title: Презентація на тему «Юрий Гагарин» (варіант 2)

text:
Юрий Гагарин – первый
космонавт в мире
Юрий Алексеевич Гагарин (1934 - 1968) – космонавт, который первый в мире побывал в космосе, русский летчик-испытатель.
Родился Юрий Гагарин 9 марта 1934 года в селе Клушино, Смоленская область. В школу Юрий Гагарин пошёл в 1941 году, но из-за войны лишь в 1943 году он продолжил своё школьное обучение.
После переезда в город Гжатск (город в России, административный центр Гагаринского района Смоленской области) в биографии Гагарина был окончен 6 класс. Дальнейший этап в образовании Юрия Гагарина было поступление в ремесленное училище.
В 1951 году, после училища Юрий стал обучаться в индустриальном техникуме города Саратов. В том же городе стал посещать аэроклуб, а уже через год совершил свой первый полет на самолете Як-18. В 1957 году он окончил Оренбургское училище летчиков.
В марте 1960, пройдя медицинскую комиссию,  Юрий Гагарин стал одним из кандидатов в космонавты. После того, как выбор пал именно на него, в биографии Юрия Гагарина произошло величайшее событие. 12 апреля 1961 года корабль «Восток» с Гагариным на борту вышел в космос, сделал оборот вокруг Земли.
Благодаря настойчивости Хрущева, сразу после полета звание Гагарина было повышено со старшего лейтенанта до майора. Ему организовали пышную встречу в Москве. После полета Гагарин совершил несколько поездок по разным странам (Чехословакия, Болгария, Финляндия, Англия). Затем он был дублером единственного космонавта корабля «Союз-1» - Владимира Комарова
Летные полеты в биографии Гагарина не были оставлены. Он стремился восстановить свою квалификацию летчика-истребителя. 27 марта 1968 года великий космонавт и летчик разбился на самолете УТИ МиГ-15, на борту которого также был полковник Владимир Серегин.
12 апреля 1961 года в 9 час. 7 мин. по московскому времени с космодрома Байконур в Казахстане поднялся космический корабль-спутник "Восток". Совершив полет вокруг земного шара, он через 108 минут благополучно вернулся на Землю. На борту корабля находился летчик-космонавт майор Юрий Алексеевич Гагарин.
Период обращения корабля-спутника вокруг Земли составлял 89,1 минуты, минимальное удаление от поверхности Земли 181 километр, максимальное - 327 километров. Угол наклона орбиты к плоскости экватора 64 градусов 57 минут. Вес космического корабля-спутника 4725 килограммов (без учета последней ступени ракеты-носителя), общая мощность двигателей ракеты 20 миллионов лошадиных сил
На протяжении всего полета с космонавтом поддерживалась двухсторонняя радиосвязь.
После успешного проведения намеченных исследований и выполнения программы полета в 10 час. 55 мин. по московскому времени корабль-спутник "Восток" совершил благополучную посадку в заданном районе Советского Союза - близ деревня Смеловка Терновского района Саратовской области
Президиум Верховного Совета СССР постановил ежегодно в этот день, 12 апреля, отмечать День космонавтики.
Уже в конце апреля 1961 года Юрий Гагарин отправился в свою первую зарубежную поездку. «Миссия мира», как иногда называют поездку первого космонавта по странам и континентам, продолжалась два года. Встретиться с ним считали за честь короли и президенты, политические деятели и ученые, артисты и музыканты.
Последующие годы были очень напряженными в жизни Гагарина. Много времени и сил отнимала работа по подготовке новых полетов в космос и учеба в академии. 20 декабря 1963 года Гагарин был назначен заместителем начальника Центра подготовки космонавтов
27 марта 1968 года мир узнал о страшной трагедии - гибели первого космонавта планеты. Это случилось в небе Владимирской области около деревни Новоселово. Юрий Гагарин совершал тренировочный полет с инструктором, Героем Советского Союза Владимиром Серегиным.
Версий о гибели Гагарина много, ни одна из них не нашла достаточного подтверждения. Однако и по прошествии 40 лет многим людям тяжело смириться с этой потерей. Незадолго до гибели Гагарину исполнилось 34 года.
Международной авиационной федерацией (ФАИ) учреждена медаль имени Ю.А.Гагарина. Имя Гагарина носят Российский государственный научно-исследовательский испытательный центр подготовки космонавтов, учебные заведения, улицы и площади многих городов мира.
В Москве, Гагарине, Звездном городке, Софии возведены памятники Гагарину. Именем первого космонавта назван кратер на Луне и малая планета.


Презентація на тему «Пітер Пауль Рубенс» (варіант 4)


title: Презентація на тему «Міжнародне гуманітарне право» (варіант 4)

text:
Міжнародне гуманітарне право
Підготувала учениця 11 класу
Гаврилиця Анастасія
Вчитель
Легусов Дмитро Олександрович
Міжнародне гуманітарне право - це система юридичних норм і принципів, що застосовуються під час збройних конфліктів, які забороняють або обмежують використання певних засобів і методів ведення збройної боротьби, забезпечують права індивіда в цей час і встановлюють міжнародно-правову відповідальність за їх порушення.
У різних джерелах ця галузь міжнародного права називається по-різному: право, яке використовується під час збройних конфліктів; міжнародне гуманітарне право; право війни; право збройних конфліктів; закони і звичаї війни. Предмет регулювання міжнародного гуманітарного права становлять специфічні суспільні відносини, що склалися між його суб'єктами під час збройних конфліктів.
Розрізняють міжнародні збройні конфлікти і збройні конфлікти не міжнародного характеру.
Міжнародний збройний конфлікт - це збройне зіткнення між державами, між національно-визвольним рухом і метрополією, між повсталою стороною та військами уряду відповідної держави. Збройний конфлікт не міжнародного характеру - це збройне зіткнення організованих антиурядових законів, повстанців зі збройними силами уряду, що відбувається на території однієї держави.
Міжнародне право регулює поведінку воюючих сторін як в умовах міжнародних збройних конфліктів (війни), так і збройних конфліктів не міжнародного характеру (громадянські війни, державні перевороти).
До основних джерел міжнародно-правового регулювання збройних конфліктів належить так зване "право Женеви" (Женевські конвенції 1949 року: про поліпшення долі поранених і хворих в діючих арміях; про поліпшення долі поранених, хворих і осіб, які потерпіли аварію корабля, зі складу збройних сил на морі; про поводження з військовополоненими; про захист цивільного населення під час війни; Додаткові протоколи до них 1977 року) і "право Гааги" (Гаазькі конвенції 1899 і 1907 років про закони і звичаї сухопутної війни, про відкриття воєнних дій, про права й обов'язки нейтральних держав і осіб у разі сухопутної і морської війни, Гаазька конвенція про захист культурних цінностей у випадку збройного конфлікту 1954 р.).
Основні їх ідеї розвиваються в рамках ООН та інших організацій. Так, 1980 року прийнято Конвенцію про заборону або обмеження застосування конкретних видів звичайної зброї, Конвенцію про заборону розроблення, виробництва, накопичення і застосування хімічної зброї і про її знищення 1993 року тощо.
Проте з самого початку органи Організації Об’єднаних Націй, посилаючись на Женевські конвенції і протоколи, настійливо закликали держави ратифікувати їх або керуватися ними. Застосування норм гуманітарного права постійно фігурує в дебатах і рішеннях Комісії з прав людини і Підкомісії з попередження дискримінації і захисту меншин.
Є низка перешкод, котрі роблять міжнародне гуманітарне право неспроможним і подолання яких потребуватиме від людства переосмислення всіх наявних поглядів, принципів, переконань, традицій. Передусім це міжнародно-правовий «дуалізм у квадраті» в підході до поняття «війни» (поєднання заборони на ведення збройних дій і самого факту існування міжнародного гуманітарного права, де об'єктивні причини виникнення й формування такого дуалізму диктуються матеріальними умовами життя суспільства та закладеною на генному рівні психологією людини). Наступною та не менш небезпечною перешкодою є розуміння суті міжнародного гуманітарного права як інституту регулювання прогнозованих подій, який показує нам людство геть не здатним приборкати своє бажання влади, збагачення й жорстокості. Окрім цього, немає сумнівів у тому, що нові умови життя цивілізації повернули нас, хоч як це дивно, до категорій міжнародного права минулого часу – таких, як «право як жереб слабких», «право найсильнішого», «найсильніший поза правом». Безперечно, враховуючи масштабність і значення регульованих міжнародним гуманітарним правом стосунків, можна не сумніватися: це – одна з найважливіших проблем людства на сьогодні.
Система МГП дозволяє відстежити конкретні етапи розвитку загальнолюдських і духовних цінностей. Усвідомлення важливості регульованих інститутів змушує акцентувати увагу на формальності прийнятих юридичних норм. І якщо у ХХ столітті юридична норма за змістом була близькою до ідеалу, втілюючи такі принципи міжнародного права, як суверенна рівність, непорушність державних кордонів, територіальна цілісність, то на початку ХХІ століття характер цих норм змінився. Юридична норма стала відображенням та обґрунтуванням фактичних вчинків країн «Великої вісімки», перетворившись на «право найсильніших». Цей факт свідчить про гостру потребу збереження й примноження гуманітарної спадщини минулих століть, бо для сучасної людини знання та дотримання норм МГП може стати єдиним засобом виживання в умовах глобальної ескалації агресії.
На сьогодні прийнято понад 350 міжнародних документів, також понад 200 - у Європі у сфері прав людини. Вони, насамперед, регламентують рівноправність; заборону дискримінації; право брати участь в управлінні державними справами; заборону жорстокого, принизливого поводження з будь-ким; заборону рабства, работоргівлі і примусової праці; право на свободу і особисту недоторканність, свободу думки, совісті і релігії; право на мирні збори тощо.
Міжнародне гуманітарне право є однією з найбільш кодифікованих галузей міжнародного права. Процес кодифікації відбувався в чотирьох основних напрямах:

1) кодифікація стосувалась норм, які закріплювали правила ведення війни. У Гаазі на першій конференції 1899 р. було прийнято 6 конвенцій, а на другій 1907 р. - 14;
2) кодифікація норм, які стосувались захисту жертв збройних конфліктів.
Серед них: Женевські конвенції від 12 серпня 1949 р. "Про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях"; "Про поліпшення долі поранених, хворих та осіб, що зазнали аварії на кораблі, зі складу збройних сил на морі"; "Про поводження з військовополоненими"; "Про захист цивільного населення під час війни". До цієї групи договірних джерел міжнародного гуманітарного права варто також віднести Додатковий протокол Ідо Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 р., який стосується жертв міжнародного збройного конфлікту, від 8 червня 1977 р. та Додатковий протокол II, що стосується захисту жертв збройних конфліктів неміжнародного збройного конфлікту;
3) кодифікація норм, які спрямовані на обмеження та заборону застосування окремих видів зброї. Серед них: Женевський протокол про заборону застосування на війні задушливих, отруйних або інших подібних газів і бактеріологічних засобів від 17 червня 1925 р.; Конвенція про заборону розробки, виробництва та накопичення запасів бактеріологічної (біологічної) і токсичної зброї та про знищення від 10 квітня 1972 р.; Конвенція про заборону військового чи будь-якого іншого ворожого використання засобів впливу на природне середовище від 10 грудня 1976 р.; Конвенція про заборону або обмеження застосування конкретних видів звичайної зброї, які можуть вважатись такими, що завдають надмірні пошкодження або мають невибіркову дію, від 10 жовтня 1980 р. та протоколи до неї; Конвенція про заборону розробки виробництва, накопичення та застосування хімічної зброї і її знищення від 13 січня 1993 р., а також Конвенція про заборону застосування, нагромадження, виробництва і розповсюдження протипіхотних мін та їх знищення від 18 вересня 1997 р.; Конвенція про касетні боєприпаси від 4 грудня 2008 р.;
4) кодифікація галузі передбачала прийняття конвенцій, спрямованих на забезпечення дотримання норм міжнародного гуманітарного права. До них належать: Конвенція про запобігання злочинам геноциду і покарання за нього від 9 грудня 1948 р.; Конвенція про боротьбу з вербуванням, використанням, фінансуванням і навчанням найманців від 4 грудня 1989 р.; Конвенція про незастосування терміну давності до військових злочинів та злочинів проти людства від 26 листопада 1968 р.; Додатковий протокол ІП до Женевських конвенцій від 8 грудня 2005 р. та ін.

