hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu en hu hu hu hu hu en hu fr hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu fr hu hu hu hu en hu hu hu cs hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu es hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu hu hu hu hu en cs de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu zh de da hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ro hu fi hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en en en en en en en en en en en en en en en en en hu en en en en en en en cs en en en en en en en en en en en hu en en en en en en en et en en en en en en en en en en en en en en eo en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en de en en en en en en en de en en en en en en en en en en en de en en en en en en en de en en en en en en en en en en en en en en hu en en en en en en en gl en en en en en en en en en en en hu en en en en en en en cs en en en en en en en en en en en en en en en en en en en en de en en en en en en en en en en en en en en cs en en en en en en en en en en en en en en en en en hu en en en en en en en en en en en en en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu en hu en hu en hu en hu hu hu en cs de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu en cs de hu hu pl hu pl hu hu hu hu hu hu de hu hu de hu hu hu pl de hu hu es de it hu en cs de hu en en hu fi hu hu en hu hu hu hu pl en hu pl hu hu en en hu pl en hu en hu pl hu hu hu hu hu es de hu hu en en hu fr hu en hu hu hu en hu hu hu hu eo hu sk hu en en hu hu hu en hbs_lat hu hu hu hu hu cs hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sv sv hu fr hu sv hu en cs de hu hu hu de de hu hu hu de de en hu hu en de de en en en hu de hu hu hu fr hu eo hu eo hu hu hu pl de es hu hu de hu hu de en de en de de en de de de nl de de de hu de de hu hu hu hu hu hu de hu de hu de hu de de en hu hu hu hu hu de de de de hu de hu de fr de en de de hu de en hu hu en cs de hu hu hu hu hu hu hu hu de hu en de en de de de pl en sk en hu nl en en nl pl hu hu en hu hu hu hu en hu hu en es pl hu en en de pl hu hu en cs hu en hu en hu en hu sv hu hu sv hu en en hu en hu en hu en en sk en hu cs hu hu de cs hu en en pl en en de hu hu hu de hu en hu hu en en en hu hu hu hu hu en hu fr hu en hu hu hu hu en cs de hu hu fr fi fr id fr hu fr hu fr hu fr hu fr hu de hu fr hu fr de hu hu en en de de hy ru cs en sk hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en ar arz en bg ca hbs_lat de eo es et eu fa fi fr he es it ja ko it lv mr nl nb nb pl ro ru sl hbs_lat sv oc fy zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Teleki Pál (politikus) – Wikipédia
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. július 16.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
„Teleki Pál” lehetséges további jelentéseiről lásd: Teleki Pál (egyértelműsítő lap).
1939. február 16. – 1941. április 3.
1920. július 19. – 1921. április 14.
1938. május 14. – 1939. február 16.
1920. április 19. – 1920. július 19.
1941. április 3. (61 évesen)
földrajztudós, szolgabíró, képviselő, tanár, miniszter
Szent István-rend nagykeresztje, Szeged díszpolgára, Észt Vörös Kereszt-rend első osztálya, Lengyel Köztársasági Érdemrend csillaggal ékesített parancsnoki keresztje
A Wikimédia Commons tartalmaz Teleki Pál témájú médiaállományokat.
Magyar területi revizionizmus a két világháború között
Herczeg Ferenc ·  Harold Harmsworth  ·  Bethlen István ·  Bánffy Miklós ·  Horthy Miklós ·  Csáky István ·  Teleki Pál
Lajtabánság ·  Soproni népszavazás ·  Komáromi tárgyalások ·  Első bécsi döntés ·  Kárpátalja visszafoglalása  ·  Szörényvári tárgyalások ·  Második bécsi döntés ·  Magyar–szlovák kis háború ·  Délvidék visszafoglalása
Nagy-Magyarország ·  területi revizionizmus ·  irredentizmus
Széki gróf Teleki Pál (teljes nevén Teleki Pál János Ede; Budapest, Ausztria–Magyarország, 1879. november 1. – Budapest, Magyar Királyság, 1941. április 3.), a nemes Teleki családból való magyar földrajztudós, tanár, politikus, többszörösen megválasztott országgyűlési képviselő, előbb a Magyar Királyság külügyminisztere 1920-ban (a Simonyi-Semadam-kormányban), majd az ország miniszterelnöke 1920-tól 1921-es lemondásáig, ezt követően 1938–39-ben vallás- és közoktatásügyi miniszter (az Imrédy-kormányban), majd az 1939-es választásokat követően az ország megválasztott miniszterelnöke 1941-es öngyilkosságáig. A Magyar Tudományos Akadémia tagja, továbbá a SZEFHE rabonbánja és a Magyar Cserkészszövetség tiszteletbeli főcserkésze.
10.1 Életrajzai az országgyűlési almanachokban
A főnemesi gróf széki Teleki család római katolikus ágának a sarja. Édesapja, gróf széki Teleki Géza (1843–1913) író és politikus, aki rövid ideig belügyminiszter volt Tisza Kálmán kormányában. Édesanyja Muráty (Muratisz) Irén (1852–1941), egy jómódú pesti görög kereskedő leánya.
