hu de hu hu hu hu hu de hu hu nb hu hu hu en hu hu es en hu en hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en cs de hu en es en en war en de de es hu de it en pt la fr es en de en en en fr en nb en en pt en fr en hu fr pl es en en en es en es ca ca hu fr ru de de en ru en cs en uk eu en hu en sk hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu de hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu en ar arz az bg mzn hbs_lat da de es et eu fa fi fr lt hbs_lat hy id it ja nl nb nb pl pt ru sv tr vi zh fr hu hu hu hu hu hu hu hu hu hu
A Wikipédiából, a szabad enciklopédiából
Ez a közzétett változat, ellenőrizve: 2022. augusztus 28.
Ugrás a navigációhoz Ugrás a kereséshez
2009. február 23. (84 évesen)
Oslo School of Architecture and Design
Norvég Gleccsermúzeum, Aukrust Központ, Ivar Aasen Központ, Norvég Fényképészeti Múzeum
A Wikimédia Commons tartalmaz Sverre Fehn témájú médiaállományokat.
Sverre Fehn (Kongsberg, 1924. augusztus 14. – Oslo, 2009. február 23.) norvég építész.
Építészeti tanulmányait a második világháború utáni években végezte. Tanára, Arne Korsmo, és egy marokkói utazás 1952-53-ban nagy hatással volt Fehn korai építészetére. 1954-ben Párizsban dolgozott Jean Prouvé irodájában, és Le Corbusier munkáit tanulmányozta. Első jelentős munkája az 1955-ben befejezett oslói Økern Idősek Otthona volt, melyet Geir Grung-al együtt tervezet. 1958-ban Grung, Korsmo és további hét fiatal építésszel megalapította a PAGON-csoportot. A csoport neve egy mozaikszó melynek jelentése: Progresszív Norvég Építészek Csoportja Oslóban.[1]
Az 1958-as Brüsszeli Világkiállítás norvég pavilonjának terve nemzetközi elismerést hozott. Két legjelentősebbnek tartott munkája, a velencei biennálé Északi Országok Pavilonja és a norvégiai Hedmarki Múzeum az 1960-as években készült el. 1971 és 1995 között az Oslói Építészeti Főiskola professzora volt. Az 1990-es években múzeumokat kezdet tervezni, közöttük a fjærlandi Norvég Gleccsermúzeumot (1991) és az alvdali Aukrust Központot (1996), az ørstai Ivar Aasen Központot, a horteni Norvég Fényképészeti Múzeumot (2001) és a Norvég Építészeti Múzeumot (2007).[1]
1993-ban elnyerte a Francia Építészeti Akadémia aranyérmét, 1997-ben pedig a Pritzker-díjjal és a Heinrich Tessenow Aranyrémmel lett kitüntetve. 2001-ben elsőként vehette át a Grosch-érmet, melyet Christian H. Grosch emlékére alapítottak.[1]
A fjærlandi Norvég Gleccsermúzeum (1991)
Az alvdali Aukrust Központ (1996)
Norvég Építészeti Múzeum (2007)
↑ a b c Norvég Építészeti Múzeum. (Hozzáférés: 2011. január 5.)
I. M. Pei (1983)
Gordon Bunshaft és Oscar Niemeyer (1988)
Álvaro Siza Vieira (1992)
Christian de Portzamparc (1994)
Herzog & de Meuron (2001)
Paulo Mendes da Rocha (2006)
Szedzsima Kazujo és Nisizava Rjúe / SANAA (2010)
Eduardo Souto de Moura (2011)
Yvonne Farrell és Shelley McNamara (2020)
Anne Lacaton és Jean-Philippe Vassal (2021)
ISNI: 0000 0000 8414 2022
Művészetportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Sverre_Fehn&oldid=25216005”
Hivatkozás erre a változatra
Hogyan hivatkozz erre a lapra?
A lap utolsó módosítása: 2022. augusztus 28., 09:11
A lap szövege Creative Commons Nevezd meg! – Így add tovább! 3.0 licenc alatt van; egyes esetekben más módon is felhasználható. Részletekért lásd a felhasználási feltételeket.