title: Презентація на тему «Кримінальне право. Поняття злочину»

text:
Кримінальне право. Поняття злочину
Презентацію
виконав учень 10-Б класу
Пащенко Олександр
Кримінальне право
Кримінальне право - це система юридичних норм,прийнятих Верховною Радою України,у яких визначається,які суспільно небезпечні діяння є злочинами і які покарання мають застосовуватися до осіб,що їх вчинили.
Предмет правового регулювання  у кримінальному праві
Метод правового регулювання відносин,що виникають у зв'язку з вчиненням злочину

Становлять кримінально-правові відносини,що виникають у зв'язку з вчиненням злочину і застосуванням за це певних покарань

Це метод правової охорони суспільних цінностей і відносин у вигляді застосування покарання
Суб'єкти кримінальних правовідносин-це особи,які вчинили злочин,і держава в особі правоохоронних органів.

Функції кримінального права

Охоронна
Превентивна
Виховна
Джерела кримінального права України:
   Склад  злочину - це сукупність встановлених кримінальним законом об'єктивних і суб'єктивних ознак,які характеризують злочин.
Факультативні ознаки об'єктивної сторони злочину:
Місце
Певна територія,де відбувається суспільно небезпечне діяння і настають його суспільно небезпечні наслідки.
Час
Обста-новка
Засоби
Способи
Певний відрізок часу,протягом якого відбувається суспільно небезпечне діяння.
Конкретні умови,за яких вчиняється злочин.
Предмети матеріального світу,що застосовуються злочинцем при вчинені суспільно небезпечного діяння.
Сукупність прийомів та методів,що використовуються при вчинені злочину.
Місце
Час
Обста-новка
Засоби
Ознаки суб'єктивної сторони злочину:
Умисел
Прямий
Непрямий
Необережність
Злочинна самовпе-вненість
Злочинна недбалість
Види злочинів
Злочини
Залежно від об'єкта посягання
Проти держави
Проти власності
Проти особи
За формою вини
Умисні
необережні
Якщо за критерій береться корислива мета

Корисливі
некорисливі
Залежно від моменту закінчення злочину
Закінчені
незакінчені
За тяжкістю злочину
Невеликої тяжкості
Середньої
Тяжкі
Особливо тяжкі
Стадії вчинення злочину
Готування до злочину
Замах на злочин
Закінчений злочин
Готування до злочину
Діяння
Приклади
Підшукування засобів
Пристосовування засобів
Підшукування співучасників
Змова
Усунення перешкод
Інше умисне створення умов
Придбання отрути з метою вбивства
Переобладнання мисливської рушниці в обріз
Втягнення у злочин інших осіб шляхом підкупу
Організація групи(не менше 2 осіб)
Пошкодження замка перед пограбуванням
Виведення з ладу засобів зв'язку
  Закінчений злочин – діяння, яке      містить усі ознаки складу злочину.
    Добровільною відмовою при незакінченому злочині є остаточне припинення особою з власної волі готування до злочину ,якщо при цьому вона усвідомлювала можливість доведення злочину до кінця.
Ознаки співучасті у злочині
Об'єктивні
Суб'єктивні
Участь у злочині двох або більше осіб
Співучасть можлива у скоєнні злочину шляхом як дії,та к і бездіяльності
Спільність дій учасників злочинів,наявність єдиного злочинного результату
Причиновий зв’язок між діянням кожного учасника злочину і єдиним злочинним результатом
Поінформованість кожного з учасників злочину про дії інших учасників
Умисний характер діяльності всіх співучасників
Поінформованість про мотив і мету вчинення злочину
Участь у злочині двох або більше осіб
Співучасть можлива у скоєнні злочину шляхом як дії,та к і бездіяльності
Спільність дій учасників злочинів,наявність єдиного злочинного результату


title: Презентація на тему «Адміністративні правопорушення»

text:
Виконала
учениця 9-А класу
Германюк Інеса
Адміністра-тивні правопору-шення(проступки)
Адміністративне правопорушення(проступок)―
протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Основний правовий акт – Кодекс України про адміністративні правопорушення.
Приклади адміністративних правопорушень:
Водій мопеду не пропустив пішоходів на позначеному пішохідному переході.
Дівчина протягом шести місяців не подавала документи для отримання паспорта громадянки України.
Група юнаків голосно співали непристойні пісні, порушуючи громадський порядок.
Пасажир не сплатив за проїзд в автобусі.

Ознаки
Протиправність
Порушення норм права
Винність
Караність
Адміністративна відповідальність за скоєне.
Покарати можна лише ту особу, яка може нести відповідальність за скоєне.
До адміністративної відповідальності не може бути притягнута:
Особа, яка не досягла 16 років
Психічно хвора особа
Особа, яка не розуміє значення своїх дій або не керує ними

Шкідливість
Завдання певної шкоди
Види

Матеріальна
Діяння
Хто розглядає справи про адміністративні правопорушення?
Справи про адміністративні правопорушення розглядаються:
адміністративними комісіями при виконавчих комітетах, районних, міських, районних у містах, селищах, сільських Рад народних депутатів;
виконавчими комітетами селищ, сільських Рад народних депутатів;
районними (міськими) судами (суддями);
органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
(Стаття 213 Кодексу України про адміністративні правопорушення)
Якщо особа визнана винною в скоєнні правопорушення, до неї застосовують адміністративне стягнення
Ст. 24 КУпАП
Види адміністративних стягнень:
попередження;
штраф;
сплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об’єктом адміністративного правопорушення;
конфіскація:
предмета, який став знаряддям вчине вчинення або безпосереднім об’єктом адміністративного правопорушення;
грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення;
позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові ( права керування транспортними засобами, права полювання);
виправні роботи;
адміністративний арешт.
Обставини, які враховують при застосуванні адміністративного стягнення:
Особа правопорушника;
Характер вчиненого правопорушення;
Ступінь вини правопорушника;
Майновий стан правопорушника;
Обставини, які обтяжують відповідальність;
Обставини, які пом’якшують відповідальність;
Ст. 241 КУпАП
За вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу:
зобов’язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого;
попередження;
догана або сувора догана;
передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.
УВАГА!  Важливо не плутати адміністративні правопорушення із злочинами

У багатьох випадках вони подібні, однак їх відрізняє ступінь суспільної небезпеки, рівень шкоди, яку вони завдають
Адміністративне правопорушення

Водій перевищує швидкість і його зупиняє міліція.

Нецензурні висловлювання хуліганів на вулиці.

Злочин

Внаслідок перевищення швидкості водієм сталася аварія, у якій люди отримали поранення.
Хулігани влаштували бійку та чинять опір правоохоронцям чи звичайним людям.
Крадіжка, залежно від завданої шкоди може бути  або адміністративним правопорушенням, або злочином
Найчастіші адміністра-тивні правопору-шення
Кражідка
Розпивання спиртних напоїв та куріння неповнолітніми
Розпивання спиртних напоїв в громадських місцях
ДТП
Насильство в сім’ї
Порушення громадського порядку юнаками-фанатами
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Без верби і калини немає України»

text:
 Без верби і калини немає України
Калина – символ України
Пишається над водою червона калина
Калина символізує материнство:
кущ – сама мати;
цвіт , ягідки -  діти
Шанування калини у народі
Калина є уособленням дому, батьків, усього рідного.
Посади біля хати калину – матимеш      долю щасливу.
Навесні білим цвітом,
 восени червоним плодом.

						І не дівчина, 				        а червоні стрічки 								має.
 Загадки:
Дякуємо за увагу!
ЧЕКАЄМО  НА  ВАС ЩЕ!


title: Презентація на тему «Вплив реклами на суспільство»

text:
«Вплив реклами на суспільство»
Презентація на тему
учениці 11-А класу
Герасимової Єлизавети

Слово «реклама» походить від італійського reclamare - «кричати, вигукувати, вимагати». Засновником реклами прийнято вважати якогось Ріно, зразок реклами якого був витягнутий на поверхню при розкопках давньогрецького міста: «Я - Ріно з острова Крит, з волі богів тлумачу сни». Олександр Бушков у своєму фантастичному романі «Лабіринт» наділив цього персонажа багатьма негативними рисами, відбивши народну неприязнь до нав'язливої всепроникною реклами.

Реклама - одна зі складових маркетингу - соціального та управлінського процесу створення та взаємного обміну продуктами і цінностями. Вдало проведені рекламні кампанії можуть викликати зростання потреб, змінити переваги споживачів і в результаті вплинути на збільшення попиту.
1. Поняття реклами
Професор маркетингу Північно-Західного університету США Ф. Котлер пише:
«...реклама являє собою неособисті форми комунікації, здійснювані за допомогою платних засобів поширення інформації з чітко вказаним джерелом фінансування»
1. Поняття реклами
Поняття реклами як засобу впливу більш повно розкривають Голядкин Н.А. і Полукаров В.Л.: реклама - ефективний стимулятор будь-якого ринку, який інформує про товари і послуги, створює образ (імідж) виробників, стимулює збут товару (послуг), сприяючи зростанню прибутку: реклама може коригувати збут, впливаючи на стереотипи сприйняття і відчуття.
1. Поняття реклами

У результаті різноманітних життєвих ситуацій предметом реклами стають не тільки товари і послуги, але і самі фірми, і персоналії - банкіри, артисти, політики. Все частіше реклама використовується для пропаганди економічних, політичних, екологічних, соціальних, релігійних ідей.
Мета рекламної діяльності-стимулювання просування товарів(послуг), створення і затвердження образу (фірми, особистості), задоволення запитів.
Завдання реклами - формування суспільної потреби в певному товарі, послузі; повідомлення важливих для споживача даних; стабілізація або збільшення продажів і т. д.

1. Поняття реклами

Реклама грає все більш помітну роль у житті суспільства. В першу чергу можна виділити економічний аспект, який впливає на рівень життя, добробут. Друга позиція стосується соціальної сфери: реклама формує уявлення про цінності, стилі життя. І, нарешті, ще одна складова проблеми «реклама і суспільство» включає в себе етичні норми і питання регулювання рекламної діяльності.

Реклама має односторонню спрямованість - від продавця до покупця. Вона носить неличнистий характер, так як адресована масі споживачів. Результат рекламного звернення багато в чому не можна передбачити, тому що немає зворотного зв'язку зі споживачами. Реклама носить суспільний характер, вона регулюється законами суспільства.

2.Вплив реклами на суспільство і на особистість
Реклама - це платне, однонаправлений і неличное звернення, що проводиться різними засобами розповсюдження, які агітують на користь товару, послуги, марки, фірми, ідеї, особистості, ймовірних інновацій та проблемних аспектів буття.
Реклама впливає на суспільство в цілому і на окремих людей. Ці впливають фактори можна розбити на групи:
економічну (реклама стимулює зростання продажів, а значить, і торгівлю: при зростанні виробництва знижуються витрати і зростає прибуток, що інвестується в нове обладнання та робочі місця; пропонуючи нові товари, реклама просуває на ринок якісну продукцію);

2.Вплив реклами на суспільство і на особистість

комунікативну (реклама інформує людей про нові товари, фірмах і дозволяє їм удосконалювати своє життя; інформаційне значення реклами залишається головним для більшості споживачів, пропонуючи на вибір продукцію, скорочує час на її пошук);

2.Вплив реклами на суспільство і на особистість

соціальну (реклама служить однією з рушійних сил, які сприяють підвищенню рівня життя, розвитку вільного підприємництва: реклама допомагає проведенню широких громадських кампаній, привертає увагу до соціально значущих проблем, приносячи дохід засобам масової інформації, сприяє розвитку громадської, незалежною, вільною їх частини, яка існує без державної підтримки)
Реклама товариства боротьби з насильством проти жінок: "Дещо не можна приховати"
2.Вплив реклами на суспільство і на особистість

Реклама завжди звертається до певної частини населення. Навряд чи підліткам цікава інформація про дитячі підгузки, а пенсіонерам - про жувальну гумку. Можна виділити кілька цільових аудиторій, але основні - це споживачі і підприємці.
Вона може стимулювати бажання розкоші - нестримну гонитву за матеріальними цінностями, речами-символами (престижний автомобіль, престижні марки одягу і т. д.), саме володіння якими становить для нерозвиненої особистості сенс життя.

