hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ceb hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu en hu en hu als hu hu hu hu hu hu hu de hu fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en en en en fr en en en ca ca ru ca uk it en zh hu hu hu de hu de ru hu fr ru hu fr ru hu fr sk hu fr sk hu de ru hu de ru hu fr ru pt sv ru hu sv ru hu sv ru hu sv ru hu en ru pl en ru hu en ru hu hu hu hbs_lat hbs_lat hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Szent Márton római katolikus templom
A Wikimédia Commons tartalmaz Bácsordas
3 Itt születtek, itt éltek
Bácsordas, előző nevén Karavukova vagy Karabukova szerb falu volt, mely a Duna melletti nádasok között és erdők mellett, valahol a mostani karavukovai réteken feküdt. Lakossága halászattal foglalkozott, a falu ez idő tájt, mint zsivány- és orgazda-fészek híresedett el, lakosságát az 1700-as évek eleje, közepe körül a kincstár, mint a település földesura rossz híre miatt a közbiztonság kedvéért Paragára akarta áttelepíteni.
1652-ben Wesselényi Ferenc urbáriumában Krauk szerb faluként volt említve, három házzal, amely az urbárium szerint földesurának két pár karmazsin-csizmát tartozott beszolgáltatni.
1655-ben Wesselényi Ádámot vezetik be többek között Karauk birtokába. 1693-ban Karavukova néven említették.
1699-ben a Bács vármegyei összeírásban 41 gazdával szerepelt; 1715-ben csak 14, 1725-ben pedig 30 adófizetője volt.
Az 1740-es években a település pecsétjén földművelési eszközök voltak láthatók, ezek fölött csak e két betű: S. K. (azaz: Selo Karavukova) volt feltüntetve.
1755-ben Karavukova közvetlen szomszédságában, a bogojevai alsó szőlők helyén, a Pusztafalu nevű helyen, római katolikus magyarok telepedtek le, akik egyházilag Doroszlóhoz tartoztak; új falujuk Új- (vagy Magyar-) Karavukova nevet kapott, míg a régi szerb falu Ókaravukova lett. Az új falu szépen gyarapodott, 1757-ben már 200 forint adót fizetett, míg Ókaravukova 450 forinttal volt megadóztatva.
1763-ban Cothmann Antal kamarai biztos az Újkaravukovai magyarokat is - mert túlnyomóan csak halászattal foglalkoztak és a földművelést elhanyagolták - beljebb akarta telepíteni, Doroszlóra, Veprovácra, és mindkét Karavukovát német családokkal akarta betelepíteni.
1764-ben würtembergi németeket telepítettek be a magyarok közé, ugyanakkor sövényfalú kis templom is épült Újkaravukován, amelyet aztán 1766-ban téglaépülettel helyettesítettek. A falu önálló lelkészséget is kapott.
Az 1768. évi kamarai mappán a Mosztonga ér mellett szerepel Ókaravukova falu 81 szerb családdal; innen 206 ölnyire észak felé van Újkaravukova, 118 magyar családdal. Még följebb, mindjárt a szőlők kezdődtek, míg tovább, éjszak felé, Bogojeva-puszta feküdt és Rácmilitics meg Hódság felé volt a Kovácsovics-dűlő.
1770-ben a Duna áradása elpusztította Karavukovát és a falu feloszlott; a németek megmaradtak ugyan a határban, de a folyamtól távolabb, a Mosztonga bara keleti partján, a mostani Karavukova falu helyén, Hódság közelében telepedtek le újra és falujukat ismét Újkaravukovának nevezték. Velük ment néhány magyar család is, amelyek elnémetesedésük után is megtartották eredeti magyar nevüket.
A magyarok nagy része azonban régi helyén maradt, amelyet később Magyarkaravukovának neveztek el.
Magyarkaravukovát pusztaként úrbérileg Bogojevához csatolták; a németektől lakott új, vagy egyszerűen Karavukovának nevezett faluhoz pedig részben egy Kovácsevics nevű puszta tartozott.
Az 1772-ben végzett adóösszeírás szerint a mostani Karavukován 189 német család lakott, 32 iparossal, Bogojeván pedig 101 magyar család.
A régibb Újkaravukova egészen elpusztult, és a bogojevai magyarok helyét a bogojevai alsó szőlők között Pusztafalunak nevezték.
A helység pecsétje 1778-ból való. Az 1795-1798. évi úrbéri szerződés szerint a község határában 37 5/8 szesszió volt 227 házzal.
1785-ben felépült Szent Márton tiszteletére szentelt temploma.
A község határa a védőtöltéssel ellátott Dunáig terjedt, és hozzá tartozott a Kamaristye nevű vadászlak és a mellette levő Kolity nevű sziget is. Ez a Kamaristye a régi Kamarás nevét tartotta fenn, melyet már 1390-ben is említettek, mint a Keresztúriak birtokát a Boldogasszonytelekkel (később Bogojeva) együtt.
A határ kiterjedése 10 590 kat. hold. Ebből 2977 hold, leginkább erdő, a királyi kincstáré, 847 hold a réttársaságé és 801 hold a községé.
Az 1900. évi népszámláláskor Bácsordason 3663 lakos élt 573 házban, anyanyelv szerint 130 magyar, 3522 német, vallás szerint 3643 római katolikus, 16 izraelita.
Bácsordas 1945-ig német többségű település volt. Miután a német lakosságot deportálták, szerbek költöztek helyükbe.
Itt születtek, itt éltekSzerkesztés
Borovszky Samu (Bácsordas, 1860. október 25. – Budapest, 1912. április 24.) történész, helytörténész, 1899-től a Magyar Tudományos Akadémia levelező tagja, irattárnoka és irodaigazgatója - itt született Bácsordason.
Római katolikus temploma - 1785-ben Szent Márton tiszteletére szentelték. A németek kitelepítése után a templom hívek nélkül maradt, s a mai napig is áll, igen elhagyatott állapotban.
↑ a b 2011 Census of Population, Households and Dwellings in The Republic of Serbia: Ethnicity – Data by municipalities and cities. Belgrád: A Szerb Köztársaság Statisztikai Hivatala. 2012. ISBN 978-86-6161-023-3 Hozzáférés: 2017. okt. 9. (szerbül és angolul)
↑ Stanovništvo, uporedni pregled broja stanovnika 1948, 1953, 1961, 1971, 1981, 1991, 2002, podaci po naseljima. (szerbül) Beograd: Republički zavod za statistiku. 2004. ISBN 86-84433-14-9 Knjiga 9
↑ Stanovništvo, nacionalna ili etnička pripadnost, podaci po naseljima 1. kötet. (szerbül) Belgrád: Republički zavod za statistiku. 2003. ISBN 86-84433-00-9
Borovszky Samu: Bács-Bodrog vármegye
Vajdaság-portál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Bácsordas&oldid=24621602”
Utoljára szerkesztve 2022. január 26., 12:13-kor
A lap utolsó módosítása: 2022. január 26., 12:13
A lap szövege CC BY-SA 3.0 alatt érhető el, ha nincs külön jelölve.