1908. november 24-én vette feleségül Bissingen-Nippenburg Johanna (1889–1942) grófnőt, gróf Bissingen Nippenburg Rezső Antal Gábor és foeni Mocsonyi Georgina lányát Budapesten.[1] Házasságukból két gyermekük született: Teleki Mária (1910–1962) és Teleki Géza (1911–1983). Géza fia geológus, egyetemi tanár lett Kolozsvárott 1940-44 között, majd az Ideiglenes Nemzeti Kormány vallás- és közoktatási minisztere volt 1944-45-ben. 1949-ben Amerikába emigrált. Egyik unokája, Teleki Géza neves antropológus lett Amerikában.
Elemi iskoláit magántanulóként végezte a budapesti evangélikus elemi népiskolában (a mai Deák Ferenc téren) 1885–1889 között, majd a pesti Piarista Gimnáziumban (1889–1897) folytatta tanulmányait, szintén magántanulóként.
1897 szeptemberében beiratkozott a Budapesti Tudományegyetem jog- és államtudományi karára. A természettudományi karon földrajzi előadásokat hallgatott, publikált a Földrajzi Közleményekben és előadást tartott a Magyar Földrajzi Társaságban az ázsiai felfedezőutak történetéről. A Királyi Magyar Természettudományi Társulat 1898. december 15-ei, nyilvános ülésén mutatta be dolgozatát. Egyetemi évei alatt részt vett az erdélyi társaság jeles, évente ismétlődő eseményein, a zsuki falkavadászatokon és a kolozsvári jótékonysági bazáron. 1901-ben szerezte egyetemi diplomáját: ekkor első államtudományi szigorlatán magyar közjogból, politikából, egyházi jogból és nemzetközi jogból vizsgázott. A következő tanévre vendéghallgatóként beiratkozott a Magyaróvári Magyar Királyi Gazdasági Akadémiára, a kétéves képzés második évére. 1902 áprilisában a bizottság nem találta elégségesnek tudását, majd a következő évben megismételt szigorlaton közigazgatási jogból ismét megbukott. Végül 1903. decemberben, „Az elsődleges államkeletkezés kérdéséhez” címmel benyújtott dolgozata alapján az államtudományok doktorává nyilvánították.[2]
Teleki Pál híres vörös térképe Magyarország 1910-es népességének nemzetiségek szerinti eloszlásáról. A világ egyik első olyan térképe, amelyen a népesség nemzetiségek szerinti eloszlását a népsűrűség figyelembevételével ábrázolták[3][4]
1902-től Lóczy Lajos földrajzi tanszékén volt gyakornok. 1904-től szolgabíróként tevékenykedett Szatmárban. 1906 március-áprilisban nagy nyugati utat tett, 1907-ben Szudánban, majd Európában járt tanulmányúton. 1909–1913 között a Magyar Földrajzi Intézet nevű kiadóvállalat tudományos igazgatója, 1910–1923 között pedig a Földrajzi Társaság főtitkára volt. 1911-ben Atlasz a japáni szigetek cartographiájának történetéhez című munkája magas francia elismerésben (Jomard-díj) részesült. 1912 augusztus-októberében Cholnoky Jenővel nagy körutat tett az Egyesült Államokban.[5] Ebből az útból született 1922-ben az Amerika gazdasági földrajza című egyetemi jegyzete. 1913-ban a Magyar Tudományos Akadémia levelező tagjává választotta, azonban székfoglalóját a háború miatt csak 1917-ben mondhatta el. 1913-ban kinevezték a Kereskedelmiiskolai Tanárképző tanárának. A Turáni Társaság tagja, majd elnöke lett. A háborúban önkéntesként szolgált, ez idő alatt született (nemegyszer a lövészárokban írva) korai jelentős műve: A földrajzi gondolat története. 1918 őszétől a párizsi békekonferenciára többekkel elkészítette a Magyar Királyság etnikai térképét, majd a híres „vörös térképet”, amelyen a magyar nemzetiséget vörössel jelölte (carte rouge).
Először az 1905-ös választásokon indult az ifj. Andrássy Gyula vezetésével a Szabadelvű Párt „disszidenseiből” formálódó (de csak a választás után bejegyzett) Országos Alkotmánypárt színeiben a Szatmár vármegyei nagysomkúti választókerületben, mely országgyűlési képviselőjévé választotta. Az 1906-os választásokon ismét elnyerte a mandátumot. Az 1910-es választásokon, amikorra nyilvánvalóvá vált a koalíciós kormány bukása, nem vállalt újabb mandátumot (nem indult), a politikától időlegesen visszavonult. Ekkoriban még nem volt jelentős politikai tényező. Az első világháborúban önkéntesként harcolt. 1917-ig főhadnagyként szolgált a szerb, majd az olasz fronton, ekkor kinevezték az Országos Hadigondozó Hivatal élére. Az őszirózsás forradalom győzelme után visszavonult, a tanácsköztársaság idején Svájcban tartózkodott, eközben az Antibolsevista Comité felkérésére az ellenforradalmi szegedi kormányokban (mindháromban) külügyminiszterként tevékenykedett.
Az ellenforradalom győzelme utáni első, 1920-as választásokon a Keresztény Nemzeti Egyesülés Pártja színeiben Szeged belvárosi kerületében nyert országgyűlési mandátumot. A március 15-én alakult Simonyi-Semadam-kormányban Simonyi-Semadam felkérte külügyminiszternek, melyet április 19-ével fogadott el, a trianoni békeszerződés aláírására már ilyen minőségében ment el, azt azonban nem ő, hanem a magyar delegáció két másik (politikailag súlytalan) tagja írta alá. A kormány ezután egy hónappal lemondott, a kabinetalakításra Horthy Telekit kérte fel, aki el is vállalta azt.
