title: Презентація на тему «Китай» (варіант 13)

text:
Китай
Підготувала:учениця 10-А класу
Зайцева Катерина
中华人民共和国     -
Китайська Народна Республіка
Географічне положення

Китай одна з найбільших за площею держав світу; розташована у Центральній і Східній Азії. На сході омивається водами Жовтого, Східнокитайського і Південно-Китайського морів Тихого океану. Має численні острови, найбільші - Тайвань і Хайнань. На півночі Китай межує з Росією і Монголією, на заході і півдні - з Афганістаном, Індією, Непалом, Сикімом, Бутаном, Бірмою, Лаосом і В'єтнамом, на північному сході - із Корейською Народно-Демократичною Республікою.

У природному відношенні поділяється на східну частину, розташовану в межах Східної Азії, і західну - Центральна Азія.
Рельєф

Китай - переважно піднесена країна, що характеризується значними амплітудами висот і складною орографією. Чітко виділяються Тибетське нагір'я на південному заході; розташований північніше - пояс Центрально-азійських рівнин і плоскогір'їв, що простягнувся широкою смугою із заходу на схід; область низинних рівнин Східного Китаю з окраїнними горами.
Клімат

Східні райони Китаю знаходяться під впливом мусонної циркуляції атмосфери. Взимку могутні потоки холодного повітря з внутрішніх районів Азії (зимовий мусон) приносять на схід суху ясну погоду. Улітку Східний Китай знаходиться під впливом океанічних східних мас (літніх мусонів).
Внутрішні води

Східна частина Китаю має значний поверхневий стік і розгалужену річкову мережу. Для гідрологічного режиму річок цієї частини країни характерним є вкрай нерівномірний внутрішній річковий розподіл стоку: максимум його доводиться на вологий сезон, а в сухий період року він зовсім незначний. У період літніх дощів трапляються бурхливі повені, які нерідко викликають водні катастрофи на Янцзи, Хуанхе, Хуайхе й інших річках.
Ґрунти

Для східної частини Китаю характерні лісові ґрунти, сильно змінені тисячолітнім сільськогосподарським використанням. Тут із півночі на південь змінюються дерено-підзолисті, бурі лісові, жовто-коричневі ґрунти, жовтоземи і різні червононоземні ґрунти. Крім зональних типів ґрунтів у долинах рік, особливо в їхніх дельтах, зустрічаються алювіальні ґрунти, широко використовувані в землеробстві.
Рослинність
У Китаї налічується близько 25000 видів рослин. Найбільш характерна рослинність — модрина, кедр, дуб, липа, клен, горіх, лавр, камелія, магнолія. Гори покриті лісами, які ростуть на 8% території Китаю. На заході країни переважають пустелі, напівпустелі і степи, на нагір'ї Тибету — степи і холодні пустелі, на півдні поширені густі тропічні ліси з пальмами і вічнозеленими широколистяними деревами.
Тваринний світ
У Китаї водяться тигр, вовк, лисиця, кулан, джейран, верблюд, тушканчик, білка, рись, соболь, леопард, заєць, єнотовидний собака, тапір, носоріг, лемур, панда, мавпи, більше 1000 видів птахів, багато змій. Багато тварин, що мешкають в Китаї, зустрічаються рідко, наприклад гігантська панда, китайський водяний олень, деякі види алігаторів.
Господарська оцінка природних умов і ресурсів
Величезна територія Китаю дуже різноманітна за своїм природним середовищем. Вона поділяється на дві частини: західну і східну. Захід включає Внутрішню Монголію, Сіньцзян і Тибет та провінцію Цінхай. На Заході переважають екстремальні природні умови. Це 50% території, але менше 4% населення, і роль Заходу в економіці Китаю є мінімальною.
Схід складається з Маньчжурії і власне Китаю на південь від Великого Китайського муру. Східний Китай, виходячи зі своїх розмірів, великої протяжності з півночі на південь і неоднаковості рельєфу, має значні внутрішні відмінності. Проте в цілому за рельєфом, кліматом, земельними, водними, ґрунтовими і мінеральними ресурсами ця територія має найсприятливіші умови для життя та господарської діяльності. Саме тут, а не в Китаї в цілому, живе 1/5 людства.
Оцінюючи природно-ресурсний потенціал Китаю, треба розрізняти його великі абсолютні розміри і відносний рівень. В розрахунку на одного жителя Китай має значно менші ресурси, ніж інші великі регіони Землі і його в даному відношенні можна порівнювати тільки з Індією.
Дякую за увагу! :)


title: Презентація на тему «Паливна промисловість»

text:
Презентація на тему:Паливна промисловість

Паливна промисловість
– сукупність галузей важкої промисловості, підприємства яких видобувають і переробляють різні види палива.
Вугільна промисловість
Вугільна промисловість України - базова галузь господарства, що здійснює розвідування й видобування кам'яного та бурого вугілля. Історія вугільної промисловості України налічує понад 120 років. Найбільший видобуток зафіксовано у 1976 р – 218,1 млн. т., на 2007 р. – 75,5 млн.т. При цьому по Мінвуглепрому видобуто 42,2 млн.т. (Донецька область – 19,3 млн. т, Луганська – 19,4 млн.т).

Нафтова і газова промисловість
Нафтогазовий комплекс України – галузь важкої промисловості, підприємства якої розвідують, видобувають і переробляють нафту та газ, транспортують і зберігають їх.

Нафтова і газова промисловість
Понад 90% видобутку нафти і газу в Україні здійснює Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» через власні дочірні підприємства: ДК «Укргазвидобування», ВАТ «Укрнафта» та ДАТ «Чорноморнафтогаз».

Торфова промисловість
 — галузь паливної промисловості, підприємства якої освоюють торфові родовища, видобувають і перероблюють торф.
   Торф становить дуже незначну частину паливного балансу України. Видобуток торфу протягом
1940-1970-х років коливався в межах 3000-4000 тисяч тон на рік.
Торфова промисловість
 На сьогодні основна частина торфу, який видобувається в Україні, використовується для потреб сільського господарства (для поліпшення якості ґрунтів) або входить до складу складніших торфопохідних матеріалів (торфокомпостів, торфобрикетів, торфосубстратів, торфокрихти тощо).
Сланцева промисловість
галузь паливної промисловості, зайнята видобутком і переробкою горючих сланців .
Сланцева промисловість
Горючі сланці - осадові (глинисті, вапнякові та піщанисті) гірські породи карбонатно-глинистого (мергелистого), глинистого або кременистого складу, що містять 10—50 %, рідше до 60 % органічної речовини (керогену), сингенетичної осадонакопиченню. Як правило, це рештки найпростіших водоростей.

Дякуємо за увагу!!!


title: Презентація на тему «Корейська Народно-Демократична Республіка»

text:
Виконали
Учні 10-А класу
Кузнєцова Анастасія
Скрипка Віталій
Корейська Народно-Демократична Республіка
Паспорт країни
Офіційна назва: Корейська Народно-Демократична Республіка
Площа: 120 540 км²
Столиця:Пхеньян
Офіційна мова: Корейська
Валюта:Вон (₩)
Державний устрій: чучхе(комуністична диктатура)
Географічне положення
    Знаходиться в східній Азії, межує на півночі з Китайською Народною Республікою, на півдні з Південною Кореєю, на північному сході із Росією, на сході омивається Японським морем, на заході — Жовтим морем. Має площу 120,538 км². Столиця — місто Пхеньян. Рельєф: широка прибережна рівнина на заході піднімається до гір, розділених глибокою долиною посередині.
    Природні ресурси — свинець, вольфрам, вугілля, цинк, графіт, залізна руда,мідь, золото, сірчаний та залізний колчедан, сіль, флюорит, можливість встановлення гідроелектростанцій.
Забруднення води, нерівномірне розповсюдження питної води, поширені захворювання, які передаються водними шляхами, надмірна вирубка лісів, ерозія та деґрадація ґрунтів. Хоча при цьому у КНДР цілком майже немає забруднення повітря, адже у країні не розвинуті чорна та нафтопереробна галузі промисловості.
Весняна сильна посуха, на зміну якій приходять дощі та повінь. Бувають буревії на початку осені.
Екологічні та природні проблеми країни
    Ця країна має найбільш ізольовану та проблематичну економіку, що планується верхівкою, тобто Трудовою партією Кореї. Погодні умови, брак палива та техніки для цивільного вжитку, брак капіталовкладень у галузі промисловості окрім воєнної мають негативні наслідки для економіки Північної Кореї.
   Валовий внутрішній продукт у 2002 році складався з таких основних секторів: сільське господарство 30%, промисловість 34%, послуги 36%.
    2005 рік продемонстрував такий розподіл робочих місць: сільське господарство 36%, промисловість та послуги 36%.
Економіка
Економіка
     Основні галузі промисловості країни: воєнна, машинобудівна, електровиробна, хімічна, гірнича промисловість (видобуток залізної руди,вугілля, графіту, магнезиту, цинку, міді, свинцю, дорогоцінних металів), металургія, текстильна, харчова, туристична.
Валюта
    Вона КНДР  — валюта Корейської Народно-Демократичної Республіки. Складається зі 100 чон. На території Північної Кореї в обігу перебувають купюри номіналом 5, 10, 50, 100, 200, 500, 1000, 2000, 5000 вон.
Населення
    Населення: 23 113 019 (2006, оцінка)
Ріст населення: 0,84 % (2006, оцінка)
Тривалість життя:Все населення: 63 роки; чоловіки: 61 рік; жінок: 66 років (2009)
Етнічні групи: Титульна нація: корейці; невеликі китайська і японська меншини.
Релігія: Традиційно — буддизм і конфуціанство, менш розвинене християнство.

Інфраструктура
   У країні дуже поширеним є велосипедний рух, але навіть велосипед можуть дозволити собі не всі. Автомобіль має лише незначна частка населення, здебільшого через те, що в цій ізольованій країні є багато проблем із постачанням нафти.
Метро
   Метро є лише у Пхеньяні. Характерними ознаками є повна відсутність реклами і своєрідне освітлення ескалаторів. У кожному поїзді має перебувати портрет Кім Ір Сена.
Місто
  Маршрутних таксі у КНДР немає, зате непогано розвинутим є тролейбусний рух. Що цікаво: пресів у корейців немає, тому всі тролейбуси виробляються вручну.
    У Пхеньяні не працюють світлофори — замість них на вулицях стоять регулювальники, найчастіше жінки. Напевно, це зроблено для того, щоб забезпечити зайнятість і зробити місто привабливішим.

Господарство
Західний економічний район
Західний економічний район найбільш розвинутий. За структурою виробництва практично самостійний, має потужну енергетичну базу, видобувну промисловість, чорну, кольорову металургію, багатогалузеве машинобудування, хімічну, легку й харчову промисловість. Сільське господарство дотримується рисової та зернової орієнтації.
Східний економічний район
   Економіка Східного економічного району базується на багатих запасах різних корисних копалин та енергоресурсах. Спеціалізація сільського господарства зернова (рис та інші злаки), вирощують овочі. Велику роль має морський промисел і переробка його продукції.
Північний економічний район
    Північний економічний район найменш розвинутий. Його населення всього 8%, тут виробляється менше 10% валового внутрішнього продукту країни. Район відрізняється несприятливими природно-кліматичними умовами. Спеціалізація визначається деревообробною та целюлозопапе-ровою промисловістю. Сільське господарство спеціалізується на вирощуванні зернових, технічних культур, овочів. Розвинуте лісове господарство.
Тваринництво
    Найменш розвинутою галуззю сільського господарства є тваринництво, продукція якого складає менше 20% валової продукції сільського господарства. Труднощі розвитку цієї галузі пов'язані передусім із недостатнім розвитком кормової бази, малопродуктивністю місцевих порід, традиційним використанням великої рогатої худоби як тяглової сили. Виробництво м'яса зростає за рахунок більш прискореного розвитку свинарства та птахівництва. 75% м'ясної продукції - свинина.
Транспорт і зв’язок
Залізниці
   Основні транспортні системи КНДР - залізниці, на які припадає більше 90% вантажообороту країни, понад 70% пасажирських перевезень. Одна із актуальних проблем залізничного транспорту - електрифікація, що допоможе збільшити пропускну спроможність залізниць. Наявність зручних гаваней на західному та східному узбережжі дає змогу здійснювати як внутрішні, так і зовнішні перевезення.
   У внутрішніх перевезеннях значну роль відіграє річковий транспорт (протяжність річкових судноплавних шляхів - 3200 км). Повітряний транспорт почав функціонувати лише у повоєнні роки. Сьогодні КНДР повітряним сполученням має зв'язок з більшістю країн світу. Лише із 70-х років почав розвиватись трубопровідний транспорт, який використовувався для транспортування переважно твердих вантажів. Північна Корея забезпечена всіма видами сучасного зв'язку - поштовим, телеграфним, радіотелевізійним. Телефонні станції оснащені сучасним автоматичним обладнанням. Супутниковий зв'язок з'єднує КНДР з багатьма країнами.
Зовнішньоекономічні зв'язки КНДР
    Значна частка зовнішньоторгового обороту КНДР припадає на колишні соціалістичні країни, зокрема СНД - понад 30%, понад 30% припадає на країни з розвинутою ринковою економікою. Після певного спаду зросла також частка товарообороту з Японією, США (табл. 6, 7).
     На українському ринкові знайшла місце продукція легкої промисловості та деякі види продукції машинобудування КНДР. Продукція машинобудування України, харчової промисловості, хімічної займе 7айближчим часом певне місце на ринку КНДР.
     Основою зовнішньоекономічної діяльності КНДР є врівноважений підхід до розширення участі країни на зовнішніх ринках, інтернаціоналізація і лібералізація національної економіки, диференціація торгівлі, активна багатостороння кооперація.

