title: Презентація на тему «Епоха Відродження: революція у мистецтві та науці» (варіант 2)

text:
Епоха Відродження(Ренесанс)
Художні напрями та стилі
Опорні поняття і дати
Опорні поняття:
Гуманізм
Відродження
Ренесанс
Опорні дати:
Середина XIV ст. – виникнення культури Відродження;
Кінець XV – перші десятиріччя XVI ст. – епоха Високого Відродження
План уроку
Особливості мистецтва Відродження.
Леонардо да Вінчі ( 1452 – 1519 рр.)
Мікеланджело Буонаротті ( 1475 – 1564 рр.)
Рафаель Санті ( 1483 – 1520 рр.)
Північне Відродження
  Вперше цей термін використав у 1550 р. італійський художник, архітектор, історик мистецтва  Джорджо  Вазарі  у книзі “Життєписання”.
Ренесанс – це назва як окремого художнього стилю, так і культурно-історичної епохи, де органічно поєднані сфери суспільного та духовного життя: політика, релігія, філософія, наука, мистецтво.
В Італії Відродження охоплює період з ХІV до середини ХVІ ст.
 У країнах Західної Європи – з ХIV до початку ХVІІ ст.
Ренесанс  стверджує:
 реалістичний спосіб мислення;
 ідеал вільної сильної особистості, духовної, фізично прекрасної (культ краси людського тіла);
 позбавлення людини середньовічного аскетизму;
 світогляд Ренесансу є антропоцентричним, де у центрі Всесвіту – людина, її земне призначення;
 значимість особи митця та мистецтва;
 гуманістичний світогляд.
      Гуманізм – людяність.   Передових людей доби Відродження називають гуманістами, а вироблений ними світогляд – гуманізмом.

Гуманісти спирались на  античну культуру при ствердженні власних ідеалів і побудові нової культури.
      Центром Відродження були міста-держави: Флоренція,         Мілан, Сієна, Падуя, Піза, Болонья.     Значну роль у Відродженні відіграло місто-держава   Флоренція. Місто банкірів, заможних людей, шовкової     промисловості. Це провідний економічний, політичний,       культурно-мистецький центр Італії.
Саме тут зводяться розкішні архітектурні споруди – собори, палаци.  Архітектори вдосконалюють античну ордерну систему.  Скульптори використовують мармур.  Просторі будинки прикрашають статуями, розписами,картинами.
У Флоренції проводяться конкурси музикантів, які грали на  лютні  (найпоширенішому інструменті доби Відродження).
Родина  Медичі  (найзаможніша у Флоренції) сприяла розвитку  культури і мистецтва, підтримувала митців.
Титани Відродження:
архітектор  Ф.Брунеллескі;

художники: Джотто,  Мазаччо,  Л. да Вінчі, Рафаель Санті,  Мікеланджело Буонарроті, Джорджоне , Тіціан,  Альбрехт Дюрер (Нім.),
 Ель Греко (Грец.);

скульптор  Донателло;

композитор  Жоскен Депре.
Найважливіший жанр живопису Відродження – портрет.
Леонардо да Вінчі.
ЛЕОНАРДО ДА ВІНЧІ (Leonardo da Vinci)(1452–1519)великий италійський художник, винахідник, інженер та  анатом эпохи Відродження. Леонардо народився в містечку Вінчі на захід від Флоренції, 15 квітня 1452. Він  був незаконнонарожденим сином флорентійського нотаріуса та селянської дівчини; ввиховувся в будинку батька та отримав грунтовну початкову освіту.
Винаходи:
Парашут
колесцовий замок
Велосипед
Танк
Легкі переносні мости для армії
прожектор
Катапульта
Робот
двохлінзовий телескоп
Мона Ліза(Джоконда)
    Леонардо
      да  Вінчі
Леонардо  да Вінчі
“Благовіщення”
Леонардо да Вінчі
“Таємна  вечеря”
Дама с горностаем,1490
                                     "Мадонна Літта"
"Хрещення Христа"
"Вітрувіанська людина"  пропорції людини
ПортретБеатріче
      Леонардо
         да Вінчі
Мікеланджело
Мікеланджело Буонароті, в дореволюційних російських виданнях часто Мікель-анджело (іт. Michelangelo Buonarroti) - (1475–1564), італійський скульптор, художник, архітектор, поет і інженер. Ще за життя Мікеланджело його твори вважалися найвищими досягненнями мистецтва Відродження.
Мікеланджело Буонарроті

Автопортрет
Мікеланджело Буонарроті
Сикстинська капелла (розгорнута панорама)
Мікеланджело Буонарроті
Мадонна з дитям
Мікеланджело Буонарроті

П
Ь
Є
Т
А
Мікеланджело Буонарроті
“Давид”
Мікеланджело Буонарроті
“Моісей”
Мікеланджело Буонарроті
“ Пророк
 Єремія ”
Рафаєль Санті
Рафае́ль Са́нті (іт. Raffaello Santi, Raffaello Sanzio;  березень чи квітень 1483, Урбіно — † 6 квітня 1520, Рим) — італійський живописець, графік і архітектор епохи Відродження. Втілив у своїх творах гуманістичні ідеали високого Відродження.
РафаельСанті
Автопортрет
РафаельСанті
Сикстинська
Мадонна
1513р.
«Коронування Марії»
«Святе Сімейство (Мадонна з безбородим Йосипом)»
«Мадонна з щегленком»
«Афинская школа»
Ангел
(фрагмент вівтаря)
  РафаельСанті
РафаельСанті
“Сон
 лицаря”
“Суд Соломона”
      Рафаель      Санті
РафаельСанті
“Преображення”
Північне Відродження
Північне відродження – це культура Ренесансу в країнах, розташованих на північ від Італії: Німеччині, Нідерландах, Франції та Англії.
Представники Північного Відродження: Лукас Кранах Старший;
   Ханс Хольбейн Молодший;
   Пітер Брейгель Старший;
   Альбрехт Дюрер;
Пітер Брейгель
Пі́тер Бре́йгель-старший, відомий іще як «Мужицький» - близько 1525 — 9 вересня 1569) — (фламандський)
     живописець та графік, найвідоміший і найзначніший із носіїв родинного прізвища
    пензлярів. Майстер пейзажу та жанрових сцен.
Батько художників Пітера Брейгеля Молодшого (Що з пекла) і Яна Брейгеля Старшого (Що з раю).
Пітер Брейгель
Зведення Вавілонської вежі
ТіціанВечелліо
Автопортрет
Тіціан
“Оплакування
Христа”
Тіціан. “Покладання у гроб”
 Тіціан
   “Введення
   у  храм”
Тіціан
“Каяття
Марії-Магдалини”
Альбрехт Дюрер
Альбрехт Дюрер ( 21 травня 1471 - 6 квітня 1528) - німецький живописець, рисувальник, гравер, математик, теоретик мистецтва.
Альбрехт Дюрер
Меланхолія
АльбрехтДюрер
“Син людський”
АльбрехтДюрер
“Втеча Лота з дочками із Содома”
АльбрехтДюрер
“Чотири вершники Апокаліпсису”
(із циклу гравюр)
АльбрехтДюрер
“Кущ трави”
Ель Греко
Автопортрет
Ель Греко
“Христос на хресті”
Ель Греко
“Іоан Євангеліст”
Ель Греко. “Христос лікує сліпого”
Ель Греко. “Молитва про чашу”

Архітектура епохи Відродження
Собор св.Марії дель Фьоре (Флоренція)
ПалаццоПітті(Флоренція)
Церква і монастир Сан-Джорджіо-Мажоре (Венеція)
Собор св. Петра  (Рим)
Площа собору св.Петра (Рим)
Вілла Ротонда (Віченца)
Палаццо Вендрамін Калерджі (Венеція)
ЦеркваСанта-Маріядель Мараколі(Венеція)
Капелла Медічі (Флоренція)
Церква Сант-Андреа(Флоренція)
Ескоріал (Іспанія)
Жоскен Депре(композитор епохи Відродження)
Сучасний інтер’єр у стилі Ренесанс
Сучасний інтер’єр у стилі Ренесанс
Сучасний інтер’єр у стилі Ренесанс
Сучасний інтер’єр у стилі Ренесанс
Сучасний інтер’єр у стилі Ренесанс
Сучасний інтер’єр у стилі Ренесанс
Сучасний інтер’єр у стилі Ренесанс
Сучасний інтер’єр у стилі Ренесанс
Сучасний інтер’єр у стилі Ренесанс
Дякую за співпрацю !Урок закінчено.


