de hu hu en en hu pt hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu en en hu hu hu en en hu hu hu hu hu hu hu en hu hu en hu hu hu hu en en en hu hu en en hu pt hu hu hu hu hu hu hu hu pt hu
PannKa advent 12.12. - Pannka
Már csak 12 nap és itt is van 24-e, úgyhogy nyissuk ki a 12. ablakot együtt. A 12. ablak mögé Kovács Gerti csempészte az ajándékot Nektek.
Kovács Gerti 10 éve szervezi a Tücsöktanya játszóház életét.
Nagyon fontosnak tartja a magas színvonalú kultúra közvetítését a gyerekek részére.
Programpalettáján gyerek színházi előadások, koncertek, babaszínházi előadások, táncházak, zenei matinék és sok apró közérzetjavító és fejlesztő foglalkozások sorakoznak.
Egy kis személyeset is róla, imádja két huszonéves fiát, szeret olvasni, táncolni, kirándulni, zenét hallgatni és zenélni,
szereti a tartalmas beszélgetéseket és az élet minden apró örömét!
Mivel holnap Luca napja lesz, olvassatok sok-sok érdekeset a Luca napi szokásokról és játékokról!
Az esztendő legrövidebb és  legsötétebb napja,  rejti az újesztendő minden gondját és reményét. Boszorkányos mesék, a lucabúza ültetés ideje ez. A lucabúza a karácsonyi asztal egyik legszebb dísze lehet, szép ajándék a családnak a gyerekektől.
Egy mesét választottam, egy olyan boszorkányról, akit a 9 vagy 13 fából faragott 13 napig készülő Luca székéről biztos megláttak volna a templomban karácsonyeste…ezen kívül egy játékról és három népszokásról írok nektek Luca napjával kapcsolatosan.
Hol volt, hol nem volt, volt egyszer egy boldog család. A férj és a feleség soha nem bántotta egymást, még csak hangos szó sem esett köztük. Nagyon szerették egymást.
Az ördögnek nem tetszett a család boldogsága. Mindig ott settenkedett a férfi és az asszony körül, leste: mikor viheti valamelyiket kísértésbe. Hiába való volt azonban az ördög minden mesterkedése, nem tántorodott meg sem az asszony, sem a férfi.
Élt a faluban egy vén boszorkány. Egyszer elhatározta az ördög, hogy szövetkezik a boszorkánnyal, hátha neki sikerül megrontani a család boldogságát.
– Egy pár szép csizmát kapsz, ha megrontod a boldogságukat! – mondta az ördög a boszorkánynak.
A boszorkánynak éppen sárga csizmára fájt a foga, elfogadta hát az ördög ajánlatát.
A férfi kint szántogatott a mezőn. Éppen szántás ideje volt. Felesége minden délben vitte neki a jó ebédet. Odamegy a boszorkány a férfihoz.
– Mit csinálsz, jó ember? – kérdezte tőle.
– Csak szántogatok! – felelte a férfi.
– Nem éheztél még meg?
– Most már mindjárt hozza a feleségem az ebédet! – válaszolta az ember, és nézett a falu felé, ahonnan ilyenkor szokott feltűnni a felesége a kosarával.
A boszorkány gyorsan elillant, felült söprűjére, s gyorsan berepült a faluba. Egyenesen az asszonyhoz ment.
– Mit csinálsz, jó asszony? – kérdezte tőle.
– Megfőztem az ebédet, most készülök a mezőre az uramhoz. Kiviszem neki az ennivalót! – felelte az asszony.
– Nem kell ma ebédet vinned, épp most jövök tőle. Azt üzeni, hogy mindjárt végez! Még egy-két fordulója van, aztán már jön is haza! – hazudta a boszorkány.
Az asszony nem hitt a boszorkánynak, és csak rakta bele az ételt a kosárba, hogy vigye az urának a mezőre. A boszorkány azonban csak beszélt neki, bizonygatta, hogy úgy van, ahogy ő mondja. Közben elővett egy szép kendőt, meg egy szép mellényt, és biztatta az asszonyt, hogy próbálja fel ezeket, meglátja, milyen szép menyecske lesz bennük. Az asszony először nem akarta, de aztán csak felkötötte a kendőt, a mellényt is felvette. A boszorkány akkor tükröt vett elő, és mutatta az asszonynak, hogy nézze csak meg magát, mennyire igaz, amit ő mondott: ilyen szép menyecske nincs is a környéken. A kendő is, meg a mellény is igen jól állt az asszonynak. Elnézegette magát sokáig a tükörben. Észre sem vette, hogy lassan eltelt a fél délután.
A boszorkány, amikor elérte célját, újra felült a seprűjére, és kirepült a mezőre. A férfi már régen megetette, megitatta a teheneit. Nem tudta, miért nem jön a felesége. Éhes volt nagyon, a szeme szikrázott az éhségtől, de hajtotta a munka, hát befogta újra a teheneket és szántott tovább.
– Na, jó ebédet hozott a feleséged? – kérdezte a boszorkány az embertől.
– Nem hozott ma bizony semmilyet! – felelte a férfi. – Biztosan valami fontos dolga akadt. Sietek is este haza, hátha valamiben segítenem kell neki!
