hu hu hu hu hu hu hu hu fy hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hbs_lat hu fr en uk fr hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hbs_lat hu fi hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hbs_lat hu cs hu hu uk hu pt hu hu sv hu hu hu hu sk hu hu sk hu hu hu hu nb hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu sv hu es hu ru hu bg hu pl hu hu hu hu cs pl hu en en fr hu pl hu da et nl en pl hu sk pam hu sl pl hu pl id hu pl id pl hu hu hu pl hu pl en nl hu hbs_lat pl id it hu hbs_lat hu pl hu hu hu hu hu hu hu hu en en en en uk fr en en en en hu en en hu hu hu hu hu hu hu hu hu de en en en hu en en en en en en eo hu en cs de hu hu hu fr pl en hu hu hu hu hu hu hu hu et et hu it hu cs hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu es it de hu eo it hbs_lat pt hu hu fr hu hu nb sk hu hu en cs de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr hu fr hu hu hu hu gl fr hu hu hu en cs de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu fr en en en en sv hu hu sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en de nl de am an da ar arz en en sv en az ku uz de lt ru sv bg new en bn bo br hbs_lat uk ca en mhr id mzn it tt hbs_lat pl es vi cy da de fr hsb el eo es et eu fa fi et fr it da fy de hu gd lt gn de ku he hi tl hbs_lat it hy hy id en es is it ja ka az uz kk km ko en ku sk pl cs it lb it it en fr lt lv pl en ru ms en ml be fa mr ms en ru nds ne ne nl nb nb fr ta pa cs pl pms pnb pt ceb io ro vi ru ru bxr zh es en it hbs_lat en sk sl es fy sq hbs_lat sv hu en ta en th tr ceb tr oc en en ug fy ur uz fi vi tr ceb pl zh xmf he da zh fr zh hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. október 2.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
Ukrajna, Fehéroroszország, Oroszország, Lengyelország, Magyarország, Kanada, USA
A Wikimédia Commons tartalmaz ykpaïHcbka témájú médiaállományokat.
Az ukrán nyelv (ykpaḯHcbka MóBa, ukrajinszka mova, [ukraˈjinsʲka ˈmɔva]) a szláv nyelvek keleti szláv alcsoportjába tartozó nyelv; cirill betűkkel írják. Ukrajna hivatalos nyelve. Szókincse mutat némi hasonlóságot a környező szláv népek nyelveivel, főként a belarusz, lengyel, orosz és szlovák nyelvekkel.
Az ukrán a történelmi Kijevi Rusz állam keleti ószláv nyelvéből származik, és máig fennmaradt annak ellenére, hogy a cári Oroszországban kétszer is betiltották, és a 19. század végén, 20. század elején üldözték beszélőit. Főként elterjedtségének, népdalainak, kobzarjainak, valamint nagy költőinek (Tarasz Sevcsenko, Leszja Ukrajinka) köszönhetően maradt fenn.
A 18. század előtt a modern ukrán nyelv elődje vernakuláris nyelvnek számított, nagyrészt a parasztok és kispolgárok használták, és mellette létezett egy idegen eredetű irodalmi nyelv is, az egyházi szláv, ami a bulgáriai egyházi ószlávból alakult ki. Bár a beszélt ukrán nyelvet nem fenyegette a kihalás veszélye, csak úgy emelkedhetett az irodalom, filozófia és tudomány nyelvére, hogy az „előkelőbb” körökben használt nyelvek (görög, egyházi szláv, lengyel, latin, orosz) rovására fejlesztették.
Ivan Kotljarevszkij 1794-ben kiadta Enejida című eposzát, egy ukrán nyelvű paródiát, mely Vergilius Aeneasán alapult. Ez lett az első vernakuláris ukrán nyelven megjelent könyv, ma az ukrán irodalom klasszikusa. Az ukrán nyelv híven tükrözi Ukrajna gazdag történelmét, az idegen elnyomást és az örök ellenállást. Az ukrán nyelv eredete a 14. század közepén keresendő, mikor a Litván Nagyfejedelemség egyik hivatalos nyelve volt, illetve a 10. századi Kijevi Rusz idejéből fennmaradt írott dokumentumokban.