title: Презентація на тему «Джон Фицджеральд Кеннеди» (варіант 1)

text:
Джон Фицджеральд КеннедиJohn Fitzgerald Kennedy
29 мая 1917— 22 ноября 1963
Загадочная смерть
Биография
Родился 29 мая 1917 г. в городе Бруклайн, штат Массачусетс. Он происходил из богатой ирландской семьи, в которой было девять детей; из них четверо погибли при жизни родителей. Болезни затянули обучение Джона: в школу в Чаоте, штат Коннектикут, он попал в возрасте 14 лет. В 1936 году Джон поступил в Гарвардский университет и окончил его с отличием в 1940 году. Джон Кеннеди начал службу в ВМС США в сентябре 1941 и принимал участие в боевых действиях на Тихом океане. Кеннеди получил звание лейтенанта и стал капитаном торпедного катера «PT-109». Во время военных действий был тяжело ранен и получил 2 медали за отвагу.
35-й Президент США
Джон Ф. Кеннеди, кандидат в президенты от демократической партии, победив на выборах 1960 г., ему было 43 года.
Член Палаты представителей от 11-го избирательного округа Массачусетса
Демократическая партия США
Гибель
Джон Кеннеди был убит 22 ноября 1963 года в городе Даллас (штат Техас); во время следования президентского кортежа по улицам города послышались выстрелы
Кеннеди в президентском лимузине, за несколько секунд до убийства
Ровно в 12:30, раздались выстрелы.
   Первая пуля, по официальной версии, попала Джону Кеннеди в спину, прошла насквозь и вышла через шею, также ранив в спину и запястье сидевшего впереди него Джона Конналли.
   Через пять секунд был сделан второй выстрел. Пуля попала Кеннеди в голову, проделав в правой части его головы выходное отверстие размером с кулак, так что часть салона была забрызгана кусочками мозга.
В 13:00 была официально зафиксирована смерть, наступившая в результате ранения головы. В 15:41 гроб с телом президента был погружен в самолёт, направляющийся в Вашингтон, и доставлен туда через 2 часа.
Смерть Джона Кеннеди – самые популярные версии
Смерть Джона Кеннеди и по сей день продолжает порождать все новые и новые версии происшедшего. Вашему вниманию мы предоставляем наиболее интересные версии.
Ли Харви Освальд
   Самый главный из всех подозреваемых в убийстве Джона Кеннеди.
   Спустя полтора часа после убийства, Освальда арестовали в кинотеатре и предъявили ему обвинение в убийстве полицейского.
   После этого, утром следующего дня, Освальду было предъявлено обвинение в убийстве президента. А следующим утром, 24 ноября, Ли Харви Освальд был убит владельцем ночного клуба Джеком Руби, при выходе из полицейского участка.
Мафия
Те кто придерживается этой версии считают, что мафия, которая помогла Джону Кеннеди занять пост президента, который в свою очередь объявил против нее войну, решила его убрать.
Мафиози убили президента и подставили Ли Харви Освальда. Сторонники этой версии утверждают, что ФБР получило еще в 1985 году признание Марселло, но решило сохранить его в тайне.
ЦРУ
Еще одна очень распространенная версия, согласно которой высокопоставленные сотрудники ЦРУ Ричард Хелмс и Джеймс Англето наняли членов мафии устранить президента Кеннеди. Рыцарей плаща и кинжала не устраивало то, что он якобы намеревался закончить войну во Вьетнаме и помириться с коммунистической Кубой и Советским Союзом
По другой версии, президент Кеннеди был убит ЦРУ с целью помешать ему обнародовать информацию о пришельцах из космоса. За десять дней до смерти ДФК написал директору ЦРУ письмо с просьбой показать ему сверхсекретные документы о НЛО.
Линдон Джонсон
Немало конспирологов обвиняют в организации убийства ДФК вице-президента Линдона Джонсона, который сменил его на посту лидера Америки. В заговоре, во главе которого стоял вице-президент США, участвовали наиболее радикально настроенные группировки в ЦРУ, мафия, кубинские эмигранты и даже недовольные Кеннеди сотрудники его администрации.
Секретная служба
Согласно этой версии, смерть Кеннеди была не убийством, а трагическим несчастным случаем. Случайным убийцей был Джордж Хики, агент секретной службы, охраняющей президента, членов его семьи и высших чиновников США.
Правительство Южного Вьетнама
1 ноября 1963 года в Южном Вьетнаме произошел военный переворот. Законно выбранное правительство было свергнуто, Нго Дин Дим вместе с двумя братьями – убит. Переворот и убийство были организованы и проведены ЦРУ по прямому приказу Джона Ф. Кеннеди.
Через три недели в Далласе прогремели роковые выстрелы.
Менее чем через 48 часов после убийства президента Кеннеди был задержан Люсьер Сарти, уроженец Корсики, наемный убийца и наркоторговец.
Кубинская разведка G2
Освальд хотел стать «солдатом революции». Доказать серьезность своих намерений он готов… убийством президента США.
Хотя Освальд и был не очень надежным человеком, кубинцы решили не отказываться от такого шанса. Кеннеди они считали главным врагом кубинской революции. Голову американского президента оценили недорого – всего лишь в 6,5 тыс. долларов.
    Буквально на следующий день распутывать «кубинский» след в Мехико отправился сотрудник ФБР по имени Лоуренс Кинан. Однако через три дня Гувер отозвал его в Вашингтон.
   Кинан уверен, что на прекращении расследования настоял Линдон Джонсон. Он боялся, что взрыв негодования заставит его напасть на Кубу, что неминуемо приведет к войне с СССР.


title: Презентація на тему «Мурашко Олександр Олександрович»

text:
Художник:Мурашко Олександр Олександрович
Мурашко Олександр Олександрович
“ Карусель”
“ Селянська родина ”(одне з найвідоміших полотен майстра на народну тематику)
Кращі твори Мурашка — «Портрет дівчини у червоному капелюсі» та «Селянська родина» — піднесли український живопис до рівня найкращих світових досягнень початку ХХ століття.
Портрет дівчинки у червоному капелюсі. 1902-1903 рр.
Саме в Парижі Мурашко створив один з найефектніших своїх творів «Дівчина у червоному капелюсі» (1902—1903), який є одним з кращих досягнень українського портрета ХХ століття.
Автопортрет (1918)
“ Похорони кошового ”
 Продавщиці квітів. 1917 р
“ Благовіщення “
«Благовіщення» – єдиний твір Олександра Мурашко, присвячений біблійному сюжету. Суто імпресіоністичний за живописом, безпосередністю почуттів і свіжістю сприйняття. Xудожник вибрав євангельський сюжет, зображення якого має усталену іконографію, велику кількість художніх попередників - світових шедеврів іконопису і станкового живопису. Олександр Мурашко споріднив в цьому творі елементи філософського символізму  модерну та імпресіоністичний, пленерний живопис, переконливу реальність зображення і віртуозну майстерність портретиста-реаліста. Перед нами  світський художній твір з елементами побутового жанру, портрету.
“ Дівчинка за столом “(1911)
“ Зима “ (1905)
Портрет Мурашка намальований Миколаєм Петровим 1897-98рр.
Надгробок Мурашка О.О.