2.Вплив реклами на суспільство і на особистість

Реклама може сприяти насадженню шкідливих стереотипів поведінки, особливо для молоді (образ мужнього, крутого курця привабливий, і юнак легко може бути обдуреними тим, що разом з сигаретою йому передаються і інші атрибути мужності героя).
2.Вплив реклами на суспільство і на особистість

Реклама може сприяти і просуванню шкідливих товарів - спиртних напоїв, тютюну та ін, показуючи їх споживання у відповідній обстановці і супроводжуючи цей процес відволікаючими і стимулюючими ефектами (комфортне середовище, приємна музика і т. д.).
2.Вплив реклами на суспільство і на особистість

Перш за все, слід назвати дві великих сфери, які завжди приваблювали і приваблюють до себе підвищену (і часто супроводжується обуренням) суспільну увагу і найкраще вивчені з цікавої для нас точки зору. Це, з одного боку політика і перш за все - політична пропаганда, а з іншого - реклама. Вони, до речі, дуже близькі, і політична агітація і пропаганда, особливо передвиборна, нерідко і розглядається як різновид реклами: в одному випадку вам продають (за ваші гроші) певний товар, і це називається комерційною рекламою, в іншому (за ваші голоси як виборців , за лояльність і підтримку, за ті ж гроші вигляді справно сплачуваних податків та спонсорських надходжень) - певну політику чи політиків, і в таких випадках говорять про політичну рекламу.
Учасники політичного життя, використовуючи доступні їм засоби (перш за все засоби масової інформації), постійно надають або принаймні намагаються чинити пропагандистський вплив на поведінку населення. Часто цей вплив носить, безсумнівно, маніпулятивний характер. Точно також рекламісти намагаються впливати на наше купівельну поведінку, вдаючись до різних маніпулятивним прийомам. Сучасна реклама рідко буває чисто словесної, в ній велика роль образного та звукового рядів, але в тій мірі, в якій в рекламі використовується природна мова, використовується і мовне маніпулювання.
3.Основні сфери мовного впливу і мовного маніпулювання

Найчастіше в рекламі відбувається маніпулювання через звернення до емоцій. Оскільки емоційна сфера людини влаштована досить складним чином, то і категорій маніпулятивних прийомів, які стосуються даної сфері дещо. Перш за все - це звернення до досить примітивним почуттям (страху, гніву і т.д.)
3.Основні сфери мовного впливу і мовного маніпулювання

Перш за все, для рекламної діяльності характерна змагальність, тому що це одна із сфер жорсткої конкурентності, в якій перемога дістається не тільки тому, чий товар краще, але і тому, хто краще зможе представити його публіці.Професійно створена реклама передбачає творчість - значить, це вільна діяльність. Реклама створює особливу святкову атмосферу навколо товару, вона розігрує гідності товару в образах і обличчях. Рекламіст часто пропонує набір персонажів і ситуацій як нову ігрову середовище для споживача. І нерідко придбати товар, як у персонажа, означає для споживача надіти маску цього персонажа. Тим самим товар виводиться в рекламі за рамки повсякденного ситуації виробництва і купівлі-продажу.
3.Основні сфери мовного впливу і мовного маніпулювання

Оригінальна реклама Nikon S60 з розпізнаванням обличь
Оригінальна тривимірна реклама
4. Приклади реклами

Крем від зморшок NIVEA for men: "Тому що життя залишає зморшки"
4. Приклади реклами
Креативна реклама

4. Приклади реклами
4. Приклади реклами

4. Приклади реклами


title: Презентація на тему «Бізнес-план» (варіант 5)

text:
Бізнес-план
Мета бізнес-планування
визначення рівня життєспроможності та стійкості підприємства;
виявлення сильних та слабких сторін фірми;
конкретизація стратегії розвитку через систему кількісних і якісних показників;
забезпечення підтримки інвесторів та акціонерів;
зниження ризиків підприємницької діяльності.
  Бізнес-план — це документ, що описує всі основні аспекти майбутньої діяльності, аналізує проблеми, з якими можна зіткнутися, а також визначає засоби їх вирішення. Правильно складений бізнес-план у кінцевому результаті відповідає на запитання: чи варто взагалі вкладати гроші в цю справу, чи дасть вона прибутки і чи виправдаються усі витрати сил і засобів? Дуже важливо зробити це саме на папері відповідно до визначених вимог і провести спеціальні розрахунки, які допоможуть передбачити майбутні проблеми та зрозуміти, чи можна їх здолати і яким чином.

   Бізнес-плани складають для зовнішнього використання, щоб відобразити справу в найбільш вигідному світлі (зокрема, інвесторам) та для внутрішнього користування - як інструмент керування.
Бізнес-план дозволяє:
управляти власною підприємницькою діяльністю, а не просто реагувати на події;
обгрунтувати вигідність запропонованого проекту;
залучити можливих котрагентів, важливих партнерів;
привернути увагу інвесторів привабливими можливостями розвитку виробництва або послуг та залучити їхні гроші;
як реальна та послідовна програма - ефективно здійснювати намічене.
Бізнес-план допомагає майбутнім підприємцям вирішити наступні завдання:
вивчити перспективність розвитку майбутнього ринку збуту;

оцінити витрати на виробництво продукції (надання послуг), порівняти їх з цінами, за якими можна буде продавати свої товари (послуги), щоб визначити потенційну прибутковість справи;

визначити ті показники, за якими можна буде постійно контролювати стан справ.
Бізнес-план також повинен допомогти підприємцю вирішити наступні основні завдання, пов'язані з функціонуванням діяльності:
 визначити конкретні напрямки діяльності та перспективні ринки збуту;

оцінити витрати, необхідні для виготовлення і збуту продукції (надання послуг), порівняти їх з цінами, за якими вони будуть продаватися, щоб визначити потенційну прибутковість проекту;

виявити відповідність кадрів і умов для мотивації їх праці результатам досягнення поставлених завдань;

проаналізувати матеріальне та фінансове положення і визначити, чи відповідають матеріальні і фінансові ресурси досягненню намічених цілей;

прорахувати ризики і передбачити труднощі, що можуть перешкодити виконанню бізнес-плану.
У сучасній практиці бізнес-план виконує чотири функції:
 Перша функція - пов'язана з можливістю його використання для розробки стратегії бізнесу. Ця функція життєво необхідна в період створення підприємства, а також при розробці нових напрямів діяльності.

 Друга функція — планування. Вона дозволяє оцінити можливості розвитку нового напрямку діяльності.

 Третя функція дозволяє залучати фінанси — позики, кредити тощо.

 Четверта функція дозволяє залучити до реалізації проекту потенційних партнерів, які побажають вкласти у виробництво власний капітал чи наявну в них технологію.
  Вирішення питання про надання фінансів чи матеріальних ресурсів можливо лише за наявності бізнес-плану, що відображає напрям розвитку на визначений період часу. Отже, планування є невід'ємною частиною будь-якого бізнесу, незалежно від його розміру.

  Бізнес-план узагальнює аналіз можливостей бізнесу в конкретній ситуації і дає чітке уявлення про те, яким чином планується використовувати наявний потенціал.

  План може бути розроблений менеджером, керівником, фірмою, групою чи консалтинговою організацією. Для визначення стратегії розвитку складається розгорнутий бізнес-план. Нерідко вже на стадії його підготовки визначаються потенційні партнери та інвестори. Що до тимчасового аспекту бізнес-планування, то в більшості випадків складаються плани на рік. У них детально розглядаються різні напрямки діяльності на цей період і детально характеризується подальший розвиток.

У бізнес-плані оцінюється перспективна ситуація як усередині діяльності, так і поза нею. Таким чином, найчастіше бізнес-план використовується при оцінці ринкової ситуації та при пошуку інвесторів.
Фінансовий план
  Обгрунтовується фінансова діяльність, як на короткий термін так і на перспективу, з метою забезпечення життєдіяльності суб‘єктів господарювання та ефективного використання коштів. Розробляється на основі аналізу поточної фінансової інформації та прогнозу реалізації продукції (надання послуг) у наступні періоди.
  Мета розділу - обгрунтувати систему планових даних, що відображують очікувані фінансові результати підприємницької діяльності.
  Як правило, розділ складається з:
 - прогнозу обсягів реалізації продукції (послуг),
 - балансу грошових доходів і надходжень,
 - таблиці доходів та витрат,
 - зведеного балансу активів та пасивів,
 - графіка прибутковості.
Складові бізнес-плану:
Титульний лист бізнес-плану (інвестиційного проекту)
Меморандум про конфіденційність
Коротка анотація (резюме) бізнес-плану
Загальні положення (відомості про компанію, інформація щодо проекту )
Маркетинговий план
Організаційний план та менеджмент
Інвестиційний план
Виробничий план
Фінансовий план
Оцінка ризиків проекту
Додатки до бізнес-плану
Інформація про забезпечення проекту


title: Презентація на тему «Спілкування та співпраця як перспектива розвитку соціуму»

text:
Спілкування та співпраця як перспектива розвитку соціуму
Виконала учениця 11-А класуСидоренко Анастасія
СПІЛКУВАННЯ - це процес передавання й сприймання повідомлень за допомогою вербальних і невербальних засобів, що охоплює обмін інформацією між учасниками спілкування, її сприйняття й пізнання, а також їхній вплив один на одного і взаємодією щодо досягнення змін у діяльності.
Виокремлюють такі види спілкування:
 міжособистісне;
 між особистістю і групою;
 групове і міжгрупове;
 масове;
 довірливе і конфліктне;
 інтимне і криміногенне;
 ділове й особисте;
 пряме й опосередковане;

Спілкування

 Співпраця, співробітництво — спільна з ким-небудь діяльність, спільна праця для досягнення мети.

Саме через спілкування налагоджуютьсяй осмислюються необхіднідля діяльності зв’язки
Ділова співпраця
Дружня співпраця
Співпраця у навчанні
Сімейна співпраця
Культура спілкування
Культура спілкування – сукупність загальноприйнятих норм поведінки людини в суспільстві.

Культура висловлювання
Культура словесного обговорювання проблем
Уміння логічно й лаконічно висловлювати думки
Уміння знаходити головну думку
Толерантність викладання власної думки
Розвиток соціуму

Вміння спілкуватися і співпрацювати між собоюбез конфліктів і образ.


title: Презентація на тему «Вишивка бісером» (варіант 2)

text:
Вишивка бісером
Виконала учениця 9-А класу                                        Бабенко Єлизавета
Виникнення бісеру
     Бісер — один з найдивовижніших матеріалів  для рукоділля: у ньому і загадковий блиск, і соковитість фарб, і чіткість ліній, і необмежені можливості творчого пошуку. Першими улюбленими прикрасами з бісеру стали намиста. Вони увійшли в численний ряд предметів, якими людина прикрашала себе в давнину. Вироби з бусинок, бісеру, всяких скелець, нанизаних на кінський волос, травинку, а пізніше нитку і — вже в наш час — жилку, відомі з найдавніших часів. Батьківщиною бісеру вважається  Стародавній Єгипет, де з непрозорого скла виготовляли великі намиста. Процес обробки скла удосконалювався, і намистини ставали все дрібніше і дрібніше. Так з’явився бісер. А саме слово «бісер» походить від арабського «бусра», що означає бусинки з отворами.
Виникнення бісеру
    До початку ХIХ століття в Росії почався справжній бісерний бум. У селах бісер і стеклярус стали мало не обов’язковою прикрасою народного костюма. Довгими вечорами селянки плели, низали, ткали, вишивали комірці, робили намиста і намиста, прикрашали головні убори, пояси, святкові сарафани, змагаючись у швидкості та в суперечливості. Недарма вважалося, що «бороною да голкою село стоїть».
Стародавні прикраси
Різновиди бісеру
-Прозорий — це бісер, виготовлений з повністю або ж частково прозорого матеріалу.
-Непрозорий — бісер, виготовлений із непрозорого скла.
-Внутрішнє сріблення — бісер виконаний з кольорового скла з посрібленою серединою, він має надзвичайний блиск.
-Прозорий бісер з «бензиновим» покриттям. Його покриття нагадує переливи на бензиновій плівці.
-Прозорий з зафарбованою серединою — пофарбований зсередини бісер найрізноманітніших кольорів.
-Прозорий кольоровий бісер з кольоровою серединою і блискучим покриттям.
-Металік — непрозорий бісер з покриттям різних відтінків металу.
-Глазурований непрозорий бісер має широку колірну гаму, може бути матовим або блискучим.
-Гематитовий (графітовий) бісер має темно-сірий колір з блиском, схожий на гематитовий камінь.