Bővebben: első Teleki-kormány és Numerus clausus
1921-ben, lemondása után fél évvel
1920. július 25-én Horthy Miklós kormányzó kinevezte miniszterelnökké. Emellett ő volt a nemzeti kisebbségek tárca nélküli minisztere, és ő vezette a külügyi tárcát is. IV. Károly király visszatérési kísérlete után, 1921. április 14-én lemondott a miniszterelnökségről.
Teleki első kormányzásának egyik máig leginkább ellentmondásos kérdése a numerus clausus-törvény tulajdonképpen az 1920. évi XXV. törvény („a tudományegyetemekre, a műegyetemre, a budapesti egyetemi közgazdaságtudományi karra és a jogakadémiákra való beiratkozás szabályozásáról”), nevének jelentése: lezárt (értsd: meghatározott, állandó) szám. A parlament elé a vallás- és közoktatásügyi miniszter terjesztette, 1920 szeptemberében fogadták el. A törvény elsősorban a magyar felsőoktatásban tanulók számát kívánta az ország vélt vagy valós szükségleteihez igazítani, korlátozni kívánta a felsőoktatásba bekerülők számát. A felsőoktatásban tanulóknak számarányukban tükrözniük kellett a Magyarországon élő „népfajok” arányszámát. A törvény fő célja elsősorban az volt, hogy biztosítsa a magyaroknak a lakosságon belüli arányuknak megfelelő részvételt az egyetemeken. A törvényt sokan az első zsidótörvénynek tekintik, mivel a zsidóságot korlátozta leginkább, amelyet az addigi joggyakorlattól eltérően felekezet helyett nemzetiségként kezelt.
1925-ben részt vett a török–iraki határ megállapítása előtti felmérésben mint a Népszövetség által kiküldött Moszul-bizottság tagja. A korszak tudományos életében meghatározó szerepet töltött be: professzor, és több ízben dékán volt a budapesti egyetem közgazdaságtudományi karán, illetve 1937–1938-ban rektor a jogutód József Nádor Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetemen, a Műegyetem elődjén. Az Eötvös-kollégiumnak is kurátora ebben az időben. Munkásságát 1930-ban Corvin-lánccal ismerték el.
Az 1926-os választásokon nem indult, mivel a Közgazdasági Egyetem őt kívánta delegálni az újjáalakuló felsőházba. A felsőháznak az 1927-es újjáalakulásától 1938-ig maradt a tagja (mindvégig a Közgazdasági Egyetem küldöttjeként). Ez idő alatt országgyűlési választáson nem indult.
Teleki Pál (balra) az 1933-as 4. Cserkész Világtalálkozón
1922. június 10-ével Horthy Miklós kormányzó Teleki Pált nevezte ki az ország főcserkészévé. Népszerű és nagy hatású szereplője az ifjúsági mozgalom történetének. Teleki azonban nem viselte hosszú ideig a címet, ugyanis 1923 márciusában egészségi állapotára hivatkozva benyújtotta lemondását, főcserkészi tisztsége alól a kormányzó felmentette, és tiszteletbeli főcserkésszé nevezte ki. E szerepében volt 1933-ban a 4. Cserkész Világdzsembori, cserkész világtalálkozó (jamboree, dzsembori) szervezője és irányítója: Gödöllőn, a Királyi Kastély parkjában a világ számos országából érkező 30 000 cserkész táborozott.[6]
Teleki 1938-ban a tokaji kerületben egy időközi választáson ismét képviselői mandátumhoz jutott, amivel lemondott felsőházi tagságáról és újra csatlakozott a képviselőházhoz. Az 1938. május 14-én az alakuló Imrédy-kormányban vallás- és közoktatásügyi miniszter lett, melyet Imrédy bukásáig el is látott. Az első bécsi döntés tárgyalásánál a magyar delegáció egyik vezetője volt. Az elvesztett területek visszaszerzése érdekében Németország és Olaszország, más szóval a tengelyhatalmak felé forduló Imrédy-kormánnyal szemben meggyőződéses angolbarát volt.
1939. február 2-án a parlamenti viszály megoldásaként (még korábban 62 kormánypárti képviselő kivált és szembefordult Imrédyvel) Teleki vezérletével a kormánypárt és a korábbi „disszidens” képviselők újraegyesültek, a kormánypárt pedig felvette a Magyar Élet Pártja nevet (ami addig a „Nemzeti Egység Pártja” volt).
Imrédy Béla szintén ekkori lemondatása után Horthy újfent Telekit bízta meg a kormányalakítással. Teleki és második kabinetje 1939. február 16-án tette le hivatali esküjét, így az 1939. IV tc.-t, azaz a II. zsidótörvényt már az ő kormányzása alatt fogadta el a parlament.
Teleki második miniszterelnöksége idején zajlott le Kárpátalja (1939. március) és Észak-Erdély (második bécsi döntés, 1940. augusztus 30.) visszacsatolása. Hivatali ideje alatt nagyszabású infrastrukturális beruházásokat és szociális reformokat is elindított (pl. az Országos Nép- és Családvédelmi Alap, észak-erdélyi vasútépítések, stb.). Az 1939-es ún „pünkösdi választásokon” a vezetése alatt álló kormánypárt, a Magyar Élet Pártja a Horthy-korszak legnagyobb arányú választási győzelmét aratta, ugyanakkor mind a kormánypárton belül, mind azon kívül előretörtek a szélsőjobboldali erők. Itt újfent Szeged belvárosában nyert képviselői mandátumot.
