hu hu en hu en hu de en hu hu en hu hu en hu hu cs hu hu hbs_lat en hu fr en hu hu hu hu it en hu en en en hu en hu en pt hu hu hu fr hu hu fr hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu en en hu en en es hu hu hu hu hu hu hu hu hbs_lat fr en en fr en it en hu hu de hu hu
"Olyan szomorú vagyok, hogy elmész, és annyira örülök, hogy ismerlek"-Anne, E-vel a végén! (S03) - kritika - Cinemazing
Dátum: 17 július 2020
A mi cikksorozatunk is, ahogy a sorozat, sajnálatosan a végéhez ért. Az első évadról írt kritikánk itt, míg a második szezon értékelése itt olvasható.
Sokféle definíciót alkalmazhatnánk a kamaszkorra. A gyermekkor és a felnőttkor közötti híd, az utolsó tét nélküli korszak, a legszabadabb, kötöttségektől leginkább mentes időszak-halljuk sok esetben. Bármelyik meghatározás mellett is tesszük le a voksunkat, az mindegyik esetében bizonyos, hogy a kor egyik legfontosabb velejárója az identitások keresése. Ez az első pont, ahol a gyerek függetlenedik a szülőtől, amikor már nem úgy hivatkozunk rá, hogy a valakinek a fia/lánya. Ennélfogva ekkor határozzuk meg először magunkat, az értékítéletünk ekkor kezd szépen lassan leválni a külvilágról. Az öndefiníció pedig szűkebb- (Ki vagyok én? Mit hozok magammal a szüleimtől? Honnan származom?) és tágabb (Hogy látom a világot? Mi érdekel engem igazán? Miben lelem örömöm?) viszonylatban is értendő. Szerencsére a filmkészítők az utóbbi évtizedben rátaláltak erre témára (pl: Greta Gerwig nagyrészt saját fiatalkora alapján megalkotott debütálófilmje, a Lady Bird, vagy a nemrégiben bemutatott The Half of It) , sorozatok terén azonban mind ez idáig kevés erős feldolgozással találkozhattunk. Anne Shirley-Cuthbert azonban azután, hogy megküzdött a beilleszkedés nehézségeivel, illetve a társadalmi elvárások egy részével, most saját magával küzd.
Az első epizódban lázas készülődés veszi kezdetét, hamarosan itt van ugyanis Anne tizenhatodik születésnapja. Mitikus szám, sok helyütt a felnőtt lét egyfajta előszobáját jelenti ez a kor. Ennélfogva főhősünk élete is kezd megváltozni. Egyre inkább érdeklődik az ellenkező nem iránt, bonyolódik Gilberttel való kapcsolata, illetőleg egyre inkább szeretné megtudni, hogy ki is ő valójában. Eközben társaival együtt készülnek a felvételi vizsgára, sőt a folyóirat keretein belül az eddig csupán elméleti síkon létező eszmei harc a gyakorlatban is testet ölt.
Az évad egyik fő szála tehát a főhős nyomozása lesz saját múltja iránt. Bár elsőre kicsit radikális tűnhet ez a lépés a lány részéről, hiszen Cuthbertéknél óvó, szerető környezet várja, valójában teljesen logikusan következik a karakterből. Egyrészt Anne-t árvaként eddig csak elutasítás, fizikai és lelki abúzus “fogadta”, ennélfogva pedig magától értetődő, hogy némileg idealizálja a biológiai szüleit, másrészt pedig az örökbefogadott gyerekek esetében mindig eljön az a pont, amikor elkezdnek érdeklődni a “valós szülők” iránt. Kiváló olvasmány egyébként a témában Grecsó Krisztián legutóbbi, Libri-díjas regénye, a Vera, bár ott még egyel bonyolultabb a szituáció, hiszen ott a főhősnő nem is tud a származásáról. Anne számára ez a folyamat megint csak az identitáskereséssel kapcsolódik össze, hiszen bizonyos dolgokat nem ért magával kapcsolatban (legyen szó nagyon kézzelfogható dolgokról, mint például a haja színe, vagy olyan absztrakciókról, mint bizonyos jellemvonásai).
Egy másik fontos szál Anne és Gilbert kapcsolata, ezen a téren a készítőket jogosan lehetett dicsérni azért, mert-némileg a jelenlegi trendeknek ellentartva-megőrizték a viszonyt egy kedves gyermeki szinten, most életkoruk előrehaladtával azonban konkretizálódik kettejük között a vonzalom. Már egy korábbi cikkben említettük, hogy Gilbert motivációi sok esetben tisztázatlanok, ez sajnos továbbra is fennálló probléma, a fiú túl radikális döntéseket hoz, túl gyorsan. A kapcsolatuk elején egyértelműen ő a cselekvő fél, végül azonban-némileg talán a sorozat erőteljes feminista vonulatának köszönhetően-Anne mondja ki az utolsó szót. Nem tudni, hogy mi történhetett a forgatáson, mikor tudhatták meg a készítők, hogy itt a vég, de az utolsó képsorok láttán erőteljes összecsapottságérzése lehet a nézőnek, mintha néhány perc alatt akarták volna elvégezni több epizód feladatát, így viszont a szerelmi szál is sérült, a fékevesztett rohanásban a nagy egymásra találás sem lett katartikus. Ha végső soron egy látványos hibát ki kellene emelnem, akkor az mindenképpen az lenne, hogy a kapcsolatuk balansza egy kicsit sérült azáltal, hogy még Gilbert is ennyire ki volt szolgáltatva Anne szeszélyeinek.