Різновиди бісеру
-Тертий напівпрозорий бісер має шорстку, ніби терту матову поверхню.
-Смугастий скляний бісер отримують шляхом вплавлення кольорових смуг, які ніколи не підведуть вас при пранні і носінні.
-Хамелеон. Назва говорить сама за себе: такий бісер може змінювати свій колір залежно від оточення та освітлення.
-Мармуровий або меланжевий бісер має нерівномірно пофарбовану поверхню.
-Шовковий — бісер із ніжними пастельними переливами приємних «зимових» відтінків
-Бісер покритий дорогоцінними металами — зовні і зсередини має досить стійке до зовнішніх подразників покриття з золота, паладію або нікелю.
Технологія вишивки бісером
1.   Для початку підберіть схему для вишивки, починати бажано з простих схем. Якщо ж у вас нема схеми для вишивки бісером, то можна скористатися звичайною схемою для вишивання;
2.   Підберіть канву для вишивання. Рекомендується канва Aida 14, тобто 55 клітин в 10 см;
3.  Промажте канву клеєм ПВА, розгладьте, а потім висушіть. Це дозволяє й бути міцнішою і жорсткішою, на ній буде зручніше вишивати, оскільки тканина не буде розшаровуватися по краях;
4.  Далі підберіть бісер відповідного розміру і кольору. Для вишивання картин зазвичай використовують бісер № 10. Слід запам’ятати що розмір бісеру залежить від розміру канви, аналогічно канва має відповідати розміру бісеру. Якщо ж бісер буде менший то через нього буде видно каву, а якщо бісер буде більший, то ви не зможете вирівняти напрям бісеру;
5.  Вам будуть потрібні нитки №40 армовані. Якщо ж ви не маєте таких ниток, то ви можете навоскувати наявні за допомогою свічки тощо.  Нитка має бути такого самого кольору що й канва;
6.  Придбайте голку для бісеру №10, або №12. Вони тонші – це дозволяє простіше нанизувати бісер;

Технологія вишивки бісером
7.  Візьміть підкладку з ДСП, довжиною більшою за ширину канви на 7-8 см. Але якщо тканина не вміщується, постарайтесь акуратно підвернути під дощечку. Не забудьте прикріпити канву кнопками! Пересувайте та закріпляйте тканину по мірі просування вишивки;
8.  Насипте бісер у коробочки з-під сірників (коробочки тримайте відкритими), подумайте як розмістити, аби при вишивані не збити рукою. В процесі вишивки бісер захоплюйте тільки голкою;
9.  Визначте довжину нитки, та відріжте.  На один ряд нитка повинна бути довшою за ширину вишивки на 5 раз;
10. Починайте вишивати з верхньої або з нижньої частини малюнка, далі продовжуйте вишивати рядами. Напрямок за яким вишивати залежить від того, якою рукою ви вишиваєте. Не забувайте закріплювати нитки на початку і в кінці ряду, вузол можете вибирати довільний;
11.Беріть рівну кількість бісеру. Кількість бісеру на вишивці повинна дорівнювати кількості бісеру на схемі;
12.Після того як ряд закінчився і ви його закріпили, нитку що залишилась не обрізайте, а пропустіть через весь бісер від початку і до кінця. Це допоможе закріпити бісер і вирівняти нахил.

Вишивка бісером


title: Презентація на тему «Галина Малик. “Пригоди Алі”»

text:
Галина Малик.“Пригоди Алі”

Спеціалізована школа I-III ступенів з поглибленим вивченням української мови та літератури міста Києва № 273
2012
Про письменницю
Українська письменниця Галина Малик народилася 12 серпня 1951 року у Бердянську.  1964 року сім'я переїхала в селище Середнє на Ужгородщині. Закінчила філологічний факультет Ужгородського державного університету у 1980.
Вона - член Національної спілки письменників України (з 1991). Заступник голови Асоціації творчих жінок Закарпаття «Нова форма», з 2005 р. – голова оргкомітету щорічної книжкової виставки-ярмарку «Ужгородський книжковий Миколай».
Видала 52 книжки для дітей — поезію, прозу, переклади. Збірку сонетів, переклади з болгарської. Укладач кількох антологій закарпатської літератури ХХ ст. (зокрема, поезії та дитячої літератури).

Вона:
Лауреат премії журналу «Перець» за кращі вірші для дітей за 1987 р.
Лауреат премії ім. Олександра Копиленка (1988) обласного конкурсу «Від Кирила та Мефодія – до наших днів» у номінації «Література для дітей» (2000).
Отримала першу премію Міжнародного книжкового ярмарку в Києві «Книжковий сад» у номінації «Світ дитини» за книжку «Злочинці з паралельного світу» (2002).
Отримала премію книжкової виставки «Ужгородський книжковий Миколай» у номінації «Найрезонансніший автор року» (2002).
Лауреат літературної премії ім. Лесі Українки (2003).
Має спеціальний диплом Міжнародної книжкової ярмарки у Києві «Книжковий сад» за книжку «Злочинці з паралельного світу-2» (2004).

Основні твори Галини Малик
Страус річкою пливе (1984), «Веселка»
Неслухняний дощик (1986). «Карпати»
Знає Вітя все на світі (1988), «Веселка»
Даніїл Хармс. Я тепер автомобіль.(Передмова, переклад з російської Галини Малик,1990), «Веселка»
Незвичайні пригоди Алі в країні Недоладії. (1991), «Веселка»
Мій срібний князю… Сонетна поема. (2001), «Закарпаття»
Злочинці з паралельного світу.(2001), «Світ»
Злочинці з паралельного світу −2.(2003), «Світ»
Пригоди Алі в країні Недоладії (1990), «Теза» 2006
Подорож Алі до країни сяк-таків (1997), «Теза» 2007
Злочинці з паралельного світу (2001), «Теза» 2008
Злочинці з паралельного світу — 2 (2003), «Теза» 2007
Пригода в зачарованому місті (2005), «Підручники і посібники»
Сміятись заборонено (2005), «Зелений пес»
Принцеса Мішель і король Грифаїни" (2006), «Книжковий Хмарочос».
Принцесса Мишель и король Грифаины (рос.мовою).(2006), «Книжковий Хмарочос».
Як ти народився (2006), «Книжковий Хмарочос»
Для чого потрібні тато й мама.(2006), «Книжковий Хмарочос»
Чому я хлопчик.(2006), «Книжковий Хмарочос»
Чому я дівчинка. (2006) «Книжковий Хмарочос»
Вуйко Йой і Лишиня (20(2006),07),
Мандри і подвиги лицаря Горчика. (2009), «Аверс»
Третя подорож Алі (2008), «Теза» 2010
Незвичайна книжка. (2010), «Карпати»
Абра&кадабра.(2011), «Ліра»
Забавлянки (2011), «Видавництво Старого Лева»
Вуйко Йой і Страшна Велика Кука (2011), «Грані-Т»
Бешкетні вірші. (2011), «А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА»
Неймовірні історії. Вибране. (2012), «Карпати»
Бабусина книжка.(2012), «Видавництво Старого Лева»

Її трилогія про пригоди Алі
Пригоди Алі в країні Недоладії (1990), «Теза» 2006
 Подорож Алі до країни сяк-таків (1997), «Теза» 2007
Третя подорож Алі (2008), «Теза» 2010.
   “ Пригоди Алі в країні  Недоладії ”
Жила собі дівчинка  Галинка, яку всі називали Алею. Вона ніколи нічого не доводила до кінця. "Те, що їй клали на тарілку, вона недоїдала. Те, що давали пити - не допивала. Почне малювати - кине, бо набридло. Почне щось ліпити з пластиліну - кине, бо нудно. Почне вишивати - кине, бо нецікаво. Навіть заплестися їй ні разу не вдавалось до кінця. Заплете одну кіску, а за другу не береться. Так і ходить цілий день - одна коса заплетена, друга - ні. Через це з нею завжди траплялися якісь неприємності". Ось і цього разу Аля не закінчила вишивку для бабусі і потрапила в країну... Недоладію, в якій живуть усі недороблені справи. Деякі з них Аля відразу впізнала, бо це були її недороблені справи. А бездушний Недочеревик, гасаючи по світу, усі ці справи збирає. Також у цій країні живуть король Недороль, Недопопелюшка, Недоштанько, Недокватирка та усякі інші недо... А заправляє усіма справами в Недоладії Перший Недорадник, в якого немає... голови.       Недочеревик уже взявся переселяти у Недоладію живих людей. І першою з них стала Аля. Чого тільки не довелось перетерпіти дівчинці у цей незвичній країні. Її навіть було засуджено до страти. У Недоладії Аля зрозуміла, що все треба доводити до кінця, як написано в інструкції по перенесенню з Недоладії: "І до-роби! І до-пиши! І до-почни! І не-лиши!"      Аля хоче швидше повернутися додому. Адже їй потрібно виконати дуже відповідальне завдання: сказати багатьом дітям про те, як важливо доводити до кінця будь-яку розпочату роботу.
За повісті «Незвичайні пригоди Алі в країні Недоладії» у 1988 році Галині Малик було присуджено премію імені О. Копиленка. З незвичайними пригодами Алі, невгамовної героїні цих повістей, уже познайомились юні читачі Іспанії, Італії, Франції, Німеччини та інших країн.
 “ Подорож Алі до країни сяк-таків ”
 Виявляється, Недоладія не одна така дивна. Біля неї розташована країна сяк-таків, про яку йде мова у другій повісті збірки "Подорож до країни сяк-таків". На відміну від Недоладії мешканці цієї країни усякі справи доводять до кінця. Але... абияк. Особливість цієї країни у тому, що її кожна шпаринка забита паперами. Бо сяк-таки - жителі країни - усі як один, схожі між собою. І зовні, і у справах. Вони пишуть усілякі довідки, інструкції, ябеди. Навіть дійшло до того, що один сяк-так склав інструкцію до пиріжків з капустою. А править країною королева Сяк Такева. За її вказівкою, як тільки в країні з'явиться якийсь талант, його відразу ж закопують у землю. От сюди і потрапив третьокласник Сашко разом зі своїм талантом - Конструктором. Як же це трапилось?      Сашко сяк-так склав конструктор. І ось тепер мусить по-перше: відшукати і повернути собі свій талант, по-друге: повернутись назад у свій клас. Але зробити це дуже непросто. Адже навкруги стільки перешкод. Як от сяк-таки зі своїми безкінечними ябедами, Байдик з байдиками, Прокурорський Кріт. Потрібен помічник, а ним стає дівчинка Аля, яка побувала в Недоладії і знає, як поводитись у таких дивних країнах.

Третя подорож Алі
“Аля з Сашком схопили одне одного за руки. Отже, Перший Недорадник знов опинився в країні Недоладії! І тепер у нього є голова! І тепер потрапити до його рук? — значить ніколи не повернутися додому!..”Які пригоди чекають на Алю? Хто і кого переможе цього разу, читайте в новій подорожі Алі.

Трилогію про пригоди Алі можна купити і прослухати в аудіоформаті.
Галина Малик про cвій твір
« “Аля” писалась на одном дыхании. Именно тогда моя месячная вторая дочурка поменяла день и ночь — ночью гуляла. Я гуляла с ней и писала, потому что больше никто не отвлекал. А прообраз был передо мною — моя шестилетняя старшая дочь. Путь этой повести-сказки к читателю был на удивление счастливым — ее сразу начал частями печатать журнал «Барвінок», а пока она там где-то с полгода печаталась, ее заметили в издательстве «Веселка». Редакция игровых изданий выпустила одноименный комикс. И московский журнал «Миша» тоже заметил, а он тогда издавался за рубеж на семи языках. Вот так «Аля» вышла в переводах на английском, немецком, французском, итальянском, испанском, венгерском и русском языках. Вскоре «Веселка» издала повесть-сказку отдельным изданием, а два года назад уже в издательстве «Закарпаття» вышло еще одно переиздание, но уже с продолжением Алиных приключений — в стране Сяк-таков. »


title: Презентація на тему «Права, свободи та відповідальність»

