fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu it hu hu hu hu hu it hu hu da hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu es hu hu it hu hu hu hu hu es hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu it it hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
Carlo Levi (Torino, 1902. november 29. – Róma, 1975. január 4.) olasz festő, író és antifasiszta ellenálló, később baloldali politikus volt.
1975. január 4. (72 évesen)
olasz (1946. június 18. – 1975. január 4.)[1]
olasz (1902. november 29. – 1946. június 18.)
az olasz szenátus tagja (1963–1972)
az olasz szenátus tagja (1963. május 16. – 1968. június 4.)
A Wikimédia Commons tartalmaz Carlo Levi témájú médiaállományokat.
2 Magyarul megjelent művei
Polgári zsidó családba születik Torinóban. Nővére, Luisa Levi, híres gyermekpszichiáter.
Carlo Levi is orvosi egyetemet végzett Torinoban és egy klinikán is dolgozott 1928-ig. Ugyanakkor már kamaszkora óta festett. 1923-ban Párizsba utazott, ahol nagy hatással volt rá a Fauvizmus, illetve Amadeo Modigliani és Chaim Soutine művészete.[2]
Az 1920-as évek végén tagja volt a "torinoi hatoknak". Szemben állt a futurizmus szerinte képmutató modernizmusával.
1931-ben csatlakozott az antifasiszta "Giustizia e liberta" (Igazságosság és szabadság) csoporthoz. 1934-ben antifasiszta felforgatás gyanújával letartóztatták. 1935-ben ismét letartóztatták és száműzték Grassano, majd Aliano faluba.[3] Az antifasiszták kis, elszigetelt dél-olaszországi településekre száműzése a fasiszta rendszer sajátos büntetési formája volt. A száműzött (confinato) emberek a településen belül szabadon mozoghattak, de azt nem hagyták el és hatósági ellenőrzés alatt álltak. Alianoi tartózkodása ihlette Levit a "Krisztus megállt Ebolinál" című regénye megírására, amely Illyés Gyula "Puszták népe" című könyvéhez hasonlóan megrázóan ír a parasztság szegénységéről.
1936-ban kegyelmet kapott és megengedték neki, hogy külföldre menjen. Franciaországba költözött, ahol folytatta politikai tevékenységét. 1943-ban tért haza és csatlakozott az antifasiszta felszabadítási bizottsághoz csatlakozva harcolt a fasiszták és a náci megszállók ellen.
1945-ben jelent meg Krisztus megállt Ebolinál című regénye és 1979-ben filmadaptáció készült belőle. 1945-ben találkozott Linuccia Saba-val, akivel harminc évig voltak kapcsolatban. 1945 után folytatta újságírói és festői tevékenységét. Kétszer is szenátor lett az Olasz Kommunista Párt képviselőjeként.
Az 1930-as években megígérte Aliano lakóinak, hogy visszatér, így végakarata nyomán ebben a községben temették el.
Ahol a madár se jár. Regény; ford. Mária Béla; Szikra, Bp., 1948
Az óra; ford. Szabolcsi Éva; Magvető, Bp., 1966 (Világkönyvtár)
Krisztus megállott Ebolinál; ford. Mária Béla, utószó Lőrinczi László; Kriterion, Bukarest, 1974 (Horizont könyvek)
↑ LIBRIS, 2012. október 15. (Hozzáférés: 2018. augusztus 24.)
↑ Nota biografica in Cristo si è fermato a Eboli, Torino, Einaudi, 2010
↑ Commissione di Roma, ordinanza del 15.7.1935 contro Carlo Levi: (“Organizzazione giellista attiva specialmente a Torino”). In: Adriano Dal Pont, Simonetta Carolini, L'Italia al confino 1926-1943. Le ordinanze di assegnazione al confino emesse dalle Commissioni provinciali dal novembre 1926 al luglio 1943, Milano 1983 (ANPPIA/La Pietra), vol. IV, p. 1387
Ez a szócikk részben vagy egészben a Carlo Levi című olasz Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Művészetportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Carlo_Levi&oldid=23845230”
Utoljára szerkesztve 2021. május 6., 15:42-kor
A lap utolsó módosítása: 2021. május 6., 15:42
A lap szövege CC BY-SA 3.0 alatt érhető el, ha nincs külön jelölve.