Зовнішні зв'язки
Архітектура КНДР
Міст Китайсько-Корейської дружби
Готель «Рюген»
Гробниці Когурьо
Дякуємо за увагу!


title: Презентація на тему «Німеччина» (варіант 19)

text:
Веймарська республіка
Націонал-соціалізм
DAP
Становлення партії
1920 р.
Політичний робочий
союз
Комітет Незалежних
робітників
1919 р.
Штурмові загони
НСДАП
Баварія
Рейхсвер
Адольф Гітлер
Еріх Людендорф
Ернст Рем
Рудольф Гесс
Густав фон Кар
Ойген фон Книллинг
Отто фон Лоссов
Ханс фон Зайссер
Пивний путч 1923
Під час путчу
Призначення Гітлера рейхсканцлером
Кришталева ніч
Передані Німеччині території
Саар (1935)
Рурська область (1936)
Рейнська область (1936)
Аншлюс Австрії (1938)
Судецька обл. (1938)
Підписання капітуляції Німеччини
Сучасна Німеччина
Мова: Німецька
Столиця: Берлін
Форма правління: Федеративна парламентська республіка
Територія: 357 тис км²
Населення: 81,1 млн чол
Йоганн Вольфганг Гете
Фрідріх
Шиллер
Генріх
Гейне
Артур
Шопенгауер
Карл
Маркс
Фрідріх
Ніцше
Дякуємо за перегляд
Презентацію підготував: Сурняєв Матвій, 11 А


title: Презентація на тему «Австралія» (варіант 10)

text:
Австралія
Підготувала:учениця 9 – А класуКіровоградського НВК №34Подколзіна Анна
Географічне положення
Крайні точки:
 м. Байрон – крайня східна;
м. Стіп-Пойнт – крайня західна;
м. Йорк – крайня північна;
м. Південно-Східний – крайня південна
Площа: 7,6 млн. км кв.
   Переважають рівнини. Близько 95% поверхні не перевищують 600 м над рівнем моря.
   Західно-Австралійське плоскогір'я - середні висоти 400-500 метрів.
   Центральна низовина з переважними висотами до 100 м над рівнем моря. В районі озера Ейр найнижча точка - 12 м нижче рівня моря.
   На південному заході - хребет Фліндерс Маунт-Лофті.
   Великий Вододільний хребет, середньовисотний, з плоскими вершинами, крутими, переходять на заході в горбисті передгір'я.
   На півдні в Австралійських Альпах найвища точка - гора Косцюшко, 2228 м.
Рельєф
        В основі території континенту лежить древня Австралійська платформа, яка була частиною  материка Гондвана.
Геологічна будова

Виступи кристалічного фундаменту древньої платформи
Області каледонської складчатості
Області герцинської складчатості
            Австралійський континент розташований у межах трьох основних теплих кліматичних поясів південної півкулі: субекваторіального, тропічного, субтропічного.
          Субекваторіальний клімат, характерний для північної та північно-східної частини континенту, відрізняється рівним ходом температур і великою кількістю опадів. Опади сюди приносить вологий північно-західний мусон, і випадають вони переважно влітку. Взимку, в сухий період року, дощі випадають тільки епізодично.
Клімат
             Водні ресурси континенту невеликі. Річки, що стікають з східних схилів Великого Вододільного хребта, - короткі, у верхів'ях течуть у вузьких ущелинах. Тут вони цілком можуть бути використані, а почасти вже використовуються для будівництва ГЕС. При виході на прибережну рівнину річки уповільнюють свою течію, їх глибина збільшується. Багато з них у гирлових ділянках навіть доступні для великих океанських суден.
           На західних схилах Великого Вододільного хребта беруть початок річки, що прокладає свій шлях до внутрішніх рівнин. У районі гори Косцюшко починається найбільша ріка Австралії - Мюррей.
р. Мюррей
Басейн р. Мюррей
Внутрішні води

        Оскільки Австралійський материк тривалий час, починаючи з середини крейдового періоду, знаходився в умовах ізоляції від інших частин земної кулі, його рослинний світ дуже своєрідний.
        З 12 тис. видів вищих рослин більше 9 тис. - ендеміки, тобто ростуть тільки на Австралійському континенті.
        У той же час тут зустрічаються й такі рослини, які притаманні Південній Америці, Південній Африці і островам Малайського архіпелагу. Це свідчить про те, що багато мільйонів років тому між материками існували сухопутні зв'язку.
Рослинний світ Австралії
Евкаліпт
Пляшкове дерево
Рослинний світ Австралії
235 видів ссавців;
720 – птахів;
420 – рептилій;
120 видів амфібій;
Тваринний світ
Кенгуру
Сірий кенгуру
Деревний кенгуру
Коала
Вомбат
    Вомбат - добродушний товстун. З усіх сумчастих тільки в нього є два зуби-різці зверху і знизу, як у гризунів. Лапи сильні, з лопатоподібним кігтями: ними він риє довгі (до 40 м) коридори до нори. Ззаду, нижче спини, у вомбата є свого роду щиток - щоб ворог не вхопив. А захищається він, наносячи удари головою, як баран. Їсть траву, молоду кору, гриби. Особливо любить осоку
Сумчастий диявол
    Сумчастий диявол - кровожерливий хижак. Зустрічається тільки на острові Тасманія.
    Його зловісний голос нагадує плаксиве бурчання, що змінюються потім хрипким кашлем.
    Веде наземний спосіб життя, полює вночі на кенгурових щурів, дрібних кенгуру, папуг. Їсть також жаб, раків. Може напасти на звіра крупніше себе - наприклад на вівцю.
    Дуже охайний. Любить купатися і грітися на сонці.
Єхидна
    Єхидна – невелика сумчаста тварина. Днем єхидна спить, а вночі йде шукати мурах, термітів, хробаків. Здобич викопує лопатоподібним кігтями навіть з-під важких каменів, згортаючи їх з місця. Викине довгий липкий язик, схопить здобич - і в рот. Від ворогів єхидна захищається голками, при небезпеці згортається, як їжак.
Сміттєва курка
    Всі сміттєві кури, в тому числі і австралійські, ведуть наземний спосіб життя. Розміром вони з індика або трохи менші. У них великі ноги з сильними пальцями, прямі кігті. Злітають ці птахи, тільки коли злякаються, і відразу сідають на найближче дерево.
    А відомі вони тим, що єдині серед птахів на Землі не насиджують яйця і не піклуються про пташенят. Гнізд теж не будують. Замість цього півень старанно згрібає у величезну купу листя, пісок, землю. А коли це все починає гнити і температура в ній підвищується, він контролює нагрівання: розкидає верхівку, якщо необхідно купу охолодити, і додає листя або піску, коли потрібно, щоб стало гарячіше. Нарешті потрібна температура «інкубатора» досягнута, і тоді півень допускає до нього курку. Вона відкладає яйці. Курчата, коли вилупились, розбігаються і живуть самостійно.


title: Презентація на тему «США» (варіант 23)

text:
США
Топ 10
Національний парк Брайс Каньйон розташований в південній Юті. Тут Ви можете зіткнутися з милями захоплюючих пейзажів і величних гірських формувань – Худу. Вони створені багато років тому під впливом сил ерозії води і вітру, тому осадові породи набувають незвичайних форм, такі як стовпи, арки, і т.д. Дивовижні форми Худу супроводжуються красивою комбінацією кольорів.Від блідо-жовтого до помаранчевого і червонуватому кольору – відтінки цих величних гірських формувань забезпечують справді захоплюючі і надихаючі види. Це одна з найцікавіших пам’яток США, рекомендована для відвідин. Найкращий час, щоб відвідати парк – протягом зими, тому що повітря в цей час освіжаюча, а видимість найкраща, особливо коли все купається в золотому спеці заходу.

Гірський пейзаж Аляски – ще одна неймовірна природна пам’ятка в цій колекції красивих місць США. Найбільш північна частина США – природне дорогоцінне каміння, особливо протягом зими. В оточенні казки з незліченними надихаючими перспективами білих піків, абсолютно прозорих синіх річок, мальовничих міст і пишних лісистих місцевостей можна забути про реальність. У південній частині Аляски Ви можете зіткнутися з найвищою вершиною в США і на континенті загалом. Її ім’я – Гора Мак-Кінлі (20,320 футів.) І це – головна визначна пам’ятка в Національному парку і Заповіднику Деналі. Тут знаходиться безліч химерних річок і озер.

Золоті Ворота Сан-Франциско - культовий міст і один з найкрасивіших технічних шедеврів в штаті Каліфорнія. Він розташований в затоці Сан-Франциско і з’єднує два півострова. Голден Гейт Брідж був побудований в четвертому десятилітті 20-го сторіччя – це незабутня і одна з найбільш пізнаваних пам’яток США, завдяки його величезному проміжку, червонуватим відтінками і унікальним формам. Золоті Ворота відкривають найкращі перспективи вночі, коли йде дощ, або коли місце охоплено туманом. І всі ці перспективи по-своєму красиві.

    На одному з безлічі сценічних і екзотичних Північних Островів Тихого океану і Гаваїв Ви можете зіткнутися з дійсно незабутнім досвідом тропічних канікул. Захопитеся вражаючим краєвидом Узбережжя Пали, яке є найкрасивішим природним об’єктом на острові Кауаї. Це один із найбільш західних Гавайських островів, який відомий його природним достатком і неперевершеним тропічним біорізноманіттям. Національний парк Узбережжя Пали На – реальне природне диво, одна з найпопулярніших місцевих пам’яток. Прогулюючись в межах прибережних територій, Ви можете насолоджуватися зв’язкою захоплюючих дух панорамних видів нескінченного синього обрію океану. Прибережні скелі простягаються майже на 1000 метрів у висоту, над абсолютно прозорим відкритим океаном, форми і кольору цих круч унікальні, як і звук хвиль

Нью-Йорк – один з найбільших мегаполісів в світі, так само як найбільш густонаселене місто в США. Це дуже значне місто, і це стосується всього, що оточує Вас в Нью-Йорк Сіті. Одна з найбільших пам’яток Нью-Йорка, це незліченне яскраве світло гігантських хмарочосів в Манхеттені, який створює таку чарівну суміш вогнів і квітів, які перетворюють ніч на день. Тільки подумайте про високі хмарочосах з їх яскравим нічним освітленням, яке чарівно відображено яскравою поверхнею річки Гудзон … Безліч фотографів вже намагалося передати цю красу. Але ніякі фотографії не зрівняються з реальним пейзажем.

У серці Каліфорнії, в Національний парк Йосеміті, Ви можете зіткнутися з дійсно значним і красивим дивом природи. Цей величезний парк володіє численними водоспадами, і кожен з них чимось виділяється. Особливо один з них - вогняний водоспад Йосеміті, що отримав своє ім’я від давнього ритуалу. Це безперечно один із найбільш надихаючих водоспадів у парку. Атмосфера тут надихаюча, романтична і чарівна.

   Також в Каліфорнії, в межах центральної частини штату, але на океанському узбережжі, Ви можете зіткнутися з іншою неймовірною природною пам’яткою США. Це – культове Узбережжя Біг-Сюр, з майже вертикальними прибережними кручами, які підносяться прямо на краю бурхливих океанських хвиль. Пейзаж не схожий ні на який інший. Тут Ви можете повною мірою скористатися безліччю розваг. Наприклад, водної прогулянкою – це найкращий вибір для панорамного прибережного дослідження. Коротка поїздка, або похід на вершину цих величних стрімчаків пропонує унікальну можливість послухати шум хвиль і зробити захоплюючі дух фотографії.

