hu pl hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu ca hu fr hu en hu hu hu hu hu hu hu zh hu en hu hu hu pl hu sv hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sk cs hu hu hu hu en hu hu hu en cs de hu cs hu hu ru hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en ca mhr hbs_lat de eo es eu fr it ms nl pl pt ro hbs_lat sk hbs_lat oc fy pl fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. december 16.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Andód (szlovákul Andovce, korábban Ondod) falu Szlovákiában, a Nyitrai kerületben, az Érsekújvári járásban. A község Érsekújvártól délnyugatra fekszik. A község határát és magát a községet is az 1889-ben mesterségesen kiépített Cergát kanális szeli keresztül.
Érsekújvártól 4 km-re nyugatra, a Vág és a Nyitra között fekszik.
A falu már a honfoglalás előtt lakott volt, területén újkőkori települést, illetve bronzkori, latén és római kori településeket tártak fel. Az 1936-os és 1937-es útépítést megelőző földmunkák során egy lovassírt bolygattak meg, mely feltehetően az avar vagy későbbi korból származhatott.[2] A településtől északra található Szentgyörgy pusztán középkori települést találtak, kálváriáján pedig római katonák temetőjét tárták fel a 110-350 közötti időből. Itt állt egy régi templom is.
Szent István király idejében a település határa királyi birtok volt. 1264-ben Ondod néven említik először a Hont-Pázmány nembeli Szegi-Andai család birtokaként. Egy ideig helyi birtokos volt Amádé soproni ispán is. Faluként 1421-ből maradt fenn első írásos említése. 1431-ben Ifj. Stiborici Stibor (Ctibor) vajda végrendeletében a községet a surányi uradalomból kivéve, az apja által alapított vágújhelyi Ágoston-rendi prépostságnak adományozta.[3] Így a község Beckó várának uradalmához került. A 16. században a beckói uradalom a Bánffy, majd a Nyári család birtokába került.
A törökök 1570-es adóösszeírásából (defter) kiderül, hogy a községnek 7 háza és 20 adókötelese volt. Alföldi jellegű település révén a házakat hagyományosan nádból építették, zsúpfedéllel. Égetett téglát és cserepet csak a 20. század elején kezdtek alkalmazni. Bár pontosan nem ismert, hogy mikor, de a község visszakerült a surányi uradalomhoz. A török uralom után a surányi uradalom új tulajdonosa Kaunitz Domonkos morva gróf lett. Kaunitznak a török kor után az uradalmat nem sikerült rendbehoznia, így 1730-ban Károlyi grófnak adta el. Az erdélyi birtokos az uradalmat rendbehozta. A község okiratokkal is alátámasztott első önkormányzatáról 1771-ből tudunk. Ekkor Bagara József volt a helyi jegyző és Kiss István a bíró. Ezen 1771-es oklevélen jelenik meg először a község pecsétje. A községben először 1779-ben említik (vélhetőleg egyházi) iskola létesítését. A 19. században a Károlyi grófok pénzügyi támogatásával óvodát is létesítettek a községben. 1838-ban Károlyi gróf községi kórházat (betegházat) létesít, melyet a tótmegyeri kórház alá rendel. A 20. század elején kezdtek kiépülni a község további részei: Kertalja, Bútorján, Mesterföld, Csallóköz.
A trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Érsekújvári járásához tartozott. A csehszlovák hatóságok 1947-ben a lakosságcsere értelmében 80 helybéli magyar családot erőszakkal Magyarországra, Nyíregyháza környékére telepítettek. A 20. század 50-es, 60-as éveiben tömeges építkezés kezdődik el. 1953-ban bevezetik a villanyt. Mivel a helyi iskola kapacitása kicsi volt, ezért több ízben bővítették, de az 1980-as években a községi iskolák nagy részét, így az andódit is felszámolták. Az egykori óvoda helyett 1977-1980-ban új óvodát építettek. Az 1990-ben készült statisztika alapján a községnek 1245 lakosa, 387 háza van.
A község neve feltehetőleg vagy az Amádéktól (Omode → Ondod), vagy a Szegi-Andai családtól származik.
1880-ban 751 lakosából 699 magyar és 11 szlovák anyanyelvű volt.
1890-ben 763 lakosából 740 magyar és 18 szlovák anyanyelvű volt.
1900-ban 848 lakosából 824 magyar és 23 szlovák anyanyelvű volt.
1910-ben 1012 lakosából 990 magyar, 22 szlovák anyanyelvű.
1921-ben 1109 lakosából 1062 magyar és 45 csehszlovák volt.
1930-ban 1291 lakosából 1212 magyar és 78 csehszlovák volt.
1941-ben 1515 lakosából 1512 magyar és 2 szlovák volt.