Презентація на тему «Суриков Василь Іванович» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Лялька Мотанка»

text:
Лялька Мотанка
Виконала
Учениця 10 класу
Ярмолюк Анастасія
   Мо́танка (ля́лька-мо́танка, ку́кла) – зроблена з тканини вузликова лялька. Назва походить від укр. мотати. Вважається, що у давнину мотанки виконували функцію сакральних оберегів.
Історія
На території України найдавніші прототипи іграшок виявлені на пізньопалеолітичній стоянці в с.Мезин (тепер Коропського району Чернігівської області). Це були виготовлені з мамонтового бивняфігурки пташок і вовка (собаки), що мали тотемне значення.
У Давній Греції діти, які досягали певного віку, жертвували свої іграшки богам. Напередодні свого весілля дівчата приносили іграшки до храму і брали участь у церемонії ініціації.
Стародавні іграшки виготовлялися переважно з матеріалів, що зустрічалися в природі, таких як камінь, дерево, трава. Однак є знахідки ляльок, зроблених з тканини.
Дослідник Марко Грушевський зазначав, що в Україні ганчір'яні ляльки були популярні серед дівчат. Навіть після одруження молодиці везли із собою ляльки, які ховали у скринях.
Українськими ляльками етнографи зацікавилися наприкінці XIX – початку ХХ ст. Колекцію мотанок Наддніпрянщини зібрав М. Грушевський у 1900-х рр. Українські (так звані решетилівські) ляльки виставлені у Музеї іграшки у Сергієвому Посаді (Росія). Вони були зібрані на початку ХХ ст. засновником музею Миколою Бартрамом (1873-1931).

Полотняна лялька. Стародавній Рим (IV-III ст. до н.е.)
Жіночі статуетки. Бивень мамонта. Палеоліт
Іконографія ляльок
Мотанки або «кукли» - вузлові ляльки. Процес виготовлення називався «крутити куклу». Ляльки майстрували з домотканого полотна, пофарбованого соком буряка, бузини, пасльону тощо. Хустку, яку наповнювали ганчір'ям, мотком ниток, крупою, травою, зав'язували так, щоб виходила кругла або циліндрична голова. У вигляді мотанки робилась також кукла, загорнутий у тонке полотно розжований хліб, яку давали замість соски немовлятам.
Мотанки не мають рук, ніг і тулуба. Виразною є лише голова. Обличчя «пусте» або з хрестом, вишитим різнокольоровими нитками так, що утворювався посередині квадрат.
Такий тип ляльок найбільше поширений у Наддніпрянщині. Етнографи зафіксували їх на початку ХХ ст. у с.Липове Кременчуцького повіту Полтавської губернії, згодом на Київщині, Полтавщині,Черкащині уздовж обох берегів Дніпра, на річках Тясмин, Рось, Золотоношка, Сула, Супій.
Ляльки з хрестами робились також у Бєлгородській, Курській областях, Хакасії, Чувашії (Росія), гірських районах Киргизстану, Таджикистану, Узбекистану, на Північному Кавказі у аварців, адигейців, грузинів з Тушетії, кабардинців і чеченців. Таким чином, можна припустити, що мотанки з хрестом до України і Росії прийшли з Азії.

Ляльки, наповнені зерном.
Магічні обряди
На думку дослідників, мотанки не ігрові ляльки. Вони були пов'язані з обрядом плодючості й продовження роду.
Кукла-мотанка, ймовірно, використовувалась в аграрному культі. О. Найден звертає увагу, що «куклою» у народі називали жмуток колосся, який залишали на краю поля, закручували по ходу сонця і прикрашали яскравими стрічками. Використовувалась у ритуалах, присвячених майбутньому врожаю.
Очевидний зв'язок мотанки з весільним обрядом. Етнографи фіксували, що неодружені дівчата, майструючи ляльки, співали, як правило, весільні пісні. До початку XXI ст. в Україні проіснував звичай прикрашання лялькою капоту першої машини весільного кортежу.
В Україні ляльки чоловічої статі не робилися. А в Росії, наприклад, їх просто заміняли паличкою. Використання ляльок у вигляді цурпалки відоме у різних ритуалах багатьох народів. У деяких слов'янських народів на весіллі молодятам дарували замотані у ганчір'я колодки, що були символом плодючості.
В Україні жінки справляли «колодку» під час святкування Масляної. За свідченнями Олекси Воропая, заміжні жінки у цей період відзначали народження, хрестини, а потім оплакували смерть колодки і протягом тижня відповідно вповивали, хрестили і спалювали її.

Дослідники пов'язують ганчір'яні ляльки з культом предків. За народними віруваннями, всередині ляльки приховується ідол, дух пращура. У сусідній з Україною Воронезькій області (Росія) ляльку наповнювали попелом. Такі ляльки дарувалися молодятам на весілля. У Мордовії, де також виготовляють зольні ляльки, попіл ерзянською мовою звучить як «кулов», померти — «куломс», покійник — «улов», що вказує на часи, коли спалювали померлих. Отже лялька, у якій містилася частина попелу, виступала посередником між двома світами.
Ляльки з хрестами на обличчі знайдені у похованнях на Північному Кавказі. Можна припустити, що лялька мала супроводжувати померлого у потойбічний світ.
Окрім того, здавна хрест символізував сонце.
Сенс символіки безликих ляльок забутий. Радше за все, це відгомін забобонів про пристріт, поганий вплив лихого погляду. Очі могли стати порталом у потойбіччя, а тому на їх зображення накладалося табу. У таджиків й узбеків робити ляльки з обличчям вважалось гріхом, оскільки після воскресіння з мертвих лялькам прийдеться віддати частку своєї душі. Ляльки не мали також імен, бо це, за народними уявленнями, могло потривожити душу померлого.
Протягом ХХ ст. мотанка поступово втратила свої магічні функції. Зокрема, за свідченнями жінок села Матусів Шполянського району Черкаської області, після Другої світової війни мотанки робились виключно для ігор. А їх обличчя діти промальовували, щоб вони були схожі на фабричні ляльки.

Автентичні мотанки. МатусівЧеркаської області, ХХ століття
Кінь і лялька-хлопчик з поховання. Північний Кавказ
Сучасні мотанки
     На сучасному етапі народні майстрині, що перебувають під впливом ідей неоязичництва, намагаються сакралізувати мотанки. Іноді відродження народної іграшки супроводжується процесом поширення язичницьких вірувань, які давно втратили своє обрядово-магічне значення. Проте у більшості випадків така пропаганда надприродних властивостей мотанки не що інше, як рекламний трюк.
Авторська лялька - мотанка Чаруня Тетяни Білокрилець
ДЯКУЮ
ЗА УВАГУ!!


Презентація на тему «Йоганн Бах» (варіант 1)


Презентація на тему «Національні природні парки України» (варіант 2)


Презентація на тему «Основні антропогенні джерела забруднення навколишнього середовища» (варіант 4)


title: Презентація на тему «Види мистецтв»

text:
Види мистецтв
Класифікація мистецтв
За способом втілення художнього образу розрізняють:
просторові мистецтва — архітектура, скульптура, живопис, графіка, художня фотографія, декоративно-прикладне мистецтво та дизайн.
часові мистецтва — радіо, музика, література
просторово-часові — кіномистецтво, театр, танець, циркове мистецтво, відеогра тощо.

Просторові види мистецтв
Архітектура
Архітекту́ра (грец. αρχιτεκτονικη — будівництво), — це одночасно наука і мистецтво проектування будівель, а також власне система будівель та споруд, які формують просторове середовище для життя і діяльності людей відповідно до законів краси. На сучасному етапі розвитку людства архітектура становить одну з найважливіших частин засобів виробництва (промислова архітектура — будівництво заводів, фабрик, електростанцій тощо) та матеріальних засобів існування людського суспільства (громадянська архітектура — житлові будинки, громадські споруди та ін.). Її художні образи відіграють значну роль у духовному житті суспільства.