Більшість конвенцій і протоколів, які значною мірою кодифікували міжнародне гуманітарне право, ратифіковані майже всіма державами світу й формують надійну правову основу цієї галузі.
Важливе значення серед джерел міжнародного гуманітарного права відіграє міжнародний звичай. Нині ми можемо назвати щонайменше 161 звичаєву норму, які були зібрані експертами Міжнародного комітету Червоного Хреста й охоплюють зміст чотирьох Женевських конвенцій 1949 р. Проте такий перелік звичаїв є далеко неповним, адже дослідження не охопило правил ведення повітряної чи морської війни тощо.
ВИСНОВОК

Збройні конфлікти – внутрішні і міжнародні – жорстока реальність двадцятого століття. Незважаючи на всі зусилля, які робляться заради того, щоб на постійній основі заміняти застосування зброї мирними переговорами, вантаж людських страждань, смерті і руйнації, що неминуче приносить війна, продовжує зростати.

Попередження збройних конфліктів є і повинно залишатися першою метою міжнародного співтовариства. Друга мета – вберегти людство від реальності війни. Таке завдання міжнародного гуманітарного права.

Ледь більше ніж за сто років накопичено вагомий досвід договорів міжнародного гуманітарного права. Зараз чітко окреслені межі допустимих у збройних конфліктах видів дій. Але договори і конвенції, навіть урочисто ратифіковані, не можуть урятувати життя, попередити жорстокість чи оберігати власність невинних людей, якщо немає волі до застосування цих угод за всіх умов. І вони не будуть діяти, допоки всі ті, хто безпосередньо втягнений у події, – як комбатанти, так і цивільні особи – не зрозуміють, що головне – це поважання основних прав людини.


title: Презентація на тему «Михайло Старицький» (варіант 5)

text:
Михайло Старицький
 (2 грудня 1840 – 14 квітня 1904)
Дитинство Старицького
Михайло Петрович Старицький народився 2 грудня 1840 р. у родині дрібного поміщика-дворянина, відставного ротмістра в с.Кліщинці на Полтавщині. Рано осиротівши, виховувався під опікою дядька — Віталія Лисенка, двоюрідного брата його матері, батька славетного українського композитора Миколи Лисенка. Отримав гарну домашню освіту.
Навчання
У 1851–1856 рр. хлопець навчався у Полтавській гімназії, яка була на той час однією з найкращих.
У 1858 році Михайло Старицький разом з Миколою Лисенком вступає до Харківського університету.
У 1860-му переводиться на фізико-математичний факультет Київського університету.
 Діяльність
1861 р. - повернення до рідного села.
1862 р. – одруження з Софією Лисенко.
1864 -1865 р. - повернення до Київського університету, навчання на юридичному факультеті.
1871 р. - оселився у Києві, творча співпраця з Миколою Лисенком. Вони спільно організували «Товариство українських сценічних акторів».
1878 р. – змушена еміграція на деякий час за кордон під тиском імперської влади.
Театральна творчість
1880 р. – повернення до України. Розгортання видавничої і театральної діяльності.
1883 р. - став керівником і режисером першої об'єднаної української професійної трупи.
1883-1884 рр. -  видавав український альманах «Рада».
1885 р. - залишив трупу корифеїв і заснував нову з молодих акторів.
1895 р. - залишив театральну діяльність, віддався літературній творчості.
14 квітня 1904 року помер в Києві, похований на Байковому кладовищі.

Переклади та поезія
Поетичну творчість Старицький розпочав перекладами Пушкіна, Лермонтова, Гейне, Некрасова, Байрона, Міцкевича та інших.
Значною подією було видання «Гамлета» Вільяма Шекспіра у перекладі Старицького (1882)
Драматургія та проза
Старицький написав багато драматичних творів, найсильніші з них соціальні драми: «Не судилось», «У темряві», «Талан». Значну популярність здобула драма «Ой, не ходи, Грицю, та й на вечорниці».
Написав низку п'єс за сюжетами інших авторів: Гоголя, Ожешко, Крашевського ("Циганка Аза"), Кухаренка, Панаса Мирного, Нечуя-Левицького ("За двома зайцями").
В останні роки свого життя, попри хворобу, Старицький написав історичний роман «Оборона Буші», трилогію «Богдан Хмельницький» романи «Перед бурей», «Молодість Мазепи», «Разбойник Кармелюк» та інші.

“Батько українського театру”
Іван Франко назвав Старицького «Батьком українського театру» , відзначивши його видатну роль у становленні й розвитку вітчизняної драматургії. В українському театрі М. Старицький був і драматургом, і автором, і режисером, і організатором театральних труп.
Михайло Старицький був одним із засновників і керівників славетного театру корифеїв
“Мрія”
Слово «мрія» українській мові подарував Михайло Старицький (його він утворив від дієслова мріти «ледь виднітися, мерехтіти»).
Також, завдяки ньому, з’явилися такі слова, як майбутнє, байдужість, завзяття, темрява, страдниця, незагойний, приємність, чарівливий, сутінь, бойовище, маєво, знадливий, стуманілий, пестливий, привабливий, потужний.
“Виклик”
Вірш «Виклик" Михайло Старицький написав у рідному селі Кліщинці, чекаючи на кохану дівчину.
У більшості джерел вказується, що музика до пісні на вірш «Виклик» – народна, хоча насправді вірш поклав на музику Микола Лисенко.
Пісня “Ніч така місячна, зорна, ясная” стала дуже популярною, тому її вважають українською народною піснею.
Входила до репертуару хору з фільму «У бій ідуть одні старики».
 Дякую


title: Презентація на тему «Післявоєнна Німеччина та німецьке економічне диво 50-60х рр»

text:
2013
1952


Презентація на тему «Театральне мистецтво» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Олімпійські Чепіони України»

text:
ОЛІМПІЙСЬКІ ЧЕМПІОНИ УКРАЇНИ
ЯНА КЛОЧКОВА
Свої золоті медалі Яна виграла на Літніх Олімпійських іграх 2000(Сідней) та 2004 (Афіни) років у комплексному плаванні на дистанціях 200 та 400 метрів; срібну медаль вона отримала на іграх 2000(Сідней) року у плаванні вільним стилем на дистанції 800 метрів.
ВАСИЛЬ ЛОМАЧЕНКО
УКРАЇНСЬКИЙ БОКСЕР-ЛЮБИТЕЛЬ У ВАГОВІЙ КАТЕГОРІЇ ДО 60 КГ. ЧЕМПІОН ЛІТНІХ ІГОР У ПЕКІНІ(2008р.) ТА ЧЕМПІОН ЛІТНІХ ІГОР У ЛОНДОНІ(2012 Р.)
ЛІЛІЯ ПОДКОПАЄВА
УКРАЇНСЬКА СПОРТСМЕНКА. ОЛІМПІЙСЬКА ЧЕПМІОНКА ЗІ СПОРТИВНОЇ ГІМНАСТИКИ. НА ЛІТНІХ ОЛІМПІЙСЬКИХ ІГРАХ У АТЛАНТІ(1996р.) ВИБОРОЛА ДВІ ЗОЛОТІ МЕДАЛІ ТА ОДНУ СРІБНУ МЕДАЛЬ.
БАЮЛ ОКСАНА
УКРАЇНСЬКА СПОРТСМЕНКА. НА ОЛІМПІЙСЬКИХ ІГРАХ У ЛІЛЛЕГАММЕРІ (НОРВЕГІЯ) З ФІГУРНОГО КАТАННЯ ПОСІЛА 1 МІСЦЕ І ОТРИМАЛА ЗОЛОТУ МЕДАЛЬ.
ВОЛОДИМИР КЛИЧКО
УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БОКСЕР. ОЛІМПІЙСЬКИЙ ЧЕМПІОН З БОКСУ У НАДВАЖКІЙ ВАГОВІЙ КАТЕГОРІЇ. В АТЛАНТІ(1996 Р.) НА ОЛІМПІЙСЬКИХ ІГРАХ У НАВДВАЖКІЙ КАТЕГОРІЙ ВИБОРОВ ЗОЛОТО.
УСИК ОЛЕКСАНДР
УКРАЇНСЬКИЙ БОКСЕР-ЛЮБИТЕЛЬ.  ОЛІМПІЙСЬКУ ЗОЛОТУ МЕДАЛЬ ЗАВОЮВАВ 11 СЕРПНЯ 2012 РОКУ В ЛОНДОНІ, ПІСЛЯ ФІНАЛЬНОГО ПОЄДИНКУ СТАНЦЮВАВ НА РИНЗІ ПЕРЕМОЖНИЙ ГОПАК.


title: Презентація на тему «Володимир Олексійович Підпалий»

text:
Володи́мир Олексі́йович Підпа́лий
Володи́мир Олексі́йович Підпа́лий (народився 9 травня 1936 в селі Лазірках, на той час районному центрі Полтавської області — помер 24 листопада 1973) — український поет, прозаїк, перекладач. Батько українського поета Андрія Підпалого.
Мати Ольга Власенко — козачка з хутора Макарівщини, батько Олексій Лукович — виходець з-під Великої Багачки. Батько працював на залізниці, захоплювався садівництвом та бджільництвом. На дев'ятому році мати була вже круглою сиротою і наймитувала в Лубнах. Батько Володимира Підпалого загинув у 1943 році під Києвом. Мати померла 21 січня 1957 року на час служби сина на флоті.
Володимир Підпалий навчався у Величанській семирічній та Лазірківській середній школах. За власним свідченням, любив історію, літературу та не розумів точних наук. В школі багато читав. У 1953 році закінчив 10 класів. Працював у МТС, колгоспі. 1955 року був мобілізований на флот.
У 1957 році демобілізувався (через хворобу ніг) та поступив до Київського університету на філологічний факультет (український відділ), який закінчив 1962 року.
Перші вірші надрукував у 1958 році в газетах «Молодь України» та «Зміна». У Державному видавництві художньої літератури 1963 року вийшла перша збірка «Зелена гілка», роком пізніше —"Повесіння" у видавництві «Радянський письменник».
Працював старшим редактором поезії у видавництві «Радянський письменник». До Спілки письменників був прийнятий у 1967 році. Того ж року вийшла в світ збірка «Тридцяте літо». Після того були книжки «В дорогу — за ластівками» (1968) та «Вишневий світ» (1970), посмертно — «Сині троянди» (1979), «Поезії» (1986), «Пішов в дорогу за ластівками» (1992). До останньої книги входять неопубліковані за життя твори В. Підпалого та спогади про нього.

Смерть Володимира Підпалого обірвала розвиток "тихої поезії" в українській літературі. Подібне сталось одночасно в російській поезії: загадкові смерті Алексєя Прасолова і Ніколая Рубцова зупинили розвиток цього стилю, варто згадати публічні доноси, літературних осіб надзвичайно близьких до верхівки КГБ СССР. Зрозумілим, в цьому контексті стає метафоричний протест проголошений на похороні Володимира Підпалого, протест проти смертельної брутальності тоталітарної радянської влади до митців і зокрема щодо Володимира Підпалого.
Володимир Підпалий помер 24листопада 1973 року. Похований в Києві на Байковому кладовищі


Презентація на тему «Вишивання» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Едіт Піаф» (варіант 2)

text:
Едіт Піаф. Її ховала вся Франція, а оплакував - весь світ.
Підготував учень 11-А класу
Хобта В’ячеслав
Зміст
Вступ
Дитинство
Юність
Новий зліт
Музична творчість
Шансон
Кіно
Останні роки життя

Вступ
«Я співаю не для всіх - я співаю для кожного»
Едіт Піаф (Едіт Джованна Ґассіон) — знаменита французька співачка й акторка, одна з найвідоміших естрадних співачок світу.
"Моє справжнє покликання - співати. Співати, що б не трапилося! Мої пісні - це я, моя плоть, моя голова, моє серце, моя душа. Мої пісні - ось моє життя"
19 грудня 1915, Париж — 10 жовтня 1963, Грас
Дитинство
Матір'ю Едіт була безталанна акторка Аніта Майяр, що виступала під псевдонімом Ліна Марса. Батьком був Луї Гассіон — вуличний акробат.
З'ясувалося, що Едіт осліпла. Адже з народження в Едіт розвивалася катаракта, але подружжя Майарів цього не помітили. З годом бабуся повезла Едіт у Лізьє до святої Терези, куди щорічно збиралися тисячі прочан з усією Франції. Поїздку призначили на 19 серпня 1921 року, а 25 серпня 1921 року Едіт прозріла. Їй було шість років.

