hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu es hu hu hu hu hu hu hu es hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de ru hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu eo hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ru hu hu en de sl ru en hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Barta Gábor (történész) – Wikipédia
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2020. szeptember 15.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
1995. január 22. (51 évesen)[1]
Barta Gábor (Budapest, 1943. február 2. – Budapest, 1995. január 22.) történész. Munkássága során elsősorban a 15-17. századi Magyarország történetével foglalkozott, különös tekintettel Erdélyre, valamint a magyarországi török világra.
Apja Barta János irodalomtörténész a Magyar Tudományos Akadémia tagja volt, anyja Heinrich Terézia. Testvére, ifjabb Barta János, (1940–) szintén történész lett. Családjával 1952-től Debrecenben élt.
1961-ben érettségizett Debrecenben, majd 1966-ban a Debrecen Kossuth Lajos Tudományegyetemen történelem–francia–latin szakos tanári oklevelet szerzett. 1971-ben Lengyelországban UNESCO-ösztöndíjjal végzett tanulmányokat. 1985-ben a történelemtudomány kandidátusa lett.
1966-tól 1972-ig az MTA Történettudományi Intézet gyakornoka, majd tudományos segédmunkatársa, illetve 1972–1988 között tudományos munkatársa, majd tudományos főmunkatársa (1988–1991) volt. Párhuzamosan a pécsi Janus Pannonius Tudományegyetem történelem tanszékén volt adjunktus, majd docens (1986–1990). 1991 és 1995 között a debreceni Kossuth Lajos Tudományegyetem bölcsészettudományi kara középkori magyar történeti tanszékének volt tanszékvezető egyetemi docense.
Tudományos pályafutását kezdetén klasszika-filológiával foglalkozott, Balla Lajos tanítványaként a római birodalom dunai tartományainak történetét kutatta. Később érdeklődése az Erdélyi Fejedelemség és Magyarország 15–16. századi története felé fordult. Tanulmányozta a Dózsa György-féle parasztfelkelést és a mohácsi csata korának történetét. Értékes tudománynépszerűsítő tevékenységet és archontológiai kutatásokat is végzett.
A Farkasréti temetőben helyezték örök nyugalomra.
Bemerkungen zur Kriegsgeschichte Daziens. (Acta Classica Universitatis Debreceniensis, 1966)
Dózsa népe és a magyar társadalom. Szakály Ferenccel. (Társadalmi Szemle, 1972)
Az 1514. évi parasztháború és a Dunántúl. (Vasi Szemle, 1973)
Parasztháború 1514-ben. Fekete-Nagy Antallal. (Bp., 1974)
Georgius Zekeltől Dózsa Györgyig. (Századok, 1975)
Mohács ürügyén – szaktudomány és ismeretterjesztés. (Jelenkor, 1976)
Keresztesek áldott népe. A Dózsa György-féle parasztfelkelés. (Bp., 1977)
Illúziók esztendeje. Megjegyzések a Mohács utáni kettős királyválasztás történetéhez. (Történelmi Szemle, 1977; franciául: Acta Historica, 1977)
Az 1514. évi parasztháború mezőtúri epizódja. (Jászkunság, 1978)
Az erdélyi fejedelemség születése. (Magyar História. Bp., 1979; 2. kiad. 1985)
A Sztambulba vezető út. 1526–1528. (Gyorsuló idő. Bp., 1983; franciául: 1994)
A mohácsi csatától a sztambuli egyezségig. Kand. értek. (Bp., 1984)
Nándorfehérvár, 1456. (Bp., 1985)
Vajon kié az ország? (Labirintus. Bp., 1988; 2. kiad. 1993)
Erdély. Írta és összeáll. (Bp., 1989)
III. Béla király jövedelmei. Megjegyzések középkori uralkodóink bevételeiről. Barta Jánossal. (Századok, 1993)
Erdély története 1–3. Többekkel. (Bp., 1986; angolul: New York, 2001–2002)
Erdély rövid története. Köpeczi Bélával. (Bp., 1988; 2. kiad. 1993; franciául: 1992; angolul: 1994)
Mátyás király. 1458–1490. (Bp., 1990)
Két tárgyalás Sztambulban. Hyeronimus Laski tárgyalása a töröknél János király nevében. – Habardanecz János jelentése 1528. nyári tárgyalásairól. Összeáll. A tanulmányokat és a jegyzeteket Fodor Pállal írta. (Régi magyar könyvtár. Bp., 1996).
Bitskey István: In memoriam Barta Gábor (Századok, 1995)
Pálffy Géza: Barta Gábor emlékére. (Fons, 1995)
Barta Gábor publikációinak jegyzéke. (Történelmi Szemle, 1995)
In memoriam Barta Gábor Tanulmányok Barta Gábor emlékére. Szerk. Lengvári István. (Pécs, 1996)
↑ Névpont: Kozák Péter: Névpont. nevpont.hu. Budapest
ISNI: 0000 0001 0892 7984
↑ a b BnF források (francia nyelven)
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Barta_Gábor_(történész)&oldid=23038582”
Fotó nélküli Személy infobox sablont tartalmazó lapok
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2020. szeptember 13., 01:15
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.