Teleki Pál külpolitikájának kétségtelen sikere, hogy 1939 szeptemberében a magyar kormány megtagadta azt a német kérést, amely a Nagyszalánc-Velejte vasútvonal magyar területen húzódó szakaszának használatát kérte, hogy azon a lengyel frontról német sebesülteket és utánpótlást szállító szerelvények haladhassanak át. Lengyelország szeptemberi kudarca után a magyar kormány megnyitotta a határt a lengyel menekülők előtt, és megadta az összes lehetséges segítséget számukra: az 1944. márciusi német megszállásig lengyel iskolák és szervezetek működtek Magyarországon. Ugyancsak Teleki Pál utasítására szerveztek meg és szereltek fel titokban egy magyar légiót, hogy azok a téli háborúban a finn oldalon harcoljanak a szovjet csapatok ellen.[7] 1940. szeptember 26-án elsőként kapta meg Horthy kormányzótól a Magyar Királyi Szent István-rend nagykeresztjét.
Teleki külpolitikájának, s kormánya mozgásterének végzetes szűkülését jelentette, hogy 1940. november 20-án a magyar kormány csatlakozott a háromhatalmi egyezményhez (Németország, Olaszország és Japán), elismerve a fasiszta Olaszország és a náci Németország európai hegemóniáját. Az egyezmény értelmében ha a világháborúban addig részt nem vevő állam támadná meg a tengelyhatalmakat, Magyarország szolidaritást vállal a megtámadottal.
Teleki és Adolf Hitler a háromhatalmi egyezményhez való csatlakozáskor, 1940 novemberében
A magyar kormány 1940. december 12-én Belgrádban örökbarátsági szerződést kötött Jugoszláviával. Az ottani katonai puccs – mely egyúttal németellenes élű volt – után azonban a berlini vezetés bejelentette igényét arra, hogy német csapatok Magyarországon áthaladhassanak. Telekinek választania kellett a revíziót lehetővé tevő és addig győztes helyzetben levő Németország, és a térséget minden szempontból feladó, de nagy anyagi tartalékokkal rendelkező angolszász hatalmak és a velük potenciálisan szövetséges Szovjetunió között.
Teleki tartani akarta magát a barátsági szerződéshez, Németország ellenében. Április 2-án a londoni nagykövet tájékoztatta arról, hogy Magyarország hadüzenetre számíthat angol részről Jugoszlávia megtámadása esetén.
A német hadsereg Jugoszlávia elleni felvonulásának másnapján 1941. április 3-án reggel Telekit holtan találták a Sándor-palotában lévő lakosztályában, fejlövés végzett vele. Íróasztalán drámai hangú levelet találtak a kormányzónak címezve, melyben erős szavakkal ítélte el a Jugoszlávia elleni agressziót. A német csapatok már a halálhír előtt elindultak Jugoszlávia ellen.
Halálát a rendelkezésre álló történelmi bizonyítékok alapján egyértelműen öngyilkosságként kell értékelni. Ezt a tényt Nyári Gábor 2015-ben kiadott könyvében igyekezett megkérdőjelezni,[8] s könyve nyomán laikus körökben elterjedt a vélekedés Teleki meggyilkolásáról.[9] Nyári állításait, ill. könyvének tartalmát történész körökben nem találták megalapozottnak. Tételes cáfolatára Ablonczy Balázs vállalkozott.[10][11]
gróf Teleki Pál sírja Máriabesnyőn (2010-ben)
2019. április 3-án hozta nyilvánosságra Budapest Főváros Levéltára az előző este hozzájuk került iratanyagot, benne Teleki Pál addig ismeretlen, 1941-es búcsúlevelével, amelyet személyi titkárának, hű bizalmasának írt. Ebben a levélben a néhai miniszterelnök embergyűlöletével magyarázza öngyilkosságát, és azt kéri, temetésén rajta és a papon kívül senki ne legyen jelen, még sírfelirata se legyen. A levél teljes mértékben cáfolja a gyilkosságról szóló – amúgy is mesterkélt – összeesküvés-elméleteket.[12]
Sírja Gödöllőn, a máriabesnyői temetőben található. Az emléktáblájára liliom van vésve a cserkészetre utalva, és a következő felirat olvasható rajta: DOLGOZOTT A CSERKÉSZETÉRT ÉS ÉLETÉT ADTA A MAGYAR NÉP BECSÜLETÉÉRT.
Teleki Pál szobra Balatonbogláron, Rieger Tibor alkotása
Öngyilkosságával az volt a célja, hogy magát és népét felmentse a Jugoszlávia elleni német támadásért viselt felelősség alól. Áldozata tisztára mosta nevét a történelem előtt. De a német seregeket nem tudta megállítani, és a történtek következményeit sem volt képes elhárítani.
– Winston Leonard Spencer Churchill: A második világháború. 1–2. kötet. Budapest, Európa Könyvkiadó, 1995. 483. o.
Első köztéri szobrát Gödöllőn állították fel 2001-ben.
2004-ben magyar értelmiségiek egy csoportja mellett lengyel üzletemberek is részt vettek annak lehetővé tételében, hogy a budapesti szoborállítás meghiúsulása után Balatonbogláron mégis emlékművet állíthassanak neki.