Ермітаж

Скульптура
Скульпту́ра (лат. sculptura, від лат. sculpo — вирізаю, висікаю) — ліпка, пластика, вид образотворчого мистецтва, твори якого мають об'ємну, тривимірну форму і виконуються із твердих чи пластичних матеріалів. Скульптура зображує головним чином людину, рідше тварин, її головні жанри — портрет, історичні, побутові, символічні, алегоричні зображення, анімалістичний жанр. Художньо-виразні засоби скульптури — побудова об'ємної форми, пластичне моделювання (ліпка), розробка силуету, фактури, у деяких випадках також кольору.
За своєю формою розділяють два види скульптури: рельєф та круглу скульптуру. Остання в залежності від призначення ділиться на монументальну (великі архітектурні ансамблі, пам'ятники), монументально-декоративну (прикрашає будинки та парки) та станкову (зазвичай представлена в музеях, на виставках або є частиною інтер'єру)

Живопис
Живо́пис (маля́рство, фр. peinture, англ. painting, болг. живопис, пол. malarstwo, чеськ. malířství) — вид образотворчого мистецтва, пов'язаний з передачею зорових образів нанесенням фарб на тверді або гнучкі поверхні, а також твори мистецтва, створені таким способом.
Найбільш поширені твори живопису, виконані на пласких або майже пласких поверхнях, таких як натягнуте на раму полотно, папір, поверхні стін і т. д. До живопису відносять і виконані фарбами зображення на декоративному та церемоніальному посуді, поверхня якого може мати складну форму. Живопис - найпоширеніший вид образотворчого мистецтва. Слово живопис означає "живо писати" - писати з життя, твори живопису створюються за допомогою фарб, що наносяться на будь-яку поверхню.
Види живопису: -монументальний; -станковий; -декоративний; -декораційний; -мініатюра.

Часові види мистецтв
Література
Літерату́ра— сукупність писаних і друкованих творів певного народу, епохи, людства. Література відображає та зберігає знання й культуру народу та певного історичного періоду. Водночас вона є різновидом мистецтва, власне, мистецтвом слова, що відображає дійсність у художніх образах, створює нову художню реальність за законами краси; результатом творчого процесу автора, зафіксований у відповідному тексті за допомогою літер.
Музика
Му́зика  — мистецтво організації музичних звуків, передовсім у часовій (ритм), звуковисотній і тембровій шкалі. Музичним може бути практично будь-який звук з певними акустичними характеристиками, які відповідають естетиці тої чи іншої епохи, та може бути відтвореним при виконанні музики. Джерелами такого звуку можуть бути: людський голос, музичні інструменти, електричні генератори тощо.
Просторово-часові види мистецтв
Кіномистецтво
Кіномисте́цтво — вид мистецтва, твори якого створюються за допомогою кінознімання реальних, спеціально інсценованих, або відтворених засобами анімації подій.
У кіномистецтві поєднуються естетичні властивості театру, літератури, образотворчного мистецтва та музики на основі властивих лише йому виражальних засобів, головне з яких фотографічна природа кінозображення та монтаж.

 Театр
Теа́тр — вид сценічного мистецтва, що відображає життя в сценічній дії, яку виконують актори перед глядачами, а також установа, що здійснює сценічні вистави певним колективом артистів і приміщення, будинок, у якому відбуваються вистави. Театр як мистецтво називають також й театральним мистецтвом, а науку, що вивчає теорію та практику театрального мистецтва вивчає театрознавство. Окрім театрів, ролі в яких люди виконують безпосередньо, існує ляльковий театр, де головні герої - іграшки, якими керують.
Законодавство України визначає театр як
«заклад культури (підприємство, установа чи організація) або колектив, діяльність якого спрямована на створення, публічне виконання та публічний показ творів театрального мистецтва»[1]. а театральне мистецтво, як
«вид мистецтва, особливістю якого є художнє відображення життя за допомогою сценічної дії акторів перед глядачами»[1].
Циркове мистецтво
Цирк— переважно кругла будівля з ареною (манеж) і трибунами для глядачів. У цирку відбуваються видовища (називані також цирком), супроводжувані музичною ексцентрикою, які демонструють силу і відвагу циркових артистів (силачів, акробатів, повітряних гімнастів, жонглерів, еквілібристів, ілюзіоністів, фокусників, берейторів, вершників, велофігуристів, боротьби, муштрувальників свійських і приборкувачів диких тварин тощо) з інтермедіями-буфонадами клоунів, пантомімою і меломімою.
Підготували Фесюк Ірина та Гангало Тетяна


Презентація на тему «Податковий кодекс України»


Презентація на тему «Искусство Танца в Индии»


title: Презентація на тему «Механіка і механізація виробництва» (варіант 1)

text:
Механіка і механізація виробництва
Архітектори й інженери, які будують будинки, створюють літаки та космічні кораблі, постійно використовуючи закони механіки. Багато з методів діагностики та терапії, що використовуються в медицині, було розроблено у фізичних лабораторіях. Радіо й телебачення — це результат відкриттів, зроблених фізиками.

Ньютон зумів створити діючу теорію, яка здатна дати правильний опис динаміки фізичних систем майже в усіх звичайних ситуаціях. Але було встановлено, що у випадках із дуже малими відстанями і при дуже великих швидкостях закони Ньютона потребують уточнень.
Науково-технічний прогрес є основним джерелом підвищення ефективності виробництва та продуктивності суспільної праці. Він повинен забезпечувати постійне удосконалення діючих підприємств і створення нових на основі розвитку науки й техніки.
Технічна новизна характеризується створенням нових, більш досконалих знарядь  і предметів праці.
Так, у зеленому господарстві  збільшується оснащеність оранжерейних господарств системами напівавтоматичного та автоматичного регулювання умов середовища - температури й вологості повітря, освітлення і опалення, здійснюється механізація перевезення матеріалів, пересування стелажів. У пральному господарстві повністю механізовано процес прання білизни, механізуються інші стадії виробничого процесу.
Механізуються роботи,  зв’язані з експлуатацією житлового фонду (централізація управління ліфтами, автоматична підкачка води на верхні поверхи, централізоване включення і виключення освітлення дворів, під’їздів, сходів, застосування малогабаритних прибиральних та транспортних машин, механізмів для миття підлоги та вікон на клітинах сходів та ін.).
Впровадження у виробництво досягнень науки й техніки є основним джерелом підвищення економічної ефективності суспільного виробництва. Застосування нової техніки, прогресивної технології, механізація та автоматизація виробничих процесів на комунальних підприємствах щорічно дають значний економічний ефект.
Науково-технічний прогрес має велике соціальне значення. Механізація і автоматизація виробничих процесів дозволяє скоротити частку ручної праці, важких та трудомістких операцій.
 Механізація виробництва означає заміну ручної праці машинною. Це скорочує тривалість виробничого процесу, забезпечує економію праці робітників,  оздоровлює  її умови.

Розрізняють три стадії механізації виробничого процесу: часткова механізація, комплексна механізація,  автоматизація.
Часткова механізація - це виконання за допомогою машин найбільш трудомістких процесів виробництва.
Комплексна механізація є найбільш досконалою формою застосування машинної праці,  коли всі виробничі та транспортні процеси виконуються комплексом машин та механізмів, взаємозв’язаних за продуктивністю та основними параметрами. При комплексній механізації застосування ручної праці скорочується до мінімуму.
Автоматизація виробництва - це такий етап машинного виробництва, коли усі виробничі операції виконуються машинами та приладами за допомогою дистанційного управління.
Економічну ефективність механізації робіт оцінюють за допомогою таких показників: механо-, енерго-, електроозброєність праці, коефіцієнт механізації праці, коефіцієнт інтенсивного та екстенсивного навантаження машин.
Коефіцієнт механізації робіт характеризує ступінь механізації робіт. Його визначають, поділивши обсяг робіт,  виконаних за допомогою машин і механізмів, на загальний обсяг робіт за формулою

Кмр = Wм х 100 : Wз ,

де Кмр - коефіцієнт (рівень) механізації робіт;

Wм - обсяг робіт, що виконуються механізованим способом,

у натуральних вимірниках;

Wз
загальний обсяг цих робіт.

Показник
Кмр визначають за видами робіт.
Коефіцієнт (рівень) механізації праці - співвідношення чисельності робітників,  зайнятих на механізованих роботах та загальної чисельності робітників. Рівень механізації праці можна виміряти трудомісткістю процесу - співвідношенням трудомісткості механізованих операцій до загальної трудомісткості виробничого процесу за формулою

Кмп = Тм х 100 : Тз ,

де  Кмп - рівень механізації праці;

Тм - трудомісткість механізованих операцій, люд-днів;

Тз - загальна трудомісткість процесу, людино-днів.