   Одне з семи чудес Природи, Національний парк Великий каньйон - реальний природний скарб Арізони і США. На висоті понад 1000 метрів над рівнем моря Ви можете розпестити свою уяву приголомшливо панорамними перспективами. Тут колорадська Річка красиво формує Великий каньйон. Це – безумовно одне із найпривабливіших місць, які Ви повинні побачити в США. Можливостей для туризму, екскурсій та турів тут величезна безліч, Ви без зусиль знайдете те, що підійде найбільшим чином. Пам’ятки США, такі як Гранд Каньйон, є візитною карткою країни.

 Долина Смерті, як і багато інших визначних пам’яток США, розташована також в Каліфорнії. Очевидно, що Каліфорнія – один з найкрасивіших Американських штатів, але ця долина є місцем, яке Ви не можете пропустити. По перше, у Долині Смерті розташований найнижчий пункт на континенті. По друге, у Долині Смерті зафіксована найвища температура повітря у світі. Величезні дюни і їх блідо-жовті кольори, так само як величезні гірські формування, велично підносяться під ласкавими променями світла. Незважаючи на її ім’я, Долина Смерті красива і різноманітна в плані флори і фауни.

   Лас Вегас - ще один американське місто-гігант, де вночі може бути світліше ніж вдень. Це культове місто відоме своїми гігантськими готелями і всесвітньо відомими казино. Вночі Гральна столиця світу купається в яскравому зачаруванні незліченного нічного освітлення. Панорамні перспективи чудові, в той час як вулиці в Центрі міста заповнені тисячами любителів розваг. Побачити Лас-Вегас повинен кожен турист, що подорожує по США.


title: Презентація на тему «Белиз»

text:
Белиз

Бели́з — государство в Центральной Америке. До 1973 года носил название Брита́нский Гондура́с.
Граничит на севере с Мексикой и на западе с Гватемалой. Восточное побережье Белиза омывается Карибским морем.
Площадь страны — 22 966 км², численность населения — 308 тыс. чел. (2009).

География
Бо́льшую часть территории страны занимает низменная, местами заболоченная равнина со множеством озёр и лагун. На юге простираются горы Майя высотой до 1122 м. Это самая малонаселённая часть Белиза. Недра страны изучены слабо, ведутся поиски месторождений нефти.

Климат Белиза — тропический пассатный. Средняя месячная температура около 26° с незначительным изменением по сезонам. Северо-восточный пассат приносит много осадков. Количество их увеличивается с севера на юг от 1300 до 3500 мм в год. Сезон дождей длится с мая по июль, а засушливый период с января по май. Ураганы с Карибского моря, сопровождающиеся ливнями и наводнениями, приносят стране тяжёлые бедствия

Около половины территории страны покрывают влажные тропические леса. На юго-западе и севере Белиза значительные площади заняты листопадными широколиственными и хвойными лесами. Вдоль побережья тянутся заросли мангров. Леса богаты ценными породами деревьев, из которых наибольшее хозяйственное значение имеют махагони и сосна.

Животный мир Белиза довольно разнообразен. Там обитают широконосые обезьяны, ягуары, броненосцы, крупные игуаны и другие животные. Очень много птиц, в том числе попугаев и колибри. Морские воды у берегов богаты рыбой, ракообразными и черепахами

Этимология названия
Происхождение названия Белиз окончательно не установлено. По одной из версий это слово из языка майя be’lix, означающее «мутная вода» и применявшееся к названию реки Белиз. По другой версии это название происходит от неправильного произношения конкистадорами имени пирата XVIII века Питера Воллейнса. Возможно, что африканские рабы из Конго привезли это имя с собой, поскольку в Анголе также существует Белиз.

Население
См. также: Религия в Белизе
Численность населения — 315 тыс. (оценка на июль 2010).
Годовой прирост — 2,1 % (фертильность — 3,3 рождений на женщину)
Средняя продолжительность жизни — 68 лет
Городское население — 52 % (в 2008 году)
Заражённость вирусом иммунодефицита (ВИЧ) — 2,1 % (оценка 2007 года).


title: Презентація на тему «Парниковий ефект» (варіант 9)

text:
Парниковий ефект
Парнико́вий ефе́кт — явище в атмосфері Землі та інших планет, при якому енергія сонячних променів, відбиваючись від поверхні, не може повернутися в космос, оскільки затримується молекулами різних газів, що призводить до підвищення температури поверхні. Без парникового ефекту температура поверхні Землі за оцінками була б приблизно на 33° нижчою, ніж є насправді, і становила б -18 °C. Парниковий ефект суттєвий також на Марсі та, особливо, на Венері.
Парниковий ефект відкрив у 1829 Жозеф Фур'є.


title: Презентація на тему «Вугільна промисловість»

text:
Вугільна промисловість
Вугільна промисловість - одна з сучасних основних енергозабезпечуючих просмиловостей для світової економіки. Вугілля використовується як основний енергоносій, посідаючи третю позицію за обсягами використання після нафти і природного газу.

В країнах ЄС  частка вугілля у виробництві електроенергії нижча – 15-27%, в Україні – 26%.
   Найбільші загальні ресурси вугілля знаходяться в: США, КНР, РФ, Австралії, Канаді, ФРН, ПАР, Великобританії, Польщі, Індії, Україні.
   Перше місце за видобутком вугілля займає Китай, за ним – США, Індія, Австралія і Росія. Значна кількість вугілля добувається в ПАР, Німеччині, Індонезії, Польщі, Україні й Казахстані.
Найбільші світові родовища вугілля
Іллінойський (США)
Аппалачський (США)
Іркутський (Росія)
Кузнецький (Росія)
Вітбанк (ПАР)
Донецький (Україна)
Кансько-Ачинський (Росія)
Рурський (Німеччина)
Альберта (Канада, США)
Дамодарський (Індія)
Паудер-Рівер (США)
Нижньорейнський (Німеччина)
Проблеми вугільної промисловості
У вугільній промисловості світу можна виділити 3 основних проблеми:
збитковість вугільної промисловості;
травматизм на підприємствах;
екологічні проблеми.

Перспективи світової вугільної промисловості
 При стабільному рівні видобутку світові запаси вугілля достатні для розробки протягом 218 років.
 Стабільна і велика ресурсна база. Показник забезпеченості поточного рівня споживання готовими до експлуатації запасами по вугілля - один з найбільш високих серед всіх корисних копалин.
 Дешевизна вугілля в порівнянні з вартістю прямих замінників, стабільність цін вугілля. Стабільність і прогнозованість цін вугілля забезпечує для споживачів зручність планування витрат.
                  Висновок
Вугільна промисловість, будучи однією з найважливіших галузей економіки та паливно-енергетичного комплексу, разом з тим залишається збитковою і вимагає вкладення великих фінансових засобів для її розвитку.
Людству неминуче доведеться вкладати кошти на розробку програм по зниженню забруднення навколишнього середовища через добування і виробництва вугілля. У зв'язку з цим, розвиток вугільної промисловості візьме світові масштаби. Безсумнівно також зростуть і ціни на вугілля, а отже його виробництво стане рентабельним.


title: Презентація на тему «Канзас»

text:
Канза́с (англ. Kansas) — штат в центральной части США, один из штатов Среднего запада.

Население — 2,688 млн человек (2000).

Столица — город Топика.

Крупнейший город — Уичита.

Другие крупные города: Дерби, Додж-Сити, Эмпория, Гарден-Сити, Хейз, Хатчинсон, Канзас-Сити, Лоуренс, Ливенуорт, Ливуд, Ленэкса, Либерал, Манхэттэн, Олат, Оверленд-Парк, Прэри-Вилледж, Салайна, Шоуни.

Штат также называют «житницей Америки»: он лидирует среди штатов по выращиванию пшеницы.

Цветок штата — подсолнух,
дерево штата — тополь.

Девиз — «Через тернии к звёздам». На языке индейцев, населявших Канзас, название штата означает «люди южного ветра».

Дата образования штата: 1861 год (34-й по порядку).

Площадь: 213 тысяч кв.км.

Штат, большая часть которого занята Великими равнинами, граничит с Небраской на севере, Миссури на востоке, Оклахомой на юге и Колорадо на западе.

Крупнейшие реки региона Миссури и Арканзас относятся к бассейну крупнейшей реки Северной Америки — Миссисипи.

На востоке Канзас граничит со штатом Миссури, на западе — с Колорадо, на севере — со штатом Небраска, на юге — со штатом Оклахома.
Климат Канзаса континентальный, с прохладной (иногда холодной) зимой и жарким летом.
Расположенный на Среднем Западе, штат часто испытывает резкие перемены погоды и перепады температур, поскольку не защищен как от вторжений холодного воздуха с Канады, так и от теплого с более южных регионов и Мексиканского залива.
Средняя годовая температура по штату +13°C. Абсолютный максимум +49°C зафиксирован близ Элтона 24 июля 1936 г. Абсолютный минимум -40°C отмечался в Ливане 13 февраля 1905 г.

В 1541 году по территории Канзаса прошел испанский конкистадор Коронадо, за ним последовали французские исследователи.

США приобрели этот район в результате покупки Луизианы в 1803.

Канзас стал 34-м штатом США.

В годы перед Гражданской войной Канзас стал ареной жесточайшей борьбы сторонников и противников рабства.

Строительство железных дорог после Гражданской войны сделало Абилин и Додж-Сити крупными станциями погрузки скота, перегоняемого из Техаса.
Леса в Канзасе покрывают около 3200 кв. км., что является где то 1,5 % от поверхности всего штата.

Большая часть лесов растёт на берегах рек, а на востоке Канзаса они наиболее густые. Изначально деревья сажались, как прикрытие от ветров.

Изготовление самолетов- одно из самых главных производственных направление Канзаса.

Доход от этого составляет одну -
треть всего дохода штата. Более того эта отрасль дает больше рабочих мест, чем любая другая.

Производство пищевых продуктов – вторая по значимости индустрия. За ней следуют издательское и печатное дело.
Канзас-Сити Скаутс — бывшая профессиональная команда, выступавшая в Национальной хоккейной лиге с 1974 по 1976 год.
В 1976 году переехала в Денвер и поменяла название на Колорадо Рокиз, а впоследствии, в 1982 году — в Ист-Рутерфорд, где и существует по настоящее время под названием Нью-Джерси Девилз.

Спо́ртинг Канза́с-Си́ти  — американский футбольный клуб из Канзас-Сити, штата Канзас.
С 1996 года выступает в MLS, высшей профессиональной футбольной лиге США и Канады. Один из десяти оригинальных клубов основавших лигу.
Был основан под названием «Канзас-Сити Уиз». С 1997 по 2010 год был известен как «Канзас-Сити Уизардз». В ноябре 2010 года клуб был переименован в «Спортинг Канзас-Сити».

Дякуємо за    увагу!


title: Презентація на тему «Паливно-енергетичний комплекс» (варіант 1)

text:
Паливно-енергетичний комплекс
Па́ливно-енергети́чний ко́мплекс (ПЕК) — сукупність галузей промисловості, що забезпечують країну паливом, електроенергією та тепловою енергією.
Паливно-енергетичний комплекс (ПЕК) включає в себе паливну промисловість та електроенергетику.
Паливно-енергетичний комплекс світу
Світове виробництво і споживання палива та енергії мають виражені географічні аспекти та регіональні відмінності. Вони полягають у різниці між високорозвиненими країнами та тими, що розвиваються, між великими макрорегіонами світу, а також між окремими державами.
Як випливає з даних ООН, уже на початку 90-х років XX ст. за абсолютними обсягами виробництва енергоресурсів країни, що розвиваються, випередили високорозвинені країни, причому в подальшому ці тенденції лише посилювалися. Це пояснюється, з одного боку, зростанням споживання палива та енергії в країнах, що розвиваються, а з іншого - підвищенням їх значення у задоволенні енергетичних потреб високорозвинених держав.