text:
Права, свободи та відповідальність
Права людини в історії людства
	Формування уявлень і понять про права людини почалося з найдавніших часів історії людства. З самого початку людина почала будувати свою поведінку й відносини з іншими людьми, дотримуючись елементарних прав та обов’язків у колективі (роді, племені).
	Розвивалась людина, суспільство, в якому вона жила, змінювалися уявлення про власні права та обов’язки. У правах людини відображувалися моральні, етичні, релігійні, культурні та інші правила – норми.
Права людини в історії людства
	Джерелами первісних уявлень про права людини є стародавні релігійні тексти, у яких сформульовано чимало гуманістичних принципів і норм загальнолюдського характеру, та твори давньогрецьких і китайських філософів, у яких сформульовано ідеї людських прав.
Права людини в історії людства
	Перше закріплення низки ідей щодо прав людини у законодавстві здійснено у Великій хартії вольностей, яку підписав 1215 р. король Іоанн Безземельний внаслідок угоди між ним і поставленими проти нього англійськими баронами. У цьому документі захищалися права на приватну власність, недоторканість на свободу особистості від абсолютизму, принцип недоторканості особи, право людини на вільне пересування. 1689 р. у Великій Британії прийнято Білль про права, що став юридичною основою конституційної парламентської монархії у Великій Британії і в якому закладено основи демократичного парламентаризму (вільні вибори членів парламенту, їх недоторканість).
Права людини в історії людства
	На українських землях питання прав людини ти їх захисту порушувалися в Конституції Пилипа Орлика 1710 р. У Конституції закріплено принцип розподілу влади, обрання влади вільним волевиявленням населення. У разі повернення Орлика в Україну обіцялося відновити козацькі права, зберегти привілеї міст, полегшити податковий тягар селянам, надати державну допомогу вдовам, сиротам та іншим соціально не захищеним верствам населення.
	Конституція Пилипа Орлика залишилася в історії як оригінальна правова пам’ятка, хоча реальної сили так і не набула.
Еволюція уявлень про права людини в історії людства
	Основи сучасного розуміння прав людини закладено в XVII – XVIII ст. у творах видатних просвітників Дж. Локка, Ш.-Л. Монтеск’є, Ж.-Ж. Руссо та інших.
	Природність прав означала належність їх до роду людського.
	Невідчуженість прав розумілася як невідривність цих прав від людини, а священність цих прав тлумачилися як велика шана й повага до прав людини, як найбільша цінність.
Еволюція уявлень про права людини в історії людства
	Уперше концепція прав людини дістала систематичний юридичний виклад у Декларації незалежності 1776 р. Цю Декларацію покладено в основу Конституції США, яка є однією з найдемократичніших із широкими громадянськими свободами і правами, що відкрила шлях до прискореного розвитку ринкових відносин. Перші десять поправок до Конституції США, відомі як Білль про права США, розширили перелік законодавчо закріплених прав і свобод.
Еволюція уявлень про права людини в історії людства
	1789 р. у Франції прийнято Декларацію прав людини і громадянина, в якій викладено «природні, невід’ємні та священні права людини і громадянина», про забезпечення державою природних і невід’ємних прав людини, забезпечення свободи, власності, безпеки й опору пригнобленню, про презумпцію невинності тощо.
Вперше закріплено принцип взаємовідносин людини й держави в демократичному суспільстві: «Дозволено все, що прямо не заборонено законом».
Еволюція уявлень про права людини в історії людства
	Проголошено загальнолюдські принципи рівності людей у правах і перед законом, ідею народовладдя. Декларація стала попередницею конституцій багатьох європейських держав того часу й мала велике значення для країн Європи в боротьбі проти абсолютизму й феодалізму.
Поняття прав і свобод людини
	Права й свободи – це обсяг і межі благ, які держава зобов’язувалася гарантувати особі й суспільству.
	Поняття прав і свобод людини та громадянина нині є найважливішою проблемою внутрішньої політики всіх держав світової співдружності. Саме стан справ у сфері забезпечення прав і свобод людини, їх практичної реалізації є тим критерієм, за яким оцінюється рівень демократичного розвитку будь-якої держави і суспільства в цілому.
Поняття прав і свобод людини
	Права людини – це права, нерозривно пов’язані з існуванням людини, з її можливостями існувати й розвиватися як особистість.
	Свободи людини – це суб’єктивне право особи, яке являє собою способи (форми) її можливої поведінки.
	Розрізняють природні права людини, тобто пов’язані з самим її існуванням і розвитком. Це насамперед невід’ємні і невідчужувані права людини, які є такими лише тому, що вони дані людині від народження, формуючи і підтримуючи в людині почуття власної гідності.
Поняття прав і свобод людини
	Згідно з Конституцією України до цього виду прав належать:
- право на життя (ст. 27);
- право на повагу до гідності людини (ст. 28);
- право на невтручання в особисте та сімейне життя (ст. 32) та ін.
	Є набуті права, що в основному характеризують соціально-політичний статус людини і громадянина(інститут громадянства, право на участь у вирішенні державних справ).
Поняття прав і свобод людини
	У законодавчих документах, створених у державі на міжнародному рівні, закріплено цілу низку прав людини і громадянина. Основою таких прав є згода тих, на кого вони поширюються.
	Сучасне міжнародне співтовариство  приділяє значну увагу розвиткові та забезпеченню прав людини. Прийнято цілу низку міжнародних документів з прав людини:
- Загальна декларація прав людини (1948 р.);
- Міжнародний договір про громадянські та політичні права (1966 р.);
- Міжнародний договір про економічні, соціальні та культурні права (1966 р.) та ін.
Поняття прав і свобод людини
	Таким чином, права людини – це певні можливості, що ґрунтуються на загальнолюдській моралі та необхідні людині для існування її і розвитку в конкретних історичних умовах. Вони мають бути загальними та рівними для всіх.
Основні свободи громадянина
	Свобода – це одна з найвищих цінностей людини.
	За відсутності у людини свободи вона не може володіти і реально користуватися своїми правами. Саме свобода створює умови для реального набуття прав та їх реалізації.
	Отже, захист та повагу до особистої свободи треба розглядати як один із найважливіших обов’язків держави.
Основні свободи громадянина
	Кожна людина має право на свободу думки, совісті та релігії. Це природні і невід’ємні права людини, одні з найважливіших духовних потреб людини. Людина отримує ці духовні цінності від часу свого народження і ніхто не має права заборонити користуватися цими свободами.
	Свобода думки, совісті та релігії – це та основа, на якій ґрунтується право людини вільно висловлювати свої думки.
Основні свободи громадянина
	Важливою свободою людини є свобода слова, без якої неможлива демократія, бо через свободу слова громадяни можуть здійснювати контроль за діяльністю держави.
	Прагнення придушити, обмежити свободу переконань та свободу їх висловлювання відоме багатьом країнам світу. У тоталітарних державах порушення свободи слова супроводжується репресіями.
Права людини і права громадянина
	З правами людини тісно пов’язані права громадянина.
	Права людини порівняно з правами громадянина пріоритетні, адже права людини поширюються на всіх людей, які проживають в тій або іншій державі, а права громадянина торкаються лише тих осіб, які є громадянами певної країни.
	Приклади прав громадянина, закріплених Конституцією України:
- право на свободу об’єднання в політичні партії та громадські організації (ст. 36);
- право на проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій (ст. 39) тощо.
Права людини і права громадянина
	Права громадянина – це особливий зв’язок між людиною і державою, між якими виникає взаємна відповідальність.
	Взаємозалежність прав людини і прав громадянина проявляється в тому, що вони в деяких випадках закріплюються в одному документі.
	Гарантом прав і свобод  людини та громадянина є Президент України. Парламентський контроль за дотриманням конституційних прав і свобод людини та громадянина здійснює Уповноважений Верховної Рада України з прав людини.
Покоління прав людини
	Права людини торкаються різних аспектів її життя. Вони відрізняються за різними якостями, які потрібно брати до уваги у разі забезпечення, охорони й захисту їх. Залежно від сфери суспільного життя, з якою вони пов’язані, права людини поділяються на:
1. Особисті (громадянські);
2. Політичні;
3. Економічні;
4. Соціальні;
5. Культурні (духовні);
6. Екологічні.
Особисті права людини
	Особисті – передбачають гарантовані державою можливості людини, необхідні для її фізичного існування та задоволення життєвих потреб:
1) право на вільний розвиток особистості;2) право на життя;3) право на повагу людської гідності; 4) право на свободу і особисту недоторканність; 5) недоторканність житла; 6) таємниця листування, телефонних переговорів, телеграфної та іншої кореспонденції; 7) невтручання в особисте і сімейне життя; 8) свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право на вільний в’їзд в Україну і виїзд з України; 9) право на свободу думки і слова, на вільне висловлювання своїх поглядів і переконань; 10) свобода світогляду і віросповідання.
Політичні права людини
	Політичні – гарантовані державою можливості особи брати участь у державному і громадському житті через участь у здійсненні державної влади і громадського самоврядування:
1) право на свободу думки та слова;
2) право на вільне вираження своїх поглядів і переконань;
3) право на свободу об´єднань у політичні партії та громадські організації;
4) право на участь в управлінні державними справами;
5) право на участь у всеукраїнському та місцевих референдумах;
6) право вільно обирати та бути обраними до органів державної влади й органів місцевого самоврядування;
7) право мирно, без зброї збиратися та проводити збори, мітинги, походи й демонстрації;
8) право звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб;
9) право на страйк.
Економічні права людини
	Економічні – права у сфері економічних і насамперед майнових відносин:
1) право на приватну власність;
2) право на підприємницьку діяльність;
3) право на користування об’єктами державної та комунальної власності.
Соціальні права людини
	Соціальні – забезпечують людині гідний рівень життя та її соціальну захищеність:
1) право на працю;
2) право на страйк;
3) право на відпочинок;
4) право на соціальний захист;
5) право на житло;
6) право на достатній життєвий рівень;
7) право на охорону здоров’я, медичну допомогу та медичне страхування;
8) право на безпечне для життя і здоров’я довкілля;
9) права, спрямовані на захист сім’ї та дітей.
Культурні права людини
	Культурні – являють собою гарантовані державою можливості доступу людини до духовних здобутків своєї  нації та всього людства – їхнє засвоєння, використання та участь у їхньому подальшому розвитку:
1) право на освіту;
2) свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості;
3) доступу до духовних досягнень свого народу, всього людства, їх засвоєння та використання;
4) право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Екологічні права людини
	Екологічні – регулюють суспільні відносини у сфері охорони навколишнього природного середовища і раціонального використання природних ресурсів:
1) на безпечне для життя та здоров'я навколишнє природне середовище;
2) об'єднання в громадські природоохоронні формування;
3) вільний доступ до інформації про стан навколишнього природного середовища (екологічна інформація) та вільне отримання, використання, поширення та зберігання такої інформації, за винятком обмежень, встановлених законом;
4) подання до суду позовів до державних органів, підприємств, установ, організацій і громадян про відшкодування шкоди, завданої їх здоров'ю та майну внаслідок негативного впливу на навколишнє природне середовище.
Сутність стосунків між людиною та державою
	Здійснення основних прав людини може забезпечити тільки держава, бо лише вона здатна надати юридичну загальнообов’язковість тих умов, які необхідні для використання кожною людиною її основних прав. Якщо держава реалізує це визнання у своїй практичній діяльності, то така держава вважатиметься державою прав людини, або правовою державою.
	Правова держава – це держава, в якій юридичними засобами реально забезпечено максимальне здійснення, охорона й захист основних прав людини.
Права та відповідальність людини і громадянина
	Здійснення прав і свобод є невіддільним від виконання обов’язків, що виражають відповідальність людини і громадянина перед державою та суспільством.
	Обов’язок – це визначена законом міра обов’язкової поведінки особи, недотримання якої зумовлює правові наслідки.
	А оскільки виконання чи невиконання обов’язку від волі особи не залежить, то обов’язки називають юридичними обов’язками особи.
Відповідальність держави перед людиною
	Держава є основним гарантом дотримання основних прав і свобод у суспільстві. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження й забезпечення прав і свобод людини є головним обов’язком держави. Усі громадяни користуються захистом держави на рівних підставах.
	Гарантії конституційних прав і свобод – це умови, засоби і заходи, за допомогою яких ці права і свободи забезпечуються.
Відповідальність держави перед людиною
Розрізняють такі гарантії прав і свобод.
	Особисті гарантії – це власні можливості людини і громадянина щодо захисту своїх прав, свобод, законних інтересів і обов’язків.
	Економічні гарантії – це економічна система суспільства, яка забезпечує певний рівень добробуту як суспільства в цілому, так і кожної людини зокрема і яка, таким чином, є передумовою забезпечення будь-яких прав і свобод.
	Ідеологічні гарантії – це система поглядів, ціннісних орієнтирів і традицій, які склалися в суспільстві й визначають ставлення його до прав і свобод як соціальних цінностей, а отже, передбачають їх визнання та охорону.
Відповідальність держави перед людиною
	Політичні гарантії – це діяльність держави та інших політичних сил, які визначають ці права й сприяють їхньому юридичному закріпленню, реалізації і захисту.
	Правові гарантії – це їхнє юридичне закріплення, чітке визначення змісту й механізмів їхньої реалізації та захисту.
	Організаційні гарантії – це діяльність державних органів і громадських організацій, спрямована на правове закріплення їх, реалізацію й захист.
	Міжнародні гарантії – це міжнародне визнання їх як загальнолюдських цінностей, закріплення їх у державно-правових документах та діяльність міжнародних організацій, спрямована на здійснення контролю за дотриманням їх та сприяння їхній реалізації й захисту.
Дотримання прав і відповідальність
	Права людини взаємопов’язані з різноманітними нормами, яких потрібно дотримуватися для реалізації своїх прав, а це породжує обов’язки. Дотримання всіма громадянами прав і обов’язків – запорука правової держави.
	У демократичній цивілізованій державі порядок у суспільстві та державі врегульовано на основі рівноваги правових норм та прав людини.
	Обов’язки – основа відповідальності.
	Відповідальність – це готовність людини приймати рішення, здійснювати дії та нести за них відповідальність на основі своїх обов’язків.
Дотримання прав і відповідальність
	Юридичні обов’язки – це закріплені у правових нормах вимоги держави до поведінки людини на території держави.
	Невиконання обов’язків, закріплених у правових нормах, тягне за собою юридичну відповідальність особи, що порушила правові норми.
	Таким чином, права людини, суспільства, правові норми держави взаємопов’язані між собою, породжують взаємні обов’язки, що зумовлюють взаємну відповідальність.


title: Презентація на тему «Підприємницька діяльність» (варіант 2)

text:
Підприємницька діяльність

Чому підприємництво вважається самоутворюючим фактором економіки?
Підприємництво становить собою діяльність господарюючих суб'єктів по виробництву матеріальних благ та послуг. По-перше, підприємництво — це дієвий важіль зміни структури економіки. Підприємець виробляє саме ті товари та надає саме ті послуги, за які споживачі будуть готові йому заплатити.
По-друге, підприємництво — це явище, для якого характерна конкурентна боротьба.
По-третє, підприємництво — це каталізатор економічного розвитку суспільства.  Основний показник економічного розвитку країни — валовий внутрішній продукт, який показує загальну суму всього обсягу кінцевого виробництва в країні за певний період часу. Підприємці, прагнучи одержати максимальні прибутки, намагаються продати якомога більше своєї продукції, тим самим збільшуючи валовий продукт країни.
По-четверте, підприємництво — це стимул економії та раціонального використання усіх видів ресурсів.