Показник
Кмп визначають по підприємству в цілому.
            Узагальнення
Механізація — один із головних напрямів сучасного науково-технічного прогресу.

Механіка — наука про машини, мистецтво побудови машин. Це найдавніша наука, яка розширює наші знання про Всесвіт, про тіла, що нас оточують.

Механіка становить наукову базу одного з напрямків науково-технічного прогресу: комплексної механізації та автоматизації виробничих процесів у промисловості та сільському господарстві.


title: Презентація на тему «Страхові операції»

text:
Страхові операції
Страхування — економічні відносини, в яких приймає участь мінімум дві сторони, одна з яких — це страхова організація, тобто страхувальник, який формує умови страхування, а інша — фізична або юридична особа, тобто страховик.
Страховий ринок – це особливі соціально-економічне середовище і сфера економічних відношень, де об’єктом купівлі-продажу (товаром) є страхова послуга, формуються попит і пропозиція на неї.
Основна мета страхового ринку – забезпечення безперервності процесу суспільного відтворення через продаж специфічної фінансової послуги (страхової гарантії), що здійснює матеріальну компенсацію шкоди (збитку), яка заподіяна майновим інтересам страхувальників у результаті настання подій, що називаються страховими випадками.

Страховий ринок може бути охарактеризований за територіальним і галузевим (видовим) принципом. У територіальному аспекті можна виділити:• внутрішній (місцевий) страховий ринок;• національний (зовнішній) страховий ринок;• міжнародний (світовий) страховий ринок.
Внутрішній страховий ринок – місцевий ринок, де є безпосередній попит на страхові послуги з боку клієнтів, що може бути задоволений конкретними страховиками.Національний (зовнішній) страховий ринок – той ринок, який перебуває у межах певної держави, охоплює декілька внутрішніх ринків і до структури якого належать багато страхових компаній, котрі діють як у межах держави, так і за кордоном.Міжнародний (світовий) страховий ринок – це пропозиція і попит на страхові послуги у масштабах світового співтовариства.

3
За галузевою (видовою) ознакою виділяють ринки: • особистого страхування; • майнового страхування;• страхування відповідальності;• страхування економічних ризиків;• перестраховування.
Країнами-лідерами експорту страхових послуг є
Велико-Британія
США
Італія
Німеччина
Франція
Швейцарія.
Міжнародні страхові організації можна класифікувати наступним чином:
страхові холдінг-компанії, які є власністю акціонерів, чия відповідальність за збитки обмежується вартістю акцій, які їм належать;
взаємні компанії, власниками яких є власники полісів, які розподіляють отриманий прибуток;
колективні товариства взаємного страхування;
кептивні страхові компанії;
взаємні асоціації, які гарантують відшкодування збитку і приймають до страхування ризики від осіб, зайнятих в окремій галузі промисловості.

Страхування зовнішньоекономічних зв’язків здійснюється за посередництвом проведення різних міжнародних страхових операцій. Міжнародні страхові операції – це система господарських зв’язків між національними економіками різних країн по реалізації страхового фонду.
Міжнародні страхові операції за організаційно-правовою ознакою поділяються на такі групи:1. Прямі міжнародні договірні операції.2. Прямі страхування.3. Посередницькі страхування.4. Операції міжнародного перестрахування.
Прямі міжнародні договірні операції означають, що полісоутримувач (страхівник) однієї країни заключає договір страхування зі страхувателем іншої країни. Дані операції укладаються як безпосередньо головною конторою головного страхувальника, так і через страхових брокерів.
Прямі страхування означають, що договори страхування укладаються через агентські організації страхувальника за кордоном. Ці операції здійснюються, коли відсутній національний страховий ринок, є конкретні фінансово-комерційні переваги (більш низькі тарифи, більший обсяг страхового покриття, валютні фактори тощо) чи факти юридичного (фактичного) примушення (наприклад, у відповідності з зовнішньоторговим контрактом на умовах СІФ), коли експортер приймає зобов’язання застрахувати товар у іноземного страхувальника, призначеного імпортером.
Посередницькі страхування означають, що договори страхування укладаються юридичними самостійними страховими компаніями за кордоном, тобто дочірніми страховими компаніями.

Перестрахування – це система економічних відносин, у відповідності з якою страхуватель, приймаючи на страхування ризики, частину відповідальності по них передає на узгоджених умовах іншим страхувателям з метою створення збалансованого портфеля страхувань, забезпечення фінансової стійкості страхових операцій.Перестрахування представляє собою страхування одним страхівником (перестрахуватель) на певних договірних умовах ризику виконання всіх чи частини своїх зобов’язань перед страхувателем у іншого страхувальника (перестрахівника).
Страхування зовнішньоекономічних зв’язків здійснюється за посередництвом проведення різних міжнародних страхових операцій, які здійснюють такі міжнародні страхові інститути: асоціації, бюро, об’єднання, товариства, комітети, союзи, федерації.


title: Презентація на тему «Виготовлення фартуха»

text:
Виготовлення фартуха
Творчий проект
         Робота
Учениці 11 класу
Зіменко Марини

Вміст:
Історія фартуха
Обладнання та матеріали
Зняття мірок
Технологічна послідовність
Ціна виробу

Історія фартуха починається з Давнього Єгипту
Єгиптяни користувалися примітивним драпіруванням. Це був шматок тканини, середня частина якого, зібрана в складки. Вона прикріплювалася спереду до пояса (який представляв собою вузьку смужку шкіри).

Фартухи знайомі чи не кожній людині. При роботі вони - надійні захисники від бруду. До того ж це гарна прикраса жіночого вбрання, а робочі фартухи входили в комплект професійного одягу.
Фартух-це широко розповсюджена і майже не змінена частина одягу з давніх часів до наших днів.
З історії

У XVI ст. два фартуха становили спідницю. Він так само прикрашав дружин знаменитих городян. У Німеччині дружини бюргерів носили фартухи (білі або кольорові), іноді навіть подвійні (спереду і ззаду).

приклади

Однак у наші дні для захисту від шкідливих виробничих факторів розробляється новий спеціальнаий одяг - це халати та комбінезони. Зникає фартух з гардеробу домогосподарок.

Для роботи мені знадобились:

Підбираємо тканину потрібного забарвлення

Тканина для виготовлення фартуха повинна відповідати наступним вимогам:

Гігієнічні - тканина повинна бути гладкою, не ворсистою (мало забруднюється і добре відпирається).
Естетичні - тканина повинна бути світлих тонів, це більш гігієнічно і дає можливість застосування різних обробок, якщо ж тканина з малюнком, краще, щоб він був дрібним.
Фартухи можна шити з різних тканин: льону, шовку, з бавовняної тканини.
Обрання тканини та колірної гамми

Напівобхват грудей - 38 смНапівобхват талії 35 - смНапівобхват стегон - 40 смДовжина виробу - 56 см
Зняття мірок

1.Розкладка викрійки на тканині, розкроювання2.Прокладання копіювальних стібків3.Обробка бретелей і кінців пояса4.Обробка зрізів фартуха5.З'єднання бретелей і пояси з фартухом