A 18. század végéig az írott ukrán nyelv nagyban különbözött a beszélttől, ezért nincs közvetlen adatunk a nyelv eredetéről. Emiatt közvetett módokra lehet hagyatkozni: régi kéziratokban ejtett tipikus hibák elemzésére, a nyelvészeti adatok és a történelmi, antropológiai, régészeti leletek egybevetésére. A kérdés eldöntésének nehézsége miatt több elmélet is létezik a nyelv eredetéről. Némelyiket a modern nyelvészet már megcáfolta, másokat még vitatnak a tudósok.
Az eredetről szóló első elméletet Mihail Vasziljevics Lomonoszov vetette fel a 18. század közepén, amikor modern nyelvészeti tanulmányok még nem álltak rendelkezésre. Lomonoszov feltételezte, hogy a Kijevi Rusz idején létezett egy közös nyelv, amit minden keleti szláv beszélt; ezt a nyelvet ruszinak (Pycckий) nevezte el (az orosz nyelvben ez a szó egyszerre jelenti a modern Oroszországgal és a régi Russzal kapcsolatos dolgokat). Lomonoszov szerint az orosz (nagyorosz) és ukrán (akkori nevén: kisorosz) nyelv közti különbségeket a lengyel hatása eredményezte – a Kijevi Rusz felbomlása után ugyanis Ukrajna területe a Lengyel-Litván Államszövetséghez tartozott. Ez az elmélet igen elterjedtté vált az Orosz Birodalom tudósai körében, főként mert politikai szempontból is megfelelőnek számított. A „lengyelesedés” elméletét támogatta az Orosz Birodalom akkor is, amikor 1876-ban megtiltották, hogy ukrán nyelven bármit is kiadjanak a birodalom területén (lásd: Ems Ukáz).
A „lengyelesedés” elméletét Mihajlo Makszimovics már a 19. század elején is kritizálta. Az ukrán nyelv legjellemzőbb sajátosságai sem az orosz, sem a lengyel nyelvben nincsenek jelen. Az ukránban és a lengyelben sok közös szó található, de ez a többi szláv nyelvre is igaz, mert sok szó átkerült a kihalt protoszláv nyelvből utódaiba, a modern szláv nyelvekbe. A két nyelv későbbi egymásra hatása sokkal kevesebb megegyezést okozott. A „lengyelesedés” elméletét a tudósok már a 20. század eleje óta nem veszik komolyan, de több ukránellenes szervezet és politikus még támogatja.
Az ukrán nyelv elterjedése a 20. század első felében
A 19. és a 20. század folyamán kialakult egy újabb nézőpont, melyet az Orosz Birodalom és a Szovjetunió támogatott. Lomonoszovéhoz hasonlóan ez az elmélet is feltételez egy korábbi közös nyelvet, melyet a keleti szlávok beszéltek, de Lomonoszov feltevésével ellentétben a három utódnyelv (ukrán, orosz és belarusz) kialakulásának okaként nem külső hatást (lengyelek) tételeznek fel, és az elmélet támogatói nem értenek egyet abban, mikor váltak külön a nyelvek.
A szovjet tudósok jóval későbbi időre tették a különbség kialakulását az orosz és az ukrán között (14.–16. század). Eszerint az elmélet szerint a keleti szláv nyelv a 15. és 18. század közt vált szét ukrán és belarusz nyelvre (közös nevükön: rutén nyelv) nyugaton, és óorosz nyelvre északkeleten, miután a Kijevi Rusz határai a 14. században átalakultak. Amikor Ruténia (Ukrajna és Fehéroroszország) a Lengyel-Litván Unió részei lettek, az ukrán és belarusz jól megkülönböztethető nyelvekre vált szét. Ezt azonban megcáfolta az a tény, hogy Novgorod vidékén a 9. században keletkezett írások kerültek elő, amelyek azt mutatják, hogy nem lehetett egységes keleti szláv nyelv, mert a Novgorodban beszélt nyelv rendkívül nagyfokú önállóságot mutatott, ami miatt az sem kizárt, hogy akár egy külön szláv nyelvcsalád egyik nyelve lehetett (ezt több tudós északi szláv nyelvnek nevezi).[1]
A cári Oroszországban az ukrán nyelv használata az irodalomban, vagy nyilvános helyen szigorúan tilos volt. Az orosz nacionalizmus felfogása szerint ez csupáncsak nyelvjárás, amely nem lehet irodalmi nyelv, de a többi szláv nyelvet is „szakadárnak” tekintették az orosz nacionalisták és pánszlavisták, míg az orosz nyelvet az igazi szláv nyelvnek.
