hu hu hu hu hu hu hu ceb hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu de hu fr hu hu hu hu hu de hu hu fr hu es hu fr hu eu hu en eu hu pt hu en hu hu hu hu hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu ceb hu en en fr en la hu ceb hu en hu en hu it en hu en fr hu ceb hu ceb hu de hu de hu hu hu fr de en de en en en en de de en hu en cs de hu hu en cs de hu fr hu en cs de hu fr hu en cs de en fr hu en cs de hu fr hu en cs de hu hu hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en nl de an ar arz en az ku ru bg br hbs_lat ca hbs_lat cy da de fr el eo es et eu fa fi fr fy lt he hbs_lat hy id es is it ja ka jv kk ta ko ku it lt lv en en ml be mr ms nl nb nb fr pl pms pnb pt ro ru jbo en hbs_lat en sk sl sq hbs_lat sv hu th ceb tr fy ur vi pl zh da zh fr zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Antoninus Pius római császár – Wikipédia
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2021. július 18.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Titus Aurelius Fulvus Boionius Arrius Antoninus (születési)[1]
Imperator Aelius Caesar Antoninus (adoptálás után)[2]
Imperator Titus Aelius Caesar Antoninus Augustus (önálló uralkodóként)[3]
Imperator Titus Aelius Caesar Hadrianus Antoninus Augustus Pius (Hadrianus istenné történő besorolása után)[4]
138. július 11. – 161. március 7.
161. március 7. (74 évesen)
Lucius Verus (adoptált fiú)[5]
Marcus Aurelius (adoptált fiú)[6]
A Wikimédia Commons tartalmaz Antoninus Pius témájú médiaállományokat.
Imperator Titus Aelius Caesar Hadrianus Antoninus Augustus Pius, általánosan elterjedt néven Antoninus Pius császár, született Titus Aurelius Fulvus Boionius Arrius Antoninus (Lanuvium, 86. szeptember 19. – Lorium, 161. március 7.), 138-tól 161-ig uralkodott a Római Birodalomban.
Apja és nagyapja – mindkettő Aurelius Fulvus – római consul volt, családjuk Nemaususból (Nîmes) származott. Antoninus Pius nem messze Lanuviuntól született. Apja halála után Arrius Antoninus, anyai nagyapja támogatta, valamint a család egyik barátja, ifjabb Plinius. Az ebben a korban kezdődő szokás szerint neve igen összetett lett, örökölte apjáé mellett anyai nagyapja és nagyanyja nevét is (Boionius).[7]
Miután quaestorként és praetorként sikeresen dolgozott, majd kétszer is consullá választották, Hadrianus császár kinevezte Antoninust Itália négy irányítója közé. Tovább növelte hírnevét sikeres ázsiai helytartósága alatt. A császár is nagyon megkedvelte, sőt 138. február 25-én örökbefogadta és utódjává tette első fogadott fia, Aelius Verus halála után. Ennek egy feltétele volt, Antoninusnak örökbe kellett fogadnia Hadrianus sógorának fiát és Aelius Verus fiát, akik mindketten császárrá váltak a későbbiekben (Marcus Aurelius, Lucius Verus).
Egyik első császári intézkedése a szenátus meggyőzése volt Hadrianus istenné avatásának ügyében, amit először visszautasítottak. Próbálkozásai a tisztség megadása érdekében szolgáltatták a legfőbb indokot a Pius név felvételére (kegyes). A másik két oka erre egyrészt idős apósának saját kezű támogatása a szenátusban, másrészt pedig Hadrianus ártatlanul halálra ítélt foglyainak kiszabadítása. Templomokat, színházakat, mauzóleumokat épített, támogatta a művészeteket és tudományokat, és tisztségeket vagy díjakat adományozott a retorika, valamint a filozófia tanítóinak.
Szigorúan kordában tartotta hivatalnokait és a tartományok kormányzóit, könnyített az adóterheken, tiszteletben tartotta a senatus jogait.
Számos kisebb zavargás is kitört ebben az időszakban a Római Birodalomban, például Mauretaniában, Júdeában és Britanniában, de egyik sem volt túl komoly. A britanniai nyugtalanság azonban Hadrianus falának folytatásához, kiegészítéséhez vezette Antoninus császárt (Antoninus fala).