Технологічна послідовність

Ціна фартуха
Назва           ціна           кількість         сума
Тканина          20 грн.               2 м.                  40 грн.
Нитки               3 грн.                 1 шт.                 3 грн.
Всього: 43 грн. + ручна робота = 60 грн.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Хімічні опіки»

text:
Виконалаучениця 11-А класуОкулічева Ольга
ХІМІЧНІ ОПІКИ. ПРИЧИНИ. ПЕРША ДОПОМОГА
Хімічний опік – це ушкодження тканин, що виникає під дією кислот, лугів, солей важких металів, їдких рідин і інших хімічно активних речовин.
Глибина і тяжкість хімічного опіку залежить від:
сили і механізму дії хімічної речовини;
кількості і концентрації хімічної речовини;
тривалості дії і міри проникнення хімічної речовини.
По тяжкості і глибині поразки тканин опіки підрозділяються на 4 ступені:
I ступінь (поразка епідермісу, верхнього шару шкіри);
II ступінь (поразка глибших шарів шкіри;
III ступінь (поразка глибших шарів шкіри до підшкірної жирової тканини);
IV ступінь  опіку (поразка усіх тканин: шкіри, м’язів, сухожиль до кісток).
ПЕРША ДОПОМОГА
Надання першої допомоги при хімічних опіках шкіри включає:
швидке видалення хімічної речовини з ураженої поверхні,
зниження концентрації його залишків на шкірі за рахунок щедрого промивання водою,
охолодження уражених ділянок з метою зменшення болю.
При потраплянні кислоти у вигляді рідини, пару або газів в очі або порожнину рота необхідно промити їх великою кількістю води, а потім розчином питної соди (1/2 чайної ложки соди на склянку води).
При опіку шкіри лугом роблять примочки (пов'язки) розчином борної кислоти (чайна ложка кислоти на склянку води) або слабким розчином оцтової кислоти (столовим оцтом, наполовину розведеним водою).
При влученні бризок лугу або їх пару в очі та порожнину рота слід промити уражені місця великою кількістю води, а потім розчином борної кислоти (1/2 чайної ложки кислоти на склянку води).
Звертатися до лікаря необхідно, якщо:
у потерпілого є ознаки шоку;
хімічний опік поширився глибше за перший шар шкіри і охоплює ділянку діаметром більше 7,5 см;
хімічним опіком торкнулися очі, руки, ноги, лице, область паху, сідниць або великого суглоба, а також порожнина рота і стравохід;
потерпілий відчуває сильний біль, який не вдається зняти за допомогою безрецептурних анальгетиків, наприклад, ацетаминофена або ібупрофена .


Презентація на тему «Професії навколо нас»


Презентація на тему «Основні центри художніх промислів»


title: Презентація на тему «Стереотипи та упередження» (варіант 1)

text:
Стереотипи
та упередження
Підготувала учениця 11 класу
Дерев’янко Ірина
Стереотип - усталене ставлення до подій, вироблене на основі порівняння їх з внутрішніми ідеалами.

Соціальний стереотип - це система економії ресурсів в процесі оцінювання моделей середовища.
Стереотип починає діяти ще до того, як вмикається розум. Це накладає специфічний відбиток на дані, які сприймаються нашими органами чуття ще до того, як ці дані досягають розуму. Ніщо так не чинить опір утворенню або критиці, як стереотип, так як він накладає свій відбиток на фактичні дані в момент їхнього сприйняття.
Ґендерні стереотипи - це соціально загальні уявлення про особисті якості та поведінкові моделі чоловіків і жінок, а також про гендерну специфіку соціальних ролей.
У 2000 р. ООН так сформулювала п’ять глобальних тривог людства: бідність, екологія, демографія, мир і ґендер.
Ґендерне питання визначено питанням світового значення і питанням світового масштабу розв’язання.

Ґендер - це одна з найважливіших проблем третього тисячоліття.
Поняття ґендер увійшло у загальний вжиток із соціології і означає соціально-рольовий статус людини (соціальні можливості кожної статі в освіті, професійній діяльності, доступ до влади, сімейні ролі та ін., особливості соціальної поведінки, стилю життя та способу мислення).
Ґендер - це культурна характеристика поведінки, яка виховується у відповідності до статі в певному суспільстві в певний час.
Ґендер - це набір соціальних ролей. Це костюм, маска, в яких чоловік та жінка виконують свої соціальні ролі.
Ґендерні ролі бувають різними в різних культурах.
Стереотипи з приводу ґендеру відображають погляди суспільства на поведінку, яка характерна для чоловіка або для жінки, а також уявлення про «справжню» жінку або «справжнього» чоловіка.
Соціальні ролі чоловіків та жінок створені штучно, вони зумовлені історичними та культурними факторами і можуть змінюватися.
Секси́зм— світогляд, в якому стверджується нерівне становище і різні права статей. Може виявлятися у формі ненависті, недооцінки або упередження по відношенню до представників відповідної статі в цілому або стереотипізацією суджень по відношенню до представників відповідної статі.
Домінування жінок — матріархат. Домінування чоловіків — патріархат.
Людина, що дотримується ідеології сексизму, називається сексистом.
Наслідком сексизму є статева дискримінація — дискримінація людини за ознакою статі чи гендерної ідентичності. У суспільстві може бути представлений у вигляді системи стереотипів, офіційно закріплених положень або навіть ідеології
«Ґендер – іноді потрібно читати між рядків»
Декларація Організації Об’єднаних Націй з питань сексуальної орієнтації та гендерної ідентичності  — ініційована Францією за підтримки Європейського Союзу постанова, представлена Генеральною Асамблеєю ООН 18 грудня 2008 року. Декларація засджує насилля, утиски, дискримінацію, ізоліяцію, стигматизацію та упередження за ознакою сексуальної орієнтації та гендерної ідентичності. Вона також засуджує вбивства, кари, тортури, довільні аршети та позбавлення економічних, соціальних та культурних прав на цій основі.
Сексуальні стереотипи.

№1 «Гомосексуалізм – це вибір»
Вчені довели: істинний гомосексуалізм - вроджена орієнтація, а не вільний вибір. Як стверджують вчені, що займаються даною проблемою, відсоток геїв з вродженою орієнтацією на планеті Земля приблизно такий же, як і відсоток рудих, а саме - близько 4-5%.
Переслідування людей нетрадиційної сексуальної орієнтації наразі є проблемою, яку може вирішити лише гендерна освіта та розвіювання таких стереотипів, як:
Стереотипне розуміння ґендерної ролі людини
Національні стереотипи - це спрощене, емоційно забарвлене уявлення одного народу про інше або про самого себе. Незважаючи на те, що національні стереотипи можуть містити зерно істини, вони часто засновані на дискримінації і забобонах і мають, прямо скажемо, негативну природу. Укоріненню стереотипів сприяє той факт, що їх розділяє більшість людей.
Таким чином, національний стереотип можна визначити як упереджене ставлення до представника тієї чи іншої нації.

Вчені-психологи вважають, що національні стереотипи виникають і живуть в нашій свідомості з-за слабкості нашого критичного мислення. Щоб жити в цьому світі, повному найрізноманітніших явищ і людей, людині потрібні певні спрощення-категорії. Тому він, замість того щоб всебічно розглянути кожного, з ким спілкується, навішує на нього відомий ярлик. Так нам легше і простіше.
Релігійні та расові стереотипи нині є актуальною проблемою; так, більшість людей вважає мусульман агресивними фанатиками, людей негроїдної раси – потенційними злодіями та наркодилерами.
Етностерети́п, етні́чний стереоти́п — узагальнений, емоційно-насичений образ етнічної групи або її представників, який сформувався історично у контексті розвитку міжетнічних стосунків. Віддзеркалюючи бажання людей зберегти етнокультурну ідентичність, етностереотип відіграє важливу соціальну роль як фактор консолідації та фіксації етнічної групи, чіткого окреслення її кордонів.
Сучасний світ не стоїть на місці – саме це повинен усвідомити кожен. Боротьба зі стереотипами та упередженнями – це важливо, бо, як говорить визначення «стереотип є засобом економії розумових зусиль». Виходить, що люди, які переслідують інших людей, слідуючи своїм стереотипним уявленням не користуються розумом. Але мораль та людяність – поняття, що не підлягає узагальненню та спрощенню, вони потребують можливості гнучко мислити, дивитись у корінь проблеми, розуміти причинно-наслідкові зв’язки та, банально, уміння надати емоційну підтримку собі ближньому. Потрібно розуміти, що жоден з нас не вибирає свою расу, гендер, сексуальну орієнтацію.
Всі ми люди і потребуємо любові та підтримки один одного. Хвороби, війни – ось що справді проблема. Зосереджуючись на особистісних аспектах один одного ми не слідкуємо за проблемами глобальними, і це справді завдає шкоди.
Отже, стереотипи та упередження – актуальна проблема третього тисячоліття.


title: Презентація на тему «Риторика Арістотеля»

text:
Риторика Арістотеля
Підготували учениці 11-а класу
 Манакова С. , Маріна Р.
Від своїх попередників, зокрема й від Платона, Арістотель відрізнявся тим, що зробив риторику наукою, чітко визначив загальні закони красномовства, створив теоретичне вчення про принципи досягнення прекрасного у сфері мовотворчості.
Риторичне вчення Арістотеля викладене у двох трактатах:
Риторика, або Про мистецтво риторики
Поетика
 Арістотель вважав, що насолода, яку ми одержуємо від оратора, повинна виявлятися не в чуттєвому задоволенні від словесної гри, а в пізнавальному та інтелектуальному збагаченні слухача. Сказане ритором має бути цікавим, правдивим і правильно сформульованим. Великий філософ основним у риториці вважав логічність викладу, пошук доказів, способів переконань.
Арістотель скеровував увагу риторів і ораторів на такі чинники:
предмет риторики;
позу оратора;
очікувані емоції слухачів;
стиль промови.