Az ukránt anyanyelvének vallók aránya a 2001-es ukrajnai népszámlálás alapján
Ukrán nemzetiségűek körülbelül 36 894 000-en vannak a világon, főként szovjet utódállamokban illetve Kanadában és az Egyesült Államokban. A beszélők száma országok szerinti felbontásban:
Oroszország 4 363 000 (1 815 000 a 2002-es népszámlálás adatai alapján [1])
Spanyolország 200 000 [4]
Lettország 17 301 [5]
Szerbia és Montenegro 3000
(A forrás, ahol mást nem jelöltünk, az Ethnologue [6])
Az ukrán nyelv Ukrajna hivatalos nyelve, valamint a szakadár moldovai köztársaság, a Dnyeszter Menti Köztársaság három hivatalos nyelvének egyike.[2]
Az ukrán nyelv területi változatai (2005).
Ukrajnában az ukrán nyelvnek három nyelvjárás-csoportja van:[3]
északi, a Volodimir – Luck – Rivne – Novohrad-Volinszkij – Zsitomir – Fasztyiv – Perejaszlav – Priluki – Szumi vonaltól északra, három nyelvjárással;
dél-nyugati, a Fasztyiv – Bila Cerkva – Sztaviscse – Talne – Pervomajszk – Tiraspol vonaltol nyugatra, nyolc nyelvjárással;
A nyelvjárások között nincsenek határok, hanem dialektuskontinuumot alkotnak, beleértve a nyugati határon túli ruszin nyelv nyelvjárásaival és a szomszédos szláv nyelvekéivel.
Ukrajna keleti és dél-keleti részén, főleg a Krímben, a Donyec-medencében és olyan városokban, mint Zaporizzsja, Krivij Rih vagy Odessza nagy elterjedése van egy nem sztenderd szociolektusnak, amelyet szurzsik-nak neveznek (eredeti jelentése ’búza és rozs keveréke’). Ennek túlnyomóan ukrán hangtani és grammatikai vonásai, valamint főleg orosz lexikai vonásai vannak.
A keleti ószláv és az orosz nyelv o betűje az ukránban több esetben i-nek felel meg, például a пoд → пiд, azaz „alatt” szóban. A történelmi o bizonyos ragozott alakokban megmaradt, például pik (alanyeset) → poцi (lokatív eset); „év”. (Ez a hangzóváltozás egyébként megegyezik a lengyel "ó" → "o" hangzóváltozással.) A Г betű különböző mássalhangzót jelöl a keleti ószlávban és az ukránban, lásd a Cirill ábécé nyelvi jegyzeteit. Az ukrán Г a keleti ószláv X zöngés változata (gyakran h-nak írják latin betűs átírásban), míg az orosz (és a keleti ószláv) Г kiejtése a magyar g betűnek felel meg. Az oroszul beszélő ukránok gyakran a lágyan ejtett ukrán változatot használják a keményen ejtett keleti ószláv eredetű hang helyett.
Az ukrán eseti végződések némileg különböznek a keleti ószlávétól, a szókincsben pedig nagy az átfedés a lengyellel. Az orosz Ha пepBoM эTaжe, „az első szinten” a prepozíciós eset. Az ennek megfelelő ukrán kifejezés: Ha пepшoMy пoBepci. Az -oMy a hivatalos lokatív eset, de nyelvjárásokban és a költészeben gyakori az -iM végződés is, és ez a változat is hivatalosan elismert. Az ukrán пoBepx-ből az x a lágy i magánhangzó hatására c-szé változott (a szóvégi k hasonló helyzetben ц-vé változhat, például pik – B poцi). A modern keleti szláv nyelvek közül az ukrán az egyetlen, amiben megmaradt a vokatív (megszólító) eset.
Az ukrán nyelvben hat magánhangzó van: [a], [e], [i], [ɪ], [o], [u], és két félmagánhangzó [j], [ʋ].
Számos mássalhangzó három formában létezik: kemény, lágy és hosszú, például: [l], [lʲ] és [ll] vagy [n], [nʲ] és [nn]. Az ukránok gyakran ejtenek hosszú hangot más nyelvekben is, ahol egy betűt duplán látnak.