Луї відвіз дочку до Нормандії до своєї матері, що працювала куховаркою в домі розпусти.
Незабаром Едіт пішла до школи, але добропорядні обивателі не хотіли бачити поруч зі своїми дітьми дитину, що живе в борделі, і навчання для дівчинки дуже швидко закінчилося. Тоді батько забрав Едіт у Париж, де вони почали разом працювати на площах — батько показував акробатичні трюки, а його дев'ятирічна дочка співала. Едіт заробляла співом на вулиці доти, поки її не взяли в кабаре «Жуан-Ле-Пін».
Юність
В 1932 році Едіт познайомилася з Луї Дюпоном, через рік у неї народилася дочка Марсель. Вони розійшлись, бо Едіт багато працювала. В цей час у Європі лютувала «іспанка», і дочка Едіт занедужала. Після відвідувань Марселі у лікарні занедужала й сама Едіт. У результаті Едіт видужала, а Марсель у 1935 році померла. Вона була єдиною дитиною Едіт Піаф.
В 1935 році, коли Едіт виповнилось двадцять років, її помітив на вулиці Луї Лепле, власник кабаре «Жернис» на Єлисейських Полях, і запросив виступати у своїй програмі. Сам навчив Едіт бути справжньою співачкою. Назвав її Піаф. Мала величезний успіх. Однак успішний зліт був перерваний трагедією: незабаром пострілом у голову був убитий Луї Лепле, і Едіт Піаф виявилася в числі підозрюваних. Газети роздули справу.
Новий зліт
Незабаром Едіт познайомилася з Реймоном Ассо, що остаточно визначив подальший життєвий шлях співачки. Саме йому належить заслуга появи на світ «Великої Едіт Піаф».
Реймон Ассо створив «стиль Піаф», виходячи з індивідуальності Едіт, він написав пісні, що підходили тільки їй: «Париж — Середземномор'я», «Вона жила на вулиці Пігаль», «Мій легіонер», «Вимпел для легіону».
Саме він домігся того, щоб Едіт виступила в мюзик-холі «АВС». Виступ в «АВС» вважався виходом на «велику воду», посвятою в професію.
З початком Другої Світової війни Едіт зустрілася зі знаменитим французьким режисером Жаном Кокто.
Повоєнний час став для Піаф періодом небувалого успіху. Її із замилуванням слухали жителі паризьких передмість і витончені поціновувачі мистецтва, робітники й майбутня королева Англії. У січні 1950 року відбувся її сольний концерт у залі «Плейель».
У 1952 році Едіт потрапила підряд у дві автокатастрофи; щоб полегшити страждання, викликані переломами руки й ребер, лікарі робили їй уколи морфію, і Едіт потрапила в наркотичну залежність.
У 1954 році Едіт Піаф знялася в історичному фільмі «Якщо мені розкажуть про Версаль» разом з Жаном Маре.
У 1956 році Піаф виступила в знаменитому нью-йоркському Карнегі-Холл.
 «Публіка втягує тебе у свої обійми, відкриває своє серце й поглинає тебе цілком. Ти переповняєшся її любов'ю, а вона — твоєю. Потім у загасаючому світлі залу ти чуєш шум кроків, що йдуть. Вони ще твої. Ти вже більше не здригаєшся від захвату, але тобі добре. А потім вулиці, морок, серцю стає холодно, ти сама».
Музична творчість
La vie en rose
J'm'en fous pas mal
Les trois cloches
Bal dans ma rue
Hymne a l'amour
Padam padam
Bravo pour le clown
Johnny, tu n'es pas un ange
L'Accordionniste
L'Homme ` la Moto
Les amants d'un jour
La foule
Mon Manаge est Moi
Milord
Non, je ne regrette rien
Les flonflons du bal
Mon Dieu
Sous le Ciel de Paris
Les amants
Une valse
Шансон
Шансо́н— назва ряду різновидів французької пісні, а також жанру сучасної естради. Виконавців шансону, які нерідко є і авторами текстів і музики називають шансоньє́.
У вузькому сенсі, шансоном називається поліфонічна французька пісня XV—XVI століть. Ранні шансони розвинулися з таких жанрів народної музики, як балад, віреле, рондо, мистецтва трубадурів. Першим значним композитором шансонів був Гійом де Машо (XIV століття).
В кінці XVI століття стали з'являтися шансони акордово-гармонічного складу, мелодичним голосом стає сопрано.
В кінці XIX століття з'являється новий різновид французької пісні що називався chanson réaliste («реалістична пісня»). Народжений у кафе-концертах і кабаре Парижу, і увібравши риси літературного реалізму і натуралізму, Chanson réaliste зберігав популярність до кінця Другої світової війни.
В сучасній Франції шансоном називають популярну французьку музику, яка зберігає специфічну ритміку французької мови, відрізняючись від пісень, написаних під впливом англомовної музики. Серед виконавців шансону — Едіт Піаф, Джо Дассен, Жак Брель, Шарль Азнавур, Лео Ферре та інші.
Кіно
«Піаф» (1974, режисер Гі Казаріль) — фільм, заснований на біографії співачки, що розповідає про ранні роки її життя.
«Едіт і Марсель» (1983, режисер Клод Лелуш) розповідає історію кохання Піаф і відомого боксера Мерселя Седана.
У фільмі «Життя у рожевому кольорі» (2007, режисер Олів'є Даан) показаний життєвий шлях Піаф з раннього дитинства до її смерті у 1963 році. Фільм був вперше представлений на Берлінському кінофестивалі у січні 2007 року.
Музей Едіт Піаф
Музей Едіт Піаф — це невеличкий приватний музей в Парижі, присвячений співачці. Він був заснований у 1977 році Бернардом Маркусом (Bernard Marchois), автором двох її біографій
Останні роки життя
В 1958 році Едіт почала виступати в концертному залі «Олімпія» — успіх був фантастичний. Після цього вона вирушила в одинадцятимісячне турне Америкою.
9 жовтня 1962 року, у віці 46 років, виснажена й хвора, Піаф одружується з Тео Сарафо, молодим 26 річним співаком. Дуетом вони виконували пісню Для чого служить кохання?
Останній її виступ на сцені відбувся 18 березня 1963 року. Зал, стоячи, улаштував їй п'ятихвилинну овацію.
10 жовтня 1963 року Едіт Піаф померла. Тіло співачки було перевезено з міста Граса, де вона померла, у Париж в повній таємності, й офіційно про її смерть було оголошено 11 жовтня 1963 року в Парижі
Похорон співачки відбувся на цвинтарі Пер-Лашез. На ньому зібралося понад 40 тисяч осіб, багато хто не приховував сліз, квітів було стільки, що люди були змушені йти по них як по килиму.
Кінець


title: Презентація на тему «Humanistic psychology»

text:
A person is more important of all?
Humanistic psychology
Why humanistic?
  Humanistic psychology - this is a direction in modern Western, American psychology, the study of which is the subject of the whole human in his highest, specific for human manifestations:development and self-actualization, its highest values and meanings, love, creativity, mental health.
Main features
 In 1963, the first president of the Association for Humanistic Psychology, James Bugental, put forward five basic provisions of this area of psychology:
Man as a whole being greater than the sum of its parts (in other words, a person can not be explained as a result of the scientific study of its partial functions).
The human being deployed in the context of human relationships (in other words, a person can not be explained by its partial functions, which are not taken into account the interpersonal experience).
The man knows himself to (and can not be understood in psychology, which does not consider it a continuous, multi-level self-awareness).
A person has a choice of (a person is not a passive observer of the process of its existence: he creates his own experience).
Man intentsialen (the man turned to the future and in his life has a purpose, value and meaning.)

Representatives
A .Maslow
K. Rogers
V. Frankl
S. Buhler
F. Barron
R. May
S. Dzhurard

Humanistic psychology, MASLOW AND IMAGE OF MODERN CULTURE
Feauture humanistic psychology, Maslow (1908-1970) is that in modern society, he sees the two cultures: one is formed by people prone to higher feelings and oriented toward the higher values of life (beauty, truth, goodness), the other embodies the technocratic-bureaucratic tendency in society. It is made by people who are not prone to higher experiences. Maslow constructs in their research model is ideal culture (eupsihiya), allowing people to discover their potential. Ideal culture created by the people of a special mold of the main features of which - the desire for self-improvement, self-actualization. Man must become what it can be - the main principle of the creation of a new society.
The pyramid of Maslow
Maslow is known as one of the founders of humanistic psychology. He is best known his hierarchical model of motivation. According to this concept in humans from birth consistently appear and accompany him growing up seven classes of needs:
Physiological (organic) needs such as hunger, thirst, sexual desire, and so on;
Security needs - the need to feel safe, get rid of fear and failure, the aggressiveness;
The needs of respect (reverence) - the need to achieve success, approval, recognition, prestige;
Cognitive needs - the need to know and be able to, to understand, to explore;
Aesthetic needs - the need for harmony, symmetry, order, beauty;
The needs of self-actualization - the need to achieve their goals, abilities, the development of self.
Carl Rogers
One of the leaders of the humanistic psychologist Carl Rogers (1902 - 1987 she.) Believed that a fundamental component of personality own life concept, which is formed in the process of human interaction with the social environment. He suggested that the main provisions of the "self-concept". According to his theory, important are the following: communication normal people should be indirektivnym, not pressure, respecting the position of each individual human core or center of personality based on her self-esteem, which is formed by the interaction with others, leading motive is the motive of the person growth of the "I" that is accelerating, inhibited interpersonal relationships in a social environment.The mismatch between the "self-concept" and the idea of the perfect "I", which swarm is adequate self-esteem, encourages people to personal growth. Rogers has also developed a psychological instrument and psychotherapy treatments which contribute to the successful realization of the "self-concept".
The theory of personality traits G. Allport
In his concept personological G. Allport considers man as a complex "open" system, in a hierarchical organization of which he points out the following integrative levels of interaction of the individual with the world - reflexes, skills, personality traits, the system features that vary in different cases and forming multiple I- personality.     A special place in this intricate system is need-motivational sphere. In it there are two levels of operation: the level of need and the level of motivation of higher motives, or the motives of development.  The principle of the so-called homeostasis - the desire to eliminate stress - applicable only to the lowest level of the motivational system (based on needs). Forms true personhood (the pursuit of new goals, setting creative tasks, updating sense of initiative and responsibility, etc.) do not fit into the formula of homeostasis. Search for a DC voltage, the resistance of equilibrium - the characteristics of motives.           System of higher motives are included in the central core of the personality - I - and transformed into a system of human values. The quest for self-actualization and self-realization are based development and are initially laid down in the human needs. The motives of facing the future generate a system of goals, the implementation of which ensures the formation of new human capabilities. Man, according to Allport, turned in their future.
Personality in terms of humanistic psychology
Humanistic psychology views the individual as a unique holistic system which is open to self-actualization, unique to humans. The founder of humanistic psychology of Carl Rogers (1902-1987 PP) in the creation of his theory of personality based on the fact that each person is endowed with the ability to personal self-improvement. An important component of the personality structure, C. Rogers, is a "self-concept". It is formed in the interaction of the subject with the environment is an integral mechanism of self-regulation of human behavior and can be positive, negative or ambivalence (controversial). As far as man content with life as he experiences the happiness of life depends on the extent to which his experience, his "real self" and the "ideal self" relate to each other. If the real life experience contradicts the "self-concept" that has developed, there is a Incongruent (disparity) between the self-image and actual experience. At the same time the most important characteristic psychologically mature person - its openness to experience, flexibility, improvement of human I.
 What is a personality?
In humanistic psychology, personality is understood as a self-sustaining system capable of transcending itself to artistic creation itself. Living, real people can not be reduced to a set of mental and physiological functions, and there is a unique I, as an integral unity of body, soul and spirit. The main problems of humanistic psychology of the person: the problem of self-consciousness of personality, her self-actualization, self-development, the problem of the meaning of life.


Презентація на тему «Менеджер по туризму»


title: Презентація на тему «Natural disasters» (варіант 7)

text:
Natural disasters
Підготувала
учениця 10-А класу
Сарненського НВК «Школа-колегіум»
Аврамишина Дарина
Natural disasters
Підготувала
учениця 10-А класу
Сарненського НВК «Школа-колегіум»
Аврамишина Дарина

Flood
A flood is an overflow of water that submerges land which is usually dry. Flooding may occur as an overflow of water from water bodies, such as a river or lake, in which the water overtops or breaks levees, resulting in some of that water escaping its usual boundaries, While the size of a lake or other body of water will vary with seasonal changes in precipitation and snow melt, these changes in size are unlikely to be considered significant unless they flood property or drown domestic animals.
Сause flooding
During the last 50 years a great deal of forests in the Carpathians have been cut down. Deforestation has led to changes in local climate. That's why we have so much trouble with floods in this region. Irresponsible attitude to it might lead to terrible results.
During the last 50 years a great deal of forests in the Carpathians have been cut down. Deforestation has led to changes in local climate. That's why we have so much trouble with floods in this region. Irresponsible attitude to it might lead to terrible results.
Сause flooding
A tsunami  is a series of water waves caused by the displacement of a large volume of a body of water, generally an ocean or a large lake. Earthquakes, volcanic eruptions and other underwater explosions , landslides, glacier calvings, meteorite impacts and other disturbances above or below water all have the potential to generate a tsunami.