Мета підприємницької діяльності
Мета діяльності підприємства — задоволення суспільних потреб і одержання прибутку. Ще нещодавно основною метою підприємства називалося задоволення суспільних потреб. Але сьогодні, в умовах переходу до ринкової економіки, відкинути, цю мету і ставити єдиною метою одержання можливого прибутку не можна.
Основні суб'єкти підприємницьких відносин
Що є основним об'єктом підприємницької діяльності?
Підприємство – основна організаційна ланка народного господарства України, самостійний господарюючий статутний суб’єкт, який має права юридичної особи та здійснює виробничу, науково-дослідницьку і комерційну діяльність з метою одержання відповідного прибутку (доходу).
Кожне підприємство – це ланка у національній або навіть міждержавній економіці і є об'єктом підприємницької діяльності. Воно зосереджується на виготовленні певних товарів, виконанні робіт, наданні послуг за окремим найменуванням або в асортименті. Тобто виробничі процеси в рамках підприємства набувають завершеності у вигляді кінцевого результату.
Організаційні одиниці підприємництва
Організаційно-правові форми підприємницької діяльності
Одноосібне володіння
Партнерство чи товариство
Корпорація

Діяльність підприємства
Дохід
Дохід підприємства - це отримання ним будь-яких грошових коштів, а також матеріальних ресурсів чи послуг, що мають грошовий вимір.
Прибуток
Прибуток — частина додаткової вартості, виробленої, реалізованої та готової до розподілу. Підприємство одержує прибуток після того, як втілена у створеному продукті вартість реалізується і набуде грошової форми.
Зростання прибутку означає збільшення потенційних можливостей підприємства, підвищення ступеня його ділової активності. За прибутком визначається доля доходів власників підприємств, розміри дивідендів акціонерів та інших доходів. Прибуток визначає також рентабельність капіталу, впливає на вартість усього підприємства загалом.

Рентабельність
Рентабельність належить до показників, що певною мірою узагальнено характеризують економічну ефективність діяльності підприємства. У ньому відображаються результати затрат не лише живої, а й уречевленої праці, ступінь використання засобів виробництва, якість реалізованої продукції, рівень організації виробництва та його управління.
Рівень рентабельності - це відсоткове відношення прибутку до суми матеріально-грошових затрат, пов'язаних з виробництвом і реалізацією продукції" Рівень рентабельності виробництва визначають за формулою

Витрати
Оподаткування підприємств
Податки -- це обов'язкові платежі, що їх встановлює держава для юридичних і фізичних осіб з метою формування централізованих фінансових ресурсів, які забезпечують фінансування державних витрат.
Обов'язкові платежі перераховуються до бюджету держави, а також до інших цільових державних фондів. Вони можуть здійснюватися в кількох формах: податки, плата за ресурси, цільові відрахування.
Система оподаткування -- це сукупність податків і зборів, (обов'язкових платежів) до бюджетів різних рівнів, а також до державних цільових фондів, що стягуються в порядку, установленому відповідними законами держави.


Презентація на тему «Класицизм у мистецтві»


title: Презентація на тему «Поліомієліт» (варіант 2)

text:
Поліомієліт
Поліомієліт(застаріле — дитячий спинномозковий параліч) — гостре вірусне захворювання, яке зумовлене поліовірусом та характеризується переважним ураженням ЦНС з виникненням рухових розладів.

Поліомієліт – це гостра інфекційна хвороба, яка вражає нервову систему, призводить до паралічу та смерті. Вірус поліомієліту розповсюджується від людини до людини через фекалії та слину, особливо через заражену їжу та воду. Найбільш вразливими до поліомієліту є діти віком до п’яти років. Поліомієліт не виліковний, але його можна попередити шляхом вакцинації. Вакцина від поліомієліту вводиться декілька разів і захищає дитину на все життя.
Поліомієліт-серйозна хвороба
Історія хвороби
Поліомієліт — хвороба, що відома людям уже декілька тисячоліть.У давніх джерелах, в яких згадується про поліомієліт, йде мова про поодинокі випадки хвороби. Найдавнішим свідченням існування поліомієліту є кам'яна давньоєгипетська стела епохи XVIII династії . На стелі зображений молодий жрець з деформованою ногою та милицею. Рдкісною була ця хвороба в часи Середньовіччі. З середини XIX століття поліомієліт з'являється у Західній Європі та США -в багатьох хворих залишаються наслідки хвороби на все життя. Хворіли завжди діти в ранньому віці. Випадки хвороби фіксувалися завжди влітку.
Збільшення випадків поліомієліту призвело до глибшого дослідження хвороби медиками. Адольф Куссмауль анатомічно локалізував хворобу в сірій речовині спинного мозку і вперше у 1874 році запропонував назву  «гострий передній поліомієліт». Адольф фон Штрюмпель у 1884 р. припустив, що поліомієліт є інфекційною хворобою.
Збудник поліомієліту (poliovirus hominis) належить до групи пікорнавірусів родини ентеровірусів (кишкових вірусів) та існує у вигляді 3 незалежних типів (I, II і III). Розміри вірусу — 8—12 нм, містить РНК. Стійкий у зовнішньому середовищі (у воді зберігається до 100 діб, у випорожненнях — до 6 міс), добре переносить замороження, висушення. Не руйнується травним соком та антибіотиками. Культивується на клітковинних культурах, характерна цитопатогенна дія. Гине при кип'ятінні, під впливом ультрафіолетового опромінення та дезінфекуючих засобів.
Збудник поліомієліту
Джерело інфекції — людина (хвора або носій, що переносить зараження безсимптомно); збудник виділяється через рот (декілька діб), а потім із випорожненнями (декілька тижнів, а іноді й місяців). Зараження може відбутися повітряно-крапельним шляхом, але частіше — при потраплянні до рота активного вірусу (через забруднені руки, їжу). Механічним переносчиком вірусу можуть бути мухи.

Захворюваність поліомієлітом переважає у літньо-осінні місяці. Частіше хворіють діти від 6 місяців до 5 років. Більшість захворювань пов'язано з вірусом типу I.
Епідеміологія

Диференціальна діагностика
Ризик розповсюдження поліомієліту в Україні значно підвищується у зв’язку з поширенням вірусу на Середньому Сході та продовженням епідемії у Афганістані, Нігерії та Пакистані, а також частими переміщенням людей та низьким рівнем вакцинації в Україні.
Менше 50% українських дітей у віці до 1 року повністю вакциновані від поліомієліту.
Україна є однією із 13 країн з «червоного» переліку, які мають високий ризик спалаху поліомієліту. Іншими є Ємен, Центральноафриканська Республіка, Уганда, Сирія, Ліван, Йорданія, Південний Судан, Судан, Ірак, Малі, Джибуті та Еритрея

Загроза поліомієліту для України
Головну роль у профілактиці поліомієліту відіграє вакцинація. Крім вакцинації, ВООЗ в 1988 році дала такі рекомендації з профілактики:
Домогтися широкого охоплення вакцинацією немовлят, для того щоб скоротити кількість сприйнятливих до поліомієліту дітей;
Організувати кампанії з імунізації вдома;
Організувати систему нагляду за епідеміологією поліомієліту в різних країнах;
Організувати систему нагляду за епідеміологією поліомієліту в різних країнах.

Профілактика
Перші поліомієлітні вакцини з'явилися в 1950-1960-х роках. Вони відразу знизили захворюваність по всьому світу. Існує два типи вакцин: інактирована Солка (підвищена імуногенність для підшкірного введення) і живі вакцини   Себіна (для прийому всередину). Для планової вакцинопрофілактики використовують тривалентні вакцини. Моновалентну рекомендовано застосовувати в умовах епідеміологічного спалаху, викликаного одним з трьох типів вірусу.
Інактивована вакцина містить вірус поліомієліту, убитий формаліном. Вона вводиться трикратно внутрішньом'язово і викликає вироблення специфічного гуморального імунітету. Жива поліомієлітна вакцина містить живий ослаблений) вірус, вводиться перорально, стимулює крім гуморального також і тканинний імунітет.
Дітей імунізують живою вакциною, починаючи з 1,5-однорічного віку, кілька разів за певною схемою, з інтервалами в 45 днів і більше. Вакцину дають через рот, у вигляді крапель або цукерок, або вводять внутрішньом'язово. До цього віку, з 3-х місяців застосовують інактировану (не живу) вакцину.

ВакцинаціЯ
Різні види вакцинації
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Рафаель Санті» (варіант 6)

text:
Рафае́ль Са́нті -
італійський живописець, графік, скульптор і архітектор епохи Відродження. Втілив у своїх творах гуманістичні ідеали високого Відродження.
В 1504 році художник приїхав до Флоренції — центру тогочасного Відродження у мистецтві Італії. З містом пов'язана творчість Арнольфо ді Камбіо, Філліппо Брунеллескі, Мазаччо, Доменіко Гірляндайо, да Вінчі, Мікеланджело, та інших велетнів італійської культури.До цього періоду належать три маленькі шедеври молодого художника:«Мадонна Конестабіле»«Сон лицаря» (Лицар на перетині шляхів)«Заручини Діви Марії».
Заручини Діви Марії. 1504. Пінакотека Брера. Мілан

В невеличкій картині «Заручини Діви Марії» Рафаель розробив біблійний сюжет. Робить спробу побудувати групу свідків заручин симетричною і невимушеною(хоча не обтяжує себе портретністю персонажів), грає з перспективною побудовою вимостки напівпорожнього майдану, що веде погляд глядачів до центричного, фантазійної архітектури храму. Його спокійна і гармонійна побудова — ще один головний персонаж композиції.
Мадонна Конестабіле. 1504. Ермітаж. Санкт-Петербург
«Мадонна Конестабіле» — тондо, створене ще зовсім молодим і несміливим майстром. Картина виконана в техніці темпери і досить сильно нагадує образи, які десятками випускали з майстерні Перуджино.
«Сон лицаря» (Лицар на перетині шляхів), Національна галерея (Лондон)
Значно більші завдання поставив митець перед собою і успішно розв'язав в композиції «Сон лицаря» (Лицар на перетині шляхів). На дорозі, майже в пилюці спокійно і зручно розмістився молодий лицар-юнак. Він чи то заснув, чи то замріяв, і перед його внутрішнім зором предстали дві привабливі жіночі постаті — гарненька Насолода з квітами і серйозна Доброчинність з мечем і книгою. Юнак-лицар ще перебуває в скутому стані, але жереб вже кинутий. І йому обов'язково треба обрати життєвий шлях — або життя, витрачене на насолоди, або нелегкий шлях подолання перешкод, уславлених вчинків і праці, яку уособлюють меч і книга серйозної Доброчинністі.
Рафаель портретист
Серед перших портретних зображень художника — портрети Аджело та Маддалени Доні. Він подав подружжя на тлі далекого пейзажа. Позування було довгим, тому вимога довго сидіти без рухів відбилася відвертою нудьгою на обличчі Маддалени Доні. Молодий художник старанно відтворив каблучки на руках Анджело чи ювелірну прикрасу з великою перлиною на Маддалені, її коштовне вбрання червону сукню, сині рукава, прозору хустку на плечах. Але психологічний стан персонажів ще мало відтворений в портретах.
Портрет Маддалени Доні. 1506. Галерея Палатіна. Флоренція
Портрет Анджело Доні.
1506. Галерея Палатина. Флоренція