У світовому паливно-енергетичному комплексі (ПЕК) намітились тенденції поступової зміни співвідношення розвинених країн і тих, що розвиваються, у споживанні первинних енергоресурсів (ПЕР): ще в 1990 р. воно становило 64 : 36, а до 2015 p., за розрахунками ООН, досягне вже 50 : 50. Це означає, що за цей період часу абсолютні обсяги споживання ПЕР у країнах, що розвиваються, зросте приблизно в 2,4 раза.
Такий "енергетичний бум" у країнах, що розвиваються, зумовлений декількома причинами, зокрема: вищими темпами економічного зростання (особливо в деяких країнах АТР, нових індустріальних країнах та країнах - членах ОПБК), розвитком енергоємних базових галузей промисловості, впровадженням енергоємних технологій, створенням сучасної інфраструктури.
Співвідношення великих регіонів світу у витратах палива та енергії за останні десятиліття також істотно змінилося. Ще в 1980 р. перше місце за цим показником посідала Північна Америка, друге - Західна Європа, третє - Азія, четверте - СРСР, потім - Латинська Америка, Африка й Австралія з Океанією. До кінця 1990-х років на перше місце вийшла Азія, що витіснила Північну Америку на друге, а Західну Європу - на третє місце.

При цьому потрібно, звичайно, мати на увазі, що структура споживання джерел енергії в кожному з цих регіонів має свою специфіку. Наприклад, в енергоспоживанні Західної Європи, Північної Америки, Африки (40-45 %) і ще більшою мірою Латинської Америки (60 %) перше місце посідає нафта, в Австралії на першому місці вугілля, а в країнах СНД - природний газ. Другу позицію в цій структурі в Західній Європі, Африці й Австралії має вугілля, в Америці - природний газ, а в СНД - нафта.

Серед найбільших споживачів палива та енергії фігурують усі країни "великої вісімки", так звані ключові країни, що розвиваються (Китай, Індія, Бразилія, Мексика), з нових індустріальних країн - Республіка Корея, із країн СНД - Росія та Україна, а також ще кілька держав, розташованих у різних регіонах світу. Після цієї двадцятки йдуть Саудівська Аравія, Південно-Африканська Республіка (ПАР), Корейська Народно-Демократична Республіка (КНДР), Венесуела, Таїланд, Туреччина, Казахстан, Аргентина та ін.

Нафтовій промисловості належить провідне місце у світовому ПБК. Вона значно впливає на все світове господарство та світову політику. Нафтова промисловість відрізняється значною капіталомісткістю. Варто зазначити, що загальна кількість діючих нині у світі експлуатаційних нафтових родовищ наближається до мільйона.

Промисловий видобуток нафти почався всередині XIX ст. майже одночасно в трьох країнах - Росії, Румунії та СПІА. На початку XX ст. її добували вже в 20 країнах світу, але найбільше у СПІА, Венесуелі та Росії. До 1940 р. кількість нафтовидобувних країн збільшилася на 40 % при збереженні провідної ролі США, СРСР, Венесуели, а також Ірану. У 1970 р. нафтодобувних країн нараховувалося вже 60, у 1990 р. - 80, а наприкінці 1990-х років - 95. Ще в 1960-х роках більше половини світового видобутку нафти давали країни західної півкулі, але потім першість перейшла до країн східної півкулі.

Відповідно зростав і світовий видобуток нафти. До початку 1980-х років, в епоху дешевої нафти, це збільшення було поступовим. Але потім виявилися наслідки енергетичної (нафтової) кризи, що призвело до значного подорожчання нафти на світовому ринку. Ця обставина вплинула і на географію видобутку нафти, зробивши її нерентабельною в багатьох важкодоступних районах з екстремальними природними умовами.
На початку 1990-х років рівень світового видобутку відносно стабілізувався. Це було пов'язано не з обмеженістю розвіданих ресурсів, а з політикою багатьох нафтовидобувних країн, насамперед членів ОІІЕК - головного регулятора цін на світовому нафтовому ринку. Така політика (в умовах падіння цін на нафту) передбачала введення нормованих квот на величини її видобутку, щоб не дати цінам упасти ще нижче. Аналогічну політику здійснювали і деякі країни, що не входили до складу ОІІЕК. І тільки наприкінці 1990-х років відбувся новий підйом світового рівня видобутку нафти.

Розподіл світового видобутку нафти у другій половині XX ст. між трьома групами країн (соціалістичними, високорозвиненими і тими, що розвиваються) істотно змінився. Спочатку правильніше було б говорити не про три, а про дві групи країн - капіталістичні і соціалістичні, оскільки майже весь процес видобутку нафти у країнах Заходу і в країнах, що розвиваються, фактично перебував під контролем утвореного ще в 20-30-ті роки XX ст. Міжнародного нафтового картелю (МНК), до якого належали сім найбільших нафтових компаній ("Сім сестер") на чолі з американською "Стандард ойл".
На початку утворення ОПЕК "Сім сестер" продовжували контролювати не менш 2/3 видобутку нафти країн, що розвиваються. Але після кризи середини 1970-х років, націоналізації країнами своїх нафтових ресурсів та створення власних державних нафтових компаній МНК втратив свої позиції на користь країн ОПЕК. І це не дивно, оскільки саме 11 країн ОПЕК нині контролюють близько 40 % видобутку нафти.
Якщо йдеться про всі країни, що розвиваються, то наприкінці 1990-х років їх частка у світовому видобутку нафти становила 60 %, тоді як частка країн Заходу - 24 %. Частка постсоціалістичних і соціалістичних країн зменшилася до 16 %, що зумовлено падінням видобутку нафти в більшості країн, що раніше входили до складу СРСР; до початку 1990-х років ця частка була більшою.

У Західній Європі стрибок нафтовидобутку припадав також на 1970-1980-ті роки, що зумовлено введенням в експлуатацію Північноморського басейну. В Азії, принаймні до початку 1990-х років, спостерігалося поступове зростання видобутку, пов'язане з освоєнням найбагатших родовищ зони Перської затоки, а також Індонезії (з 1960-х років) і Китаю (з 1970-х років). У 1990-х роках видобуток знову збільшився.
В Африці перелом відбувся у 1960-х роках, коли почали розробляти нафтові ресурси Лівії та Нігерії і виріс видобуток в Алжирі й Єгипті. У Північній Америці видобуток зростав до початку 1970-х років, потім його рівень стабілізувався, а в 1990-ті роки почав знижуватися. У Латинській Америці збільшення видобутку було рівномірнішим, причому до числа великих нафтовидобувних країн, поряд із Венесуелою, увійшла Мексика. Видобуток нафти в Австралії почав зростати тільки в 1980-ті роки.

Відповідно змінювалася і частка великих регіонів у світовому видобутку нафти. Ще у 1950 р. більше 1/2 видобутку припадало на Північну Америку, за якою з великим відривом йшли Західна Європа, Латинська Америка, СРСР. У 1970 р. перше місце посіла вже Азія, друге - Північна Америка, третє - СРСР, четверте - Африка, п'яте - Латинська Америка. Рейтинг великих регіонів, станом на 2009 p., підготовлений ООН, свідчить, що лідерство, як і раніше, утримує Азія - насамперед завдяки нафті з Перської затоки. Після неї позиції займають Латинська Америка, Північна Америка, Африка, СНД, Західна Європа та Австралія.

Наприкінці 1990-х років у світі нараховувалося приблизно 700 нафтопереробних заводів (НПЗ) загальною потужністю з первинної переробки нафти в 3,7 млрд т. Підприємства цієї галузі розподілені по території земної кулі більш рівномірно, ніж ресурси і видобуток нафти, оскільки кожна велика держава прагне мати у своєму розпорядженні власний НПЗ, що працює на внутрішнє споживання, а в більшості випадків і на експорт.
Значна перевага економічно розвинених країн у сумарній потужності всіх НПЗ світу цілком зрозуміла: у Північній Америці сконцентровано 930 млн т, Західній Європі - 700, Японії - 250 млн т таких потужностей, у країнах Східної Європи і СНД - ще 650 млн т, решта припадає на країни, що розвиваються.

Таке співвідношення сформувалося протягом багатьох десятиліть, оскільки вважалося, що економічно вигідніше ввозити сиру нафту і переробляти її на місці споживання. Однак протягом 1980-1990-х років усе чіткіше виявлялася протилежна тенденція - робити первинну переробку сирої нафти в районах її видобутку, а експортувати лише нафтопродукти. В основі цієї тенденції лежить як індустріалізація країн, що розвиваються, насамперед нафтовидобувних, так і політика країн Заходу, спрямована на перенесення "брудних" виробництв у країни, що розвиваються.
Внаслідок цього останнім часом потужності нафтопереробки в країнах, що розвиваються, зростають значно швидше і вже досягли значних обсягів: у Латинській Америці - 300 млн т, на Ближньому і Середньому Сході - майже 300, в Африці - 150 млн т. Нині частка країн, що розвиваються, у світовій потужності НПЗ становить вже близько 1/3, причому цей показник продовжує зростати.

Паливно-енергетичний комплекс України
Паливна промисловість – комплекс галузей гірничодобувної промисловості, що займається видобутком і переробкою різних видів паливно-енергетичної сировини. На території України розвинені такі галузі паливної промисловості: вугільна, нафтова, газова, торф’яна.
Вугільна промисловість
Найрозвиненішою галуззю паливної промисловості України є вугільна. Вона представлена видобутком кам’яного й бурого вугілля. До складу галузі входять підприємства з видобутку вугілля (шахти) і збагачувальні фабрики. Частка вугілля в паливно-енергетичному балансі України складає 69%, що є одним з найвищих показників у світі. Вугільна промисловість є базою для розвитку електроенергетики, металургії, коксохімії.
Найбільшого розвитку промисловість має в місцях поширення кам’яного вугілля – Донбасі і Львівсько-Волинському басейні. Особливу цінність має кам’яне вугілля Донбасу: з нього виготовляють кокс, який необхідний для виплавки чавуну.
Зараз вугільна промисловість має ряд проблем: розробка шарів ведеться на великій глибині і в старих шахтах. Це вимагає модернізації оснащення для покращення видобутку й підвищення безпеки праці шахтарів.
З вугільною промисловістю пов’язана низка екологічних проблем. Це, зокрема, порушення рівноваги гірських поверхневих мас, утворення териконів (насипів), погіршення якості підземних вод.
Нафтова промисловість
Основні родовища нафти зосереджені в Карпатській, Причорноморсько-Кримський нафтогазоносні провінціях, Дніпровсько-Донецькій нафтогазоносній області. Найбільші родовища Передкарпаття (60% видобутку нафти в Україні) – Бориславське, Долинське, Битківське.
У Дніпровсько-Донецькій нафтовидобувній області також є великі родовища: нафтові – Леляківське, Глинські-Розбишівське, нафтогазові – Гнідинцівське, Качанівське, Яблунівське.

У Причорномор’ї поклади нафти виявлені на Керченському півострові та в шельфовій зоні Чорного моря.

Газова промисловість
Великі родовища природного газу розташовані в Дніпровсько-Донецькій області: Шебелинське, Західнохрестищенське, Єфремівське. Близько 1/5 частини видобутку природного газу України зосереджено в Передкарпатті: Дашавське, Косівське, Надвірнянське родовища.
Значні родовища природного газу відкриті на півдні країни, насамперед у Криму. Основні родовища – Глібовське, Джанкойське. Зростає видобуток газу з дна Чорного моря.

По території України пролягають численні газопроводи: Шебелинка – Харків, Шебелинка – Полтава – Київ, Шебелинка – Дніпропетровськ – Кривий Ріг – Одеса – Кишинів, Шебелинка – Бєлгород – Москва, Дашава – Київ – Москва.

Тому газова промисловість є найперспективнішою. Природний газ – найефективніше паливо. Собівартість його видобутку значно нижча, ніж вугілля, а теплова здатність висока. Використання газу дуже перспективне: в порівнянні з іншими енергетичними джерелами він майже не отруює навколишнє середовище. Крім того газ використовується у хімічній промисловості.

Торф’яна промисловість розвивається у Поліссі на півночі України.

Електроенергетика – основа розвитку економіки країни. Розвиток електроенергетики, будівництво потужних електростанцій сприяють створенню нових промислових вузлів. Окремі галузі промисловості тяжіють до джерел дешевої електроенергії (електрометалургія), інші здатні обмежуватись транспортом електроенергії.

Електроенергію в Україні виробляють теплові, гідравлічні, гідроакумулюючі й атомні електростанції. 94% всієї електроенергії виробляють теплові й атомні електростанції. Їхня частка в енергетичному балансі України приблизно однакова.