1991-ben 1248 lakosából 908 magyar és 323 szlovák volt.
2001-ben 1224 lakosából 818 (66,83%) magyar és 388 (31,70%) szlovák volt.
A 2006 augusztusában Miskolczi László polgármester elhunyta miatt tartott választásokat megelőzően a község lakossága 1296 volt. [1]
2011-ben 1358 lakosából 714 (52,58%) magyar és 548 (40,35%) szlovák.
Szent Rozália tiszteletére szentelt római katolikus temploma 1741-ben épült, 1858-ban bővítették. Oltárképe a 19. századból származik.
Nepomuki Szent János szobor 1806-ból.
Kőkereszt a templom előtt 1806-ból.
A kálvária márvány keresztje 1849-ből.
Czuczor Gergely szobor (2005) az Emlékház közelében.
Az 1947-ben Magyarországra telepített és Csehországba deportált magyar lakosai tiszteletére állított kopjafa a templom előtt.
Itt született 1800. december 17-én Czuczor Gergely nyelvész, költő. Szülőházát az 1950-es években lebontották, azonban az egykor a szülőháza előtt elhelyezett emléktábla máig megmaradt.
Itt született 1856-ban Karsay János piarista tanár, rendházfőnök.[4]
Itt született 1860-ban Karsay Imre plébános, esperes.
Horváth, Z. 1998: És mi hazatértünk az andódi harangszóra. Bácsalmás-Nyíregyháza
↑ Počet obyvateľov SR k 31. 12. 2019
↑ Zábojník, J.: Slovensko a avarský kaganát. Bratislava 2004, 76.
↑ Wenzel Gusztáv 1874: Stibor vajda. Pest, 48-117; Matunák Mihály 1889: Nagy-surány hajdani vára történelmének vázlata. Érsekújvár, 9.
↑ Érsekújvári r.k. anyakönyv 1856, p. 65; Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái.  ; Léh István SchP, Catalogus religiosorum Provinciae Hungariae Ordinis Scholarum Piarum / A magyar piarista rendtartomány történeti névtára 1666–1997, Budapest, 1998, 183.
Az Érsekújvári járás települései
Andód (Andovce) ·  Bajta (Bajtava) ·  Bánkeszi (Bánov) ·  Barsbaracska (Bardoňovo) ·  Barsfüss (Trávnica) ·  Bart (Bruty) ·  Béla (Belá) ·  Bellegszencse (Podhájska) ·  Bény (Bíňa) ·  Csornok (Černík) ·  Csúz (Dubník) ·  Dögös (Rastislavice) ·  Ebed (Obid) ·  Fajkürt (Dedinka) ·  Fűr (Rúbaň) ·  Garamkövesd (Kamenica nad Hronom) ·  Garampáld (Pavlová) ·  Gyarak (Kmet'ovo) ·  Helemba (Chľaba) ·  Hull (Hul) ·  Ipolykiskeszi (Malé Kosihy) ·  Ipolyszalka (Salka) ·  Jászfalu (Jasová) ·  Jattó (Jatov) ·  Kamocsa (Komoča) ·  Kéménd (Kamenín) ·  Kicsind (Malá nad Hronom) ·  Kisbaromlak (Branovo) ·  Kisgyarmat (Sikenička) ·  Kisújfalu (Nová Vieska) ·  Kolta (Kolta) ·  Komáromcsehi (Čechy) ·  Komáromszemere (Semerovo) ·  Komját (Komjatice) ·  Köbölkút (Gbelce) ·  Kőhídgyarmat (Kamenný Most) ·  Kürt (Strekov) ·  Leléd (Leľa) ·  Libád (Ľubá) ·  Mánya (Maňa) ·  Muzsla (Mužla) ·  Nagysurány (Šurany) ·  Nána (Nána) ·  Nyitramalomszeg (Lipová) ·  Nagykér (Veľký Kýr) ·  Ohaj (Dolný Ohaj) ·  Özdöge (Mojzesovo)· Párkány (Štúrovo) ·  Pozba (Pozba) ·  Rendve (Radava) ·  Sárkányfalva (Šarkan) ·  Szentmihályúr (Michal nad Žitavou) ·  Szímő (Zemné) ·  Szőgyén (Svodín) ·  Tardoskedd (Tvrdošovce) ·  Tótmegyer (Palárikovo) ·  Udvard (Dvory nad Žitavou) ·  Újlót (Veľké Lovce) ·  Valkház (Vlkas) ·  Zsitvabesenyő (Bešeňov) ·  Zsitvafödémes (Úľany nad Žitavou)
Földrajzportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Andód&oldid=24476747”
Az Érsekújvári járás települései
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. december 16., 08:18
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.