Drought
Drought is an extended period when a region notes a deficiency in its water supply whether surface or underground water. A drought can last for months or years, or may be declared after as few as 15 days. Generally, this occurs when a region receives consistently below average precipitation. It can have a substantial impact on the ecosystem and agriculture of the affected region. Although droughts can persist for several years, even a short, intense drought can cause significant damage

Avalanche

The load on the snowpack may be only due to gravity, in which case failure may result either from weakening in the snowpack or increased load due to precipitation. Avalanches can also be triggered by other loads such as skiers, snowmobilers, animals or explosives.


Презентація на тему «Реклама, как средство продвижениятовара на рынок»


title: Презентація на тему «Борис Ілліч Олійник»

text:
Народився Борис Ілліч Олійник 22 жовтня 1935 р. в с. Зачепилівці на Полтавщині в родині службовця.
У 1953 р. після закінчення середньої школи Б. Олійник вступив на факультет журналістики Київського університету імені Тараса Шевченка, по закінченні якого працював у редакціях газети «Молодь України», журналів «Ранок», «Дніпро», «Вітчизна». У 1957 р. на сторінках університетської багатотиражки з'явився перший вірш Олійника — «Б'ють у крицю ковалі».
Поет високої культури і громадянського обов'язку, Борис Олійник зосереджує свою увагу на найбільш важливих проблемах часу, наполегливо утверджує високі гуманістичні ідеали, бореться зі злом.

Відзнаки і нагороди
Лауреат Державної премії СРСР, Державної премії України ім. Т. Шевченка, міжнародних премій імені Сковороди та «Дружба», Герой України (до 70-річчя з дня народження). Відомий державний діяч: обирався депутатом Верховних Рад СРСР (з 1989 по 1991 рік — віце - голова Палати Національностей Верховної Ради СРСР) та України.
За вагомий особистий внесок у справу консолідації українського суспільства, розбудову демократичної, соціальної і правової держави та з нагоди Дня Соборності України Президент України Віктор Ющенко 16 січня 2009 нагородив Бориса Олійника орденом Свободи
Орден князя Ярослава Мудрого IV ст.(1999), V ст. (1995).
15 жовтня 2009 удостоєний звання «Почесний доктор Київського національного університету імені Тараса Шевченка»

Деякі поезії Б. Олійника, покладені на музику, стали популярними піснями: "Мелодія", "Мати сіяла сон", "Пісня про матір".
Дякую за увагу)
Томнікова Дарина


title: Презентація на тему «Політичні режими»

text:
Політичні режими

Політичний режим – це :
тип, характер влади в країні;
 сукупність засобів і методів здійснення політичної влади;
відображає характер взаємовідносин громадян і держави.
Визначається :
способом і характером формування представницьких установ, органів влади;
співвідношенням законодавчої, виконавчої і судової влади;
роллю та умовами діяльності громадських організацій, рухів, партій;
ступенем розвитку демократичних свобод.
Типологія:

За джерелом влади:
Демократичний;
Недемократичний.
Демократичний(форма державно-політичного устрою суспільства):
народ виступає джерелом влади на принципах рівності, свободи і солідарності.
багатопартійність, наявність представницьких органів;
визнання права всіх громадян на участь у формуванні органів державної влади;
Наявність рівного виборчого права і здійснення цього права у процедурах виборів, референдумів тощо;
переважне право більшості при прийнятті рішень надане народу.
Недемократичний(форма державно-політичного устрою суспільства):
оснований на владі авторитету, політико-правовій нерівності соціальних груп та прошарків суспільства, використанні насильства.
відсутність або формальний характер представницьких органів влади, відмова від принципу поділу влади,
різний політико-правовий статус окремих соціальних груп;
нерівність або відсутність виборів, посилення ролі армії та інших силових структур.
За критерієм меж влади:
Ліберальний;
Тоталітарний.
Ліберальний(організація політичної системи):
влада держави обмежена сферою невід’ємних прав і свобод особистості;
розвинуте громадянське суспільство, різні самодіяльні громадянські ініціативи;
гарантуються основні права та свободи громадян.
Тоталітарний(організація політичної системи):
повний контроль всього життя суспільства в цілому і кожної людини окремо.
Різновиди режимів:
диктаторські,
 фашистські,
 екстремістські,
парламентські,
президентські,
монархічні,
республіканські,
 надзвичайного правління,
Абсолютистські.
Диктаторський:
Форма здійснення влади,що здійснює своє правління прямим, директивним, шляхом.
Поширенність:
У Новітній час в Європі в 20-ті — 40-вI роки 20-го століття.
У Азії, Африці і Латинській Америці у процесії деколонізації.
В Україні в 1919-23рр. диктатура ЗУНР (Диктатор- Евген Петрушевич).
У марксизмі-ленінізмі широкого вжитку набуло поняття диктатури пролетаріату.
Фашистський:

Екстремістський:
прихильність крайнім поглядам і, особливо, методам, діям, заходам в політиці.
Надзвичайний стан:
виняткова ситуація, коли під загрозою перебуває «життя нації»;

Сучасні дослідження:
 У фокусі основної частини досліджень політичного режиму знаходиться демократія як політичний режим та процеси пов’язані з нею
  (зокрема, процес демократизації недемократичних суспільств).
Вчені дослідники:

Сеймур Ліпсет          Уолт Ростоу          Ентоні Гідденс
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Семенко Михайль Васильович» (варіант 1)

text:
Семенко Михайль Васильович

поет, теоретик мистецтва, літературний критик,
Редактор.
Основоположник футуризму
Народився 31 грудня 1892 року   в селі Кибинці, Миргородський повіту,
Полтавської губернії, нині Миргородський район, Полтавська  область.
- Син письменниці Марії Проскурівни.

- Навчався у Психо-Неврологічному Інституті в Петербурзі.
Його поетичним дебютом стала збiрка "Prelude" (1913). До неï ввiйшли традицiйнi романсовi вiршi елегiйного типу, милозвучнi, сентиментальнi, властивi молодим поетам-початкiвцям.
1914 року М. Семенко опиняється в Києвi. Однак з початком Першоï свiтовоï вiйни Михайла мобiлiзовано до царськоï армiï.
В ніч на 8-е вересня 1919, арештовано в себе на квартирі українського письменника Михайла Семенка.
В розпал визвольноï боротьби, активно включається в лiтературний процес, стає одним з ватажкiв вiдродження i розвитку нацiональноï лiтератури.
Зі своєю першою дружиною Лідією, Михайль Семенко познайомився у Владивостоці де він прожив близько 3 років. Почуття Семенка до майбутньої дружини  зображані  у циклах «Осіння рана», «П'єро кохає» — зовсім нових мотивів і творчих рішень.
 Від цього Михайль Семенко мав сина Ростислава і доньку Ірину.
Михайль Семенко був також одружений з українською актрисою Наталією Ужвій, з якою розлучився 1936 року. В цьому шлюбі єдиною дитиною був син Михайло.
Творчість поета:
 • Перша збірка «Prelude» (1913)
• Збірки «П'єро задається», «П'єро кохає» і «Дев'ять поем» (Київ, 918)
• Збірки «Дерзання» і «Кверофутуризм» (1914)
•Збірки  «П'єро мертвопетлює», «Bloc-notes» і «В садах безрозних», поема «Ліліт». (1919)
Творчість поета:
• збірки «Сучасні вірші» (1931), «З радянського щоденника» і «Китай в огні» (1932) та «Міжнародні діла» (1933).
• 1924 видав під назвою «Кобзар» дві збірки своїх творів 1910–1922 років, 1925 — збірку «В революцію» та поезофільм «Степ»
 • Збірка «Проміння погроз» (1921)
АРЕШТ   і   СТРАТА
Ще за три дні до свого арешту, 23 квітня 1937 р. Михайль Семенко провів у Києві творчий вечір.
Семенка звинуватили в "активнiй контрреволюцiйнiй дiяльностi. Надломлений морально i фiзично письменник, "зiзнається" в усiх пред'явлених обвинуваченнях: спроба скинути Радянську владу в Украïнi за допомогою нiмецьких фашистiв
23 жовтня 1937 року було винесено вирок - розстрiл. Того самого дня вирок було виконано.


title: Презентація на тему «Проспер Меріме»

text:
Проспер Меріме
1803-1870
Проспер Меріме  народився 28 вересня 1803 р. в Парижі.

Його батько був художником за фахом і винахідником за покликанням. Мистецьки обдарованою була й мати майбутнього письменника. До їхньої домівки часто приходили люди творчих професій. Вони цікавились усім, окрім політики.
Хлопчик перейняв цю аполітичність і зберіг її протягом усього життя: Меріме не брав участі в політичному житті Франції, байдуже сприйняв усі революції, свідком яких став, а суспільні проблеми не відбилися в його творах. Замість цього він сконцентрував свою увагу на вивченні мистецтва, духовної культури, історії та літератури.
У 1819 р. Меріме за бажанням батька вступає до Паризького університету на правознавчий факультет, який закінчує в 1823 р. Юнака не цікавить юриспруденція, і весь свій вільний час він віддає грецькій та іспанській мовам, філософії, англійській літературі. Цей інтерес не згасне й пізніше.
Поглибленню ерудиції Меріме чимало сприяли подорожі по Іспанії і Корсиці
Непогано він знав і рідну Францію, яку об’їздив уздовж і впоперек після того, як у 1834 р. став інспектором історичних пам’яток. Протягом
40-50 років він написав низку історичних праць з історії Стародавнього Риму, Росії та України, літературно-критичних статей про іспанську та російську літератури, перекладав Пушкіна і Гоголя. У 1844 р. його було обрано членом Французької академії наук, а потім і Академії написів.
Починаючи з 1848 року Проспер Меріме "літературно емігрував до Росії й України". Знайомство з історією, творами письменників цих країн спонукало його до вивчення їхньої мови, бо письменник прагнув читати твори мовою оригіналу.
Особливо прозаїк захоплювався Україною, його приваблювало минуле і героїчна боротьба українського народу за національну незалежність. Найбільше новеліста зацікавила епоха українського козацтва, гетьманування, їхні звичаї та обряди. Про історію українського народу видані такі праці письменника, як "Українські козаки та їхні останні гетьмани", есе "Богдан Хмельницький", у яких він виклав своє захоплення Мазепою і Хмельницьким.
Під впливом історико-літературних досліджень Меріме у 1869 р. французький сенат ухвалив вивчати у школах Франції курс історії України. Цим самим письменник сприяв взаєморозумінню і повазі одного народу до іншого.

Творчість
Творчість Меріме збігається з періодом взаємодії в літературі романтизму та реалізму. З одного боку, письменник залишається в колі ідей, тем та образів романтизму, з іншого — дивиться на них з відстані та підриває романтичний світогляд зсередини.
Новела була улюбленою формою творчості Меріме. У 1833 р. Меріме опублікував книгу «Мозаїка», яка містила короткі енергійні новели різного характеру: реалістичні (“Матео Фальконе”, “Взяття редуту”), фантастичні (“Видіння Карла XI”, “Федеріго”), велику психологічну новелу “Етруська ваза” та інші.

 Найбільш відомі й досконалі новели письменника були створені у період 1834 – 1845 років. То були досить великі твори, які нагадують повісті (“Подвійна помилка”, “Душі чистилища”, “Ільська Венера” і “Кармен”) і навіть короткий роман (“Коломба”). Протягом подальших п’ятнадцяти років Меріме писав здебільшого історичні праці та літературно-критичні статті, займався перекладацькою діяльністю .І тільки перед смертю створив останні три новели – “Блакитна кімната” , “Локіс” , “Джуман” .
За сюжетом новели Меріме – це яскраві і цікаві оповіді , що зображують сильні характери “цільних людей” . Серед них є новели , в яких змальовується сучасна Франція (“Етруська ваза” , “Подвійна помилка”, “Блакитна кімната” та ін.), але здебільшого дія відбувається в екзотичних країнах (“Матео Фальконе” – Корсика, “Кармен” – Іспанія, “Джуман” – Алжир, “Локіс” – Литва ). Використовує автор і барвисті старовинні легенди (“Душі чистилища” – ще одна версія Дон Жуана) або містичні історії (“Ільська Венера” – розповідь про те, як статуя Венери нібито скоїла жорстоке вбивство нареченого відразу після весілля). Одне слово, на зовнішньому рівні новели Меріме видаються здебільшого романтичними.
Одначе знову-таки письменник підриває цей романтизм зсередини стриманим, точним, іронічним і навіть сухим стилем оповіді. Ще один улюблений прийом Меріме, який також сприяє нейтралізації романтичної піднесеності сюжету – це введення оповідача.