2020-ban Krakkóban állítottak Teleki szobrot, amely Stefan Dousa alkotása[13]
Varsóban és Sopronban egy utca
Gödöllőn egy tér (Gróf Teleki Pál tér), Gödön egy utca (Teleki Pál utca) viseli a nevét
A Pannonhalmi Bencés Gimnázium (melynek egyik alapítója) filmvetítő termének neve őrzi emlékét.
Az elsődleges államkeletkezés kérdéséhez (1903)
Atlasz a Japáni szigetek cartographiájának történetéhez; s.n., Bp., 1909
A földrajzi gondolat története. Essay; szerzői, Bp., 1917
Szociálpolitika és hadigondozás; Bethlen Ny., Bp., 1918
La Hongrie Occidentale. Párizs-Budapest, 1920 (Domanovszky Sándorral) online
Amerika gazdasági földrajza, különös tekintettel az Északamerikai Egyesült Államokra. Teleki Pál előadása; jegyezte Kocsis Ferenc; Centrum, Bp., 1922 (Közgazdasági és közlekedési földrajzi jegyzetek)
The Evolution of Hungary and its Place in European History (1923)
Modern földrajz és oktatása; szerk. Teleki Pál, Vargha György; Studium, Bp., 1923
Általános gazdasági földrajz, különös tekintettel az óvilági kontinensekre. Egyetemi hallgatók számára. Teleki Pál előadásai; s.n., Bp., 1927 k.
Igazságot Magyarországnak! A trianoni békeszerződés következményeinek ismertetése és bírálata / Teleki Pál: Magyarország néprajzi térképe / Fodor Ferenc: Magyarország gazdaságpolitikai térképe; Magyar Külügyi Társaság, Bp., 1928
Időszerű nemzetközi politikai kérdések a politikai földrajz megvilágításában; Egyetemi Ny., Bp., 1931 (A Jancsó Benedek Társaság kiadványai)
Európáról és Magyarországról; Athenaeum, Bp., 1934
A gazdasági élet földrajzi alapjai I-II. (1936)
Alkotmánytani és földrajzi ismeretek. A felszabadult területek középiskoláinak VIII. osztálya számára; Egyetemi Ny., Bp., 1939
Beszédek 1939; Stádium, Bp., 1939
Magyar nemzetiségi politika; Stádium Ny., Bp., 1940
Teleki Pál gróf miniszterelnök beszéde. Elmondotta az 1941. évi költségvetés felhatalmazási törvényjavaslatának vitájában; Stádium, Bp., 1940
Magyarország az új Európában. Teleki Pál gróf két beszéde. 1940. december 3., 1940. december 19. A Függetlenség ingyen melléklete; Stádium, Bp., 1940
Teleki Pál országgyűlési beszédei, 1-2.; sajtó alá rend. Papp Antal; Studium, Bp.,1941
Teleki Pál gróf beszéde a megajánlási vitában; Nemzetpolitikai Szolgálat, Bp., 1941
Magyar politikai gondolatok; sajtó alá rend. Kovrig Béla; Stádium, Bp., 1941 (Nemzeti könyvtár)
Az igazi tisztviselő; Nemzetpolitikai Szolgálat, Bp., 1941
Merjünk magyarok lenni. Idézetek Teleki Pál beszédeiből és írásaiból; összeáll. Máday Béla; Fiatal Magyarság Szövetség, Bp., 1943
Pozsgay Imre: Széchenyi István / Teleki Pál: Nemzetiségi politika; Széchenyi Társaság, Bp., 1991 (A Széchenyi Társaság füzetei)
A földrajzi gondolat története; jegyz. Both Mária, Csorba F. László írta, előszó Kubassek János; Kossuth, Bp., 1996
Válogatott politikai írások és beszédek; szerk., utószó Ablonczy Balázs; Osiris, Bp., 2000 (Millenniumi magyar történelem. Politikai gondolkodók)
A cserkészet. 90 éves a Magyar Cserkészszövetség. Sík Sándor, Teleki Pál, Arató László és más cserkészvezetők írásai; szerk. Arató László; Márton Áron, Bp., 2002
Becsületünk előbbrevaló jólétünknél. Gróf Teleki Pál gondolatai; szerk. Bálványosiné Gelencsér Katalin; Teleki Pál Egyesület, Gödöllő, 2004
Európáról és Magyarországról; sajtó alá rend. Kovács Attila Zoltán; Szépmíves, Bp., 2019
További magyar nyelvű művei a Magyar Elektronikus Könyvtárban:
Teleki Pál Beszédek (1939)
Erdély helyzete Magyarországon és Európában
Időszerű nemzetközi politikai kérdések a politikai földrajz megvilágításában
16. Teleki Mihály (1744–1793)
8. Teleki Ferenc (1785–1831)
2. Teleki Géza (1843–1913)
↑ A házasságkötés bejegyezve a Budapest VI-V. ker. állami házassági anyakönyv 512/1908. folyószáma alatt.
↑ Disszertációja a Magyar Elektronikus Könyvtárban
↑ Magyarország a XX. században – A kartográfia története
↑ Teleki Pál – egy ellentmondásos életút Archiválva 2014. január 14-i dátummal a Wayback Machine-ben, geographic.hu
↑ Cholnoky Jenő: Utazásom Amerikában Teleki Pál gróffal, Budapest, 1943
↑ Teleki és a cserkészet (Az 1939–1944-es országgyűlés almanachjában, 336. o.). [2013. május 14-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2013. február 19.)