Az ukrán [ɦ] és az orosz [g] (cirill r) hangok különbségét már tárgyaltuk. Egy másik fonetikus különbség a két nyelv közt a /v/ (cirill B) ejtése. Míg az oroszok [v]-nek ejtik, az ukránok [ʋ]-nek
Az ukrán nyelvben az egyes tájszólási variánsok használatosak. Ezek esetében főként a lengyel és az orosz hatások érvényesülnek. A ruszinra (a magyar mellett a kárpátaljai lakosság anyanyelve) egyrészt az ukrán egyik dialektusaként, másrészt pedig mint önálló nyelvre tekintenek.
Az ukránban eltérő, mozgó hangsúlyozást használnak, amelyik azonban nem annyira markáns, mint az orosz nyelvben, ezért nem szükséges a hangsúlytalan magánhangzók redukálása.
Az ukrán nyelv ábécéje 33 betűből áll, a cirill írásból származik. A modern ukrán ábécé a 19. századi és 20. század eleji reformtervezetek eredménye. Hivatalosan 1927-ben vezették be a Nemzetközi Ortográfiai Konferencián Harkovban (bár az ukrán „ge” betű használatát – ґ – a Szovjetunióban 1933 és 1990 között tiltották, de ma már ELVILEG újra használatban van, bár keveset használják).
A 33 betűvel és az aposztróffal 38 fonémát fejeznek ki. Az ukrán nyelv fonetikus, egy betű többnyire egy fonémának felel meg, bár kivételek vannak. A szemantikai, történelmi és morfológiai elveket is alkalmazzák helyenként.
A "щ" betű két mássalhangzót is jelöl [Scs]. A [j] hang és egyes magánhangzók kombinációját szintén egy-egy betű mutatja ([ja]=я, [je]=є, [ji]=ï, [ju]=ю), míg a [jo]=йo és a ritkább, regionális [jɪ]=йи két különböző jellel írandó. Ezek a jésített magánhangzók előtt és egy speciális lágyjel (Ukránul: AпocTpoф ) előtt a mássalhangzó keményről lággyá vált. Ahol mégis keményen kell ejteni a hangot, ott ezt aposztróf ( ' ) jelzi.
Ha egy hangot hosszabban kell ejteni, a betűt megkettőzik.
Az [Dz] és [Dzs] fonémáknak nincs külön betűjük az ábécében, a дз és дж kettős betűk jelölik őket. A [d͡z] jelzi a dz, a [d͡ʒ] a dzs hangot.
Lásd még: Drahomanivka, Ukrán latin ábécé.
Az ukrán grammatika, mint a szláv nyelveké általában, flektáló nyelvre jellemző, és viszonylag nagy súlya van benne a szintetizmusnak az analogizmussal szemben. Eszerint viszonylag gazdag névszóragozással rendelkezik. Nincs sok igemód- és igeidő-alakja, de a grammatikai személyeket az ige jól fejezi ki. Csupán a kijelentő mód múlt idő alakjától idegen a személy kategóriája, viszont kifejez három nemet, akárcsak a névszók. Jelezve van a hímnem, a nőnem és a semleges nem. Jellemző még az ukrán igére az igeszemlélet (aspektus) rendszeres jelzése.
Az ukrán szókészlet legnagyobb része, mint a szláv nyelveké általában, a protoszláv nyelvből örökölt, de ezeken kívül számos jövevényszava is van, főleg két szomszédos másik szláv nyelvből, a lengyelből és az oroszból, amelyekből tükörfordítások is vannak. Ezeken kívül nyugati nyelvekből is átvett szavakat, főleg orosz közvetítéssel. Az 1990-es évek óta az ukrán nyelv legfontosabb jövevényforrása az angol nyelv.
Tak (tak) – He (nye)
Tak (tak) – Hi (nyi)
Дa (da) – HeT (nyet)
Дa (da) – He (ne)
Блaroдapя Bи (blagodarja vi)
úr – asszony – kisasszony
Az ukrán nyelv Swadesh-listája
Luckyj, George S.N. ([1956] 1990). Literary Politics in the Soviet Ukraine, 1917–1934, revised and updated edition, Durham and London: Duke University Press. ISBN 0-8223-1099-6.. Luckyj-1956
G.Y. Shevelov. A Historical Phonology of the Ukrainian Language.. Heidelberg: Carl Winter Verlag (1979). ISBN 3-533-02787-2 . Ukrainian translation is partially available online.