Однією з найпопулярніших новел Проспера Меріме є “Кармен”.
Всесвітня слава цього твору почалася в 1875, коли Жорж Бізе поставив однойменну оперу, яка з тріумфом продовжує своє життя на всіх оперних сценах світу.


Презентація на тему «Джаз» (варіант 3)


title: Презентація на тему «Project of Canada»

text:
Project of Canada
Works by Marina Buryachok
The arms and country flag
To cut a long story short
Official languages of Canada are English and French. Nerly 60 per cent of the population speaks English and 27 per cent speaks French.
Canadian currency
There are a lot of rivers and lakes in Canada. Among them there are the Great Bear Lake, The Great Slave Lake and the Great Lakes District.
The largest rivers are the Nelson, the Ottawa, the Mackenzie and the Yukon.
The well-known Canadian syrup
Canada is famous for its hockey


title: Презентація на тему «История китайских денег»

text:
История китайских денег

Современный юань называется юанем жэньминби, что переводится как «круглый объект», «круглая монета» и даже «драгоценная ракушка». Некоторые зовут его просто юанем, другие (особенно на Западе) — жэньминьби (renminbi). Официальное название валюты на латинском “renminbi” появилось в конце 1960-х годов.
История китайских денег начинается 4500 лет назад в виде  первых упоминаний о некоторой форме оплаты. Однако точно известно, что приблизительно в 210 году до н.э. император Китая Цинь Ши Хуанг провёл ряд реформ для закрепления завоёванного единства и ввёл новый вид денег: медные диски с отверстием в форме квадрата, где квадрат был олицетворением земли и женского начала — Инь, а круг монеты был олицетворением неба и мужского начала — Ян.

На таких монетах
было изображено
по 4 иероглифа,
два из которых были
девизом императора:
«Свет на пути», «Великое равновесие», а другие два —
названием монет.
В период экономичес-
Кого роста в Китае стали
Входить в оборот денеж-
ные векселя “летающие
деньги” — «фэйцянь», а
уже в 1024 году стали печатать бумажные купюры. Они назывались по-разному: qianyin, jiaozi, guanzi или kuaizi. Во время правления монгольской династии в 1260 году бумажные купюры китайских юаней были заменены на новые.
Китайский юань появился в виде серебряной монеты в 1835 году во времена последней императорской династии Китая — империи Цин.
В 1948–1949 годах был основан Народный банк Китая, который выпустил банкноты жэньминьби и изъял из обращения местные деньги. По мере продвижения Национально-освободительной армии Китая система жэньминьби охватила всю страну, основой которой стал новый юань. С 1999 года китайский центральный банк на всех банкнотах начал изображать китайского государственного и политического деятеля Мао Цзэдуна.
Также в Китае используют
ритуальные деньги (в пер. с
китайского — деньги загроб-
ного банка). К этим купюрам
китайцы относятся вполне
серьёзно, деньги предназна-
чены для выполнения
ритуала похорон: умершим
преподносят бумажные
деньги на жизнь в загробном
мире. Такие банкноты бывают
очень высокого номинала: 500, 10 000, 100 000, 500 млн. юаней. На купюрах изображают Нефритового императора, Банк преисподней и умерших знаменитостей. Ритуал передачи денег покойным заключается в сжигании банкнот у могилы или в специально отведенных местах в храмах. Купюры кладут в огонь веером, а не в скрепленной пачке.


title: Презентація на тему «Гололед и гололедица»

text:
Гололёд!!!

Гололед и гололедица
Гололед – слой плотного льда, образовавшийся на поверхности земли, тротуарах, проезжей части улицы и на деревьях, проводах, при замерзании воды. Гололеду обычно сопутствуют близкая к нулю температура воздуха, высокая влажность, ветер. Толщина льда при гололеде может достигать нескольких сантиметров. Гололёд — редкое явление природы по сравнению с гололедицей — скользкой дорогой.
Гололедица – это лед или слой снега, утрамбованный до твердого состояния, который образует скользкую поверхность. Гололедица возникает там, где перед заморозками стояла вода, или там, где вследствие движения транспорта либо большого количества пешеходов выпавший снег уплотняется. Чаще всего это происходит на проезжей части дорог и тротуарах.
Гололед и гололедица являются причинами чрезвычайных ситуаций. Чрезвычайными они могут быть не только для пешеходов, но и для транспорта.
При гололеде значительно увеличивается количество уличных травм: ушибы, вывихи и переломы. По данным медиков, в такие дни количество пострадавших увеличивается в 2 раза. Чтобы не попасть в число пострадавших, надо выполнять следующие правила:

Перед выходом  из дома:
 смастерите на подошвы и каблуки вашей обуви «ледоступы»;
прикрепите на каблук перед выходом кусочек поролона (по размерам каблука) или лейкопластыря;
 наклейте лейкопластырь или изоляционную ленту на сухую подошву и каблук (крест-накрест) и  перед выходом натрите песком ;
натрите наждачной бумагой подошву перед выходом, а лучше прикрепите его на подошву (от воды песчинки наждачной бумаги рано или поздно осыпаются);
 намажьте на подошву клей типа «Момент» и поставьте обувь на песок, после чего смело выходите на улицу

Как можно уменьшить риск травм в гололед:

Требования безопасности для водителей в период гололёда на дорогах
При передвижении по гололеду будьте предельно внимательными, не отвлекайтесь на посторонние дела (разговоры по мобильному телефону и др.).
Всегда смотрите перед собой под ноги, наступайте на полную ступню, ноги должны быть расслаблены и слегка согнуты в коленях.
Следует обратить внимание женщин на правильный выбор обуви (обувь на каблуках, на платформе, это практически стопроцентная гарантия оказаться в лучшем случае на приеме у травматолога). Обувь должна быть на ровной подошве, выполненной из нескользящего материала с нанесением рифлёного узора. Можно прибегнуть к народным средствам защиты от падения на гололеде (наклеить пластырь или наждачную бумагу на подошву и т.д.). В любом спортивном магазине можно приобрести специальные приспособления на обувь для ходьбы по гололеду, которые более надежны и долговечны.
 Не держите руки в карманах, это позволит Вам удержать равновесие на гололеде.
Проезжую часть переходите с особой бдительностью, под прямым углом и не в коем случае не перебегайте дорогу перед приближающимся транспортным средством.
Помните, что тротуары, остановки городского транспорта, ступеньки при входе в магазины, метро, даже крыльцо собственного дома – это места, где чаще всего падают люди.
При выходе на улицу, продумайте наиболее безопасный маршрут передвижения. Не проходите под балконами, по отмостке вдоль зданий, обращайте внимание на образовавшиеся сосульки по маршруту Вашего передвижения.


title: Презентація на тему «Поняття конфлікту. Методи вирішення конфліктів»

text:
Поняття конфлікту.Методи вирішення конфліктів
Учениці 11-Б класу
Бернацької Ярослави

Поняття «конфлікт»
Конфлікт (з лат. conflictus – зіткнення) – особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами
За видами конфлікти розділяють на :
Соціальні
Конфлікти бажань
Психологічні
Конфлікти небажань
Міжособові
Групові
Системні
У конфлікті завжди існує протиріччя
  До конфлікту призводить таке  зіткнення  інтересів, потреб, поглядів,
цілей, мотивів.
    В психологічному плані  конфлікт для його учасників завжди супроводжується  негативним емоціональним станом, негативним відношенням один до одного
У конфліктах беруть участь як окремі особи, так і групи людей.
Конфліктна ситуація – це об’єктивна основа конфлікту, яка фіксує виникнення реального протиріччя  в інтересах і потребах сторін.  Вона включає:
-        учасників конфлікту;
-        умови протікання (перед за все соціально-психологічні);
-        образи конфліктної ситуації.
Типи конфліктів
Стадії
Виникнення конфліктної ситуації.
Усвідомлення ситуації як конфліктної хоча би однією із сторін.
Стадія конфліктної поведінки або взаємодії.
Стадія вирішення конфлікту.
1. «Реальний конфлікт» — це конфлікт, який об'єктивно існує і адекватно сприймається.

2. «Випадковий, або умовний, конфлікт» — залежить від обставин, що можуть змінюватися, але ці обставини не усвідомлюються конфліктуючими сторонами.

3. «Зміщений конфлікт» — реальний конфлікт, за яким приховується інший конфлікт, що є справжнім чинником конфліктної ситуації.

4. «Помилково дописаний конфлікт» — конфлікт, що помилково тлумачиться.

5. «Латенний конфлікт» — конфлікт, який має відбутися, але не виникає тому, що не усвідомлюється.

6. «Хибний конфлікт» — у цьому випадку реальних підстав для конфлікту не існує, об'єктивно його немає, але він виникає у свідомості конфліктуючих сторін через помилкове сприймання та розуміння ситуації.
Способи управління конфліктом (способи поведінки в конфлікті)

 Ухилення від конфліктної взаємодії.

 Згладжування конфлікту. Реалізація принципу кота Леопольда “Давайте жити дружньо!”

 Боротьба за перемогу в конфлікті.

 Компроміс.

Методика вирішення конфлікту
1. “Зняти маски” (ревнивця, егоїста, диктатора, заздрісника, агресора тощо) і “стати самим собою”.

2. Виявити і усвідомити справжню причину конфлікту.

3. Відмовитися від принципу “перемога за будь-яку ціну”. В конфліктах не перемагають, їх улагоджують.

4. Знайти декілька можливих варіантів вирішення конфлікту.

5. Оцінити варіанти і вибрати кращий.

6. Переконати іншу сторону конфлікту у тому, що даний варіант є найоптимальніший (“говорити, щоб нас почули”, уміти “слухати” іншу сторону).

7. Усвідомлювати й оберігати цінність взаємовідносин.

Висновок
Своєчасне нерозв'язання конфліктів може призвести до соціальної напруги
у суспільстві, викликати появу гострих суперечностей, надзвичайних
ситуацій соціально-політичного характеру, надзвичайних подій, що
загрожуватимуть безпеці суспільства.


Презентація на тему «Палацово-паркові комплекси України»


title: Презентація на тему «Education in Great Britain» (варіант 4)

text:
Education in Great Britain
Twelve million children attend about 40.000 schools in Britain. Education in Great Britain is compulsory and free for all children between the ages of 5 and 16. There are many children who attend a nursery school from the age of 3, but it is not compulsory. In nursery schools they learn some elementary things such as numbers, colours, and letters. Apart from that, babies play, have lunch and sleep there. Whatever they do, there is always someone keeping an eye on them.
Compulsory education begins at the age of 5 when children go to primary school. Primary education lasts for 6 years. It is divided into two periods: infant schools (pupils from 5 to 7 years old) and junior schools (pupils from 7 to 11 years old). In infant schools children don't have real classes. They mostly play and learn through playing. It is the time when children just get acquainted with the classroom, the blackboard, desks and the teacher. But when pupils are 7, real studying begins. They don't already play so much as they did it in infant school. Now they have real classes, when they sit at desks, read, write and answer the teacher's questions.
Radyr Primary School, Cardiff, Wales
Compulsory secondary education begins when children are 11 or 12 and lasts for 5 years. Secondary school is traditionally divided into 5 forms: a form to each year. Children study English, Mathematics, Science, History, Art, Geography, Music, a Foreign language and have lessons of Physical training. Religious education is also provided. English, Mathematics and Science are called "core" subjects. At the age of 7,11 and 14 pupils take examinations in the core subjects.
There are 3 types of state secondary schools in Great Britain. They are:
1) comprehensive schools, which take pupils of all abilities without exams. In such schools pupils are often put into certain sets or groups, which are formed according to their abilities for technical or humanitarian subjects. Almost all senior pupils (around 90 per cent) go there;
2) grammar schools, which give secondary education of a very high standard. Entrance is based on the test of ability, usually at 11. Grammar schools are single sexed schools;
3) modern schools, which don't prepare pupils for universities. Education in such schools gives good prospects for practical jobs.
After finishing the fifth form pupils can make their choice: they may either leave school and go to a Further Education College or continue their education in the sixth form. Those who stay at school after GCSE, study for 2 more years for "A' (Advanced) Level Exams in two or three subjects which is necessary to get a place at one of British universities.
St John's College, Cambridge university.
University College London
After leaving secondary school young people can apply to a university, a polytechnic or a college of further education.
There are 126 universities in Britain. They are divided into 5 types:
The Old ones, which were founded before the 19th century, such as Oxford and Cambridge;
The Red Brick, which were founded in the 19th or 20th century;
The Plate Glass, which were founded in 1960s;
The Open University It is the only university offering extramural education. Students learn subjects at home and then post ready exercises off to their tutors for marking;
The New ones. They are former polytechnic academies and colleges.
Cambridge University
British University in Egypt
Universities usually select students basing on their A-level results and an interview.
After three years of study a university graduate get the Degree of a Bachelor of Arts, Science or Engineering. Many students then continue their studies for a Master's Degree and then a Doctor's Degree
Cambridge University
EDUCATION IN UKRAINE
The system of secondary education in Ukraine includes primary forms and junior   and senior secondary forms.
Children usually go to school at the age of 6 or 7.
There are some preschool institutions, like nursery schools or kindergartens, but they are not obligatory.
Universities offer a fiveyear course of study and usually have from six to twelve.
Institutes train specialists for industry, agriculture and economy. Students are also offered post graduate education and scientific research work.
Nowadays due to the state of our national   economy not many young people are en  gaged in the research work
Recently a great number of private educational establishments have appeared.
Some institutions have feepaying groups or departments.
The students may get education there at the same high level as in the state in  stitutions.
The work was done Alina Polieva.