"Родзинкою" Арістотелевої теорії риторики була орієнтація на інтелектуальну насолоду, яку оратор має викликати у слухачів.
 Арістотель цінував пізнавальний і педагогічний характер риторики, для нього кращим навчанням були не дидактика й повчання, а стимулювання роботи розуму.
 "Холодність" стилю, на думку філософа, виникає з кількох причин: через складні слова, прикладки, довгі й несучасні епітети.
Висновок
У творах Арістотеля знайшли відображення всі найважливіші принципи, на яких ґрунтується доказовість, емоційно-психологічна і стилістична адекватність публічної мови.

Аристотель заклав фундамент риторичної системи, що одержала назву класичної, і яка протягом понад двох із половиною тисячоліть приймалася як зразок для навчання мистецтву публічної мови.
Дякуємо за увагу!


title: Презентація на тему «Вексель»

text:
Вексель
Безготівкова форма розрахунку

Безготівкові розрахунки - розрахунки, що проводяться без участі готівки, тобто в сфері безготівкового грошового обігу. Безготівкові розрахунки поділяються на міжбанківські та міжгосподарські, які обслуговують, відповідно, відносини між банками та між кліентами банків. Безготівкові розрахунки  є розрахунками (платежами) за продукцію та послуги, що здійснюються двома основними способами: акцептно-інкасовим, коли поставка передує оплаті, та акредитивним, - коли оплата передує відправленню продукції. Акцепт у даному разі виступає як згода на оплату розрахункових документів.
Вексель - це документ, складенний у письмовій формі на папері, який містить строго визначену кількість обов’язкових реквізитів.

Простий (соло-вексель) - вексель містить просту і нічим не обумовлену обіцянку векселедавця сплатити власникові векселя після вказаного терміну певну суму грошей. Розрізняють два види простих векселів: комерційні векселі, що мають відношення до торгових кредитних операцій, а також банківські векселі, які оформляють надання готівкових коштів комерційними банками своїм клієнтом.
Переказний вексель, або трата, містить письмовий наказ векселетримача (трасанта), адресований платникові (трасатові), сплатити третій особі (ремітентові) певну суму грошей у певний термін. Ремітент-одержувач грошей, який володіє векселем, пред’являє його до оплати трасату і одержує гроші

Векселі бувають відсоткові та безвідсоткові. При передачі відсоткового векселя обумовлюється розміри та терміни сплати відсотків. Незалежно від термінів сплати вони нараховуються на кожну звітну дату. Короткостроковий вексель виданий — це вексель, який забезпечує заборгованість перед постачальниками, підрядниками і іншими кредиторами терміном менше 12 місяців.

На рахунку 62 «Короткострокові векселі видані» ведеться облік розрахунків за заборгованістю постачальникам, підрядникам та іншим кредиторам за одержану сировину, матеріали, товари, послуги, роботи та за іншими операціями, на яку підприємством видані векселі.

За кредитом рахунка 62 відображається видача векселів у забезпечення поставок, (виконаних робіт чи послуг) постачальників та інших кредиторів та забезпечення інших операцій, а по дебету — погашення заборгованості за виданими векселями її списання.

На рахунку 51 «Довгострокові векселі видані» ведеться облік розрахунків із постачальниками, підрядниками та іншими кредиторами за матеріальні цінності, виконані роботи, отримані послуги та за іншими операціями, заборгованість за якими забезпечена виданими векселями та,які не є поточним зобов'язанням. За кредитом цього рахунку відображається видача векселя в забезпечення за одержані матеріальні цінності, послуги, виконані роботи, та за іншими операціями, за дебетом — погашення заборгованості, забезпеченої виданим векселем
.
Обліковим регістром по рахунку 51 «Довгострокові векселі видані» є Журнал 3. У Відомості 3.4 ведеться аналітичний облік довгострокових векселів виданих. В Балансі (ф. № 1) сальдо за довгостроковими відсотковими векселями відображається у III розділі пасиву Балансу (ф. № 1) у рядку 450 «Інші довгострокові фінансові зобов'язання», а за безвідсотковими векселями — у рядку 470 «Інші довгострокові зобов'язання».

Дякую за    увагу:)


title: Презентація на тему «Richelle mead»

text:
Made by Kaleria Aleinikova
Richelle   mead
Richelle Mead (born November 12, 1976) is a bestselling American fantasy author. She is known for the Georgina Kincaid series, Vampire Academy, and the Dark Swan series.
Education and career
Richelle Mead was born in Michigan,and currently lives in the Seattle suburb of Kirkland, Washington, United States. She has three degrees: a Bachelor of General Studies from the University of Michigan, a Master of Comparative Religion from Western Michigan University, and a Master of Teaching from the University of Washington.[Her teaching degree led her to become an 8th grade teacher in suburban Seattle, where she taught social studies and English. She continued writing in her free time, until she sold her first novel, Succubus Blues. After quitting her job to write full time, her other books quickly followed.
Family
Bibliography
Novels
Georgina Kincaid series
● Succubus Blues (February 27th, 2007): Nominee - 2007 Reviewers' Choice Awards - Best Urban Fantasy Novel
● Succubus on Top (December 18th, 2007) (UK title: Succubus Nights)
● Succubus Dreams (September 30th, 2008)
● Succubus Heat (May 26th, 2009)
● Succubus Shadows (March 30th, 2010)
● Succubus Revealed (August 30th, 2011)

Dark Swan series
Storm Born (August 5th, 2008): Nominee - 2008 Reviewers' Choice Awards - Best Urban Fantasy Novel
Thorn Queen (July 28th, 2009)
Iron Crowned (February 22nd, 2011)
Shadow Heir (December 27th, 2011)

Age of X Series
Gameboard of the Gods (June 4th, 2013)
The Immortal Crown (May 29th, 2014)

Young adult novelVampire Academy series
Vampire Academy (August 16th, 2007):Library Association: 2008 Quick Picks for Reluctant Young Adult Readers
Frostbite (April 10th, 2008): Library Association: 2009 Quick Picks for Reluctant Young Adult Readers
Shadow Kiss (November 13th, 2008)
Blood Promise (25 August 2009)
Spirit Bound (May 18th, 2010)*Nominee - 2011 Children's Choice Book Awards - Teen Choice Book of the Year
Last Sacrifice (December 7th, 2010)

Vampire Academy: Blood Sisters
The first Vampire Academy book is being adapted into movie with the title Vampire Academy: Blood Sisters .
Main Characters and Actors
Graphic Novel
Bloodlines series
Bloodlines (August 23rd, 2011, )
The Golden Lily (June 12th, 2012, )
The Indigo Spell (February 12th, 2013)
The Fiery Heart (November 19th, 2013)
Silver Shadows (July 29th, 2014)