↑ Richly Gábor: Magyar katonai segítségnyújtás az 1939-40-es finn-szovjet háborúban, Századok 1996/2.
↑ Nyári Gábor: A Sándor-palotától a ravatalig – Teleki Pál második miniszterelnöksége, 1939–1941. [2019. április 16-i dátummal az eredetiből archiválva].
↑ Cáfolják Teleki Pál öngyilkosságát (magyar nyelven). delmagyar.hu. (Hozzáférés: 2019. április 16.)
↑ Ablonczy Balázs: Breviárium kételkedőknek. Kommentár 2016. 3. szám
↑ Teleki Pál halála – dilemmák és hiedelmek (magyar nyelven). MTA.hu, 2016. április 5. (Hozzáférés: 2019. április 16.)
↑ Kiderült, mi van Teleki búcsúlevelében (az Index.hu cikke)
A magyar Wikiforrásban további forrásszövegek találhatóak
Kategória:Teleki Pál öngyilkossága témában.
A magyar Wikidézetben további idézetek találhatóak Teleki Pál (politikus) témában.
Fodor Ferenc: Teleki Pál – Egy „bujdosó könyv” (Mike és Társa, Budapest, 2001)
Teleki Pálról feketén-fehéren In. Rubicon, 2004/02.
Ablonczy Balázs: Teleki Pál (Osiris Kiadó Budapest, 2005) ISBN 963-389-731-9
A www.mult-kor.hu portál cikkei:
65 éve lett öngyilkos Teleki Pál
Teleki Pál: világhírű geográfus, sikertelen politikus
Történelmi botrányok, érdekességek, rejtélyek 2004-ben
125 éve született Teleki Pál
Teleki Pál és az elfogult utókor
Jogos viták a Teleki-szobor körül
Életrajzai az országgyűlési almanachokban[szerkesztés]
Életrajza az 1905–1906-os országgyűlés almanachjában
Életrajza az 1906–1910-es országgyűlés almanachjában
Életrajza az 1920–1922-es országgyűlés almanachjában
Életrajza az 1922–1926-os országgyűlés almanachjában
Életrajza az 1926–1931-es országgyűlés almanachjában
Életrajza az 1931–1935-ös országgyűlés almanachjában
Életrajza az 1935–1939-es országgyűlés almanachjában
Életrajza az 1939–1944-es országgyűlés almanachjában
Cholnoky Jenő: Utazásom Amerikában Teleki Pál gróffal; Vajda-Wichmann, Bp., 1934
Egy év a nemzet életében. Ez a kötet gróf Teleki Pál kormányának az 1939–1940. számadási időszakra vonatkozó állami költségvetés képviselőházi vitájában elhangzott beszédeit tartalmazza; Stádium Ny., Bp., 1939
Fodor Ferenc: Gróf Teleki Pál dr. (1879–1941) rendes tag emlékezete; Stephaneum Ny., Bp., 1941 (Szent István Akadémia emlékbeszédei)
Gróf Teleki Pál élete és munkássága a magyar revízió szolgálatában; összeáll. Matolay Géza; Halász, Bp., 1941
Szabó Dezső: Teleki Pál; Ludas Mátyás, Bp., 1941 (Szabó Dezső újabb művei)
Papp Antal: Gróf Teleki Pál emlékezete; Hornyánszky Ny., Bp., 1942
Witz Béla: "Emlékezzünk Telekire", 1-2.; Bp., 1943
Witz Béla: Teleki vallásossága; Sárkány Ny., Bp., 1943 (A Középponti Katolikus Kör Kiadványai)
Juhász Gyula: A Teleki-kormány külpolitikája. 1939–1941; Akadémiai, Bp., 1964
Borbándi Gyula: A Teleki-Pelényi terv nyugati magyar ellenkormány létesítésére; Molnár József Ny., München, 1966
Teleki Pál. 1879–1979. Teleki év, 1979; Magyar Cserkészszövetség, Garfield, 1979
Török Béla: Teleki Pál tragédiája; Árpád Szövetség, Sydney, 1972 (Dolláros füzetek)
Teleki Pál halála. Legújabb adatok gróf dr. széki Teleki Pál haláláról; összegyűjt. Zakar András; Eola, Bécs, 1983
Tilkovszky Loránt: Teleki Pál titokzatos halála; Helikon, Bp., 1989 (Labirintus)
Teleki Pál öröksége. Az MDF Akadémiának és az MDF Pedagógus Kollégiumának rendezésében Veszprémben, 1991. április 6-án megtartott emlékülésen elhangzott előadásokból; összeáll. Barabás Béla; Antológia, Lakitelek, 1992
Teleki Pál és kora. A Teleki Pál emlékév előadásai; szerk. Csicsery-Rónay István, Vigh Károly; Occidental Press, Bp., 1992
Mészáros Károly: Horthy és Teleki. 1919–1921. Kormánypolitika és Trianon; Nesztor, Bp., 1992
Mészáros István: Teleki Pál nemzetnevelői programja; Teleki Pál Egyesület, Gödöllő, 1993
C. A. Macartney: Teleki Pál miniszterelnöksége, 1939–1941; ford. Cserenyey Géza, bev., utószó Csicsery-Rónay István; Occidental Press, Bp., 1993