Презентація на тему «Символіка українських народних пісень»


Презентація на тему «ЮНЕСКО» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Чумной форт»

text:
Презентацию выполнила ученица 10-Б класса Харьковского лицея №149Сова Ирина
Чумной фортили «Император александр I»
Чума́ (лат. pestis — зараза) — острое природно-очаговое инфекционное заболевание группы карантинных инфекций, протекающее с исключительно тяжёлым общим состоянием, лихорадкой, поражением лимфоузлов, лёгких и других внутренних органов, часто с развитием сепсиса. Заболевание характеризуется высокой летальностью и крайне высокой заразностью.
В природных очагах источниками и резервуарами возбудителя инфекции являются грызуны — сурки, суслики и песчанки, мышевидные грызуны, крысы (серая и черная), реже домовые мыши, а также зайцеобразные, кошки и верблюды. Переносчики возбудителя инфекции — блохи различных видов.
Возбудителем является чумная палочка (лат. Yersinia pestis), открытая в июне 1894 года французом Александром Йерсеном и японцем Китасато Сибасабуро.
В средние века чума считалась наказанием господним. Каждый боролся с ней как мог. Одни протирали одежду и деньги уксусом, другие запирались в своих домах. Эффективным средством для борьбы с заболеванием считали чеснок. Были и более экзотические средства:кожа змеи, сердце лягушки, рог единорога, самым эффективным средством считался запах козла. Врачи, опасаясь чумы, надевали странные кожаные маски, которых люди боялись не меньше самого заболевания.
Чума- это черная смерть
Первая известная в истории  крупная эпидемия чумы была зафиксирована в Европе еще в Xl в. н.э (Её называли Юстиниановой чумой)
В середине XlV века чума снова проснулась на просторах Азии.По караванным и морским путям она двинулась в Европу. Многие города пали в ходе этой страшной эпидемии. Данное заболевание, которое исследователи называют черной смертью, унесло жизни 75 млн. человек.
Третья мощная эпидемия пришлась на конец XlX в. В России знали о надвигающейся опасности и готовились к ней. Первые опыты по производству противочумных препаратов начались на окраине Санкт-Петербурга. Но, опасаясь опасной инфекции,  исследования решили вести подальше от столицы.
Подходящее место нашли в одном из Фортов Кранштадта.
Крепость строили 10 лет вручную. Целью создания форта являлся контроль над Южным фарватером системой перекрестного огня совместно с фортами «Пётр I», «Рисбанк» («Павел I») и «Кроншлот». Форт никогда не участвовал в боевых действиях, тем не менее, он сыграл определенную роль в Крымской войне.
 В 1897 году на базе Императорского института экспериментальной медицины была создана «Особая комиссия для предупреждения занесения чумной заразы и борьбы с нею в случае её появления в России» (КОМОЧУМ).
Двухэтажный снаружи форт имел внутри три этажа. Здание было симметрично разделено на две половины, у каждой была своя лестница. Одна из камня, другая чугунная. Правая часть, состоящая из служебных помещений была заразная, левая – незаразная.

В форте располагались лаборатории, операционная, конюшни и помещения для других животных, на которых пробовали действия изобретаемых лекарств: коров, коз, верблюдов, обезьян, кроликов и даже северных оленей.
Трудно даже хотя бы частично представить себе значение работы всех тех, кто трудился на «Чумном форту», кто дал возможность поставить надёжный заслон самым страшным эпидемиям и спасти тем самым миллионы человеческих жизней.
Лаборатория имела два отделения: заразное и незаразное, а также помещения для врачей, служителей и парадные комнаты для гостей и проведения конференций. (Лабораторию посещали именитые гости и слушатели Институтских курсов бактериологии.)
В незаразном отделении находился целый зверинец из опытных животных: обезьян, кроликов, морских свинок, крыс, мышей, северных оленей... Но главным лабораторным животным была лошадь. В конюшнях содержалось 16 и более лошадей, среди них некоторые по несколько лет вырабатывали противочумную сыворотку. Часть внутреннего двора крепости занимал манеж для выгула, имелся специальный подъемник-лифт на одну лошадь.
В форте поддерживался определенный  распорядок дня. Соблюдались строгие меры безопасности, в заразном отделении работали в прорезиненных плащах поверх халатов, в таких же штанах, в резиновых ботах.
В казематах форта несколько десятков человек, преданных науке, более 20 лет занимались смертельно опасным трудом, в непосредственном контакте с возбудителями таких страшных инфекций как чума, холера, сибирская язва и др. К сожалению, далеко не все документы Чумного форта дошли до наших дней и мы не можем назвать имена всех сотрудников лаборатории, вот только некоторые из них: Д.К.Заболотный, А.А.Владимиров, В.И.Турчанинов-Выжникевич, М.Г.Тартаковский, Н.М.Берестнев, И.З.Шурупов, А.И.Берников, М.Ф.Шрайбер, А.Н.Червенцов, В.И.Исаев.Некоторые специалисты умерли во время исследований.
В начале 2004 года молодым парнем была найдена вот эта ампула. То ли с лекарством, то ли с биологическим оружием. Парень объявил о продаже ампулы в интернете. На это сразу отреагировали правоохранительные органы. Ампулу изъяли. Она оказалась в музее Института экспериментальной медицины, где и находится по сей день.
Сегодня «Чумной форт» разделяет печальную судьбу других кронштадтских крепостных сооружений. Как и другие форты, он постепенно с годами ветшает и разрушается. Хотя в форте все еще есть на что посмотреть: сохранились уникальные чугунные лестницы, механизмы и стены форта.Летом на маленьком пароходике сюда приезжают туристы, чтобы посмотреть на развалины форта-загадки. Зимой некоторые смельчаки добираются сюда пешком по ледяному покрову.
СПАсибо за внимание 


title: Презентація на тему «Конфлікт» (варіант 4)

text:
«Конфлікти»
Виконала
Учениця 11 класу
Харьковська Оксана
Мета:
Сформувати поняття про конфлікт,його походження,розвиток і шляхи вирішення.

  Поняття “конфлікт”
Конфлікт – зіткнення людей (груп людей) на грунті перетину їх інтересів.

Суб’єкт конфлікту
   Інтереси
Суб’єкт конфлікту
Об’єкт конфлікту

Причина конфлікту – зіткнення інтересів
Здавна проблематика конфлікту була предметом вивчення філософів.
Конфуцій давньокитайский
мислитель
(551-479 до н.е)
Платон давньогрецький філософ
(428-348 до н.е)
Аристотель
Давньогрецьий філософ
(384-322 до н.е)
Структура конфлікту
Формула конфлікту
КС(конфліктна ситуація)+І(інцидент)=К(конфликт)
КС – це протиріччя, що
нагромадилися створючи
причину конфлікту;

І-збіг обставин, що є
приводом конфлікту;

К-конфлікт.
Типи конфліктів
Міжособисті
Між особистістю
і групою
Міжгрупові
Типи конфліктних особистостей
демонстративний;
ригідний;
педант;
безконфліктний.
10.03.2014
Способи протікання конфліктів
Конфронтація

Суперництво

Конкуренція

Пасивне протистояння, прихований тиск на опонента
Відкрите протистояння із застосуванням сили
Боротьба
«по правилам»

Стратегія поведінки суб’єктів конфлікту

Суперництво

Співпраця
Компроміс
Ухиляння
Пристосування
Вирішення конфліктів
Стиль компромісу. Застосовуючи стиль компромісу,людина дещо поступається своїми інтересами,щоб задовольнити їх частков,інша сторона робить те саме.
Стиль співпраці. Використовуючи,стиль співпраці,людина бере активну участь у вирішенні конфлікту та відстоює свої інтереси,але при цьому намагається співпрацювати з іншою людиной
Стиль пристосування. Він означає,що людина діє сумісно з іншою не намагаючись відстоювати власні інтереси.Людина діє в такому стилі, коли «жертвує» своїми інтересами на користь іншої людини,поступаючись їй чи жаліючи її.

Стиль ухиляння. Він реалізується тоді,коли людина не відстоює свої права,не співпрацює ні з ким для вирішення проблеми чи просто ухиляється від розв’язання конфлікту.
Стиль суперництва. Людина,яка використовуює цей стиль, досить активна і в переважній більшості іде до вирішення конфлікту своїм власним шляхом; вона не дуже зацікавлена у співпраці з і ншими людьми, зате здатна на вольові рішення.
Позитивні наслідки конфлікту
 проблема вирішена так, що це влаштовує всі сторони;
 спільно прийняте рішення швидше і краще втілюється в життя;
 набувається досвід співпраці, який може використовуватися в майбутньому;
 відносини між людьми поліпшуються;
 розбіжності розглядаються як зло, що приводить до поганих наслідків.
Негативні наслідки конфлікту
 загострюються конкурентні відносини між людьми;
  відсутнє прагнення до добрих відносин;
  уявлення про протилежну сторону як про ворога;
  переконання, що проблема важливіша, ніж її рішення;
  почуття образи, поганий настрій.


Презентація на тему «Джонатан Свифт» (варіант 3)


Презентація на тему «Надзвичайні ситуації техногенного характеру» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Джаз» (варіант 1)

text: Jazz


title: Презентація на тему «Поняття людини як біосоціальної істоти»

text:
Поняття людини як біосоціальної істоти. Особа. Особистість. Персона. Громадянин.
Людина — біосоціальна істота, невід’ємна частина природи, живий організм, що підкоряється біологічним законам і який з огляду на особливості свідомості та психіки пристосований до суспільного способу буття разом із подібними собі. Людина органічно поєднує у своїй життєдіяльності фізичний, практичний і духовний способи існування і вона спроможна цілеспрямовано вдосконалювати світ та саму себе.
Людина — душевно визначена, природно-соціальна істота, продукт трудової діяльності, вищий ступінь розвитку живих організмів на Землі.
Поняття людини як біосоціальної істоти
Людині характерні
1. Особлива тілесна організація — анатомо-фізіологічні характеристики людини, генетичні явища, тип нервової системи, особливості перебігу розумових процесів тощо.
2. Наявність душі — сукупності психічних характеристик людини, які відображають уявлення про внутрішній світ людини.
3. Свідомість — здатність людини відображати дійсність і самого себе в ідеальних образах, створювати власний внутрішній духовний світ і мову, якою виражається його зміст.
4. Суспільний характер існування — означає, що людина — природно-соціальна, суспільна істота.
5. Діяльність — спосіб існування людини, здатність її задовольняти свої потреби завдяки змінам навколишньої дійсності та самої себе.

