rock Street, San Francisco, California
Kecske és káposzta – Kína előrenyomulása a Dél-kínai-tengeren és Csendes-óceánon
A zöldpolitika jelentősége a 2022-es francia elnökválasztáson
Srí Lanka precedens nélküli gazdasági krízise
Két kis szubszaharai ország, Burundi és Ruanda tanulságos története
Romboló fejlődés: Szerbia és a Rio Tinto
Romboló fejlődés: Szerbia és a Rio Tinto
Szerbia a Balkán azon országainak egyike, ahol gyakori jelleggel történnek különféle demonstrációk. Ezen tüntetések alkalmával az elégedetlen állampolgárok igyekeznek hangot adni nemtetszésüknek. Az utóbbi egy hónapban több kisebb-nagyobb tüntetésre is sor került, melyekre még egyelőre nem született megoldás a kormány részéről. A kiváltó ok pedig a Rio Tinto vállalat beruházása volt. Ahhoz, hogy jobban megértsük a problémát, igyekszem röviden ismertetni a vállalat tevékenységét és annak hatásait, végül pedig a kialakult tüntetésekről szólnék pár szóban.
A Rio Tinto egy angol-ausztrál nemzetközi vállalat, az USA legnagyobb szén és réz kitermelője, emellett a világ bórax készletének 50%-át termelik ki a Mojave-sivatag bórbányáin keresztül. Emellett az Utah-i aranybányák jelentős része is hozzájuk tartozik, továbbá szilícium-dioxid lelőhelyekkel és bányákkal rendelkezik világszerte. Rio Tinto-t 1873-ban alapították Spanyolországban, ezt követően az elkövetkező évtizedekben több bányászattal foglalkozó vállalattal egyesültek. A cég stratégiája az volt, hogy hosszú távon fektessen be olyan bányákba, melyek jelentős tartalékok mellett alacsony előállítási költséggel rendelkeztek. Az első világháború kitörése idejében megszaporodtak a lázongások, mivel a munkások úgy vélték, hogy a nehéz fizikai körülményekhez képest alacsony juttatásban részesülnek. A spanyolországi polgárháború következtében kénytelenek voltak eladni az ott jelenlévő rézbányákat a kormánynak. Ezután számos kisebb-nagyobb részesedést vagy pedig teljes bányákat vásároltak fel, ezek között volt alumínium, volfrám, gyémánt és sok egyéb más. A napjainkban működő vállalat legfontosabb egyesülése 1962-ben történt mikor a Rio Tinto Campany (RTC) és az ausztráliai Consolidated Zinc (CZ) cég egybeolvadt, létrehozva ezzel a Rio Tinto – a Consolidated Zinc (RTZ) és a fő leányvállalatát az Ausztrál Conzinc Riotintot (CRA). A későbbiek folyamán számos nézeteltérést szült a két vállalat egybeolvadása, amire a megoldás végül az lett, hogy megmaradt egy entitásnak a szervezet, azonban a korábbi RTZ Rio Tinto PLC-re, a CRA pedig Rio Tinto Grup-ra lett átnevezve, vagy egyszerűbben csak Rio Tinto-ra. Számunkra az utóbbi eset a fontosabb.