Донна Велата, сеньора під покривалом, Палаццо Пітті, Флоренція
Портрет Балтазара Кастильоне. 1514-1515. Лувр, Париж
Мадонни пензля Рафаєля
Твори Рафаеля зображають переважно Мадонн, яких художник малював поетично і водночас просто за своєю композицією. Ні до ні після Рафаеля жоден художник не спромігся створити стільки довершених і при цьому різноманітних картин із зображенням Мадонни з немовлям. Діва Марія на його картинах то зовсім юна і ніжна, то зображена у вигляді простої напрацьованої та стомленої селянки. Мадонна чи надійно тримає немовля Ісуса у руках чи бавиться з ним на тлі різноманітних пейзажів.
Мадонна Великого герцога, Палаццо Пітті, Флоренція
Мадонна Темпі. 1507. Стара Пінакотека. Мюнхен
Мадонна на луці. 1505. Музей історії мистецтв. Відень
Мадонна з гвоздиками. 1509-1512. Національна галерея, Лондон
«Си́кстинська Мадо́нна» — картина Рафаеля. Знаходиться в Галереї старих майстрів у Дрездені, придбана у 1754 році з П'яченци Августом III Фрідріхом за близько 20 000 цехінів (70 кг золота). Розмір: 265×196 см. Є одним з найвідоміших творів італійського Ренесансу. Виконана ця картина близько 1512—1514 років на замовлення церкви святого Сикста у П'яченці, звідси і її назва.
На картині зображені Мадонна з немовлям в оточенні папи Сикста II і Святої Варвари по сторонах і з двома ангелятами, що дивилися знизу вгору на сходження Бога. Фігури утворюють трикутник. Розкрита по сторонах завісу зайвий раз підкреслює геометричну продуманість композиції. Це один з перших творів, в якому глядач незримо виявляється вписаний в композицію: здається, що Мадонна спускається з небес прямо назустріч глядачеві і дивиться йому в очі. В образі Марії гармонійно поєднані захват релігійного тріумфу з такими загальнолюдськими переживаннями, як глибока материнська ніжність і окремі ноти тривоги за долю немовляти.
У XVIII столітті поширилася легенда (не підтверджена історичними документами), що Юлій II замовив полотно Рафаелю для своєї гробниці, і що моделлю для Мадонни послужила кохана Рафаеля Форнаріна, для Сікста — сам папа Юлій (племінник Сікста IV), а для святої Варвари — його племінниця Джулія Орсіні. Прихильники теорії про те, що полотно створювалося для папської гробниці, підкреслюють, що жолуді на ризі Сікста явно відсилають до цих двох пап з роду делла Ровере (rovere перекладається як «дуб»).
Рафаель і архітектура
Рафаель Санті недовго, але яскраво попрацював як архітектор. Низка його художніх творів має зображення архітектурних споруд, що свідчать як про інтерес до будівництва і вивчення спадку Стародавнього Риму, як і обізнаність з архітектурною практикою своїх уславлених сучасників, серед яких Донато Браманте, Джуліано да Сангалло тощо.
Збудоване крило Вілли Мадама з боку саду.

Вілла Мадама, декор склепіння лоджиї.

Рафаель прожив коротке життя, але залишив величезну кількість шедеврів. Він помер 6 квітня 1520 року у Римі (несподівано захворів і кілька останніх тижнів життя промучився від гарячки) та похований у римському Пантеоні. Могилу Рафаеля прикрашає статуя мадонни, виготовлена із мармуру, яку виконав учень митця — скульптор Лоренцо Лоренцетто.Епітафія на надгробку написана латиною. Її можна перекласти так: «Тут покоїться той Рафаель, при житті якого велика природа боялась залишитись переможеною, а після його смерті вона боялася вмерти»


Презентація на тему «Міжнародний тероризм»


title: Презентація на тему «Фразеологізми. Стилістичнароль фразеологізмів»

text:
Фразеологізми. Стилістичнароль фразеологізмів

                                 — семантично пов’язане сполучення слів, яке, на відміну від подібних до нього за формою синтаксичних структур (висловів або речень), не виникає в процесі мовлення відповідно до загальних граматичних і значеннєвих закономірностей поєднання лексем, а відтворюється у вигляді усталеної, неподільної, цілісної конструкції.
Ще його називають "Крилатим висловом"

Інше визначення: фразеологізми — (фразеологічні звороти) стійкі словосполучення, які сприймаються як єдине ціле і вживаються носіями мови в усталеному оформленні.

Розрізняють три типи фразеологізмів:
 Фразеологічні зрощення.
 Фразеологічні єдності.
 Фразеологічні сполучення.
Фразеологізм
Класифікація фразеологізмів за походженням
1. Сільськогосподарські та інші трудові процеси: варити воду (з когось), з одного тіста, орати перелоги,попускати віжки;
2. Різні виробництва, ремесла:
 ткацько-прядильного: розплутувати вузол, де тонко, там і рветься, розмотати клубок;
 кравецького: білими нитками шите, на живу нитку, як з голочки;
 ковальського: брати в лещата, ставка бита, при пікових інтересах;
3.Народні звичаї та обряди: давати гарбуза, облизати макогона, як засватаний;
4. Вірування та магічні дії: напускати ману, замовляти зуби, як рукою зняло, встати на ліву ногу, виносити сміття з хати;
5. Усталені казкові звороти: за щучим велінням, за тридев'ять земель, тримати за хвіст жар-птицю, скоро казка мовиться;
6. Ознаки та дії, пов'язані зі світом тварин і птахів: заяча душа, хитрий лис, кіт наплакав, показувати пазурі, птах високого польоту, розправляти крила, звити гніздо.
7. Іншомовні запозичення, інтернаціональні звороти: буря в склянці води, перейти рубікон) закони, вогонь Прометея тощо. До найважливіших джерел таких сталих словосполучень належать античні міфи.
8. Біблійного походження: око за око, наріжний камінь, Содом і Гоморра, альфа й омега, у поті чола, друге пришестя, голос волаючого в пустелі, земля обітована, камінь спотикання, вавилонська вежа, вавилонське стовпотворіння тощо.
Тягнути кота за хвіст
Крокодилячі сльози
 Розмотати клубок
Дивитися крізь пальці
Класифікації фразеологізмів
З погляду співвідношення між значенням окремих компонентів і цілісним значенням поділяють на:

 Фразеологічні зрощення
 Фразеологічні єдності
 Фразеологічні сполучення

Фразеологічні зрощення

Це одиниці, у яких цілісне значення ніяк не вмотивоване; воно не випливає із значення їхніх компонентів:

теревені правити – говорити нісенітниці;
байдики бити – ледарювати;
глек розбити – посваритися;
собаку з’їсти – мати досвід;
піймати облизня – зазнати невдачі;
викинути коника – зробити щось несподіване;
підбивати клинці – залицятися;
ні в сих ні в тих – незручно.
Фразеологічні єдності
Це одиниці, в яких цілісне значення вмотивоване переносним значенням їхніх компонентів:

тримати камінь за пазухою – приховувати злобу;
грати першу скрипку – бути головним;
вивести на чисту воду – викрити непорядність;
давати волю ногам – тікати;
море по коліно – нічого не страшно, все дозволено;
прикусити язика – замовкнути;
пропускати повз вуха – не звертати уваги;
хоч до рани прикладай – лагідний.
Фразеологічні сполучення
Це одиниці, у яких цілісне значення вмотивоване прямим значенням їхніх компонентів:

взяти слово;
зачепити гордість;
покласти край;
берегти як зіницю ока;
подавати надію;
страх бере;
ласкаво просимо;
узяти верх.
За співвіднесеністю з окремими частинами мови, тобто за їхнім сукупним лексичним і граматичним значенням, фразеологізми бувають:
Щодо функціонально-стилістичних властивостей фразеологізмів, виділяють три групи:
Водити за ніс
Ахіллесова п'ята
 Взяти себе в руки
Вийти з себе
Стилістична роль
фразеологізмів
Фразеологія як галузь мовознавчої науки протягом останніх десятиліть привертає до себе все більшу увагу словесників, дослідників-мовознавців, істориків, етнологів, лінгвістів, літераторів, мистецтвознавців,педагогів, журналістів, бо вона, як і мова, с «схованкою людського духу», скарбницею здобутків культури, прагнень, звичаїв, сподівань народу, є одним із найважливіших джерел дослідження і відтворення його минулого життя, багатовікової боротьби за своє геополітичне та геокультурне утвердження. Фразеологія має глибинний культурознавчий характер, бо є віддзеркаленням його словесних естетичних принципів і цінностей.
Одним з невичерпних джерел багатства і виразності мовлення є фразеологізми.
Кожний стиль мовлення володіє значним запасом фразеологізмів. Стилістичні функції фразеологізмів залежать від джерел їх походження. Відтак фразеологізми діляться на три групи: розмовно-побутові, народнопоетичні та книжні.
Розмовно-побутові фразеологізми широко вживаються в розмовному, художньому стилях, рідше - в публіцистичному. Ці фразеологізми мають яскраво виражене емоційно-експресивне забарвлення. Серед них багато прислів'їв і приказок, що роблять наше мовлення багатим, виразним, дотепним.
Народнопоетичні фразеологізми - вирази, що виникли на фольклорній основі (сталі епітети, метафори, порівняння, примовки, каламбури, ворожіння). Вони поширені в художньому стилі.
Українські письменники часто використовують ці вирази в своїй творчості.
Книжні фразеологізми виникли на писемній (книжній) основі і найчастіше використовуються в книжних стилях. До книжних фразеологізмів належать крилаті слова і вирази - це сталі словесні формули, що є повторенням влучних висловів письменників, філософів, учених, державних діячів.
Образність, картинність, жива внутрішня форма фразеологізмів  відсвіжують мовлення, роблять його невимушеним, соковитим, містким, дотепно-влучним, що й приваблює майстрів художнього слова, журналістів, публіцистів. Не можна уявити без фразеологізмів розмовну і літературно-побутову сфери, науково-популярні й навіть наукові тексти.
Знання фразеологізмів, уміле їх використання робить наше мовлення багатим, виразним й оригінальним. Вони набагато виразніше, ніж окремі слова, розподіляються в певних структурно - функціональних стилях, виявляючи свою належність до кожного з них, а також до сфери усного чи писемного мовлення, мають більш яскраве експресивне чи емоційне забарвлення . Тому особливе значення має вивчення фразеології для вдосконалення мовної майстерності людини, для підвищення мовної культури.
Підготувала
учениця 10-Б класу
Безсмертна Вікторія


title: Презентація на тему «Висячі Сади Семіраміди»

text:
Тема. Висячі Сади Семіраміди
Виконалаучениця 11-А класуОкулічева Ольга
  Висячі Сади Семіраміди, відомі також під назвою Висячі сади Вавилона, є одним з семи Чудес Світу. На жаль, це дивне архітектурне творіння не дійшло до наших днів, але пам'ять про нього живе і нині.

Цей шедевр побудували за наказом вавилонського правителя Навуходоносора II. Він віддав наказ найкращим інженерам, математикам і винахідникам створити диво дивне на радість своїй дружині Амітіс. Дружина правителя була родом з Мідії, землі наповненою ароматом квітучих садів і зелених пагорбів. В душному і запиленому Вавилоні вона задихалася і тужила за рідними краями. Щоб утішити її, Навуходоносор наказав звести «висячі сади».

    Найточніші сучасні відомості про Сади походять від грецьких істориків Вероссуса й Діодоруса, але опис садів досить мізерний. Ось як описані сади в їх свідченнях: Сад — чотирикутний, і кожна сторона його — чотири плетри завдовжки. Він складається з дугоподібних сховищ, які розташовано в шаховому порядку на зразок кубічним підставам. Сходження до верхньої тераси можливе сходами…
Манускрипти часів Навуходоносора не містять ніяких посилань на висячі сади. Навіть ті історики, які дають докладні описи Висячих Садів, ніколи не бачили їх на власні очі. Сучасні історики  доводять, що коли солдатиОлександра Македонського дісталися до родючих земель Месопотамії і побачили Вавилон, вони були вражені.
    В архітектурному плані Висячі Сади являли собою піраміду, що складалася з чотирьох ярусів , їх підтримували колони висотою до 25 м. Нижній ярус мав форму неправильного чотирикутника, найбільша сторона якого становила 42 м, найменша - 34 м.
Щоб запобігти просочуванню поливної води, поверхню кожної платформи спочатку покривали шаром тростини, змішаної з асфальтом, потім двома шарами цегли, скріпленої гіпсовим розчином, поверх усього укладалися свинцеві плити. На них товстим шаром лежала родюча земля, куди було висаджене насіння різних трав, квітів, чагарників, дерев. Піраміда нагадувала вічно квітучий зелений пагорб.