Теплові електростанції (ТЕС) працюють на вугіллі, газі, мазуті Найпотужніші з них розташовані в Донбасі (Старобешівська, Курахівська, Криворізька-2), у Харківській (Зміївська), Київській (Трипільська) і Вінницькій (Ладиженська) областях. ТЕС, які поряд з електроенергією виробляють і тепло для опалення міст, нагрівають води для комунального господарства називають теплоелектроцентралями (ТЕЦ). З роботою ТЕС пов’язане значне забруднення навколишнього середовища.

Атомні електростанції (АЕС) будуються у районах із дефіцитом паливних ресурсів. На території України працюють Запорізька, Південноукраїнська, Рівненська та Хмельницька електростанції. Чорнобильська АЕС зазнала аварії 26 квітня 1986 року, зараз на ній встановлений саркофаг, щоб зменшити рівень радіації.

На Дніпрі й Дністрі побудовані великі гідроелектростанції (ГЕС). Найбільші з них – Дніпрогес, Дніпродзержинська, Дніпропетровська, Канівська, Каховська, Київська, Кременчуцька, Дністровська. На гідроенергетику припадає лише 5,2% загального виробництва електроенергії.

ГЕС в Україні побудовані на рівнинних річках, тому перед їхніми греблями створили штучні водоймища, що затопили сільськогосподарські угіддя. Вода водоймищ застоюється, акумулює різні шкідливі речовини. Греблі стають перешкодою розвитку рибного господарства, заважаючи міграції по річках промислових риб. У той же час вода з водоймищ використовується для зрошення посушливих земель Півдня України й степового Криму.

Для того, щоб максимально ефективно використовувати електроенергію споруджені ГАЕС (гідроакумулятивні електростанції), які дозволяють акумулювати електроенергію й використовувати її в час пік, коли відчувається її нестача.

Електроенергія, вироблена електростанціями, передається до споживачів за допомогою ліній електропередач (ЛЕП).

Україна має можливості використання сонячної й вітрової енергії, а також енергії внутрішнього тепла Землі (геотермальна енергія). У Криму побудована одна з перших геліоелектростанцій, яка використовує сонячну енергію; введено до експлуатації вітрові електростанції.


title: Презентація на тему «Аляска та Гаваї» (варіант 2)

text:
Аляска та Гаваї

Аляска
Аляска — найбільший штат США на північно-західній околиці Північної Америки, який включає півострів Аляска: усю північно-західну частину материка, Алеутські острови і архіпелаг Олександра;
Загальна площа — 1 717 855 км²;
Площа суходолу — 1 478 457 км².
Аляска стала 49-им штатом Сполучених Штатів 3 січня 1959.
Прізвисько штату: Остання Межа,Земля Північного Сонця
Географія
Штат межує з канадською територією Юкон на сході та провінцією Британська Колумбія на південному сході, Росією на невеликому проміжку Берингової протоки на заході. Омивається затокою Аляска і Тихим океаном на півдні, Беринговим морем, Беринговою протокою і Чукотським морем на заході, і морем Бофорта і Північним Льодовитим океаном на півночі. Складається з материкової частини і великого числа островів: архіпелаг Александра, Алеутські острови, острови Прібилова, острів Кадьяк, острів Святого Лаврентія. Омивається Північним Льодовитим і Тихим океанами.

Гора Мак-Кінлі (Деналі) (6194 м) — найвища в Північній Америці. Є діючі вулкани. У горах льодовики (Мейлспін). У 1912 в результаті виверження вулкана виникла Долина десяти тисяч димів.
Північну частину штату вкриває тундра. Південніше розташовані ліси. До складу штату входить острів Малий Діомід в Беринговій протоці, розташований на відстані 4 км від острова Великий Діомід (о. Ратманова), який належить Росії. На Тихоокеанському узбережжі клімат помірний, морський, відносно м'який; у решті районів —арктичний і субарктичний континентальний, з суворими зимами.

Першим європейцем, що відвідав Аляску, був Вітус Берінг у 1741. Аляска була колонією Росії з 1744, 18 жовтня 1867 була продана США за 7,2 млн. доларів; золото там було виявлене п'ять років потому.
З 1968 там розробляються різні мінеральні ресурси. В 1977 було прокладено нафтопровід від затоки Прудо до порту Вальдіз. У 1989 стався розлив нафти з танкера «Принц Вільям», що стало причиною серйозного забруднення навколишнього середовища.
Чималий дохід приносить туризм, який з кожним роком тут стрімко розвивається. Туристів Аляска приваблює суворими пейзажами і національними парками.

Столиця – Джуно
Найбільше місто – Анкорідж
Офіційні мови - Англійська
Гаваї
Гаваї - штат США з 21-го серпня 1959 р. на Гавайських островах у Тихому океані. Острови штату, які в 19-му столітті носили назву островів Сендвіча, розташовані на відстані 3700 км від північноамериканського материка.

Прізвисько штату: Штат Алоха
Столиця – Гонолулу
Офіційні мови - англійська, гавайська
Історія
Тихоокеанські острови Гавайського архіпелагу,— заселені ще з 11-го століття полінезійцями та згодом відкриті європейцями,— стали відомі світу лише після прибуття на них британського капітана Джеймса Кука в 1778. Згодом, у 19-му столітті, прибули туди й американські поселенці, в 1893 повалили владу місцевої династії,— та в 1894 встановили на Гавайських островах республіку. У 1898, за ініціативою тих же поселенців, острови анексовано США, а вже з 1900 Гавайські острови — територія США. 7 грудня 1941 американську військову базу у Перл-Гарбор атакувала японська морська авіація та завдала важких втрат Тихоокеанському флоту США — це й дало привід США включитися у Другу світову війну на Тихоокеанському театрі військових дій. Пізніш, у 1959 Гаваї стали формально 50-м штатом США.

Площа штату — 28 311 км². Гаваї складаються з ланцюга 20-и островів вулканічного походження. Головніші із них:
Гаваї, найвідоміший своєю найвищою серед Гавайських островів горою Мауна-Кеа (4201 м), — там розташовано інфрачервоний телескоп (власність Англії), і — горою Мауна-Лоа (4 170 м), у якій найбільший у світі кратер діючого вулкана. Площа о.Гаваї: 10,4 тис. км²;
Мауї, другий за територією острів;
Оаху, третій за населенням (82 % населення штату) і найчастіш відвідуваний туристами завдяки його пляжам Вайкікі та військовій базі Перл-Харбор;
Кауаї;
Молокаї.

Вулкан Мауна-Лоа, 4117 м, вважається найактивнішим вулканом в світі.
Остання активність: квітень 1984 року.

На островах інколи бувають землетруси.
Адміністративний центр і головний порт — Гонолулу на острові Оаху.
На Гаваях виробляються цукор, жіночий одяг; вирощуються ананаси, цукрова тростина, кава, квіти. Є харчова промисловість.
Це туристичний регіон на перетині трансконтинентальних морських та авіаційних шляхів. Основне джерело доходів — туризм.
Населення: 1,360,301 жителів (2010)
Релігії: християнство (63%), буддизм (9%), мормони (5%), інші (5%), атеїсти (18%).
Гора Мауна-Кеа
Гаваї мають тропічний пасатний клімат. Середньорічна температура 18—25 °C. Опадів до 4000 мм на рік. Вологі тропічні ліси та саванни.
Сніг падає на вершини Мауна-Кеа та Мауна-Лоа острові Гаваї узимку. Сніг паде рідко на острові Мауї на вулкані Галеакалаї. Вай-але-але на острові Кауаї друга гора у світі за щорічною середною кількістю опадів: — приблизно 11,7 мм.

Дякую за увагу!


Презентація на тему «Природний заповідник Ґорґани»


title: Презентація на тему «История исследования Африки»

text:
История исследования Африки
Начальный этап (2-е тыс. до н.э.—до 6 в.)
Начало изучения Африки относится к глубокой древности. Древние египтяне осваивали северную часть континента, продвигаясь вдоль побережья от устья Нила до залива Сидра, проникали в Аравийскую, Ливийскую и Нубийскую пустыни. Около 6 в. до н. э. финикийцы совершали длительные морские походы вокруг Африки. В 6 в. до н. э. карфагенянин Ганнон мореплаватель предпринял плавание вдоль западного побережья континента. Согласно записи на плите, оставленной им в одном из храмов Карфагена, он достиг внутренней части Гвинейского залива, куда европейцы проникли спустя почти две тысячи лет. В период римского владычества и позднее рыбацкие суда достигали Канарских островов, римские путешественники проникали глубоко в Ливийскую пустыню (Л. К. Бальб, С. Флакк). В 525 византийский купец, мореплаватель и географ Козьма Индикоплов поднялся вверх по реке Нил, пересек Красное море и объездил побережье восточной Африки. Он оставил 12-томное сочинение, служившее единственным для своего времени источником сведений о реке Нил и сопредельных территориях.
Второй этап—арабские походы (7-14 вв.)
После завоевания Северной Африки (7 в.) арабы много раз пересекали Ливийскую пустыню и пустыню Сахару, начали изучать реки Сенегал и Нигер, озеро Чад. В одной из наиболее ранних географических сводок Ибн Хордадбеха в 9 в. содержатся сведения о Египте и торговых путях в эту страну. В начале 12 в. Идриси показал Северную Африку на карте мира, которая по точности значительно превосходила существовавшие тогда в Европе карты. Ибн Баттута в 1325-49, выйдя из Танжера, пересек северную и восточную Африку, посетил Египет. Позднее (1352-53) он прошел Западную Сахару, побывал в г. Тимбукту на реке Нигер и затем возвратился назад через Центральную Сахару. Оставленное им сочинение содержит ценные сведения о природе посещенных им стран и нравах населяющих их народов.
Третий этап — путешествия 15-17 вв.
В 1417-22 китайский флотоводец Чжэн Хэ в одном из своих многочисленных походов, пройдя Красным морем, обогнул полуостров Сомали и, двигаясь вдоль восточного побережья, достиг острова Занзибар. В 15-16 вв. изучение Африки было связано с поисками португальцами морского пути в Индию. В 1441 Н. Триштан достиг мыса Кап-Блан. Д. Диаш в 1445-46 гг. обогнул крайнюю западную точку Африки, которую назвал Зеленым мысом. В 1471 Фернандо По открыл остров, названный его именем. В 1488 Б. Диаш открыл крайнюю южную точку Африки, назвав ее мысом Бурь (впоследствии переименован в мыс Доброй Надежды); в 1500 неподалеку от этого мыса во время бури Б. Диаш погиб. На основании отчетов Б. Диаша маршрут в Индию разработал португальский мореплаватель Васко да Гама. В 1497-98 он, направляясь в Индию из Лиссабона, обогнул мыс Доброй Надежды и прошел вдоль восточного побережья до 3° 20' ю. ш. (город Малинди). В 1487-92 П. Ковильян совершил путешествие из Лиссабона через Средиземное море до устья Нила, а далее прошел вдоль юго-западного побережья Красного моря до г. Суакин. К концу 16 в. были установлены контуры континента. В 17 в. во внутренних районах Африки, к югу от экватора, португальскими путешественниками были открыты озера Тана (1613) и Ньяса (1616), исследованы истоки Голубого Нила и нижнее течение реки Конго. На западе континента французская экспедиция А. Брю в 17 в. исследовала реку Сенегал, английская — реку Гамбия.
Четвертый этап — экспедиции 18-20 вв.
С конца 18 в. стремление овладеть новыми богатыми источниками природных ресурсов стимулировало изучение Африки английскими, французскими и немецкими путешественниками. Экспедиции сосредотачиваются во внутренних областях континента. Англичане создают специальную «Ассоциацию для содействия открытия внутренних частей Африки», которая организовала ряд важных экспедиций. М. Парк в 1795-97 и 1805-06 изучал верховья реки Нигер, У. Аудни, Д. Денем и Х. Клаппертон в 1822-23 пересекли Сахару с севера на юг (от города Триполи до озера Чад) и доказали, что река Нигер не берет свое начало из этого озера. Переход через Сахару в 1827-28 совершил французский путешественник Р. Кайе. В 1830 английская экспедиция изучила низовья и устье реки Нигер (Р. Лендер и Д. Лендер).

 В конце 18 — первой половине 19 в. начинается изучение Южной Африки, первым исследователем которой был английский путешественник Дж. Барроу. В 1835 Э. Смит обследовал реку Лимпопо, в 1868 С. Эрнскайн прошел по ее притоку Олифантс.