Rio Tinto Rössing uránium bányája Namíbiában Forrás: https://www.flickr.com/photos/jbdodane/14509715871/in/photostream/
A vállalat ellen többször is panaszt nyújtottak be, melyek közül az elmúlt évek egyik legismertebb esete az ausztrál őskőkori barlang lerombolása volt. Azonban a legtöbb esemény közül is egy kiemelkedik, mégpedig a Bougainville-i ügy. Az ott élő törzseknek a korábbiakban számtalan nehézséggel kellett szembenézniük. A Rio Tinto kezdetben jó befektetésnek tűnt, idővel viszont szembesülniük kellett a környezeti katasztrófákkal, melyet a kitermelés okozott. A bányászat tönkretette a környezetet, a fémek és ásványi anyagok kémiai tisztítása során felhasznált vizet pedig szűrés nélkül engedték vissza a folyókba, melynek következtében beszennyezték az ivóvízforrást. A fekete munkások rossz életkörülményekre és faji megkülönböztetésre panaszkodtak a munkahelyen. Ezt követően tüntetésekre került sor, melyek fokozatosan kezdtek egyre hevesebbé és erőszakosabbá válni. Végül a karhatalmi szervek tűzparancsot adtak ki a tüntetők ellen, mely egy 10 éves polgárháborút és Bougainville elszakadását eredményezte Pápua Új-Guineától. Az események következtében a Bougainville-i állampolgárok az Amerikai Szövetségi Bíróságnak keresetet nyújtottak be, melyben azzal vádolták a Rio Tinto-t, hogy bűnrészes volt az elkövetett háborús és emberiségellenes bűncselekményekben, a bányászat miatt fellépő környezeti hatásokban. Emellett további pontokon is megsértették a nemzetközi jogot, például a helyiek egészségének károsítása vagy a munkásokkal szemben alkalmazott faji megkülönböztetés által. Az elsőfokú ítélet értelmében visszautasították a vádpontokat, ennek következtében a lakosokat képviselő ügyvéd kérte az ügy másodfokon való tárgyalását. Másodfokon az első két vádpontot visszautasították, az utóbbi esetében pedig, a népírtás és a háborús bűnrészesség vádpontokról megállapította a bíróság a joghatóságát. Ez az ügy újbóli tárgyalását eredményezte volna az elsőfokú bíróságon. Mindezek ellenére az Amerikai Egyesült Államok legfelsőbb bírósága helybenhagyta az ügy elutasítását a Kiobel v. Shell ügyre hivatkozva, melynek értelmében nem hozhat olyan ítéletben döntést, mely nem hozható közvetlen összefüggésbe az Egyesült Államokkal.
Mindezen mögöttes információk birtokában, Szerbia 2017-ben tárgyalásokat kezdett a Rio Tinto céggel. A „Jadar” projekt értelmében a cég bányát nyit Loznica melletti területen és feltárja az ottani 10% mennyiséget adó lítiumot. Ezt az elemet széles körben használják az elektronikus berendezésekben, rakéta és űrtechnológiák készítésére, valamint egyéb informatikai eszközök előállítására. Mindehhez pedig a cég biztosítja a legmodernebb felszereléseket és technológiát, valamint megteszi a szükséges óvintézkedéseket annak érdekében, hogy ne történjen környezeti kár. A Memorandumot végül az akkori Szerb bányászati és energiaügyi miniszter, Aleksandar Antić, írta alá. Erre az időre a cég megközelítőleg 90 millió dollárt fektetett be a projekt kivitelezésébe. Az ügy az elmúlt év eseményei miatt kevés figyelmet kapott, azonban 2020-ban ismét az érdeklődés középpontjába került. Az első tüntetésekre áprilisban került sor, ezt követően Boris Malagurski publicista és filmproducer – az aktivistákat segítve – a Rio Tinto korábbi bányamunkái során elkövetett környezeti katasztrófára hívta fel a figyelmet, aminek következtében több kisebb csoport kezdett el szerveződni, hogy alaposabb kivizsgálást kérjenek az üggyel kapcsolatban. A koronavírus következtében nem volt lehetőség nagyobb tüntetéseket szervezni hosszú ideig, azonban az aktivisták igyekeztek minél szélesebb körben ismertté tenni azt, hogy milyen anyagi és természeti károkat tudna okozni a cég, amennyiben elkezdené a kitermelést.
A feszültség tovább fokozódott a novemberben elfogadott kisajátítási törvénnyel, ami nagyban hasonlít arra, melyet az Ausztrál Parlament hozott a Rio Tinto érdekében, és amelynek következtében egy többezer éves őslakos kultikus helyet romboltak le. A Szerbiában hozott törvény értelmében a kisajátítás tárgyát képezi a tulajdon minden formája, és az állam elkobozhatja az adott tárgyat (köz)érdekre hivatkozva, hogy ott véghez tudja vinni a céljainak megfelelő intézkedést vagy beruházást. Továbbá, ezen ügyek lefolytatása sürgősségi esetnek számít, így gyorsított eljárásban részesülnek más esetekkel szemben. A törvény megszavazását követő napon Szerbia-szerte útlezárások történtek, melyek a fontosabb úthálózatokon összpontosultak. Egyes esetekben összetűzések alakultak ki az utakat lezáró tömegek és az autókban ragadt személyek között. December folyamán a tüntetések egyre nagyobb jelleget öltöttek,  és gyakoribbakká váltak az erőszakos összetűzések. Ezen tüntetések egyik fő szervezője pedig Aleksandar Jovanović Ćuta volt, akinek elmondása szerint a tüntetések addig fognak tartani míg a vállalat végleg el nem hagyja az országot.