Гpиropiй ПeTpoBич ПiBTopak (Hryhoriy Pivtorak). ПoxoджeHHя ykpaïHцiB, pociяH, бiлopyciB Ta ïxHix MoB (The origin of Ukrainians, Belarusians, Russians and their languages). Kijev: Akademia (1998). ISBN 966-580-082-5 , (in Ukrainian). Available online.
Orest Subtelny. Ukraine: A History. Toronto: University of Toronto Press, (1988). ISBN 0-8020-5808-6
Bacилb HiMчyk. Пepioдизaцiя яk HaпpяMok дocлiджeHHя reHeзи Ta icTopiï ykpaïHcbkoï MoBи. MoBoзHaBcTBo. 1997.- Ч.6.-C.3-14; 1998.
Mиkoлa Лecюk "PiзHoTpakTyBaHHя icTopiï ykpaïHcbkoï MoBи".
"What language is spoken in Ukraine", in Welcome to Ukraine, 2003, 1.
All-Ukrainian population census 2001
KoHcTиTyцiя ykpaïHи (Constitution of Ukraine) (in Ukrainian), 1996, English translation (excerpts).
http://www.britannica.com/eb/article-9074133?query=Ukrainian%20language&ct=, 2022. november 19.
http://ukrcensus.gov.ua/rus/results/general/language/city_kyiv/, 2022. november 19. [2010. október 10-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2006. február 5.)
Welcome to Ukraine (See above), 2022. november 19.
↑ A novgorodi viasztáblák üzenete. [2011. december 29-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. május 7.)
↑ A Dnyeszter Menti Köztársaság Alkotmánya, 12. cikkely. president-pmr.org. (Hozzáférés: 2021. július 26.)
↑ Zsovtobrjuh, M. A. – Moldovan, A. M.: ykpaиHckий языk (Ukrán nyelv). In Moldovan, A. M. et al. (szerk.): Языkи Mиpa: CлaBяHckиe языkи (A világ nyelvei: Szláv nyelvek). Moszkva: Academia, 2005, 515. o. nyomán szerkesztett szakasz.
Tekintsd meg a Wikipédia ukrán nyelvű változatát!
Nézd meg a Kategória:magyar-ukrán szótár címszót a Wikiszótárban!
Dobroho dnya Ukrajino! (Jó napot, Ukrajna!) – alapfokú ukrán nyelvkönyv a Magyar Elektronikus Könyvtárban
Ukrainian dictionary (from/to English, Russian, Belarusian, Polish) Archiválva 2020. október 28-i dátummal a Wayback Machine-ben
Ukrainian English Dictionary from Webster's Online Dictionary – the Rosetta Edition
Ukrainian Language Online Resources: Language Profile, Dictionaries, Grammar and Language History
Ukrainian Language Online Course Archiválva 2005. március 25-i dátummal a Wayback Machine-ben
Radio Canada International daily Ukrainian language news broadcasts and transcripts
Ethnologue report for Ukrainian
Dialects of Ukrainian language
Linguistic map of Ukraine, Ethnologue
"Kiev or Kyiv: language an issue in Ukraine" – article in the Christian Science Monitor
Ukrainian language – the third official? – Ukrayinska Pravda, 28. november 2005
ča · kaj · što
horvát (bunyevác · gradišćei · molisei · sokác)
szlovén (vend · réziai)
A † jel a leszármazott nélkül kihalt nyelveket, * jel a modern nyelvek őseit, korábbi nyelvállapotait jelöli.
A kereszt (†) a beszélő híján kihalt nyelveket jelöli. A csillag (*) mai élő nyelvek korábbi nyelvállapotát, közös ősét, régebbi fázisát.
Külön félkövérrel emeltük ki az olyan nyelveket, melyekből több leánynyelv ágazik el, és a hatásuk kiemelkedően jelentős.