Kifejezetten erős szál volt viszont Cuthbert testvérpáré, ahogy megpróbálják elengedni Anne-t. Nehéz számukra, hogy a lány egyre inkább érdeklődik a biológiai szülei iránt, illetve közeleg az egyetem, amely miatt gyermekük végleg elhagyja majd a várost. Érdekes kettősség figyelhető meg az évadban, mert kezdetben Marilla az, akinek nehézségei vannak az elengedéssel, végül viszont Matthew kompenzál túl. Ezen a ponton pedig lehetetlen nem kitérni R.H. Thomas, de még inkább Geraldine James páratlanul kifinomult, árnyalt játékára. Utóbbi talán a legszebb, legidillibb karakterutat kapta az egész sorozatban.
Fontos szerep hárul a mellékkarakterekre is. Diana tulajdonképpen ugyanazt az utat járja be, mint Anne, bár nála ez még kiegészül a konzervatív, már-már bigott családi elvárásokkal való szembehelyezkedéssel, az pedig megint csak a lezárás hibája, hogy ez a szál sincs tökéletesen lekerekítve, eljutunk ugyan a happy endig, de bizonyos stádiumok rejtve maradnak a néző elől. Jerryvel való kapcsolata bár vastagon felskiccelt, de átélhető. Mindenki Rachel Lyndje ezúttal sem tétlenkedik, kiemelendő, hogy az ő fejlődése az egyik leglátványosabb a sorozatban. A harmadik évadra bár előítéleteit nem vetkőzi le, néhány zsörtölődés közepette mégis mindig a jó ügyet szolgálja. A széria ismét behoz egy érdekes aspektust a környék őslakosaival, és bár az üzenet érhető és nincs is túlhangsúlyozva, ez talán az a szál, mellyel leginkább elbánt a végkifejlet, ugyanis gyakorlatilag semmilyen konklúziót nem kapunk. Mintha ezzel a  vonulattal a készítők inkább a következő évadban szerettek volna mélyebben foglalkozni. Bash és Mary története pedig talán a legerősebb az egész a harmadik évadban, elsőre talán hirtelennek tűnhet a betegség, ám nagyon okos húzás volt ez a készítőktől, mert így megfogalmazódhat a kérdés, hogy Mary állapotának milyen mértékben vannak lelki okai. Bash is egy olyan karakter, akivel minden bizonnyal komolyan számoltak volna a továbbiakban, hiszen Miss Stacyvel közös kapcsolatuk még csak most kezdődött el.
Bár eddig több negatívumot említettünk, az szinte vitathatatlan, hogy a sorozat legerősebb évada a harmadik. A készítők érezhetően megtalálták a saját hangjukat, remekül egyensúlyoznak a könnyed és a drámai hangvétel között. A képi világ is kitűnő észrevehető, amint az évszakok váltakozása kommunikál a történettel. Hol párhuzam figyelhető meg (a nyár, mint a szerelem toposza), hol pedig épp ellentét (Mary halála és az általában az újjászületést jelképező tavasz). A karakterek közül most már (szinte) mindenkinek megérthetőek a motivációi, a jellemek árnyaltak, a különböző tematikák nem oltják ki egymást. Az egész struktúra végletekig kimunkált, remekül működik, egészen a lezárásig, azért viszont nem lehet a készítőket okolni, hiszen tudvalevő, hogy az eredetileg öt évadosra tervezett szériát nagyon hirtelen kaszálták el.
Összegezvén egy kiváló és fontos sorozat zárult egy remek harmadik évaddal, a nézőben csupán a végkifejlet elnagyoltsága hagyhat keserű szájízt. Ezt leszámítva azonban kellemes emlékeket vihetünk magunkkal, és ha ennyi szubjektum megengedhető a végén, nálam Moira Walley-Beckett felkerült azon alkotók listájára, akiknek minden jövőbeni produkciójára kiemelt figyelmet fogok fordítani.
Pislákoló emberi jogok az olajlámpa fényénél – Anne, E-vel a végén! (S01) – kritika Feminizmus, F-fel az elején! – Anne, E-vel a végén! 2. évadértékelő “Olyan kár, hogy véget ért a gyermekkorunk”- Kisasszonyok – kritika Anne with an E- bemutató, avagy hogyan ejtett rabul egy “apró”kanadai sorozat “Biztos vagyok benne, hogy ha lesz negyedik évad, az is ugyanilyen szórakoztató, és nagyszerű lesz.” Tóth Márkkal, Lucas Sinclair magyar hangjával beszélgettünk. Unbelievable – Kritika. Képzeld el, hogy megerőszakolnak, és senki sem hiszi el neked…
Kattintás ide a válaszadás megszakításához.
XHTML: You can use these tags: