hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu id de hu hu ru cs ru hu hu hu hu en hu hu hu hu fr hu oc hu en hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu yue hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en cs de hu en hu en pt pt hu ceb ro fr id cs hu ast es hu sk id et hu hu en pt ceb es pt ca pt pt ro ro id hu ro hbs_lat ro ceb hbs_lat ceb hbs_lat hu fr pl hu hu fr fr hu hu hu ro ro hu hu ro en pt it hbs_lat ro hu hu ro ro ceb hbs_lat ro hu en ceb ro ro hu ro de cs en hu en hu pt en hu hu tr cs fr pt ro hu is ceb ro hu hbs_lat hu hu fr id ro ro fr hu en cs id fr hu ast tr fr en hu hu de hbs_lat hu nb cs es hu hu pt fr cs sk ro fr id pt pl it fr et pl hu en es it de hu ca pt en hu ca ro de hu hu hu de nl hu en hu hu ro ceb pt ro is hu nl es ro hu hu cs ceb ro ceb pt hu es hu fr ro hu pl cs ceb pt hu hu hbs_lat ca pl ur en hu ca ro ro sk ro ro ro ro pt hu sk pt pt ceb hu fr fr cs ro cs ro ro ro hu cs ms ro id tr ro ro it ro id hu ro la es en sk hu hu hbs_lat ro en ro en ro ro ro pt hu tr hu ro ceb en ro ro fr hbs_lat et hu hu en ceb ro ro en ro ro hu en es hbs_lat ro cs ro ceb ro ro ro es pl ro hbs_lat cs ja cs cs ceb hu pl it sk hbs_lat ro it ro ro en hu nl de es hbs_lat sl hu de fr pl ro it fr it ro pl es hbs_lat en ro is ro it cs pt pt eo hu hu eo it en ro ceb ro en hu ro ro fi ro ro hu ro hu en eo hu hu hu en cs sk hu fr fr en ro hu ro eo it ro en cs hu ceb en tr ca en hu ceb hu eo ro hu en ro hu ro en it it hu hbs_lat fr hu ro en hu hu ro en it hbs_lat hu hu hbs_lat tr hu hu hu it hu hu it ro fr pl ceb it ro ro es hu cs en tr en hu pt ro hu sq hu hu cs en en en hu it en en ro tr ro ro hbs_lat it hbs_lat cs it sv en ro en hu ceb ro en ro ro fr ro hbs_lat hu it hu hu hu pt hbs_lat hu pt ro ro sv ro hu eo hu ro hu hu ro pl ro pms oc ro hbs_lat hu hbs_lat hu fr cs ceb ro hu hu ro ro en hu en en hu pl hbs_lat en ro ro hu hu ro ro es hu eo de ro hu en ro hu cs en hbs_lat en hbs_lat ro pl ro ca ceb cs hu fr ro de ro ro en ro en ro pl hu sk ro ro sl ro ro en hu es pam hu en hu hu de hu it fr mt ceb pl cs ro ro pt hu en hbs_lat ro it pl hu ro war hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu arz mhr pl ro hbs_lat hbs_lat oc fy hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. február 13.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
A régi és az új templom Gyaláron
A Wikimédia Commons tartalmaz Gyalár témájú médiaállományokat.
A retyisorai sikló és az altáró bejárata a századfordulón
Gyalár (románul: Ghelari, 1981-ig Ghelar, németül: Gelar) falu Romániában, Erdélyben, Hunyad megyében.
7 Gyalár a magyar kultúrában
Vajdahunyadtól 20 km-re délnyugatra, 765 méteres tengerszint feletti magasságban fekszik. A község területéből 2668 hektár erdő, 1024 rét és 558 legelő.
Neve a román deal 'domb' szóból származik. Első említése: Gyélár (1733).
A rómaiak a sziklafalba fúrt, két–két és fél méteres lyukakban folytatták a vasérc bányászatát. A határában 1895-ben felfedezett 9. századi vasolvasztó kemence ma a British Museum tulajdona.
1730-ban templomát a görögkatolikusoknak adták. A templom nélkül maradt ortodoxoknak a hagyomány szerint a református vallású földesúr, Berencz György építtetett templomot, fogadalomból. 1779-ben a dévai ferencesek kápolnát építettek, majd 1783-ban plébániát alapítottak. 1857-ben átköltöztek Govasdiára, a kápolnát pedig átadták a görögkatolikusoknak.
A település határa alatt található vasérctelep képezte az alapját a környék vaskohászatának. A korai újkorban az ércet bányászjobbágyok fejtették ki a falutól délre fekvő, későbbi nevén Felső bányá-ban és lóháton, kosarakban, illetve szekereken szállították a műhelyekbe. A govasdiai kohó megépítése után fellendült a vasércbányászat. 1863-ban külszíni fejtésbe kezdtek. A bányákat 1870-ben a magyar állam vette meg. 1879 körül a kitermelt vasérc felét Budapestre, másik felét Kudzsirba és Ósebeshelyre szállították.[3] A termelés 1880 és 1897 között az évi 200 ezerről kétmillió-egyszázezer mázsára nőtt.
A Retyisora-völgyben 1866-ban hatszáz méter hosszú alagutat fúrtak, és Govasdiáig lóvasútvonalat építettek ki. Ezt 1871-ben három szakaszból álló, 5120 méter hosszú, 633 milliméteres nyomtávú iparvasúttá bővítették. A vajdahunyadi vasmű átadása után, 1882-ben drótkötélpályát építettek Vajdahunyadig, amely 1901-ig üzemelt. 1888-ban pedig Retyisoránál egy 260 méteres és Nadrabnál egy 140 méteres siklót állítottak üzembe. A 2000-es években elbontott keskeny vágányú vasút nagy része 1897 és 1900 között épült ki Erdélyi bányavasút néven, több híddal, viadukttal és egy 754 méter hosszú alagúttal. A Vajdahunyadról induló vonalat összekötötték a korábbi lóvasút pályájával. Rajta villamosmozdonyok vontatták a szerelvényeket.
A betelepült munkások számára 19 négylakásos munkásházat építettek és 1883-ban állami (magyar tannyelvű) iskolát nyitottak. 1893-ban a falutól nyugatra megnyitották Mihálybányá-t. 1895-ben megépült negyedik kohója, az akkori Magyarország legnagyobb nagyolvasztója, évi 400 ezer mázsás kapacitással. 1897–1898-ban a Retyisora-patak vizét felfogva kis víztározót létesítettek, amelyhez kapcsolódva kiépítették a bányásztelepülés ivóvízhálózatát. 1900-ban felavatták a 16 km-es Vajdahunyad–Retyisora üzemi vasutat. 1901-ben, a keskeny vágányú vasút nadrabi mellékágának végén felavatták a retyisorai altárót. 1902-ben megépült az ötödik nagyolvasztó. A településről származott a vajdahunyadi vasgyár nyersanyagának legnagyobb része. 1910-ben már 1081 bányász dolgozott a fejtéseknél, és Gyalár munkaképes lakosságát szinte kivétel nélkül a bánya és az iparvasút alkalmazta. 1895-től gyógyszertár működött benne.[4]
A két világháború között a bányászat továbbfejlődött. Míg 1891-ben 943 tonnát, 1934-ben már 49 184 tonna vasércet termeltek ki.
A szocializmus idején blokknegyedet építettek a községben. Miután Vajdahunyadon 1999 nyarán végleg leállították az utolsó nagyolvasztót, a gyalári vasércbányában a galaci kombinát számára termeltek vasércet 2005-ig. 2005 szeptemberében, a gazdasági viszonyok miatt a bányászat megszűnt és a bányák bezártak.
1850-ben 939 lakosából 907 volt román nemzetiségű; 895 ortodox és 32 görögkatolikus vallású.
1900-ban 1777 lakosából 1264 volt román, 272 magyar, 93 olasz, 91 német és 40 horvát anyanyelvű; 1182 ortodox, 392 római katolikus, 108 görögkatolikus, 55 református, 19 zsidó és 13 evangélikus vallású. A lakosság 30%-a tudott írni-olvasni, a nem magyar anyanyelvűek 19%-a beszélt magyarul.
2002-ben 1919 lakosából 1881 román és 38 magyar; 1851 ortodox, 33 római katolikus és 23 református.
A régi ortodox templom a 18. században épült, belsejét 1770-ben Simion Popa és a pitești-i Nicolae festette ki. A háta mögött 1939-ben hatalmas, bizánci stílusú „katedrálist” kezdtek építeni, amely tulajdonképp a medgyesi ortodox katedrális másolata, és amelyet csak 1973-ban fejeztek be. Ennek a nagyobbik templomnak hét tornya van, belsejét 4000 m² felületen festmények díszítik. Mellé 1993-ban apácakolostor is épült.
A református templom (1913).
A retyisorai vasút műtárgyai.
Biserica fetelor- ('Lányok temploma') barlang.
A községközpontban elméleti líceum működik.
Gyalár a magyar kultúrában[szerkesztés]
Egy 1913-ban a gyalári Măria Lăscuțoni Zric által gramofonra énekelt, Hai cu toții să suimu... ('Mindannyian emelkedjünk fel...') kezdetű kolindát Bartók Béla feldolgozott a Román kolindadallamok II. sorozatának 10. darabjaként.[5]
↑ Populaţia stabilă pe judeţe, municipii, oraşe şi localităti componenete la RPL_2011 (román nyelven). Nemzeti Statisztikai Intézet. (Hozzáférés: 2014. február 4.)
↑ Téglás Gábor: 'A hunyadmegyei erdőhátság (Pâdurien)'. Földrajzi Közlemények 7 (1879): 254. o.
↑ Péter H. Mária: Az erdélyi gyógyszerészet magyar vonatkozásai. Kolozsvár, 2002, 47. o.
↑ Vera Lampert: Folk Music in Bartók's Compositions. A Source Catalog. Budapest, 2008, 125–126. o. A felvétel: Bartók Béla népzenei gyűjtései
Vajda Lajos: Erdélyi bányák, kohók, emberek, századok. Bukarest, 1981
Latinák Gyula: A Vajdahunyadi Magyar Királyi Vasgyár és tartozékai. Budapest, 1906
Téglás Gábor: A hunyadmegyei erdőhátság. Földrajzi Közlemények 1879, 254–255. o.
Adler Lipót felvételei a 20. század elejéről:
Municípiumok, városok és községek
Alsólapugy (Lăpugiu de Jos)
Alsólunkoj (Luncoiu de Jos)
Alsónyiresfalva (Lunca Cernii de Jos)
Alváca (Vața de Jos)
Felsőbulzesd (Bulzeștii de Sus)
Felsőcsertés (Certeju de Sus)
Felsőszálláspatak (Sălașu de Sus)
Felsővárosvíz (Orăștioara de Sus)
Körösbánya (Baia de Criș)
Malomvíz (Râu de Mori)
Municípiumok, városok és községek településrészekkel
Alsószilvás (Silvașu de Jos)
Felsőszilvás (Silvașu de Sus)
Kimpulunyág (Câmpu lui Neag)
Alsónádasd (Nădăștia de Jos)
Felsőnádasd (Nădăștia de Sus)
Kőboldogfalva (Sântămăria de Piatră)
Alsólapugy (Lăpugiu de Jos)
Felsőlapugy (Lăpugiu de Sus)
Alsólunkoj (Luncoiu de Jos)
Felsőlunkoj (Luncoiu de Sus)
Alsónyiresfalva (Lunca Cernii de Jos)
Felsőnyiresfalva (Lunca Cernii de Sus)
Alváca (Vața de Jos)
Felváca (Vața de Sus)
Tataresd (Tătăreștii de Criș)
Ternáva (Târnava de Criș)
Kisalmás (Almașu Mic de Munte)
Alsóvárosvíz (Orăștioara de Jos)
Felsőkajanel (Căinelu de Sus)
Merisor (Merișoru de Munte)
Felsőbulzesd (Bulzeștii de Sus)
Alsóbulzesd (Bulzeștii de Jos)
Felsőcsertés (Certeju de Sus)
Bocșa Mică (Bocșa Mică)
Felsőszálláspatak (Sălașu de Sus)
Alsószálláspatak (Sălașu de Jos)
Kőaljaohába (Ohaba de sub Piatră)
Felsővárosvíz (Orăștioara de Sus)
Felsőludesd (Ludeștii de Sus)
Gredistye (Grădiștea de Munte)
Ludesd (Ludeștii de Jos)
Alsóboj (Boiu de Jos)
Felsőboj (Boiu de Sus)
Kimpur (Câmpuri de Sus)
Körösbánya (Baia de Criș)
Malomvíz (Râu de Mori)
Alsókajanel (Căinelu de Jos)
Alsózsunk (Dumbrava de Jos)
Felsőzsunk (Dumbrava de Sus)
Valeamare (Valea Mare de Criș)
Alsócsertés (Certeju de Jos)
Erdély-portál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Gyalár&oldid=23564905”
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. február 13., 09:14
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.