 Географическое и геологическое изучение бассейна Голубого Нила проводила в 1847-48 русская экспедиция Е. П. Ковалевского, первого из русских путешественников, описавших Абиссинию. В середине 19 в. в бассейне Белого Нила работали французские (А. Ленан де Бельфона и Д'Арно) и немецкая экспедиции (Ф. Верне). Высшую точку материка вулкан Килиманджаро открыли в 1848-49 немецкие миссионеры И. Крапф и И. Ребман. Английская экспедиция Дж. Спика и Р. Ф. Бертона в 1856-59 обнаружила озеро Танганьика. В 1858 озеро Виктория открыл Дж. Спик, позднее (1860-63) установивший совместно с Дж. Грантом, что из этого озера берет начало река Нил.

 Большой вклад в исследование Африки внес шотландский путешественник Д. Ливингстон, в 1849 открывший озеро Нгами, первым из европейцев пересекший Южную Африку с запада на восток (1853-56), попутно обследовав значительную часть бассейна реки Замбези и открыв крупнейший в мире водопад Виктория (1855). В 1867-71 он изучил южные и западные берега озера Танганьика, открыл озеро Бангвеулу. В Европе экспедицию Ливингстона считали пропавшей и на его поиски отправился журналист Г. М. Стэнли, встретившийся с Ливингстоном в 1871 на озере Танганьика. Далее они вместе обследовали северную часть этого озера и выяснили, что оно не связано с Нилом. Еще одну экспедицию на поиски Ливингстона в 1873 возглавил английский моряк и путешественник В. Л. Камерон. Однако его помощь запоздала, т. к. к тому времени Ливингстон умер от лихорадки. Камерон продолжил путешествие и 1874 достиг озера Танганьика и открыл его сток — реку Лукуга.
Четвертый этап — экспедиции 18-20 вв. (продолжение)
Исследования Сахары провели немецкие путешественники Г. Рольфс, в 1865-67 первым из европейцев пересекший Африку от берегов Средиземного моря (город Триполи) до Гвинейского залива (город Лагос), и Г. Нахтигаль, осуществивший в 1869-74 поход в район озера Чад. Он первым из европейцев достиг нагорья Вадаи и собрал обширный материал о природе и населении внутренних районов Центральной Африки. Позднее он опубликовал трехтомный труд «Сахара и Судан» (1879-89). Русский биолог, врач и путешественник А. В. Елисеев в 1881, будучи еще студентом, отправился в Египет, проехал вверх по Нилу до Сиута, а затем два месяца странствовал по Аравии. Три года спустя он вновь посетил Африку, из города Триполи он переехал в Алжир, прошел по Сахаре, побывал в Марокко; его перу принадлежит много географических сочинений, в т. ч. и об Африке. Русский путешественник В. В. Юнкер в 1876-78 совершил большое путешествие по Центральной Африке, во время которого провел географические и этнографические наблюдения, уточнил гидрографию истоков реки Белый Нил. В следующей экспедиции в 1879-86 он исследовал водораздел рек Нил и Конго; результаты своих наблюдений обобщил в книге «Путешествия по Африке (1877-78 и 1879-86)» (1949). В 1896-1900 трижды побывал в Эфиопии русский путешественник А. К. Булатович, провел съемку слабоизученных юго-западных и западных областей страны, первым из европейцев пересек горную область Каффа. Территорию современной Анголы и Мозамбика изучали португальцы А. А. Серпа Пинту (1877-79), который открыл истоки рек Кунене и Кубанго, Э. Бриту Капелу и Р. Ивенш (1877-79), пересекшие континент с запада на восток.

 В результате географических исследований к концу 19 в. были изучены четыре великие африканские реки: Нил, Нигер, Конго и Замбези. В начале 20 в. выявлены огромные природные ресурсы африканского континента.


title: Презентація на тему «Японія» (варіант 8)

text:
Цікаві факти
Японія
Питання честі і раніше грає в Японії центральну роль. Останній прем'єр міністр Юкіо Хатояма подав у відставку після того, як не зміг виконати передвиборчу обіцянку.
У Японії ув'язнені не мають права голосувати на виборах.
Дев'ята стаття японської конституції забороняє країні мати свою армію і брати участь у війнах.
Населення Японії всього 360 чоловік на квадратний кілометр. Це менше ніж в Англії, де на квадратний кілометр припадає 383 людини.
У всіх північних містах Японії, де взимку випадає сніг, підігріваються тротуари і вулиці.
В Японії немає центрального опалення. Кожен обігріває квартиру як може.
У Японії немає сміттєвих баків, так як все сміття переробляється, тільки спеціальні баки для збору пляшок.
Дві третини Японії покрито лісами. У Японії заборонено комерційна вирубка власного лісу.
У Японії один з найліберальніших тютюнових законів. Курити можна скрізь, крім залізничних платформ і аеропортів.
Японська мова складається з чотирьох рівнів ввічливості: розмовний, шанобливий, ввічливий і дуже ввічливий. Жінки майже завжди говорять в шанобливій формі мови, чоловіки в розмовній.
Японські і китайські ієрогліфи це одне й те саме.
Більшість японських ієрогліфів складаються з 2-4 складів, але є дивовижні винятки. Наприклад ієрогліф 砉 складається з тринадцять складів.
Японці дуже поважають тих, хто може сказати їхньою мовою хоча б дві фрази. Вони вважають, що вивчити її нереально.
Японці постійно говорять про їжу. Повечеряти, не вимовивши кілька разів "oishii" (смачно) дуже неввічливо.
У Японії категорично не прийнятні чайові.
У Японії їдять дельфінів. З них роблять суп, готують кусіякі (японський шашлик), навіть їдять сирим.
 У Японії завжди першими обслуговують чоловіків. У ресторані чоловік першим залишає замовлення, і йому першому приносять напій.
У Японії дешева риба і м'ясо, але дуже дорогі фрукти.

В Японіі майже всё туалети оснащені підігрівом сидіння і не менш як 10 кнопками для різних функцій.
В Японії дуже дорогий транспорт, найдешевший квиток на метро обійдеться в 140 ієн (50 рублів).
У Японські телефони вбудована система екстренного оповіщення нації.
Більше половини залізниць в Японії приватні. Недержавні перевізники відповідають за 68% всього залізничного сполучення країни.
Японці водять великі машини. Сіті кари неможливо зустріти навіть у тісному Токіо, зате джипів дуже багато.
В японській мові у місяців немає назв, замість цього вони позначаються порядковими номерами.
Кожен другий японець чудово малює й непогано співає. Частково це результат системи виховання дітей - їх спершу вчать малювати і співати, а потім говорити й писати.
У Японії навчальний рік починається першого квітня.
У Токіо настільки безпечно, що шестирічні діти самостійно користуються громадським транспортом.
В Японії не буває мародерства.
В Японії існує смертна кара. У минулому році в Японії було страчено вісім злочинців.


title: Презентація на тему «Joseph William Turner»

text:
Joseph William Turner
Biography
Joseph Mallord William “J. M. W.” Turner (14
May 1775 – 19 December 1851) was a British
Romantic landscape painter, water-colourist, and
printmaker. He was baptised on 14 May 1775,
but his date of birth is unknown. It is generally
believed he was born between late April and early
May. He was born in Maiden Lane, Covent
Garden, London, England. His father, William
Turner, was a barber and wig maker. His mother,
Mary Marshall, came from a family of butchers.
A younger sister, Mary Ann, was born in
September 1778 but died aged four in August 1783.
In 1785, as a result of a "fit of illness" in the family the young Turner was sent to stay with his maternal uncle, Joseph Mallord William Marshall, in Brentford. There he first showed interest in the visual arts. He entered the Royal Academy of Art in 1789, when he was 14 years old, and was accepted into the academy a year later.

Biography
 Sir Joshua Reynolds, president of the Royal Academy, chaired the panel that
admitted him. At first Turner showed a keen interest in architecture but was
advised to continue painting by the architect Thomas Hardwick. His first water-
colour painting ’A View of the Archbishop's Palace’, Lambeth was accepted for
the Royal Academy summer exhibition of 1790 when Turner was 15.

Biography
Turner exhibited his first oil painting at the academy in 1796, ’Fishermen at Sea’.
Wilton said that the image: “Is a summary of all that had been said about the sea by
the artists of the eighteenth century” and shows strong influence by artists such
as Horace Vernet, Philip James de Loutherbourg, Peter Monamy and Francis
Swaine, who was admired for his moonlight marine paintings.
Turner travelled widely in Europe, starting with France and Switzerland in 1802
and studying in the Louvre in Paris in the same year. Also he made many visits to
Venice. His first trip in Europe Turner made in 1791. After that, he had been there
many times and painted many beautiful pictures like ‘Canal Venecia’ or ‘Snow
Storm: Hannibal and his Army Crossing the Alps’.

Biography
Important support for Turner’s work came from Walter Ramsden Fawkes,
of Farnley Hall, near Otley in Yorkshire, who became a close friend of the
artist. Turner first visited Otley in 1797, aged 22, when commissioned to
paint watercolours of the area. There, in Yorkshire, the artist drew a lot of great
new pictures such as ‘Grouse Shooting on Beamsley Beacon’ and ‘Rainbow’.

Biography
Turner died in the house of his mistress Sophia Caroline Booth in Cheyne
Walk in Chelsea on 19 December 1851.
At his request he was buried in St Paul's Cathedral, where he lies next to Sir
Joshua Reynolds. His last exhibition at the Royal Academy was in 1850. Turner
left behind a lot of remarkable works, which people admire today.
Biography
Norham Castle, Sunrise.
The most amazing works
Wolverhampton, Staffordshire.
The most amazing works
View in the Avon George.
The Decline of the Carthaginian Empire.
The most amazing works
El Temerario remolcado al dique sec.
The most amazing works
Early 19th Century Romanticism.
The most amazing works
Dolbadern Castle.
The most amazing works
Thank you for your attention! 


Презентація на тему «Республіка Польща» (варіант 4)


title: Презентація на тему «Аляска та Гаваї» (варіант 1)

text:
Аляска та Гаваї
Підготувала учениця 10-Б класуОлінська Дарія
Аляска
Аляска — найбільший штат США на північно-західній околиці Північної Америки, який включає півострів Аляска: усю північно-західну частину материка, Алеутські острови і архіпелаг Олександра;
Загальна площа — 1 717 855 км²;
Площа суходолу — 1 478 457 км².
Аляска стала 49-им штатом Сполучених Штатів 3 січня 1959.
Прізвисько штату: Остання Межа,Земля Північного Сонця
Географія
Штат межує з канадською територією Юкон на сході та провінцією Британська Колумбія на південному сході, Росією на невеликому проміжку Берингової протоки на заході. Омивається затокою Аляска і Тихим океаном на півдні, Беринговим морем, Беринговою протокою і Чукотським морем на заході, і морем Бофорта і Північним Льодовитим океаном на півночі. Складається з материкової частини і великого числа островів: архіпелаг Александра, Алеутські острови, острови Прібилова, острів Кадьяк, острів Святого Лаврентія. Омивається Північним Льодовитим і Тихим океанами.

Гора Мак-Кінлі (Деналі) (6194 м) — найвища в Північній Америці. Є діючі вулкани. У горах льодовики (Мейлспін). У 1912 в результаті виверження вулкана виникла Долина десяти тисяч димів.
Північну частину штату вкриває тундра. Південніше розташовані ліси. До складу штату входить острів Малий Діомід в Беринговій протоці, розташований на відстані 4 км від острова Великий Діомід (о. Ратманова), який належить Росії. На Тихоокеанському узбережжі клімат помірний, морський, відносно м'який; у решті районів —арктичний і субарктичний континентальний, з суворими зимами.

Першим європейцем, що відвідав Аляску, був Вітус Берінг у 1741. Аляска була колонією Росії з 1744, 18 жовтня 1867 була продана США за 7,2 млн. доларів; золото там було виявлене п'ять років потому.
З 1968 там розробляються різні мінеральні ресурси. В 1977 було прокладено нафтопровід від затоки Прудо до порту Вальдіз. У 1989 стався розлив нафти з танкера «Принц Вільям», що стало причиною серйозного забруднення навколишнього середовища.
Чималий дохід приносить туризм, який з кожним роком тут стрімко розвивається. Туристів Аляска приваблює суворими пейзажами і національними парками.

Столиця – Джуно
Найбільше місто – Анкорідж
Офіційні мови - Англійська
Гаваї
Гаваї - штат США з 21-го серпня 1959 р. на Гавайських островах у Тихому океані. Острови штату, які в 19-му столітті носили назву островів Сендвіча, розташовані на відстані 3700 км від північноамериканського материка.