Czettler Antal: Pál Graf Teleki und die Aussenpolitik Ungarns 1939–1941; Ungarisches Institut, München, 1996 (Studia Hungarica)
Czettler Antal: Teleki Pál és a magyar külpolitika, 1939–1941; németből ford. a szerző; Magvető, Bp., 1997 (Lassuló idő)
Csicsery-Rónay István: Teleki Pál; Occidental Press, Bp., 2000 (Csillagos órák, sorsfordító magyarok)
Ablonczy Balázs: Teleki Pál. Egy politikai életrajz vázlata; Elektra Kiadóház, Bp., 2000 (Élet-kép sorozat)
Ismeretlen fejezetek Teleki Pál életéből; szerk. Vigh Károly; Századvég, Bp., 2001
Teleki Pál; tan., szövegvál. Török Zsolt; OPKM, Bp., 2001 (Tudós tanárok, tanár tudósok)
Bokor Imre: Gróf Teleki Pálról és Bárdossy Lászlóról; Szenci Molnár Társaság, Bp., 2002 (A Herman Ottó Társaság nemzetpolitikai sorozata)
Kelemen Erzsébet: Getszemáni magány. Dráma Teleki Pálról két felvonásban; Magyar Napló, Bp., 2003
Csirpák Lilli: Teleki Európáról; Kairosz, Bp., 2004
"Szobor vagyok, de fáj minden tagom!" Fehér könyv a Teleki szoborról; szerk. Bakos István, Csicsery-Rónay István; Occidental Press, Bp., 2004
Ablonczy Balázs: Teleki Pál; Osiris, Bp., 2005
Teleki Pál emlékezete; szerk. Riczel Etelka, Janda Géza; Teleki Pál Egyesület, Gödöllő, 2005
A magyar szolidaritás balatonboglári példái, 1939–2009. Teleki Pál és Varga Béla; szerk. Bakos István, Vásárhelyi Tibor; Önkormányzat, Balatonboglár, 2009 (Boglári füzetek)
Zakar András: Teleki Pál halála. Mítosz és rejtély; sajtó alá rend., jegyz., tan. Pusztaszeri László; Kairosz, Bp., 2009
A nemzetépítő Teleki Pál élete és utóélete; vál., szerk. Bakos István; Kairosz, Bp., 2012 (Magyar örökség – Kairosz)
Nyári Gábor: A Sándor-palotától a ravatalig. Teleki Pál második miniszterelnöksége, 1939–1941; angol források ford. Baranyi Tamás Péter; Kairosz, Piliscsaba–Bp., 2015
Teleki Pál, a geográfus; szerk. Jeney László; Gazdaságföldrajz és Jövőkutatás Központ BCE–Teleki Pál Egyesület, Bp.–Gödöllő, 2016
Ablonczy Balázs: A miniszterelnök élete és halála. Teleki Pál, 1879–1941; Jaffa, Bp., 2018 (Modern magyar történelem)
Réti László: Megölni Telekit; Művelt Nép, Bp., 2020 ("történelmi krimi Teleki Pál utolsó napjairól")
Teleki Pál – egy ellentmondásos életút, geographic.hu
Teleki Pál megalakítja első kormányát – Tarján Tamás cikke
Aranyliliom – Minden, ami cserkészet
1920. április 19. – szeptember 22.
1920. december 16. – 1921. január 17.
1921. április 12. – 14.
1940. december 21. – 1941. február 4.
A Budapesti Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem és elődintézményeinek rektorai
Stoczek József (1871–1872)  •  Conlegner Károly (1872–1873)  •  Nendtvich Károly (1873–1874)  •  Vész János Ármin (1874–1875)  •  Stoczek József (1875–1879)  •  id. Szily Kálmán (1879–1884)  •  Kriesch János (1884–1886)  •  Lipthay Sándor (1886–1889)  •  Klimm Mihály (1889–1891)  •  Kőnig Gyula (1891–1894)  •  id. Entz Géza (1894–1896)  •  Wartha Vince (1896–1898)  •  Lipthay Sándor (1898–1900)  •  Ilosvay Lajos (1900–1903)  •  Hauszmann Alajos (1903–1905)  •  K. Jónás Ödön (1905–1907)  •  Wartha Vince (1907–1910)  •  K. Jónás Ödön (1910–1911)  •  Rados Gusztáv (1911–1914)  •  Kovács S. Aladár (1914–1916)  •  Kürschák József (1916–1918)  •  Czakó Adolf (1918–1920)  •  Rejtő Sándor (1920–1921)  •  Zelovich Kornél (1921–1923)  •  Schimanek Emil (1923–1925)  •  Szarvasy Imre (1925–1927)  •  ifj. Szily Kálmán (1927–1930)  •  Hültl Dezső (1930–1932)  •  Söpkéz Sándor (1932–1933)  •  Herrmann Miksa (1933–1934)
Magyar Királyi József Nádor
Műszaki és Gazdaságtudományi Egyetem
Rohringer Sándor (1934–1935)  •  Czettler Jenő (1935–1936)  •  Szabó Gusztáv (1936–1937)  •  Teleki Pál (1937–1938)  •  Wälder Gyula (1938–1939)  •  Zimmermann Ágoston (1939–1940)  •  Vendl Aladár (1940–1941)  •  Imre Sándor (1941–1942)  •  Mihailich Győző (1942–1943)  •  Doby Géza (1943–1944)  •  Misángyi Vilmos (1944–1945)  •  Verebélÿ László (1945)  •  Heller Farkas (1945–1946)  •  Csűrös Zoltán (1946–1949)