Mindehhez fontos hozzátenni, hogy ezen folyamatok annak fényében történtek, hogy Szerbia már megnyitotta a 4. fejezetet az Európai Unió csatlakozási folyamatai közül, mely a környezetvédelemre, a vizek és a levegő tisztaságára és a megújuló energia fontosságára és megóvására hívja fel a figyelmet. Szerbiának azonban bőven elég problémát és környezeti gondot okoznak azon szénerőművek, melyek elavult technikai berendezésekkel és alacsony tápértékű lignittel fűtenek. Ennek következtében ezen szénerőművek nagy mennyiségű szén-dioxid koncentrációt juttatnak a levegőbe veszélyeztetve a polgárok egészségügyi állapotát. Az okozott környezeti károk ellenére nincs kilátásban egyéb környezetbarát vagy megújuló energia üzembe állítása, és mivel más módokon az ország nem tudja a kimaradó energiát pótolni, így a szénerőművek – a megnyitott fejezet ellenére is – 2050-ig üzemelni fognak.
Idén, január 16-án, a választópolgárok referendum kapcsán járultak az urnákhoz és arról dönthettek, hogy szükséges-e az alkotmányos korrekció a megadott pontokban és ezt az elfogadják-e vagy sem. Amennyiben elutasítják, Szerbiának szembe kell néznie azzal, hogy megszegte a Memorandumot, melyet a Rio Tintoval kötött és lehetséges, hogy nemzetközi eljárást kezdeményeznek az ország ellen kötelezettségszegés kapcsá. Ezen túl pedig megtorpanhatnak az Európai Uniós integrációs programok megvalósításai, ugyanis bizonyos döntéseknek a referendum elutasítása révén nem tudnak eleget tenni, ezáltal hátravetve több éves munkát. Amennyiben a referendumban a választópolgárok az igen mellett foglalnak állást, úgy tovább fog folytatódni a Rio Tinto bányászati tevékenysége, immár a szükséges engedélyek teljes birtokában. Fontos hozzátenni, hogy párbeszédre többször is sor került a Rio Tinto vállalat kommunikációs vezetősége és a tüntetők vezetői között. Amennyiben valóban annyira káros lenne a cég tevékenysége, nem biztos, hogy több országban jelen tudna lenni és meg tudta volna tartani a presztízsét. Andrea Radonjić, a fentebb említett cég kommunikációs vezetője, 5 pontban kiemelte azon érveket, melyek rávilágítanak arra, hogy a beruházás nem csak az országnak, de az egész régiónak hasznos tud lenni. A kérdés azonban továbbra is nyitva marad: hány milliót dollárt ér az országnak környezet és az élővilág elpusztítása és valóban a kisajátítási törvények a közjót fogják szolgálni? Erre a kérdésre pontos választ nem adhatunk, amit viszont tudunk, hogy a szerb tüntetések egyhamar nem fognak véget érni, így a megmozdulások valószínűleg folytatódni fognak.
jan 25, 2022Egyéb kategória, Kiemelt, Nyugat-Balkán, Szerbia
Tags bányászat, Rio Tinto, szerbia, tűntetés
Európai szakmai szekció tag
A glasgow-i klímacsúcs kritikája
Az orosz fenyegetés szerepe a NATO és Svédország közeledésében
Kecske és káposzta – Kína előrenyomulása a Dél-kínai-tengeren és Csendes-óceánon
A zöldpolitika jelentősége a 2022-es francia elnökválasztáson
Srí Lanka precedens nélküli gazdasági krízise
Két kis szubszaharai ország, Burundi és Ruanda tanulságos története
Kecske és káposzta – Kína előrenyomulása a Dél-kínai-tengeren és Csendes-óceánon
A zöldpolitika jelentősége a 2022-es francia elnökválasztáson
Srí Lanka precedens nélküli gazdasági krízise
Két kis szubszaharai ország, Burundi és Ruanda tanulságos története
Kecske és káposzta – Kína előrenyomulása a Dél-kínai-tengeren és Csendes-óceánon
A zöldpolitika jelentősége a 2022-es francia elnökválasztáson
Srí Lanka precedens nélküli gazdasági krízise
Két kis szubszaharai ország, Burundi és Ruanda tanulságos története
Hol áll Transznisztria a mostani ukrán-orosz háborúban?
Gutener Corporate Theme by Keon Themes