– Hihi-hihiiiii! – nevetett éles hangján a boszorkány. – Nem kell annak semmi segítség, csak útban lennél, ha most hazasietnél. Én tudom, miért nem kaptál ma ebédet, te jó ember. Vendége volt az asszonynak. Egy deli fiatalember. Kendőt és mellényt kapott a feleséged tőle. Most is nézegeti magát a tükörben.
Elsötétül a világ a boldog ember előtt. Ilyet mondani a feleségéről! Kapta is mindjárt az ostorát, hogy végighúz a csúnya vénasszonyon, de az már messze repült az erdő felett.
Nem ment tovább a munka az embernek. Nem hitte el, amit a boszorkány mondott, de azért mégis csak kezdett gyanakodni, hiszen a gyomrán érezte, hogy valami rendkívüli történhetett a feleségével, mert eddig mindig pontosan hozta az ebédet.
Felrakta az ekét a szekérre, és indult nagy sebesen haza. Szegény fáradt teheneit egész hazáig ostorozta.
Otthon a felesége még mindig a tükör előtt nézegette magát.
– Hát mégis igazat mondott a boszorkány! – mondta keserűen az ember, és jól elverte a feleségét. Meglett köztük a harag. A boszorkány megkapta a sárga csizmát. Fel is húzta és egyenesen a boldogtalan család házához sietett. Látta, hogy az ördög megelégedve leselkedik be az ablakon. Az ördög és a boszorkány elkezdett táncolni örömében, csak úgy döngött alattuk a föld.
Mikor az asszony kisírta magát, megkérdezte az urától, miért nem jött haza ebédre, ha megüzente, hogy hazajön. Ekkor tudták meg mindketten, hogy a boszorkány vezette félre őket. Az rontotta meg a boldogságukat. Az asszony mindjárt bele is dobta a kemencébe a kendőt meg a mellényt, aztán megfogadta, hogy soha semmilyen csábításnak nem enged. Szent lett a béke közöttük, újra boldogok lettek. Még most is élnek, ha meg nem haltak.
(Forrás: Bajzáth Mária (vál.)  (2015): Járom az új váramat. Kolibri Kiadó, Budapest.
Ott a boszorkány! Luca-napi játék
A játék lényege a Luca székével kapcsolatos boszorkánylátás.
Kellékek: szék, nagy fekete kendő, dió vagy mogyoró
A játék menete: Elég nagy helyet biztosítunk a játékhoz. A gyermekekkel körben ülünk. Egy fiút székre állítunk, hátat fordítva a többieknek. Valamelyik lányra rátesszük a nagykendőt. (Ő lesz a boszorkány)
Megkérdezzük a széken állótól: „ Ignác, mit látsz?” Ő megfordul, és rámutat a kendős lányra: „Ott van a boszorkány.” Ezután leugrik a székről és szalad a boszorkány elől, de a földre – menekülés közben – diót, mogyorót szór, amit a boszorkánynak össze kell szedni. Természetesen a szedegetés miatt a boszorkány nem éri utol a felismerőjét.
A kotyolás és a lucázás célja is az, hogy a tyúkok bőségesen tojjanak, a család egészséges, gazdag és szerencsés legyen. A kotyolók 10-14 éves iskolás fiúk, hárman-négyen hajnalban indulnak útnak. Bekéredzkednek sorra a házaknál:
– „Szabad-e a kendtek tisztességes, becsületes háziknál lucázni?”
A szokás beszédszerű rigmusok és énekelt refrének váltakozásából áll. Az énekelt dallam gyermekdalszerű, ütempáros szerkezetű. Visznek magukkal egy köteg szalmát vagy egy tuskót és azon sorolják a jókívánságokat, kotyolnak sokféleképp:
Luca, luca, kity-koty, sok csibe, lúd keljen,
Aludttejes köcsög száradjon a kerten,
Luca, luca, kity-koty, vizük borrá váljon,
Hosszú kolbász, hurka lógjon a padláson,
Házuk népe bajt ne lásson,
A Luca napján (dec. 13.) csíráztatás céljából edénybe tett búza. Karácsonyi búzának is nevezik, ezzel díszítették a karácsonyi asztalt, oltárt. A legszebb ajándék lehet a családnak a gyerekektől.
Naponta vagy szükség szerint megöntözik, s a növény fejlődéséből következtetnek az eljövendő esztendő búzatermésére, és a család, valamint a jószágállomány egészségére.
Varázsmondóka a Luca-búza ültetéshez:
Mag, mag, búzamag, benne aluszik a nap.
Mag, mag, búzamag, nőjél, nőjél hamarabb!
Esőt, felhőt hoz a szél, szomjas soha ne legyél!
Ültetés közben ezt is mondogatták:
“nekem kenyerem, jószágomnak legelője, zöld mezője…”
LUCA-széke – alkotás kézművesség
Csak az érdekesség kedvéért írom le, persze a bátor, vállalkozó kedvűek elkészíthetik.
December 13-án kezdték 13 darabból kellett állnia, és 13 napig készítették.
Mindenesetre a Luca széke készítését mindenhol december 13-án kezdték el és 13 napig készült úgy, hogy minden nap csupán egy-egy műveletet lehet rajta elvégezni, innen ered az a népi mondás is, hogy „Lassan készül, mint a Luca széke”
All right reserved - Minden jog fenntartva.
Üzemeltető: XIII. Kerületi Közszolgáltató Zrt. - SKult13 Divízió