У порожнині однієї з колон вміщувалися труби, через які насоси цілодобово подавали воду з Євфрата на верхній ярус садів, звідки вона стікала (струмочками та невеликими водоспадами) й зрошувала рослини нижніх ярусів. Чудом здавалося дзюрчання води, тінь і прохолода серед дерев, завезених із далекої Мідії.

331 р. до н.е.  війська Олександра Македонського захопили Вавилон. Уславлений полководець зробив місто столицею своєї величезної імперії. Після смерті Олександра (323 р. до н.е.) Вавилон поступово занепав. Сади були занедбані. Повені зруйнували цегельний підмурок колон, платформи обвалилися. Так загинуло одне з чудес світу.


title: Презентація на тему «Сім’я» (варіант 4)

text:
Сім’я
Виконала
учениця  11-Б класу
Юзунь Аліна
Сім'я́, або Роди́на — соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв’язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей

Типи сімей:
Повна сім’я (батьки,діти,бабуся,дідусь)
Неповна сім’я(дитина з одним із батьків)
Подружжя без дітей
Одинока людина

Сім'я є різновіковим колективом. Структура її багато в чому залежить від звичаїв, культурних і національних традицій, моральних та правових норм. У межах її формується система стосунків між старшими та молодшими, батьками і дітьми, що визначає психологічний клімат в сім'ї. Тут формується світогляд дитини, ставлення до навколишнього світу.

Сім’я – це особливого роду колектив, який грає у вихованні  дітей основну, довгострокову і важливу роль. Адже саме в сім’ї дитина отримує перший життєвий досвід, робить перші спостереження і навчається, як себе вести в різних ситуаціях. І манера поведінки дитини, і вибір друзів, і взаємини з близькими людьми, і традиції сімейного виховання в майбутній сім’ї – все бере свій початок у дитинстві, в сім’ї. Кожен дорослий, і в першу чергу батьки, у відповіді за те, щоб проблеми, з якими дитина зустрінеться на своєму шляху, він умів долати гідно і з честю.

Ефективність виховання дітей у сім'ї залежить від створення в ній належних умов. Головна умова сімейного виховання — міцний фундамент сім'ї, що базується на її непорушному авторитеті, подружній вірності, любові до дітей і відданості обов'язку їх виховання, материнському покликанні жінки, піднесенні ролі батьків у створенні та захисті домашнього вогнища, забезпеченні на їх прикладі моральної підготовки молоді до подружнього життя.

Дієвим чинником сімейного виховання є спільна трудова діяльність батьків і дітей. Дітей слід залучати до сімейної праці, вони повинні мати конкретні трудові обов'язки, адекватні їх віковим можливостям. Така співпраця дітей з батьками має сильніший виховний вплив, ніж словесні повчання.

У сім’ї створюється найбільше суспільне багатство – людина. Тут вона народжується і формується як особистість. Це та клітина, з котрої розпочинається будь-яка держава. Немає країни без сім’ї, сімейно-родинних відносин.

Видатні сім’ї

Слова Дороті Нолт, які краще підкреслюють роль сім’ї в нашому житті:

Якщо діти живуть в обстановці критики, вони навчаються критикувати і засуджувати інших людей;
 Якщо діти живуть в обстановці ворожнечі і злості, вони вчаться бути злими, вчаться битися;
 Якщо діти живуть серед насмішок, вони стають нерішучими і надмірно скромними;
 Якщо діти живуть в обстановці сорому й збентеження, почуття власної гідності поступається місцем почуттю провини.

 Отже ,для мене ідеальна сім’я це дім ,де кожного з нас чекають, люблять, готові зрозуміти і допомогти, де є однодумці, друзі, де панують взаємоповага, взаємна моральна і правова відповідальність.

Ми ще є підлітками,але незабаром нам відчиняться простори дорослого життя,тому якою  буде наша майбутня  сім’я  для  кожного з нас: щасливою чи не дуже, багатою чи бідною, співчутливої або байдужою, – покаже час і наші прагнення до розуміння її вічних цінностей.В моєму розуміння,головним фактором у сім’ї має бути справжнє кохання  між чоловіком та жінкою,адже саме справжнє кохання здатне подолати усі трудносні буденного життя


title: Презентація на тему «Образотворче мистецтво ХХ століття»

text:
Образотворче мистецтво ХХ століття
Підготувала    учениця   10-Б   класу
Нововолинського   ліцею-інтернату
Волинської   обласної    ради
Федина   Валентина

План
Культура ХХ століття;
Особливості розвитку образотворчого мистецтва;
Архітектура і скульптура;
Художні промисли в Україні;
Міста заповідники;
      Висновок.

Культура ХХ століття
   Культура ХХ ст. – одне з найскладніших явищ в історії світової культури. Це пояснюється великою кількістю соціальних потрясінь, страшних світових війн, революцій. Відбуваються суттєві зміни в галузі економіки та засобів виробництва.
   У ХХ ст. виразно виявилися дві тенденції. З одного боку, помітною є криза духовності, яка характеризується передусім відчуженням мас від культурних надбань нації та людства, витісненням духовних цінностей на периферію людської свідомості, пануванням стереотипів масової псевдокультури. З іншого боку, посилюється протилежний процес, пов’язаний із прагненням частини суспільства повернутися до лона культури, зробити своє буття дійсно духовним. Багато  хто починає сприймати культуру як землю обітовану, як панацею, єдину рятівну силу, спроможну розв’язати проблеми сучасного людства.

Особливості розвитку образотворчого мистецтва
  Українське образотворче мистецтво на початку ХХ ст. розвивалось у руслі основних стилів, течій і жанрів світового мистецтва. Українські художники були добре ознайомлені з кращими зразками світового мистецтва. Видатними живописцями жанру побуту був М. Пимоненко (1862—1912), пейзажисти С. Васильківський, В. Орловський, П. Шевченко, І. Труш, К. Костанді. Майстрами портретного живопису були Іван Труш, брати Федір та Василь Кричевські, Олекса Новаківський. До історичної тематики звертались Ф. Красицький, М. Самокиш, М. Івасюк.
  Ще тяжчі часи переживала українська культура в роки Другої світової війни. Дуже багато творчої інтелігенції — літераторів, науковців, артистів загинули в боях, померли від голоду. Провідною тематикою мистецтва і літератури став патріотизм, героїзм, захист Вітчизни, праця на перемогу.

   Історична тематика популярна у картинах Миколи Самокиша і Фотія Красицького.
Роботи Миколи Самокиша
Роботи Фотія Красицького.
   Представниками українського авангарду є Казимир Малевич і  Олександр Богомазов
Роботи Казимира Малевича

Роботи Олександра Богомазова
Архітектура і скульптура
   Наприкінці XIX - на початку XX ст. стиль модерн набуває поширення і в українській архітектурі, що виявилося у геометрично чітких лініях споруд, динамічності їхніх форм.
   У стилі модерну побудовано залізничні вокзали Львова, Києва, Жмеринки, Харкова, перший в Україні критий ринок (Бесарабський). Почасти сюди належать і будинки, споруджені Ф. Альошиним.     Найяскравішими постатями архітектурного модернізму були К. Жуков, О. Вербицький, М. Верьовкін та ін. У спорудах В. Рикова і П. Альошина в Києві, А. Бекетова в Харкові, І. Бернадацці в Одесі починається переборення цього стилю: плекається архітектура в основному в стилі італійського ренесансу.

   Видатними українськими скульптурами  були М. Гаврилко, М. Паращук, Ф. Балавенський.
Роботи М. Гаврилка
Роботи М. Паращука

Робота Ф. Балавенського
   Архітектори : В.Городецький, О.Кобилєв, Г.Гай,О. Гінзбург.
 Роботи В.Городецького
Роботи О. Гінзбурга
Також було побудовано багато пам'ятників Т. Шевченку

Художні промисли в Україні
   Упродовж століть десятки й сотні тисяч майстрів - килимарниці, вишивальниці, ткачі, гончарі, різьбярі по дереву, кістці та рогу, майстри декоративного розпису, склороби-гутники, золотарі-ювеліри, ковалі, майстри лозоплетіння і художньої обробки шкіри та багатьох інших професій - створювали речі, необхідні людям у побуті. Кращі з них ми називаємо тепер творами народного мистецтва.    Народні художні промисли в Україні є невід'ємною складовою української культури вони увібрали в себе риси, притаманні окремим етнографічним регіонам країни. З покоління в покоління передаються таємниці технічної та технологічної майстерності, вдосконалюються прийоми обробки природних матеріалів. У ряді населених пунктів (Опішня, Решетилівка, Косів, Богуслав, Гавареччина, Петриківка, Діхтярі, Глиняни, Клембівка та інші)  існують  школи традиційного народного мистецтва.

Основними центрами промислів в Україні є:
Опішня (Полтавщина)  гончарство і художня кераміка;

Кролевець (Сумщина)  художня  вишиванка;
 Косів (Івано-Франківськ) виробництво дерева;

Петриківка (Дніпропетровщина) декоративний розпис;

Міста заповідники

Луцький замок
Хотинська фортеця
Херсонес Таврійський

Кам'янець - Подільський замок
Висновок:
   У цій презентації можна дізнатися багато цікавого  про розвиток образотворчого мистецтва ХХ століття.  Основні питання, які були розглянуті, це архітектура, скульптура, образотворче мистецтво, художні промисли та міста заповідники ХХ століття які збереглися й до тепер. Ознайомившись з цією презентацією можна прочитати і побачити багато нового.
Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Винаходи, що змінили світ»

text:
“Винаходи, що змінили світ”
Виконала учениця 11-Б класу: Чоботар Юлія
Папір
 - волокнистий матеріал, що являє собою тонкий шар переплетених і зчеплених між собою волокон, що пройшли спеціальну механічну і хімічну обробку. Використовується для друку, пакування та в різних технічних цілях.
Соціальні мережі
Три мільярди хвилин в день в сумі витрачають на спілкування один з одним користувачі соціальної мережі Facebook. А ще є MySpace, Twitter і безліч інших, і всі вони радикальним чином змінили характер нашого спілкування і способи знайомства.
Пластилін
Пластилін винайшов у 1897 році англійський викладач образотворчого мистецтва Вільям Зербут для того, щоб учні не бруднили руки глиною.
Мобільний телефон У квітні 1973 року головний інженер компанії "Моторола" Мартін Купер, зателефонувавши з першого мобільного телефону, втілив мрію людства про моментальний зв'язок без проводів. Однак на комерційну основу виробництво стільникових телефонів було поставлено тільки в 1983 р. З тих пір їх поширення пішло швидкими темпами. І сьогодні в світі експлуатується вже 3,3 млрд. стільникових телефонів. Це означає, що такі телефони є практично у половини населення планети.
Штрих-код
 На перший погляд не дуже ясно, як саме ці чорно-білі смужки вплинули на наше життя, проте, даний винахід американця Нормана Вудленда, зроблений в 1949 році, з часом дозволив звести дані про оплату покупки, характер товару і запаси товарів на складі. Це, на думку експертів, революційним чином змінило систему торгівлі.

Олівець
Перший документ, в якому згадується дерев'яний олівець, датований 1683 роком.
  Ми оточені речами, якими повсякчас користуємося, навіть не замислюючись, звідки вони взялись, хто їх придумав і як вони змінили на краще життя людей.


title: Презентація на тему «Арабо-мусульманська культура» (варіант 2)

text:
Арабо-мусульманська культура

Кора́н— священна книга мусульман.
У Корані налічується 114 сур (розділів) різної довжини. Всі сури розділені на аяти (вірші). За різними підрахунками в Корані від 6204 до 6236 аятів і понад 320 тисяч літер.
Мистецтво.
З усіх видів мистецтва найбільше в халіфаті була розвинена архітектура. Будівельники зводили для халіфів чудові палаци, гробниці і фортеці.
Мечеть— місце для молитви і богослужіння, молитовний дім у мусульман. У середньовіччі мечеть окрім релігійних функцій відігравала і соціальні — у ній відбувалося навчання, зібрання жителів, надавався притулок подорожнім і т. д.
Мечеть є будівлею, що стоїть окремо, з куполом-гамбізом, іноді мечеть має внутрішній двір (Мечеть Аль-Харам). Флігелем до мечеті пристроюються вежі-мінарети числом від одного до дев'яти (число мінаретів повинне бути менше, ніж в мечеті Аль-Харам). Молитовний зал позбавлений зображень, але на стінах можуть бути написані рядки з Корану арабською. Стіна, звернена до Мекки, відмічена порожньою нішею, міхрабом. Праворуч від міхрабу розташована кафедра-мінбар, з якою проповідник імам читає свої проповіді віруючим в час п'ятничної молитви. При мечетях іноді працюють школи-медресе.
Кааба
Кааба — будівля, кам'яна споруда прямокутної форми в центрі Священної Мечеті у Мецці, головне святилище ісламу, яке мусульмани називають аль-Баіт аль-Харам, що означає «священний дім». Мусульмани всього світу під час молитви звертаються обличчям у напрямку Кааби. Навколо Кааби під час хаджу здійснюється обряд таваф.