Таким чином, людина — це біосоціальна істота, яка органічно поєднує у своїй життєдіяльності фізичний, практичний і духовний способи існування та спроможна цілеспрямовано вдосконалювати світ і саму себе.
До основних ознак людини можна віднести:
• особливий тип тілесної організації;
• наявність душі;
• свідомість;
• суспільність;
•діяльність.
Особа. Особистість. Персона. Громадянин
Особа
Особа — конкретна людина, окремий представник людського роду, якому характерні такі якості: біологічні, соціальні, духовні, ментальні, тілесні, і яка є учасником суспільних відносин, тобто членом суспільства
й свідомої діяльності.
Поняття «особа» частіше використовується в юридичній термінології. Ним позначається людина (особистість), яка є суб’єктом правовідносин. У соціальному розумінні особа — це людина, яка має історично зумовлений ступінь розвитку, користується правами, що надаються суспільством, та виконує обов’язки, які ним покладаються. Вона формується під впливом двох чинників: індивідуальних уроджених властивостей; соціального середовища, що впливає на людину.
Особистість
Особистість — це конкретний індивід, що вирізняється неповторною сукупністю соціально значущих рис, які знаходять свій прояв у його відносинах з іншими людьми.
Риси особистості людина, як правило, проявляє в процесі конкретної діяльності. Нам часто доводиться чути про особистостей у політиці, літературі, музиці, кінематографі.
Людина особистістю не народжується, а формується в системі історичних суспільних відносин; вона є продуктом суспільства.
Персона
Персона — людина, яка має певний суспільний стан.
Узагалі поняття «персона» має кілька значень:
Персона (від латин. persona, від етрус. «маска» — роль, особа) — а) особа, людина як окрема особистість; б) поважна, знатна особа; в) одна людина, їдець (за столом під час обіду, вечері).
Persona grata (дипломатія) — а) особа, кандидатура якої на посаду дипломатичного представника в якій-небудь державі схвалюється урядом цієї держави; б) узагалі особа, до якої ставляться прихильно.
Persona non grata (дипломатія) — а) особа, що її кандидатура як дипломатичного представника викликає заперечення уряду держави; б) особа, яка не користується прихильністю.
Громадянин
Громадянин (для держав із монархічною формою правління використовується термін «підданий») — це особа, що має стійкі, юридично визначені зв’язки з конкретною державою, що відображене в наявності відповідного громадянства (підданства).
Громадянин має певні особливості, що надають можливість бути суб’єктом не лише економічних і соціальних, а й політичних відносин.

1) Це особа, яка належить до постійного населення певної держави.

2) Це особа, що користується правами, наданими державою, та виконує обов’язки, покладені на неї.

3) Це особа, що користується захистом із боку держави, як правовим, так і судовим.

4) Це особа, яка несе законодавчо закріплену відповідальність у разі порушення чи невиконання певних рішень, а також у випадку порушення суб’єктивних прав інших осіб або невиконання власних юридичних обов’язків.
Громадянство — необмежений правовий зв’язок особи з конкретною державою, який зумовлює поширення на особу всіх конституційних прав та обов’язків.
В Україні існує єдине громадянство — тільки громадянство України. Підстави набуття й припинення громадянства визначаються спеціальним законом, який регулює ці процеси.


title: Презентація на тему «Особливості ринку землі в Україні»

text:
Особливості ринку землі в Україні. Проблеми формування та напрями подальшого розвитку.
Презентація
з економіки за темою:
          Україна володіє значним земельним потенціалом, який становить 5,7 % території Європи. Із
   60,3 млн гектарів 70 % становлять сільськогосподарські угіддя з найкращою в світі родючістю.

Формування ринку землі.
Реформування земельних відносин в Україні розпочалося у 1991 році. Відбулися докорінні зміни форм власності на землю, розв’язано проблему забезпечення громадян земельними ділянками, введено плату за землекористування, створено передумови формування ринку землі.

Земельний кодекс України був прийнятий в жовтні 2001 року.
В ході земельної реформи в Україні переважна більшість селян отримала державні акти на земельні ділянки.
Лише 10 % земель сільськогосподарського призначення належить місцевим радам.
Чинники, які стримують розвиток ринку сільськогосподарських земель в Україні:
відсутність дієвих методик оцінки вартості сільськогосподарських земель;
недостатність досвіду функціонування ринку землі;
неефективність системи реєстрації прав власності на землю та інше нерухоме майно та досвіду її ведення;
переважання на ринку оренди землі правонаступників колективних підприємств;
неефективна структура власників земельних паїв;
низький рівень орендної плати;
переважання на ринку короткострокових договорів з оренди землі.
Структура договорів оренди земельних паїв в Україні за рівнем орендної плати в 2006 році, тис. шт. та %.
Структура договорів з оренди земельних паїв в Україні за терміном дії станом на 1 січня 2007 року, тис. договорів
Сучасний стан ринку землі.
Україна зайняла 10-е місце в списку найпривабливіших країн для придбання землі з потенційним обсягом продажу 1,2 мільйона га.
    Національним планом дій на 2013 рік щодо впровадження Програми економічних реформ на 2010 – 2014 роки “Заможне суспільство, конкурентоспроможна економіка, ефективна держава”, затверджена від 12 березня 2013 року № 128/2013, передбачено:

 створити прозорий ринок земель,
розробити ефективний механізм обороту земель сільськогосподарського призначення.
визначити коло набувачів прав власності на землі сільськогосподарського призначення
забезпечити прозорість операцій із сільськогосподарськими землями
врегулювати питання щодо граничних площ земельних ділянок
зняття соціальної напруги з земельних відносин у сфері сільськогосподарського землекористування
Якщо на ринку сільськогосподарських земель продовжує діяти мораторій, що обмежує його виключно орендою та успадкуванням, то ринок несільськогосподарських земель активно розвивається в Україні протягом 20 років і характеризується наявністю на ньому всіх форм цивільно-правових угод.

Виконала:
учениця 11-А класу
ХСШ №155
Татарінцева Юлія


title: Презентація на тему «Безпечна робота в Інтернеті» (варіант 7)

text:
Безпечна робота в інтернеті
ПРЕЗЕНТАЦІЮ ПІДГОТУВАВ
УЧЕНЬ 11 КЛАСУ СЗШ №2
ЗАКОПАЙКО ІВАН
6 лютого – міжнародний день безпечного інтернету.
     Основним завданням Дня безпечного Інтернету є підвищення рівня обізнаності щодо безпечного та відповідального користування Інтернетом, особливо серед дітей та підлітків.

     Коли ми потрапляємо до Всесвітньої мережі, ми наче виходимо з дому на вулицю, та нас оточують люди: хороші та погані, добрі та злі, розумні та не дуже. Ми свідомо здійснюємо пошук потрібної нам інформації. Інтернет є дуже широким джерелом інформації, іншими словами, інформаційним простором, у якому, як і в реальному житті, є хороші та погані сторони.
     Дуже часто ми чуємо «– Дотримуйся правил дорожнього руху», «- Дотримуйся правил поводження з газом, пожежної безпеки», і ми спокійно реагуємо на це і виконуємо, бо знаємо, що це життєво необхідно. Так і ми працюючи в Інтернеті, повинні з’ясувати, а які тут існують правила, і що нам потрібно знати і чого дотримуватися, щоб залишитися здоровою людиною з усіх боків.

Дайте відповідь на запитання:
1. ЯКЩО ВАС ПРОСЯТЬ  НАДІСЛАТИ ВІДОМОСТІ ПРО ВАШЕ ЖИТЛО, ЩО ВИ ЗРОБИТЕ?
Ніколи не давайте приватної інформації про себе!

2. ЯКЩО ВАМ НЕВІДОМИЙ НАДІСЛАВ ЯКИЙСЬ ДОКУМЕНТ, ШО ВИ ПОВИННІ З НИМ РОБИТИ?
НЕ відкривайте листи електронної пошти, файли або Web-сторінки, отримані від людей, яких ви реально не знаєте або не довіряєте!

3. ЯКЩО ВАС ПРОСЯТЬ ДАТИ СВІЙ ПАРОЛЬ, ЧИ ВАРТО ЦЕ РОБИТИ?
Нікому не давайте свій пароль, за виключенням дорослих вашої родини!

4. КОЛИ В МЕРЕЖІ ВАС ПРОСЯТЬ ЗАПЛАТИТИ ЗА ЩОСЬ, ЧИ ЗРОБИТЕ ВИ ЦЕ?
Ніколи не робіть того, що може коштувати грошей вашій родині, окрім випадків, коли поруч з вами батьки!

Запам ’ятай!!!
Завжди поводьтеся у мережі так, як би Ви хотіли, щоб поводилися з Вами!
Дякую за увагу=)


title: Презентація на тему «Громадянське суспільство» (варіант 2)

text:
Громадянське суспільство
Алєксєєнко Вероніка 11-Б клас
Громадянське суспільство:
ОЗНАКИ ГРОМАДЯНСЬКОГО СУСПІЛЬСТВА:
Структурні елементи

Інституції
Принципи
Функції
Платон і Арістотель – ототожнюючи суспільство з державою, водночас розглядали питання взаємовідносин людини і влади в контексті аналізу різних форм державного правління.
Н. Макіавеллі – першим запропонував покласти в основу здійснюваного будь-якою державою політичного курсу інтереси людини, а також ввів в обіг поняття держави в їх сучасному розумінні. Фактично вперше наголосив, що держава постійно прагне підірвати будь-яку діяльність суспільства, щоб самій піднятися над ним, і цим відділив від держави те явище, яке згодом дістало назву “громадянського суспільства”.
Т. Гоббс – концептуального оформив ідею громадянського суспільства, одним із перших почав протиставляти природне й суспільно-політичне в людині. На його думку, громадянське суспільство – це одержавлене суспільство, яке є результатом переходу від природного до суспільно-політичного стану. Держава творить громадянське суспільство, встановлюючи порядок, цивілізуючи його членів.
Дж. Локк – підтримав і розвинув ідею Т. Гоббса: “Ті, хто об’єднані в одне ціле і мають спільний встановлений закон і судову установу, куди можна звертатися і яка наділена владою вирішувати суперечки між ними й карати злочинців, ті перебувають у громадянському суспільстві...”.
Г. В. Ф. Гегель – на відміну від своїх попередників, котрі не розмежовували суспільство й державу, розглядав їх як окремі утворення. На його думку, громадянське суспільство існує не всередині держави, а поряд з нею. У Гегеля громадянське суспільство є сферою матеріальних умов життя, в якій індивіди пов’язані інтересами.
К. Маркс – вважав, що громадянське суспільство існує поза державою як політичним інститутом, розглядав це суспільство як сукупність сімей, суспільних станів і класів, відносин власності й розподілу, взагалі всіх форм і способів позадержавного існування та функціонування суспільства. Однак на відміну від Гегеля К. Маркс виходив з ідеї вторинності держави стосовно громадянського суспільства.

    Поряд з державою повинно існувати громадянське суспільство, але так, щоб ці дві сили перебували в діалектичному взаємозв’язку.

    Головне для держави – створення передумов для формування плюралізму державних і приватних суб’єктів, тобто потрібна держава, яка б більше гарантувала соціальні права і менше займалася оперативним управлінням
Висновок:
Ідеальне громадянське суспільство, як на мене, – це комфортне для сучасної людини місце існування. Це таке супільство, в якому кожен може знайти собі заняття, яке б і матеріально, і морально його влаштовувало, а суспільна праця могла б забезпечити достойний рівень життя непрацездатним.
Ідеальне суспільство – це суспільство, позбавлене різких змін як в політиці (стабільність законів та помірне оподаткування), так і в економіці. Ну і, звичайно ж, методи виробництва, які б дозволяли виробляти достньо певних продуктів, але не наносити непоправної шкоди природі.
Але тепер до реалій сучасних. Колись один розумний чоловік, звали його Річард, якщо не помиляюсь, сказав: «З поганої глини доброго горщика не вийде, ось так само і з людським суспільством…».
Всі ми ще й досі впевнені, що ідеалу не буває? Він є! Але ж у кожного цей ідеал різний. Тому те, що для одного буде ідеальним суспільством, для іншого стане загибеллю.
Мої прагнення цілком реальні. Я не чекаю ідеального суспільства, адже суспільство – це люди, нікого ідеального не існує. Я прагну досягти щирих стосунків людьми, захищати власні інтереси, самореалізуватися, активно брати участь у розбудові сильної держави, що забезпечувала б умови для задоволення своїх потреб . І якщо кожен прагнутиме того ж самого, то наше життя може стати, звичайно, не ідеальним, проте значно кращим!


title: Презентація на тему «Коран»

text:
Коран
Коран (араб. أَلْقُرآن — аль-К̣ур’а̄н ) — священная книга мусульман (приверженцев ислама). Слово «Коран» происходит от арабского «чтение вслух», «назидание»

   Мусульмане верят, что Коран — это божественное руководство для человечества, последнее Священное Писание, ниспосланное Аллахом. Коран — несотворенное Слово Господне, вечное свидетельство пророчества и последнее небесное откровение, которое подтвердило истинность всех предыдущих священных Писаний, отменило провозглашенные ими законы и утвердило последнее и самое совершенное небесное законодательство.

     Коран служит основой мусульманского законодательства, как религиозного, так гражданского и уголовного

   Существует несколько мнений о происхождении названия.
 Согласно одному мнению, оно является производным от глагола «караа», который означает «читать».
Согласно другому мнению, оно произошло от глагола «иктарана», который означает «связываться».
 Согласное третьему толкованию, оно произошло от слова «кира», что означает «угощение»[2].
 Богословы считают, что Коран получил такое название, поскольку является даром Божьим для верующих.

   Словом «мусхаф» именуют отдельные свитки или экземпляры Корана.