Прізвисько штату: Штат Алоха
Столиця – Гонолулу
Офіційні мови - англійська, гавайська
Історія
Тихоокеанські острови Гавайського архіпелагу,— заселені ще з 11-го століття полінезійцями та згодом відкриті європейцями,— стали відомі світу лише після прибуття на них британського капітана Джеймса Кука в 1778. Згодом, у 19-му столітті, прибули туди й американські поселенці, в 1893 повалили владу місцевої династії,— та в 1894 встановили на Гавайських островах республіку. У 1898, за ініціативою тих же поселенців, острови анексовано США, а вже з 1900 Гавайські острови — територія США. 7 грудня 1941 американську військову базу у Перл-Гарбор атакувала японська морська авіація та завдала важких втрат Тихоокеанському флоту США — це й дало привід США включитися у Другу світову війну на Тихоокеанському театрі військових дій. Пізніш, у 1959 Гаваї стали формально 50-м штатом США.

Площа штату — 28 311 км². Гаваї складаються з ланцюга 20-и островів вулканічного походження. Головніші із них:
Гаваї, найвідоміший своєю найвищою серед Гавайських островів горою Мауна-Кеа (4201 м), — там розташовано інфрачервоний телескоп (власність Англії), і — горою Мауна-Лоа (4 170 м), у якій найбільший у світі кратер діючого вулкана. Площа о.Гаваї: 10,4 тис. км²;
Мауї, другий за територією острів;
Оаху, третій за населенням (82 % населення штату) і найчастіш відвідуваний туристами завдяки його пляжам Вайкікі та військовій базі Перл-Харбор;
Кауаї;
Молокаї.

Вулкан Мауна-Лоа, 4117 м, вважається найактивнішим вулканом в світі.
Остання активність: квітень 1984 року.

На островах інколи бувають землетруси.
Адміністративний центр і головний порт — Гонолулу на острові Оаху.
На Гаваях виробляються цукор, жіночий одяг; вирощуються ананаси, цукрова тростина, кава, квіти. Є харчова промисловість.
Це туристичний регіон на перетині трансконтинентальних морських та авіаційних шляхів. Основне джерело доходів — туризм.
Населення: 1,360,301 жителів (2010)
Релігії: християнство (63%), буддизм (9%), мормони (5%), інші (5%), атеїсти (18%).
Гора Мауна-Кеа
Гаваї мають тропічний пасатний клімат. Середньорічна температура 18—25 °C. Опадів до 4000 мм на рік. Вологі тропічні ліси та саванни.
Сніг падає на вершини Мауна-Кеа та Мауна-Лоа острові Гаваї узимку. Сніг паде рідко на острові Мауї на вулкані Галеакалаї. Вай-але-але на острові Кауаї друга гора у світі за щорічною середною кількістю опадів: — приблизно 11,7 мм.

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Канада» (варіант 7)

text:
КАНАДА
Офіційна назва – Канада

Площа – 10 млн км² (2-ге місце у світі)

Населення – 34,4 млн чол.

Столиця – Оттава

Загальні відомості
м.Оттава
Державний прапор
Тип країни – високорозвинена держава, країна “Великої сімки”

ВВП на душу населення – $47 066

Державний устрій – країна у складі    Співдружності, федеративна держава

Член міжнародних організацій – ООН, НАТО, ОАД та ін.

Офіційна мова – англійська, французька

Релігія – християнство (протестантизм, католицтво)

Валюта – канадський долар
Christ Church
MONTREAL, CANADA
Склад території – 10 провінцій, 3 території
Економіко-географічне положення
Канада – високорозвинена держава Північної Америки, велика переселенська країна.
По суходолу межує з США – головним економічним і політичним партнером. Державний кордон між двома країнами є умовний.
Канада має вихід до трьох океанів: Атлантичного, Тихого, Північно- Льодовитого океанів, але через складні природні умови 90% берегів не використовуються в господарстві.
Історія формування території
  Перші колонії європейців на території сучасної Канади з’явилися тут в Х ст., коли вікінги висадилися на берегах острова Ньюфаундленд та півострова Нова Шотландія.
Нова хвиля європейської колонізації розпочалася з 15 ст., коли англійські мореплавці досягли Ньюфаундленда. З часом тут виникли поселення англійських, французьких, іспанських та португальських моряків.
Заселення та дослідження Канади почалися із середини 16 ст., коли французи заснували свої колонії вздовж річки Святого Лаврентія, а на північ та захід від неї виникли англійські володіння.
   У 17-18 ст. територія Канади стала ареною запеклої боротьби між Великою Британією та Францією.
У 1763 році після тривалої війни Франція втратила володіння і Канада стала британською колонією.
У 1867 році Канада дістала статус домініону(вищу ступінь автономії, яку могла досягти британська заморська територія).
Повна незалежність країни була визнана в 1931 році. В сучасних межах Канада існує з 1949 року.
Природні умови
У рельєфі Канади переважають рівнини: Лаврентійська височина та Внутрішні рівнини.
На заході тягнуться високі сейсмічно активні гори Кордильєри, на сході – давні низькі Аппалачі.
гори Кордильєри
Більша частина Канади лежить у арктичному та субарктичному поясах. Тільки південні території Канади простягаються в помірному кліматичному поясі.
Гори Аппалачі
Природні ресурси
    З паливних корисних копалин Канада має великі поклади нафти і природного газу, що зосереджені в Західноканадському басейні.

Запаси кам’яного вугілля містяться у Західному басейні.
З рудної сировини є значні поклади залізної руди в Приозерному басейні;

мідних, нікелевих, поліметалевих, уранових руд та платини – на Лаврентійській височині;

 золота та срібла – в горах на північному сході;
Водні ресурси Канади дуже значні: на країну припадає 15% прісної води світу. Річки Лаврентійської височини та Кордильєр порожисті, мають великий гідроенергопотенціал. Найдовша річка Канади –  Макензі.

Водоспад «Підкова», або «Канадський водоспад»,один із трьох водоспадів Ніагари
   У країні є значні площі родючих ґрунтів. Найкращі з них – чорноземи – у центральній частині Канади. На сході та крайньому заході країни переважають родючі бурі та лісові ґрунти.
Країна дуже багата на лісові ресурси. Половина її території зайнята лісами. Тут багато цінних хвойних порід: ялиця, модрина, ялина.
Населення
Перший тип відтворення населення;

Природний приріст = 4 чол./тис.,

Середня густота населення – 3,4 чол./км²

З природних причин понад 90% населення концентрується на кордоні із США.

Типова двонаціональна країна: 45% її населення – англоканадці, 30% - франкоканадці.

В Канаді багато національних меншин: німців, італійців, китайців.
Велика українська діаспора зосереджена переважно в степових провінціях.
Серед віруючих переважають християни: майже 50% з них є протестантами, понад 40% - католиками.
Мечеть Бейт уль Іслам у Калгарі
 (провинція Альберта)
Собор Святого Джозефа у Монреалі
(провінція Квебек)
Українська Католицька Єпархія Торонто
В країні є 4 міста-мільйонники:

Торонто (4,3 млн чол.)
Монреаль (3,3 млн чол.)
Ванкувер (2 млн чол.)
Оттава (1 млн чол.)
Рівень урбанізації високий – 77%
Торонто
Монреаль
Ванкувер
Оттава
Господарство
  Понад 50% населення працюють у невиробничій сфері.

Держава зберігає свою аграрно-сировинну спеціалізацію: вивозить на світовий ринок мінеральну, лісову та сільськогосподарську сировину.

 Провідна галузь промисловості – гірничодобувна    (експортується близько 80% видобутої сировини).

Особливе значення має вивезення нікелю, свинцю, урану, цинку, азбесту, золота.
Основні райони видобутку енергетичної сировини — пров. Альберта, Британська Колумбія і Саскачеван, які забезпечують 98% обсягів цієї продукції.

Основні райони видобутку неенергетичних корисних копалин — провінції Онтаріо, Квебек, Британська Колумбія.
Паливна промисловість
Нафтопереробка зосереджена у великих портах: Монреалі, Ванкувері, а також поблизу місць видобування сировини – в  Едмонтоні.

ГЕС в електроенергетиці відіграють провідну роль; на них припадає 61% усієї виробленої електроенергії.

ТЕС працюють біля великих міст і дають 22% електроенергії.

АЕС забезпечують потреби в електроенергії центральних провінцій і виробляють 17% від її загальної кількості.
Чорна металургія представлена підприємствами повного циклу, що працюють на власній сировині. Продукція цієї галузі повністю забезпечує власні потреби господарства. Основними її центрами є Гамільтон, Су-Сент-Марі, Сідні.
З галузей кольорової металургії, що використовують переважно власну сировину і власну дешеву енергію, розвинуто виробництво міді, свинцю, нікелю, титану, кобальту, платини, золота, срібла. Основні її центри - Садбері, Трейл, Томпсон, Монреаль, Норанда.
З галузей машинобудування переважають автомобіле-, судно-, літако-, локомотивобудування, виробництво сільськогосподарських машин тощо.

Розвинуто також виробництво промислового устаткування, точного електромашинобудування.

Центри машинобудування:

Автомобілебудування:  Ванкувер, Вінніпег, Торонто, Уінсор;

Суднобудування:Ванкувер, Вікторія, Галіфакс;

Літакобудування та космічна техніка: Монреаль;

Електротехніка: Калгарі, Торонто, Оттава;

Залізничне машинобудування: Монреаль

Хімічна промисловість, що використовує власну сировину, охоплює виробництво пластмас, мінеральних добрив, хімічних волокон, за виробництвом яких Канада посідає 5-те місце в світі.

 Основний район хімічної промисловості — південь провінції Онтаріо.
Деревообробна та целюлозно-паперова галузі за обсягом експорту своєї продукції виводять Канаду на 1-ше місце в світі. Центри галузі зосереджено в провінціях Онтаріо, Квебек, Британська Колумбія.
Сільське господарство
У галузевій структурі переважає тваринництво: м’ясо-молочне скотарство, свинарство птахівництво поширені на півдні центральних провінцій.

Рибальство відіграє важливу роль у приатлантичних та західних провінціях.

Зернова галузь є однією із найбільш прогресуючих. За експортом пшениці та ячменю Канада посідає одне з перших місць у світі. Вирощують також овес, льон, рапс, тютюн.
У Канаді розвинуто всі види транспорту. Найгустіша транспортна мережа - поблизу кордону із США(південь Канади).

У перевезеннях пасажирів головну роль відіграє автотранспорт. Через усю країну побудовано швидкісні автостради.

Дві трансканадські залізниці утворюють розгалужену мережу по всій країні.

 Розвинутий і трубопровідний транспорт. Нафто- і газопроводи простягаються до США.

У міжнародній перевезеннях велике значення має морський та повітряний транспорт. Найбільшими морськими портами є Ванкувер, порти Монреаля та Галіфакса. Найбільший аеропорт країни – Монреаль.
Транспорт
Міжнародні економічні зв’язки
Основними торгівельними партнерами країни є США, на які припадає понад 70% товарообігу.
Зростають економічні зв’язки країни з Японію та Мексикою.
Канада експортує майже 30% ВНП.
Серед товарів експорту — сировина (свинець, цинк, нікель), прокат кольорових металів, автомобілі, інша продукція машинобудівної, деревообробної промисловостей та сільського господарства. Велика частка електроенергії експортується в мережу США.
Канадці українського походження
Україноканадці, за офіційними даними — 9-а за чисельністю мовно-етнічна група Канади, їх у країні — 1 209 085 (станом на 2011рік)
Україноканадці є найбільшою слов'янською діаспорою на території Канади.
У політиці:
До етнічних українців, які досягли успіху на політичній сцені Канади, можна віднести Вільяма Гавриляка, який тричі був обраний мером міста Едмонтон, чинного прем'єр-міністра Альберти Едварда Стельмаха, депутата Національної Асамблеї (парламенту) Канади Бориса Вжесневського.

Але найбільших успіхів серед українців Канади на політичній арені досяг Роман Гнатишин, який у 1990–1995 роках займав посаду генерал-губернатора Канади.
Прем'єр Альберти Едвард Стельмах і депутат парламенту Альберти Євген Звоздецький
Гнатишин Роман
24-й генерал-губернатор Канади
Гавриляк Вільям
Перший мер міста Едмонтон (провінція Альберта)
У спорті:
    Легендарна трійка «Uke-line» — Вік Стасюк, Бронко Хорват і Джонні Буцик— від 1956 до 1960 року захищала кольори вже американської хокейної команди Національної хокейної ліги(НХЛ) Бостон Брюїс.