Feleségétől, Faustinától két lánya és két fia született, de csak egy, Ifjabb Faustina érte meg apja trónra emelését, aki később Marcus Aureliushoz ment feleségül.
Antoninus súlyos lázban halt meg az etruriai Loriumban, körülbelül 17 kilométerre Rómától. Életének utolsó szava egy jelszó volt, amit egy éppen érkező katonai tribunusnak mondott – „nyugalom”.
Uralkodása jelentette a Római Birodalom történetének legbékésebb korszakát.
Antoninus Pius római császár 145-ben vert, arany aureus érméje, a babérkoszorús császárportrés előoldal felirata: ANTONIVUS AVG PIVS PP - azaz Antoninus Augustus Pius Pater Patriae. A hátoldalán Nikét, a győzelem istennőjét kezében tartó Róma, sisakos, pajzsos, lándzsás, ülő nőalakja látható, felirata: TR POT COS IIII - azaz Tribunicia Potestas Consul IIII.
Antoninus Pius uralkodása alatt járt feltételezhetően az első feltételezhető hivatalos római követség a Han-dinasztia Kínai Birodalmában, ugyanakkor nem kizárt, hogy csak római kereskedők adták ki magukat a császár követeinek. A rómaiak délről érkeztek Kínába (valószínűleg hajóval), Dél-Ázsiában szerzett orrszarvú- és elefántcsontot, kagylókat ajándékozva a kínaiaknak.
A valóságban azonban már Marcus Aurelius uralkodott, mivel Antoninus Pius 161-ben meghalt, és a karaván csak 166-ban érkezett meg. A tévedés akkor alakult ki, amikor Marcus Aurelius több nevet is felvett, beleértve elődjéét, mint a tisztelet jelét. Ezért a kínai történelemben a mai napig „An Tun”-nak (Antoninusnak) nevezik Marcus Aureliust.
↑ Krawczuk: Római császárok 193. o.
↑ Krawczuk: Római császárok 193. o.
↑ Krawczuk: Római császárok 193. o.
↑ Krawczuk: Római császárok 193. o.
↑ Krawczuk: Római császárok 195. o.
↑ Krawczuk: Római császárok 195. o.
↑ Krawczuk: Római császárok 195. o.
↑ Krawczuk: Római császárok:  Krawczuk, Aleksander. Római császárok. Lazi Könyvkiadó, Szeged (2008). ISBN 978-963-267-023-2
Publius Cassius Secundus (suff)
Marcus Nonius Mucianus (suff)
Marcus Ceccius Iustinus (suff)
Caius Iulius Bassus (suff)
Marcus Aurelius és Lucius Verus
ISNI: 0000 0001 1028 122X
A Római Birodalom és a Keletrómai Birodalom, Bizánc uralkodói
Principatus, i. e. 27 – i. sz. 235
Augustus  ·  Tiberius  ·  Caligula  ·  Claudius  ·  Nero  ·  Galba  ·  Otho  ·  Vitellius  ·  Vespasianus  ·  Titus  ·  Domitianus  ·  Nerva  ·  Traianus  ·  Hadrianus  ·  Antoninus Pius  ·  Marcus Aurelius  ·  Lucius Verus  ·  Commodus  ·  Pertinax  ·  Didius Iulianus  ·  Clodius Albinus  ·  Septimius Severus  ·  Caracalla  ·  Geta  ·  Macrinus  ·  Diadumenianus  ·  Elagabalus (Heliogabalus)  ·  Severus Alexander
Válság kora, 235 – 284