                                      Источники рассказов Корана
Источником рассказов Корана, согласно исламу, является только Всевышний. На это указывает множество сур священной книги: «Мы ниспослали Коран в ночь Могущества»
  Коран воспитывает мусульман в духе праведности, богобоязненности и благонравия
  Пророк Мухаммад разъяснил, что лучшим из людей является тот, кто изучает Коран и обучает других людей этому знанию
Безупречность Корана
 «Мы ничего не упустили в Писании», — сказано в Коране, и мусульмане верят, что священный Коран — безупречен. «Если бы он был не от Аллаха, то они нашли бы в нем много противоречий»
 Мусульманские ученые считают, что все найденные «ошибки» Корана — это попытка судить об арабской речи в Коране без знания арабского языка. Оппоненты в своей предвзятости готовы лишить кораническую речь поэтической образности, художественности и просто придраться к словам
 Коран вмещает в себе законы, полностью регулирующие личную и общественную жизнь людей. Этот свод законов, по мнению исламских ученых, является наиболее правильным и окончательным
                                           Значение в исламе
В исламе священный Коран — это конституция, которую Аллах ниспослал Своему посланнику для того, чтобы каждый человек мог наладить взаимоотношения с Господом, с самим собой и обществом, в котором он проживает, и выполнить свою жизненную миссию так, как этого пожелал Господь миров[7]. Является вечным чудом, которое нисколько не потеряет своей важности и актуальности вплоть до наступления Дня воскресения.
Первая и последняя главы Корана вместе
Собранные воедино, сведённые в один список в период правления халифа Османа (644—656 гг.), эти Откровения составили канонический текст Корана, который дошёл до наших дней в неизменном виде. Первый полный такой список датируется 651-м годом.
Коран до сих пор существует в устной форме, когда люди запоминают его наизусть целиком.
                                          Литературная структура
Существует консенсус среди арабских ученых в использовании Корана в качестве стандарта, по которому оценивается другая арабская литература. Мусульмане утверждают, что Коран по содержанию и стилю не имеет аналогов. Майкл Селлс утверждает, что кажущаяся «дезорганизация» Корана, его «рассеянный или фрагментарный режим», является на самом деле литературным устройством, способным оказывать «глубокое воздействие». Таким же образом он оценивает стиль «многократного повторения» в Коране, видя в этом литературный прием.
                                              История Корана
Согласно исламской традиции, считается, что Коран снизошел в мир от Аллаха в полном виде в ночь Кадр, но ангел Джабраил передавал его Пророку по частям в течение 20 лет
Откровения записывались на финиковых листьях, кусках плоского камня, кожи, ткани.
Коранические науки
Толкование
К Корану существует огромное количество комментариев, направленных на разъяснение смысла стихов, уточнения их знаний. Арабское слово «тафсир» означает «разъяснение», «раскрытие».
Тафсиры имеют раннюю историю. Мухаммад был первым, кто рассказывал о значении стихов первым мусульманам
Коран с цветным обозначением правил тажвида
  В самом Коране использованы различные имена последнего откровения, из которых самыми распространенными являются:
Фуркан (различение добра и зла, истины и лжи, дозволенного и запретного)[3]
Китаб (Писание)[4]
Зикр (Напоминание)[5]
Танзиль (Ниспослание)[6]

                                    Важнейшие суры и аяты Корана
Сура 1. Самая известная сура «Фатиха» («Открывающая Книгу»), называемая также «Матерью Корана», неоднократно читается мусульманами в каждой из 5 обязательных ежедневных молитв.
Сура 2, аят 255, называемый «Аят Подножия Трона». Одно из самых ярких высказываний о вселенском владычестве Аллаха над всем, что Он создал. Именно этот аят, по словам Мухаммада, стоит в Коране на первом месте[16].
Сура 24, аят 35, «Аят о Свете» — стих, описывающий славу Божию.
Сура 36. «Йа-Син». В учении ислама эта сура является «сердцем Корана».
Сура 112. Очень короткая глава «Ихляс» является своеобразным «символом веры» ислама. Её название значит «Чистое исповедание».

дополнительно
   Для более чем миллиарда[34] мусульман Коран — священная книга, требующая к себе особого отношения. Мусульмане относятся к Корану с благоговением. Многие мусульмане запоминают, по крайней мере, часть Корана наизусть. Как правило это стихи, необходимые для исполнения молитв. Те, кто выучил весь Коран, носят звание Хафиза.
Текст Корана легко доступен в интернете на арабском языке, а также в виде переводов смыслов Корана на другие языки.


title: Презентація на тему «Пабло Пікассо» (варіант 3)

text:
1881 - 1973
1881 - 1973
1881 - 1973
1881 - 1973
1881 - 1973


title: Презентація на тему «Жизнь и творчество Дмитрия Степановича Бортнянского»

text:
Презентация
По теме: Жизнь и творчество
Дмитрия Степановича Бортнянского

ученицы 10-а класса
КЗ»ХСШ№ 3»

Васильевой Валерии
Дми́трий Степа́нович Бортня́нский
Дми́трий Степа́нович Бортня́нский
Русский композитор и дирижёр украинского происхождения. Один из первых основателей классической российской музыкальной традиции. Создатель партесного хорового концерта. Воспитанник, а затем управляющий Придворной певческой капеллой в Санкт-Петербурге. Выдающийся мастер хоровой духовной музыки.
ОСНОВНЫЕ ДАТЫ ЖИЗНИ И ТВОРЧЕСТВА
1751 — Родился в городе Глухове.
1758 — Семилетним певчим отправлен в Санкт-Петербург в Придворную певческую капеллу.
1764 — Исполняет главную мужскую партию Адмета в опере Г. Раупаха «Альцеста».
1766—1768 — Работает при дворе под началом Бальдассаре Галуппи.
1768 — Отправлен пенсионером в Италию, в Венецию для обучения музыке у Б. Галуппи, одновременно участвует в средиземноморской кампании русского флота под началом графа А. Г. Орлова в качестве переводчика и дипломата.
1776 — В Венеции в театре «Сан-Бенедетто» поставлена опера «Креонт».
1778 — Там же прошла премьера оперы «Алкид».
1778 — На сцене герцогского театра в Модене поставлена опера «Квинт Фабий»
1779 — Возвращение в Россию.
1780—1784 — Работа при российском дворе в качестве капельмейстера, руководство хорами в Сухопутном шляхетском корпусе, Смольном институте.
1785 — Назначение капельмейстером при «малом» дворе Павла Петровича.
1786—1795 — Обучение музыке Марии Федоровны, детей Павла, создание цикла сонат для клавесина, Концерта для чембало с оркестром, Квинтета, Концертной симфонии — первого в России симфонического произведения.

ОСНОВНЫЕ ДАТЫ ЖИЗНИ И ТВОРЧЕСТВА
1786 — Премьера оперы «Празднество сеньора» в Павловском театре, одновременно премьера оперы «Сокол» в театре в Гатчине.
1787 — Постановка в Павловске оперы «Сын-соперник».
1796 — Назначение на должность управляющего Придворной певческой капеллой.
1801 —Бортнянский становится директором Придворной певческой капеллы.
1804 — Избран почетным членом Академии художеств в Санкт-Петербурге.
1791—1814 —  Пишет ряд кантат и ораторий на слова Г. Р. Державина, а также создает гимн «Коль славен наш Господь» на слова М. М. Хераскова и другие духовные гимны.
1816 — Назначается цензором всех издаваемых в России нот церковного пения, пишет общегосударственную Литургию, части служб.
1817—1824 — Концертная деятельность в капелле, издательская работа в области хорового искусства, подготовка к выпуску в свет собственных Духовных хоровых концертов, участие в работе по «Проекту об отпечатании российского крюкового пения», педагогическая деятельность в капелле.
1825, 27 сентября (10 октября по н.с.) — кончина в Санкт-Петербурге, позднее — погребение на Смоленском кладбище.
1953 — перенесение праха Бортнянского со Смоленского кладбища в Пантеон деятелей российской культуры в Александро-Невской лавре.

 Титульный лист отпечатанного либретто оперы Д.С. Бортнянского "Креонт", поставленной в Венеции, в театре "Сан Бенедетто" (Святой Бенедикт) в 1776 году.
Креонт
АЛКИД (Alcido) — опера  в 3 действиях, итальянское либретто П. Метастазио. Первая постановка: Венеция, 1778 г.; первое исполнение в СССР (концертное): Киев, 17 января 1984 г.
АЛКИД
СОКОЛ (Le faucon) — комическая опера Д. Бортнянского в 3 д., французское либретто Ф. Г. Лафермьера. Впервые исполнена придворными в Гатчинском дворце 11 октября 1786 г.
СОКОЛ
ПРОИЗВЕДЕНИЯ
Песнопения для церкви
Духовные хоровые концерты (55 концертов) для четырехголосного хора.
Духовные концерты для двух четырехголосных хоров (12 концертов).
Одночастные хоровые концерты для четырехголосного хора, для двух четырехголосных хоров, для трио с четырехголосным хором (около 30 концертов).
Хоровые «хвалебные» песни (около 10 хоров).
Переложения церковных песнопений для четырехголосного хора (около 20 переложений).
Литургии: «Обедня на три голоса», «Простое пение по всей России распространенное», на два голоса.
Сочинения на латинские и немецкие тексты, мотеты, хоры, отдельные песнопения, написанные в годы обучения в Италии.
Оперные сочинения
«Креонт», поставлена в Венеции в 1776 г.
«Алкид», там же в 1778 г.
«Квинт Фабий», поставлена в герцогском театре в Модене в 1778 г.
«Празднество сеньора», поставлена в Павловске в 1786 г.
«Сокол», поставлена в Гатчине в 1786 г.
«Сын-соперник», поставлена в Павловске в 1787 г.
Для клавесина и оркестра
Цикл сонат для клавесина.
Отдельные сочинения для клавикордов и чембало: Ларгетто, Каприччио, Рондо и др.
Концерт до мажор для клавесина.
Концерт для чембало с оркестром ре мажор.
Квартет до мажор.
Квинтет ля минор.
Квинтет до мажор.
«Гатчинский» марш.
Концертная симфония.
Вокальные сочинения
Романсы и песни «Dans le verger de Cythere» («В саду Цитеры»).
Гимны: «Коль славен наш Господь», «Предвечный и необходимый», «Гимн Спасителю», «Озари, святая радость»
Песни: «Певец во стане русских воинов» на слова В. А. Жуковского, «Песнь ратников», «Марш всеобщего ополчения в России».
Кантаты и оратории: «Любителю художеств», «Страны российски, ободряйтесь», «Сретение Орфеем солнца», «На возвращение», «На приезд из чужих краев» на слова Г. Р. Державина, «Гряди, гряди, благословенный», «Песнословие», «Возведи окрест взор, Россия» и др.

ПРОИЗВЕДЕНИЯ
Материалы взяты с сайтов
http://www.classic-music.ru
http://www.kkovalev.ru
http://poyom.ru
http://ru.wikipedia.org


title: Презентація на тему «Учень року(конкурс)»

text:
Конкурс:
  “ УЧЕНЬ
              РОКУ ”

4

5

3

2

1

6

7

8

9

10

11

12

1

Заберіть 2 сірника так, щоб
утворилося 2 нерівних квадрата
Відповідь:

1

2

Скільки місяців у році мають 28 днів?

2

Відповідь:
 Всі  місяці мають 28 днів

3

На що найбільше схожа половина апельсина?

3

Відповідь:
На другу половину
апельсина.

4

Перекладіть 3 сірника так, щоб стріла поміняла свій напрямок на протилежний.

4

Відповідь:

5

Чи може страус назвати себе птицею?

5

Відповідь:
 Ні. Тому що він
не вміє говорити.

6

  Перекладіть чотири сірники із шістнадцяти так, щоб вийшло три квадрати.

6

Відповідь:
Варіант 1
Варіант 2

7

 Від готелю до аеропорту таксі йде 80 хвилин,
а назад 1 годину 20 хвилин. Чому?

7

Відповідь:
  Це одне й теж.
80 хвилин = 1 година 20 хвилин.

8

 На віконці сидить котеня, і вуса й шерсть як у кішки, але це не кішка. Хто це?

8

Відповідь:
Кіт

9

  Перекладіть чотири сірники так, щоб вийшло десять квадратів.

9

Відповідь:

10

Скільки яблук можна з’їсти на порожній живіт?

10

Відповідь:
Одне (перше).

11

 7 однакових квадратів складені з 22 сірників, утворюючи хрест. Заберіть 6 сірників так, щоб залишилося 4 таких самих квадрати.

11

Відповідь:

12

Чи можуть бути
 на яблуні яйця?

12

Відповідь:
 Так.
 У пташинім гнізді.