Медресе відкривалися зазвичай при великих мечетях. У них готували служителів культу (імамів), вчителів початкових мусульманських шкіл — мектебів, а також службовців держапарату.
Навчальними дисциплінами у медресе були і є:
    Коран
    арабська мова
    хадис
    ісламська теологія (калам)
    ісламське право (шаріат)
    історія ісламу

Будівництво рибатів було поширене у країнах Магрибу, переважно у Марокко та Тунісі.

Рибати зазвичай містилися на околиці медини. Це була споруда, обнесена грубими мурами, з високою вежею, що вивищувалася над усією мединою.

Мешканців рибатів називали мурабітами. Пізніше так почали називати членів мусульманського військово-релігійного ордену — марабутів.
Альгамбра
Всьому світові відома Альгамбра - палац еміра в іспанському місті Гранаді.

Зсередини фортеця являє собою комплекс прекрасних садів, внутрішніх двориків і палацових приміщень. Важливу роль в загальній композиції відіграють світло і вода. Фонтани, водойми, каскади, переходи і дворики гармонійно поєднуються один з одним.

Купол Скелі - Один з перших пам'ятників ісламської архітектури. Має правильні пропорційні обриси, зсередини багато прикрашений мереживним мозаїчним орнаментом.

Аль-Акса
Мечеть аль-Акса - розташована на Храмовій горі Єрусалима. Є третьою святинею ісламу після мечеті аль-Харам у Мецці і Мечеті Пророка в Медині. У мечеті одночасно можуть молитися до 5000 віруючих. Ізраїль.

Блакитна мечеть
 Офіційно Блакитна мечеть називається мечеттю Султана Ахмеда. А своєю загальновідомою назвою вона зобов'язана кахлям, переважно блакитним, які в кількості понад 200 000 прикрашають її усередині.

Мечеть розташована прямо навпроти храму Святої Софії, була побудована в 1616 році .
«Ляля-Тюльпан»
Уфімська мечеть-медресе «Ляля-Тюльпан» - ісламський культурний-освітній центр в Уфі. Відкрито 7 квітня 1998. Архітектор проекту Вакіль Давлятшін «Ляля-Тюльпан» - це мечеть-школа (медресе). У комплекс входять гуртожиток, навчальні класи, їдальня,. Число навчаються становить приблизно 75 осіб. Медресе розташовується на двох поверхах.

Росія.
Та́дж-Маха́л
Та́дж-Маха́л— монумент, розташований за два кілометри від міста Агра (Індія). Збудований імператором Шах Джахан Мугалом як мавзолей для своєї персидської дружини Мумтаз-Махал, Будівництво зайняло 22 роки (з 1630 по 1652 рік).

У середньовічній культурі ступінь оволодіння  каліграфією, стало показником інтелектуальності, освіченості та духовного вдосконалення особистості.
АРАБЕСКА
АРАБЕСКА - різновид орнаменту, що складається з геометричних фігур, химерного переплетення ліній, завитків, рослинних пагонів, стилізованих квітів. Будується, як правило, симетрично щодо однієї, двох осей або центру. Має подрібнений характер малюнка, особливо щільний і насичений, тому арабеска сприймається як суцільний візерунок "килимового стилю".


title: Презентація на тему «Паркова культура» (варіант 10)

text:
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
© Duarte Design, Inc. 2009
© Duarte Design, Inc. 2009


title: Презентація на тему «Архітектура арабо-мусульманського культурного регіону»

text:
Архітектура  арабо-мусульманського

                               культурного   регіону.
Підготувала

Учениця 11-А  класу

Литвин  Олена
Арабо-мусульманська культура зробила значний внесок до скарбниці світової культури. Вона сама - одне з досягнень людства й тому
заслуговує на повагу та розуміння. Архітектори Арабського Сходу створили нові типи монументальних культових і світських будівель: уміщували тисячі молільників мечеті, мінарети — вежі, з яких закликали віруючих на молитву, медресе — будинку мусульманських духовних училищ, караван-сараї і криті ринки, відповідали розмаху торгової діяльності міст, палаци правителів, укріплені цитаделі, фортечні мури з воротами і баштами.
  Зміцнюючи свою владу, араби заселяли старі міста, а також, як римляни свого часу, засновували на завойованих землях військові табори. Так виникли Басра (630 р.) й Куфа (638 р.) в Іраку, Фустат (640 р.) в Єгипті, Кайруан (670 р.) у Північній Африці.
Поступово військові поселення перетворювалися на багаті торгові міста, оточені кріпосними стінами з ворітьми за кількістю сторін світу чи доріг, які вели до інших місцевостей. Цитадель правителя стояла в дуже укріпленому місці на узвишші й домінувала над містом. Центр міста (медіна) займали соборна мечеть і торгові квартали для найдорожчих товарів.
Жаркий клімат зумовив будівництво відкритих і підземних водоводів, цистерн, водоймищ, фонтанів. Славилися багатим оздобленням численні громадські лазні, у спорудженні яких використовувався досвід зведення римських терм.
Техніка будівничих породила особливі конструкції з глини, цегли й каменю. Були створені різноманітні форми арок — стріль-частих, підковоподібних, багатолопасних, фестончастих, — винайдені особливі системи склепінчастого перекриття.
Основною культовою спорудою ісламу стала мечеть, де збирались для молитви послідовники пророка.  Мечеті, складалися із огороженного двору і колонади (поклавши початок "дворовому", або "колонному", типу мечеті), у 1-й половині 7 ст.  вони були побудовані в Басрі
 Мечеті  будувались таким чином. У плані вони мали прямокутну форму. Перед входом був розташований просторий дворик, оточений портиками і звичайно засаджений деревами, з фонтаном посередині (для омовіння правовірних).
 Мечеті були увінчані одною або декількома башточками, високими і стрункими мінаретами, з яких муеззін провіщав час початку служби..
Храм складався з одного чи декольких  нефів і міхраба — ніши, іноді облицьованій емалевими плитками (а в Кордові, у вигляді виключення, скляній мозаїки), спрямованого в бік Мекки, перед  яким по правий бік мінбара (трибуна або пюпітр) молились вірячи.
Архітектонічні елементи мечеті наступні: арка різних, найчастіше  підковоподібних форм, купол на квадратній основі; нерідко, особливо в початковий період арабського панування на Близькому Сході при побудові мечеті встановлювались колони, взяті з давніх римських і вестготських будівель.
Араби ухились від монотонних орнаментів і гладких поверхонь, вони прикрашали стіни мармуровими або гіпсовими пластинками з рельєфом невеличкої глибини. На малюнках зображались рослини в схематичній формі або геометричні фігури. Ці прикраси назвали арабесками (хоч вони і застосовувались задовго до арабів). Звичайно місця заглиблення на малюнку фарбувались в пурпурні або сині тони, випуклості покривалися позолотою. Ці кольорові контрасти давали незвичайний декоративний ефект, додавали малюнку жвавість і яскравість. Араби рідко застосовували  для забудівель камінь; вони віддавали перевагу випаленій цеглі і цементу.
З давніх часів поруч із мечеттю зводився мінарет. Його походження пов'язують з кількома прообразами: зі сторожовою чи сигнальною вежею, маяком. Мінарет служить для скликання правовірних на молитву, що й виконує спеціальний службовець при мечеті — муедзин. Звичайно мінарет прилягає до мечеті, інколи розташований окремо.
 Асиміляція архітектурних особливостей різних культурних регіонів зумовила виникнення оригінальних і не схожих між собою форм мінаретів.
Мечеть Фейсала – національна мечеть в Пакистані і одна з найбільших у світі, відома завдяки своїм розмірам, площею 5 тис. кв м, вона здатна вмістити 300 тис. віруючих. Була збудована за сприяння Саудівської Аравії, бюджет будівництва - $120 млн.
Кутубія - найбільша мечеть марокканського міста Марракеш, відома прекрасним 69-метровим мінаретом. Була побудована у 1158 р. та займає площу 5,3 тис. кв м.
Велика мечеть або мечеть Омейядів — одна з найбільших та найдавніших мечетей у світі, розташована в Дамаску. Мечеть відома тим, що неодноразово перебудовувалася. Спочатку на її місці був арамейський храм бога Хадада, потім Юпітера Дамаського. Пізніше він перетворився на візантійську базиліку Святого Захарія, потім - на церкву Святого Іоанна Хрестителя й, нарешті, на мечеть. Вважається одним з шедеврів ісламського мистецтва.
Аль-Азхар – одна з найважливіших мечетей Каїру та Єгипту. Була збудована у 972 р. Будівництво зайняло 2 р.
Блакитна мечеть або Мечеть Султанахмет — перша за розмірами і одна з найкрасивіших мечетей Стамбула. Мечеть нараховує 6 мінаретів: чотири, як зазвичай, по боках, а два трохи менших — на зовнішніх кутах. Вона вважається одним з найвидатніших шедеврів ісламської та світової архітектури. Збудована у 1616 р.
Сулейманія-найбільша мечеть Стамбула.
Палац  Топкапи.
Головний палац Османської імперії знаходиться відразу за Айя Софією. Палац включає в себе чотири двори. У перший веде головний вхід, тут стоять квиткові каси і на фундаменті древнього храму Афродіти побудована трохи більш молода (вік 1700 років) церква Святої Ірини.Вхід у другий двір через Ворота Привітання. Гарем знаходиться зліва. Тут жили дружини, євнухи, наложниці і мати султана - господиня цієї частини палацу.
В третій двір ведуть Ворота Щастя. На вході стоїть маленький павільйон - зал аудієнцій, де під шум фонтану велися переговори. Праворуч - колекція одягу султанів. Далі - скарбниця з трьох залів, тут зібрані коштовності - наприклад, 86-каратний діамант «Ложковий», оточений 49 більш дрібними діамантами. Поруч вхід до Зібрання священних реліквій, як то: зуб Пророка Мухаммеда, волосся з бороди Пророка, прапор Пророка, одяг Пророка. Є і християнські святині - кисть руки Святого Іоанна Хрестителя, наприклад.В четвертому дворі раніше знаходився знаменитий Сад тюльпанів, була навіть посаду «Міністр тюльпанів». Батьківщина цих квітів зовсім не Голландія, а Османська імперія, саме тому тюльпан (або лале) обраний в якості туристичного символу країни.


title: Презентація на тему «Education in Great Britain» (варіант 5)

text:
Education
in the
United Kingdom
The purpose of education in the UK has three main objectives: to learn
  read,
write,
count.
There is a huge variety of schools in England
State education
In the United Kingdom, the term "state school" refers to government-funded schools which provide education free of charge to pupils.
Some state schools have formal links with religious organizations, and are permitted to promote a particular religious ethos and to use faith criteria in their admissions.  Schools are partially funded by religious or other charitable bodies.
The oldest state school in England is Beverley Grammar School, which was founded in 700 AD.
Independent Schools
Independent Schools are considered prestigious. Usually there learn english kids.
In these schools enroll children from 8 to 18 years.  Good private school - it's well-equipped independent educational institutions, which own about several hundred acres of land on the territory of which the academic buildings, sports facilities, a swimming pool, a residence for a living.

Boarding School
A boarding school is school where some or all people study and live during the school year with their fellow students.
Secondary School
Elementary school is an institution where children receive the first stage of academic learning .
Elementary School
Classification of school-age students:
In England and Wales secondary school is for children from the ages of 11 to 18.  After 11 years of compulsory education ends, and young people can decide whether to continue their studies further at school or sixth form college, or leave the education system.
Further education is a term mainly used in connection with education in the United Kingdom and Ireland. It is post-compulsory education . It may be at any level above compulsory secondary education, from basic skills training to higher vocational education.
Further Education
Higher Education
Higher, post-secondary, tertiary or third level education is the stage of learning that occurs at universities, academies, colleges, seminaries, and institutes of technology.
University of Oxford  is one of the best universities in the world, best university in England
Training in the UK
To study in England you must have
desire to learn,
a great will to overcome all obstacles
and of course
to learn English.
The advantages of studying in England:
you get to know the beautiful country with great culture,
 you can get an unforgettable experience in dealing with people,
you can enter the best universities in the world with ease.
GOOD LUCK
Serdeuk Dasha
From 10
School 29