Óind (szanszkrit)* ·  asszámi ·  bengáli ·  orija ·  kafír ·  kasmíri ·  khovári ·  lahnda ·  nepáli ·  pandzsábi ·  szindhi ·  gudzsaráti ·  konkani ·  maldív ·  maráthi ·  szingaléz ·  bhodzspuri ·  magahi ·  maithili ·  hindi ·  urdu ·  prákrit† ·  páli† ·  harauti ·  malvi ·  marvari ·  mevati ·  cigány ·  oszét ·  pamíri ·  pastu ·  avesztai† ·  horezmi† ·  khotáni† ·  szkíta† ·  szarmata† ·  alán† ·  szogd† ·  beludzs† ·  mázandaráni ·  kurd ·  óperzsa† ·  középperzsa* párthus† ·  pehlevi† ·  újperzsa (fárszi, tádzsik, dari)
latin* ·  olasz ·  korzikai ·  nápolyi ·  szárd ·  velencei ·  rétoromán (romans, ladin, friuli) ·  francia ·  okcitán (provanszál, aráni) ·  katalán ·  aragóniai ·  spanyol ·  ladino (zsidóspanyol) ·  aszturleóni (bable) ·  galiciai ·  portugál ·  román (moldáv, beás) ·  aromán (aromun) ·  meglenoromán ·  isztroromán ·  dalmát† ·  faliszkuszi† ·  oszk† ·  umber† ·  venét†
ószláv* ·  cseh ·  szlovák ·  knaani† ·  lengyel ·  ónovgorodi† ·  poláb† ·  szorb (vend) ·  kasub ·  szlovinci† ·  szlovén ·  vend ·  réziai ·  horvát (bunyevác, gradišćei, molisei, sokác) ·  bosnyák ·  szerb ·  montenegrói ·  bolgár ·  macedón ·  bánáti bolgár ·  ukrán ·  orosz ·  belarusz ·  ruszin ·  vajdasági ruszin
lett (latgal, lív) ·  litván (szamogit) ·  kurs† ·  óporosz†  ·  jatving†
ír ·  skót gael ·  manx ·  walesi ·  korni ·  breton ·  pikt† ·  kumbriai†
gall† ·  leponti† ·  noricumi† ·  galata† ·  keltibér†
burgund† ·  gepida† ·  gót† ·  herul† ·  vandál† ·  óészaki* ·  dán ·  feröeri ·  izlandi ·  norvég (nynorsk, bokmål) ·  svéd ·  fríz ·  angol ·  óangol (angolszász)* ·  német ·  luxemburgi ·  jiddis ·  holland ·  longobárd† ·  ószász*
ógörög* ·  újgörög ·  makedón†
hettita† ·  lúviai† ·  palái† ·  lík† ·  líd† ·  kár† ·  piszid† ·  mili†
kisebb rokonsági csoportba nem sorolható nyelvek: albán ·  arberes ·  luzitán† ·  örmény ·  tokhár†
bizonytalan besorolású balkáni nyelvek: dák† ·  fríg† ·  illír† ·  trák†
Ez a sablon az európai kontinensen
(szigorúan véve a Balti-tenger és a Fehér-tenger összekötő csatorna fehér-tengeri bejáratának és a Don azovi-tengeri torkolatának vonalától nyugatra)
használt jelenleg is élő, beszélt nyelveket foglalja össze függetlenül attól, hogy melyik nyelvcsaládba tartoznak.
lett (latgal  •  lív)  •  litván (szamogit)
dán  •  feröeri  •  izlandi  •  norvég (bokmål  •  nynorsk) •  svéd
angol  •  fríz •  scots
jiddis  •  luxemburgi •  német •  németalföldi
breton  •  ír gael  •  skót gael  •  walesi
cseh  •  kasub  •  lengyel  •  szlovák  •  szorb
bolgár  •  bosnyák  •  horvát (ča •  gradišćei  •  kaj  •  što)  •  macedón  •  montenegrói  •  szerb  •  szlovén (réziai  •  vend)
belarusz  •  orosz  •  ruszin  •  ukrán
aragóniai  •  aszturleóni  •  francia  •  friuli  •  galiciai  •  katalán  •  ladin  •  okcitán  •  olasz  •  portugál  •  romans  •  spanyol  •  szárd
román (aromán •  isztroromán •  meglenoromán •  moldáv)
észt (mulgi  •  szetu  •  võro)  •  finn (meänkieli)  •  izsór •  karjalai  •  vepsze •  vót
déli  •  északi  •  inari  •  kildini  •  kolta  •  lulei  •  pitei  •  teri  •  umei
gagauz  •  krími tatár •  török
Van néhány vitatott állapotú nyelv, ezek ugyan kihaltak, de újjáélesztették őket, és néhányan használják másodlagos, ritkán elsődleges nyelvként: korni, lív, manx.
A nyelvek portálja • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Ukrán_nyelv&oldid=25331250”
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. október 2., 21:25
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.