    У команді “Торонто Мейпл Ліфс” сьогодні грає уродженець Києва Олексій Понікаровський.

     Багаторазовим учасником збірної Канади з регбі є Кевін Ткачук , котрий серед небагатьох північноамериканців був удостоєний честі зіграти за Варварів (Barbarians) — команду-легенду — збірну кращих гравців світу.

«Uke-line»
Олексій Понікаровський
Кевін Ткачук
У мистецтві:
  У канадськоукраїнських громадах та поза їх межами відвідування гуртків українського танцю популярне дозвілля, особливо для дітей. Є сучасні професійні ансамблі: «Шумка», «Русалка» та десятки самодіяльних колективів.
Українські танцюристи на фестивалі у Британській Колумбії
Мистецтво розписування писанок, які в Канаді називають «українські великодні яєчка» (англ.Ukrainian easter eggs), стає щораз популярнішим серед загалу в Канаді. Найбільша у світі писанка знаходиться у місті Вегревіль, Альберта.


title: Презентація на тему «Зона вільної торгівлі»

text:
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Jérôme Boniface
Seconded National Expert


Презентація на тему «Японія» (варіант 12)


Презентація на тему «Шрі-Ланка» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Canada» (варіант 7)

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Map of Canada
Royal Union flag
fleur-de-lis
St. George's Cross
First Canadian Flags
      The first flag known to have flown in Canada was the St George's Cross carried by John Cabot when he reached Newfoundland in 1497. In 1534, Jacques Cartier planted a cross in Gaspé bearing the French royal coat of arms with the fleurs-de-lis. His ship flew a red flag with a white cross, the French naval flag at the time. New France continued to fly the evolving French military flags of that period
Union Jack
Red Ensign
Maple Leaf
First Canadian Flags
The Coat of Arms
The arms of Canada were adopted in 1921 by proclamation of King George V. In 1994, the arms were augmented with a ribbon displaying the motto of the Order of Canada, DESIDERANTES MELIOREM  PATRIAM (They desire a better country)
The design of the arms of Canada reflects the royal symbols of the United Kingdom and France (the three lions of England, the lion of Scotland, thefleurs-de-lis of France and the rIish harp of Tara).
The Coat of Arms
On the bottom portion of the shield is a sprig of three Canadian maple leaves representative of Canadians of all origins. The coat of arms is supported by the lion of England holding the Royal Union Flag and the unicorn of Scotland carrying the flag of Royal France. The crest above the shield features a crowned lion holding a red maple leaf. At the base of the arms are the floral emblems associated with the Canadian Monarchy: the English rose, the Scottish thistle, the French lily and the Irish shamrock.
The Coat of Arms
The Royal Crown at the top indicates that these are the Arms of the Sovereign in right of Canada, commonly called "the Royal Arms of Canada" or "the Arms of Canada".

Symbols of Canada
The Flag
Canadian Colours: Red and white are the official colours of Canada. They were designated Canada's official colours by King George V on 21 November, 1921, in the proclamation of the Royal Arms of Canada.
The Great Seal of Canada: The Great Seal of Canada is used on all state documents such as proclamations and commissions of cabinet ministers, senators, judges and senior government officials.
Symbols of Canada
The Maple Leaf and Tree: The maple leaf is Canada's most prominent symbol, recognized as Canadian all around the world. According to many historians, the maple leaf began to serve as a Canadian symbol as early as 1700. The maple tree was officially proclaimed the national arboreal emblem of Canada on 25 April, 1996.
The Beaver
   New Brunswick

 Newfoundland
Prince Edward Island
Nova Scotia
Quebec
Ontario
Manitoba
Saskatchewan
Alberta
British Columbia
Nunavut
Yukon
Northwest Territories
The explorer depicted in the image is Jacques Cartier .
The Huron-Iroquois word for «village» or «settlement» was kanata.
The first use of "Canada" as an official name came in 1791 when the Province of Quebec was divided into the colonies of Upper and Lower Canada.
The Parliament Building
The Centre Block
The House of Commons
The Senate Chamber
The Library of Parliament

Thank You for Attention!
Add title using Outline or Slide view.
Insert picture - canada_map.jpg
Resize and position picture.
Use Outline View to add title, then text.
Insert picture - big_arms.gif, then resize picture and text box, formatting text appropriately.
Use Outline View to add title, then text.
Insert picture - big_arms.gif, then resize picture and text box, formatting text appropriately.
Use Outline View to add title, then text.
Insert picture - big_arms.gif, then resize picture and text box, formatting text appropriately.
Add title using Outline or Slide view.
Copy text from Canada.doc and paste into text box.  Separate sentences into paragraphs and adjust bullets appropriately.
Insert pictures - cent2.gif, feuil.gif.
Resize pictures and text box appropriately, formatting text if necessary.
Add title using Outline or Slide view.
Copy text from Canada.doc and paste into text box.  Separate sentences into paragraphs and adjust bullets appropriately.
Insert pictures - cent2.gif, feuil.gif.
Resize pictures and text box appropriately, formatting text if necessary.
Add title using Outline or Slide view.
Copy text from Canada.doc and paste into text box.
Change bulleted list to numbered list.
Insert pictures - tartan_legend.gif, tartans.jpg
Resize and position pictures and text box.
Use Order command to correct problems with overlapping objects.
Add title using Outline or Slide view.
Copy text from Canada.doc and paste into text box.
Change bulleted list to numbered list.
Insert pictures - tartan_legend.gif, tartans.jpg
Resize and position pictures and text box.
Use Order command to correct problems with overlapping objects.
Add title using Outline or Slide view.
Copy text from Canada.doc and paste into text box.
Change bulleted list to numbered list.
Insert pictures - tartan_legend.gif, tartans.jpg
Resize and position pictures and text box.
Use Order command to correct problems with overlapping objects.
Add title using Outline or Slide view.
Copy text from Canada.doc and paste into text box.
Change bulleted list to numbered list
Insert picture - cartier.gif
Resize and position picture and text box, formatting text appropriately.
Add title using Outline or Slide view
Insert pictures - centreblock_back.jpg, House of Commons.jpg, Library of Parliament.jpg, Senate Chamber.jpg
Insert text boxes for labels.
Resize and position pictures and text boxes appropriately.


title: Презентація на тему «Сутність, основні ознаки, причини та наслідки глобалізації»

text:
Сутність, основні ознаки, причини та наслідки глобалізації
Виконала: ліцеїстка II курсу біолого – хімічного профілю
Пацаловська Лілія
Основним чинником розвитку глобалізації стала науково-технічна революція, особливо розвиток світової системи інформації, поширення Інтернету, який зробив можливим миттєвий зв'язок між людьми в різних кінцях світу і усунув перешкоди на шляху розповсюдження будь-якої інформації.
Глобалізація – це сучасна форма міжнародних відносин, яка характеризується поширенням взаємозалежності між країнами в економічній, політичній і культурній сферах практично на всю земну кулю.
Причини формування глобалізаційних процесів:
· процес інтернаціоналізації, який приводить до поглиблення співробітництва між країнами та посилення їх взаємозалежності;
· науково-технічний прогрес: поява інформаційних технологій, які докорінно змінюють всю систему соціально-економічних відносин, переносять на якісно новий технічний рівень організаційно-економічні відносини, транспортні та комунікаційні зв’язки;
· загострення проблем, що є загальними для всіх людей і країн світу та важливими з погляду збереження та розвитку людської цивілізації.
Характерні ознаки глобалізації:
· взаємозалежність національних економік та їхнє взаємопроникнення, формування міжнародних виробничих комплексів поза національними кордонами;
· фінансова глобалізація – зростаюча фінансова єдність та взаємозалежність фінансово-економічних систем країн світу;
· послаблення можливостей національних держав щодо формування незалежної економічної політики;
· розширення масштабів обміну та інтенсифікація процесів руху товарів, капіталів, трудових ресурсів;
· створення інституцій міждержавного, міжнародного регулювання глобальних проблем;
· тяжіння світової економіки до єдиних стандартів, цінностей, принципів функціонування.
Глобалізація – це об’єктивний процес планетарного масштабу, який має як прогресивні наслідки, так і негативні.
До позитивних ми можемо зарахувати:
Ø поширення нових інформаційних технологій та пов’заних з ними переваг (скорочення часу і витрат на трансакції, поліпшення умов праці та життя);
Ø перехід на ресурсозаощаджувальні технології;
Ø посилення уваги до важливих проблем людства та ін.

До негативних наслідків глобалізації належать:
Ø посилення нерівномірності розвитку країн світу;
Ø нав’язування сильними країнами своєї волі, нераціональної структури господарства, політичної та економічної незалежності.


title: Презентація на тему «Китай» (варіант 23)

text:
Китай за останнє 20-річчя вийшов на провідні позиції майже в усіх галузях економіки та за обсягами ВВП. Чи можна країну відносити до розвинутих чи високо розвинутих країн світу?

Китай
Особливості сучасного світового розвитку пов'язані з процесами, що відбуваються в країнах, що розвиваються, які становлять більшість держав світу. Центром економічного зростання в світовому господарстві стала Східна Азія. У число найбільших економічних держав світу входить Китай .
Китай- одна з найбільших держав світу. На його території проживає понад 21% населення всього світу.
Китай, ВВП якого в 80-90-ті роки збільшувався щорічно на 10%.
На території проживає понад 21% населення всього світу.
Усередині валовий продукт Китаю в 90-х роках цією досяг американського рівня і за підрахунками Світового банку в 2015 р . вийде на перше місце в світі.
Займає одне з провідних місць у світовій торгівлі.
Середньорічний темп приросту перевищував 9%, що було вище показників попередніх трьох десятиліть . За темпами економічного зростання перевершувала всі країни, що розвиваються в два-три рази.
Китай-потужна аграрно-індустріальна країна.
Розвиваються традиційні галузі промисловості — текстильна, вугільна, чорна металургія, фосфорно-фаянсове виробництво, також створені нові галузі — нафтопереробна, газова, хімічна, авіаційна, космічна, електронна, машинобудування, приладобудування.
Китай займає провідні позиції у світі з видобутку вугілля, цементу, виробництва мінеральних добрив, сталі, електроенергії. Розвинені сучасні види транспорту. Розвинуті морські порти: Шанхай, Тяньцзінь з Сіньганом, Далянь, Гуанчжоу з Хуанпу, Чжаньцзян, Ціньхуандао, Ціндао. В країні діють бл. 500 внутрішніх і 60 міжнародних авіаліній.
Займає третє місце в світі за територією, поступаючись Росії та Канаді. На 2010 рік економіка КНР займає 2 місце у світі за величиною номінального ВВП, обігнавши Японію, і 2 місце по ВВП, розрахованим за паритетом купівельної спроможності.
За абсолютними розмірами 26 видів продукції, в основному низької і середньої технології, країна входить в число 10 найбільших виробників світу.
Посідає перше місце у світі з виробництва продовольства, бавовни, вугілля, сталі, цементу, скла, бавовняних тканин, порцеляни, фаянсу. Отримали розвиток, верстатобудування, суднобудування, виробництво конторського обладнання, атомна і аерокосмічна промисловість.
Головна галузь сільського господарства - рослинництво. Китай займає 1-е місце в світі за різноманітністю вирощуваних культур: понад 50 видів польових, близько 80 видів городніх і 60 видів садових культур.
Тому можу зробити такі висновкі :Китай на сьогоднішній день далеко не остання країна в світі,яка розвивається,і в деяких галузях-займає провідні місця.


title: Презентація на тему «Австралія» (варіант 2)

text:
Australia is a country comprising the mainland of the Australian continent

Location
It is the world's sixth-largest country by total area.
It`s an island, surrounded by water.
It`s the smallest continent in the world.

Australia is composed of 7 territories:
Western Australia, Northern Territory, Queensland,
South Australia, New South Wales, Tasmania,
Victoria.
James Cook discovered Australia in 1770
History
The Aborigines have lived in Australia for over 40,000 years.
Canberra is the capital city of Australia. With a population of 374,245
Cities
Sydney is the state capital of New South Wales and the most populous city in Australia.
Brisbane is the capital and most populous city in the Australian state of Queensland,  and the third most populous city in Australia.
Melbourne is the capital and most populous city in the state of Victoria, and the second most populous city inAustralia.
Animals
 Kangaroo
Koala
Emu
Kookaburra
An Aborigine
Some Australian synbols
Sydney Opera House
A boomerang
Kangaroos in the Outback
AC/DC, music band
Other names for Australia
 Oz
 Down Under