Mihailich Győző (1949–1950)  •  Vörös Imre (1950–1954)  •  Gillemot László (1954–1957)  •  Benedikt Ottó (1957–1958)  •  Csűrös Zoltán (1958–1961)  •  Gruber József (1961–1964)  •  Csáki Frigyes (1964–1969)  •  Perényi Imre (1969–1975)  •  Meisel János (1975–1981)  •  Polinszky Károly (1981–1987)  •  Fodor Lajos (1987–1990)  •  Michelberger Pál (1990–1994)  •  Biró Péter (1994–1997)  •  Detrekői Ákos (1997–2000)
Építőipari és Közlekedési Műszaki Egyetem
(a műegyetem önállósodott építőmérnöki kara)
Kardos György (1952–1953)  •  Rados Kornél (1953–1954)  •  Cholnoky Tibor (1954–1957)  •  Rados Kornél (1957–1960)  •  Perényi Imre (1960–1964)  •  Hazay István (1964–1967)
Detrekői Ákos (2000–2004)  •  Molnár Károly (2004–2008)  •  Péceli Gábor (2008–2015)  •  Józsa János (2015–2021)  •  Czigány Tibor (2021–)
Sablon:A Corvin-lánc (1930–1943) birtokosai
A Corvin-lánc (1930–1943) birtokosai
Népköztársaság · Tanácsköztársaság (1918–1919)
(velük szemben: Károlyi Gyula ·  P. Ábrahám Dezső)
Az 1848–49-es forradalom és
1848: Esterházy Pál Antal
1867–1871: Friedrich Ferdinand von Beust
1871–1879: id. Andrássy Gyula
1906–1912: Alois Lexa von Aehrenthal
1912–1915: Leopold von Berchtold
Az I. Magyar Köztársaság alatt
A Magyarországi Tanácsköztársaság alatt
A nyilas uralom alatt
Az ideiglenes nemzeti kormány
és a II. Magyar Köztársaság alatt
Az 1956-os forradalom alatt
vallás- és közoktatási miniszterek
Vallás- és közoktatásügyi miniszterek
Juhász Nagy Sándor (1918–1919)
Vallás- és közoktatásügyi miniszterek
Szinyei Merse Jenő (1942–1944)
vallás- és (köz)oktatásügyi miniszter
Oktatás- és művelődésügyi miniszter
Oktatási és kulturális miniszterek
Nemzeti kulturális örökség miniszterei
Oktatási és kulturális miniszter
Sablon:A trianoni békeszerződéshez kötődő személyek
A trianoni békeszerződéshez, az előzményeihez és a revízióhoz kötődő jelentősebb személyiségek
P. Berthelot ·  H.M. Berthelot ·  Briand ·  Cambon · Clemenceau ·  Deschanel ·  Denis ·  Foch ·  Fouchet ·  Franchet d’Espèrey ·  Haumant ·  Laroche ·  André Lebey ·  Léger ·  Le Rond ·  Martonne ·  Millerand ·  Paléologue ·  Pellé ·  Pichon ·  Tardieu ·  Vix
Amery ·  Balfour ·  Bryce ·  Clerk ·  Crowe ·  Curzon ·  Hardinge ·  Leeper ·  Lloyd George ·  Lord Rothermere ·  Macartney ·  Nicolson ·  Seton-Watson ·  Smuts (búr) ·  Steed
Bandholtz ·  Bliss ·  Lansing ·  Polk ·  Roosevelt ·  Seymour ·  Woodrow Wilson
de Martino ·  Nitti ·  Orlando ·  Scialoja ·  Sonnino ·  Vanutelli-Rey
Beneš ·  Dula ·  Dvortsák ·  Hodža ·  Juriga ·  Kramář ·  Klofáč ·  Masaryk ·  Šrobár ·  Štefánik
Averescu ·  Brătianu ·  I. Ferdinánd román király ·  Goga ·  Maniu ·  Mária román királyné ·  Constantin Prezan ·  Vaida-Voevod
Klekl ·  Korošec ·  Pašić ·  Slavič ·  Supilo ·  Tkálecz ·  Trumbić ·  Vesnić
Apponyi ·  Bartha ·  Bánffy ·  Bátky ·  Benárd ·  Bethlen ·  Böhm ·  Burián ·  Csáky Imre ·  Csáky István ·  Drasche-Lázár ·  Fodor ·  Francia Kiss ·  Friedrich ·  Habsburg József ·  Héjjas ·  Horthy ·  Huszár ·  Jancsó ·  Jászi ·  Kaszala ·  Károly magyar király ·  Károlyi ·  Kogutowicz ·  Kovács ·  Kratochwil ·  Kun ·  Kunfi ·  Linder ·  Littke ·  Lovászy ·  Maderspach ·  Perényi ·  Pogány ·  Popovics ·  Praznovszky ·  Prónay ·  Simonyi-Semadam ·  Somssich ·  Stromfeld ·  Teleki ·  Tolnay
ISNI: 0000 0001 2134 1961
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Teleki_Pál_(politikus)&oldid=25101331”
Magyar egyetemi, főiskolai oktatók
Országgyűlési képviselők (Országos Alkotmánypárt)
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. július 15., 14:33
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.