Maximinus Thrax  ·  I. Gordianus  ·  II. Gordianus  ·  Pupienus  ·  Balbinus  ·  III. Gordianus  ·  I. Philippus Arabs  ·  II. Philippus  ·  Decius  ·  Priscus  ·  Herennius Etruscus  ·  Hostilianus  ·  Trebonianus Gallus  ·  Volusianus  ·  Aemilianus  ·  I. Valerianus  ·  Gallienus  ·  Saloninus  ·  I. Macrianus  ·  II. Macrianus  ·  Mussius Aemilianus  ·  Aureolus  ·  II. Claudius Gothicus  ·  Quintillus  ·  Aurelianus  ·  Tacitus  ·  Florianus  ·  Probus  ·  Carus  ·  Carinus  ·  Numerianus
Dominatus, 284 – 395
Diocletianus  ·  Maximianus  ·  Lucius Domitius Domitianus  ·  I. Constantius Chlorus  ·  Galerius  ·  Severus  ·  Maxentius  ·  Maximinus Daia  ·  Licinius  ·  Valerius Valens  ·  Sextus Martinianus  ·  I. Constantinus ·  II. Constantinus  ·  I. Constans  ·  Magnentius  ·  II. Constantius  ·  Claudius Silvanus  ·  Vetranio  ·  Iulianus  ·  Iovianus  ·  Procopius  ·  I. Valentinianus  ·  Valens  ·  Gratianus  ·  II. Valentinianus  ·  Eugenius  ·  I. Theodosius
Nyugatrómai Birodalom, 395 – 480
Honorius  ·  Victor  ·  Iovinus  ·  III. Constantius  ·  Ioannes  ·  III. Valentinianus  ·  Petronius Maximus  ·  Avitus  ·  Maiorianus  ·  Libius Severus  ·  Anthemius  ·  Olybrius  ·  Glycerius  ·  Iulius Nepos  ·  Romulus Augustus
Keletrómai Birodalom és Bizánc 395 – 1453
Arcadius  ·  II. Theodosius  ·  Marcianus  ·  I.  León  ·  II. León  ·  Zénón  ·  Basziliszkosz  ·  I. Anasztasziosz  ·  I. Iusztinosz  ·  I. Iusztinianosz  ·  II. Iusztinosz  ·  II. Tiberiosz  ·  Maurikiosz  ·  Phókasz  ·  Hérakleiosz  ·  III. Kónsztantinosz  ·  Hérakleónasz  ·  II. Kónsztasz  ·  IV. Kónsztantinosz  ·  II. Iusztinianosz  ·  Leontiosz  ·  III. Tiberiosz  ·  Philippikosz  ·  II. Anasztasziosz  ·  III. Theodosziosz  ·  III. León  ·  V. Kónsztantinosz  ·  Artabaszdosz  ·  IV. León  ·  VI. Kónsztantinosz  ·  Eiréné  ·  I. Niképhorosz  ·  Sztauriakosz  ·  I. Mikhaél  ·  V. León  ·  II. Mikhaél  ·  Theophilosz  ·  III. Mikhaél  ·  I. Baszileiosz  ·  VI. León  ·  III. Alexandrosz  ·  VII. Kónsztantinosz  ·  II. Rómanosz  ·  II. Niképhorosz  ·  I. Ióannész  ·  II. Baszileiosz  ·  VIII. Kónsztantinosz  ·  III. Rómanosz  ·  IV. Mikhaél ·  V. Mikhaél  ·  IX. Kónsztantinosz  ·  Zóé  ·  Theodóra  ·  VI. Mikhaél  ·  I. Iszaakiosz  ·  X. Kónsztantinosz  ·  IV. Rómanosz  ·  VII. Mikhaél  ·  III. Niképhorosz  ·  I. Alexiosz  ·  II. Ióannész  ·  I. Manuél  ·  II. Alexiosz  ·  I. Andronikosz  ·  II. Iszaakiosz  ·  III. Alexiosz  ·  IV. Alexiosz  ·  V. Alexiosz  ·  I. Theodórosz  ·  III. Ióannész  ·  II. Theodórosz  ·  IV. Ióannész  ·  VIII. Mikhaél  ·  II. Andronikosz  ·  IX. Mikhaél  ·  III. Andronikosz  ·  V. Ióannész  ·  VI. Ióannész  ·  I. Matthaiosz  ·  IV. Andronikosz  ·  VII. Ióannész  ·  II. Manuél  ·  V. Andronikosz  ·  VIII. Ióannész  ·  XI. Kónsztantinosz
Ókorportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Antoninus_Pius_római_császár&oldid=24042412”
Consulok a 2. században
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2021. július 18., 12:32
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.