Mead is writing a six-book spin-off series featuring characters in the Vampire Academy series: Sydney, Jill, Eddie, and Adrian. "Spin off series takes place in the same universe as Vampire Academy. Same rules, same races. What happens here is that the side characters from Vampire Academy are now the main characters. And so the series will be following Sydney, Jill, Adrian, and Eddie". Mead has confirmed that Bloodlines will be the name of both the series and the first book.
Children's novels
Doctor Who: Something Borrowed, the sixth Puffin E-short featuring the Sixth Doctor and Peri Brown (23 June 2013)
Awards and recognitions
Honorable Mention - 2009 P.E.A.R.L. Awards - Best Romantic Fantasy - Thorn Queen
Winner - 2010 Teen Read Awards - Best Teen Series - Vampire Academy series
Winner - 2010 Goodreads Choice Awards - Goodreads Author - Richelle Mead
Nominee - 2010 Goodreads Choice Awards - Paranormal Fantasy - Succubus Shadows
Nominee - 2011 Kids' Choice Awards - Favorite Book - Vampire Academy series
Winner - 2011 Goodreads Choice Awards - Best Graphic Novels and Comics - Vampire Academy
Nominee - 2011 Goodreads Choice Awards - Favorite Book of 2011 - Bloodlines
Nominee - 2011 Goodreads Choice Awards - Best Paranormal Fantasy - Succubus Revealed
Nominee - 2011 Goodreads Choice Awards - Best Young Adult Fantasy and Science Fiction - Bloodlines
Nominee - 2011 Goodreads Choice Awards - Best Goodreads Author


title: Презентація на тему «Цікаві факти про сміття та шляхи його утилізації»

text:
Цікаві факти про сміття та шляхи його утилізації
Кілька цікавих фактів про сміття у цілому світі
Тільки в США щорічно викидається 18 000 000 000 памперсів!
Для виготовлення трун вимагається 90272 тонн сталі, 2700 тонн міді і бронзи і більше 9 мільйонів погонних метрів деревини твердих порід, покритих токсичним ламінатом. Британська компанія «Екопод» запропонувала оригінальне рішення цієї проблеми, пропонуючи труни, зроблені на 100% з переробленого паперу.
У Сполучених Штатах живе тільки 4% світового населення, але ця країна стоїть на першому місці по виробництву сміття. У 2006 році американці викинули або здали на переробку 250 мільйонів тонн сміття, а у канадців відходів було у вісім разів менше,хоча вони знаходяться поруч.
Ще до 20 століття більшість американців і європейців практикували використання відходів для вторинних потреб. Найчастіше це відбувалося в сільському господарстві. Наприклад, в Середні віки кожум'яки збирали людську сечу для дублення шкіри тварин. Сеча також застосовувалася при виробництві пороху.
До 20 століття найбільш вживаними у вторинному виробництві відходами були кістки. Перероблені кістки застосовувалися для виробництва гудзиків, желатину, різних клеючих матеріалів, а також папери.
В кінці 19 століття рознощики товарів були основними збирачами брухту. Вони скуповували у клієнтів непотрібні їм речі, які були ще придатні для вживання, і, коли у них накопичувалось достатня їх кількість, вони перепродували їх у магазини змішаних товарів.
Ще до 20 століття більшість американців і європейців практикували використання відходів для вторинних потреб. Найчастіше це відбувалося в сільському господарстві. Наприклад, в Середні віки кожум'яки збирали людську сечу для дублення шкіри тварин. Сеча також застосовувалася при виробництві пороху.
Вторинне використання матеріалу алюмінієвої банки може заощадити енергію, достатню для роботи телевізора протягом трьох годин.
У 1971 році Орегон став першим штатом США, в якому був розроблений закон для стимулювання збору банок і пляшок та зменшення кількості сміття. Згідно з цим законом, споживачі отримували гроші за утилізацію тари для безалкогольних напоїв і пива.
Щороку американці викидають таку кількість банок і пляшок з-під газованої води з сиропом, якого вистачить, щоб побудувати з них двадцять веж висотою до місяця.
Близько 50 мільйонів тонн сміття від використаних стільникових телефонів і комп'ютерів утворюється щорічно по всьому світу. Цього вистачить, щоб оперезати земну кулю вантажівками з цими відходами наполовину.
Для того, щоб недопалки і фільтри сигарет перегній, необхідно дванадцять років. Для того, щоб розклалася алюмінієва банка, буде потрібно від 200 до 500 років. Синтетичні підгузники і гігієнічні подушечки зникнуть безслідно тільки через 500-800 років. Залишки стірофома і пінополістиролу наші нащадки не зможуть знайти тільки через п'ять тисячоліть, а для зникнення з поверхні землі скляної пляшки потрібно близько одного мільйона років.
Отримання енергії за рахунок спалювання сміття в британському місті Едмонтоні щорічно економить 100 тисяч тонн вугілля.
У 2002 році астронавти провели прибирання на міжнародній космічній станції, зібравши понад 1800 кілограм сміття. Частина його була відправлена назад на Землю, а решту погрузили на безпілотну російську ракету і спалили в атмосфері.
Вироби зі сміття
Біжутерія  та декор зі сміття
Вироби для дому зі сміття

Будинки з пляшок
Та кришечок


Презентація на тему «Сергей Павлович Королёв»


title: Презентація на тему «Екомережі» (варіант 1)

text:
Natura-2000
2014
Natura-2000
2014
Natura-2000
2014
Natura-2000
2014


Презентація на тему «Сервировка стола»


title: Презентація на тему «Місце України в інтеграційних процесах Європи та світу»

text:
Місце України в інтеграційних процесах Європи та світу. Міграція та еміграція. Внесок українців у світову науку і культуру. Українська діаспора у світі.
Поява на політичній карті Європи суверенної України — політична подія в розвитку сучасної міжнародної системи. Одним із найбільш значущих трансформаційних процесів після розпаду Радянського Союзу є розширення Європейського Союзу на схід. Цей процес створює абсолютно нову ситуацію на європейському континенті і наближує кордони ЄС безпосередньо до України. Водночас цей процес складний і громіздкий, оскільки остання хвиля охоплювала значну кількість держав.
►► Проблеми та перспективи входження України до ЄС:
Після вступу до COT шанси України на вступ до ЄС помітно зросли. Адже принципи COT за своєю суттю збігаються з юридичними критеріями, необхідними для членства в ЄС, тобто вони передбачають лібералізацію торговельного режиму, поліпшення умов конкуренції, створення сприятливого інвестиційного клімату. Членство України у COT означає лібералізацію режиму торгівлі між Україною та ЄС і надає можливість реально розпочати роботу з укладення угоди про асоційоване членство України в Євросоюзі. Власне вступ України до ЄС не означатиме автоматичної ліквідації безробіття, гострих соціальних та економічних проблем. Але разом з тим наближення до ЄС дозволить залучити інвестиції потужних ТНК, що поряд з ефективним використанням коштів фінансово-промислових груп і населення дозволить модернізувати українську економіку у найближчі 10-15 років.
Для України основними політичними вигодами послідовної європейської інтеграції є зміцнення стабільності демократичної політичної системи, модернізація правового поля і забезпечення прозорості національного законодавства, поглиблення культури демократії і поваги до прав людини тощо.Соціальні вигоди інтеграції полягають у підвищенні рівня життя і добробуту, наближенні до високих європейських стандартів особистої безпеки, освіти, охорони здоров'я, якості інформації, екології, вільного руху праці.  Орієнтація на Європу дозволить Україні вирішити також багато проблем культурного розвитку, оскільки урядові кола Росії для збереження України у своїй зоні впливу, окрім політичних та економічних засобів, активно використовують експансіоністську культурну політику. Російська музика, що абсолютно неконкурентоспроможна на світовому ринку, активно поширюється на українських теренах. Вихід на захищений від неліцензованих підробок світовий культурний ринок дозволить покращити матеріальний стан наших митців.
Міграції в україні
Постійні внутрішні міграції в нашій країні в основному відбувалися на початку 90-х між містами: 40% — переважно з малих міст у великі, 30% припадає на переселення з села в місто, 15% — з міста в сільську місцевість і тільки 10% — між селами (рис. 3). 70% усіх цих мігрантів переселяються в межах своїх областей. У середині 90-х ця загальна тенденція дещо порушилася через невизначеність з умовами проживання у містах у період економічної кризи. Проте пізніше вона знову набрала попереднього вигляду.Незначні міжобласні потоки мігрантів в основному спрямовуються із західного регіону у східні та південні області. Частину з них в минулому становили організовані мігранти, переселення яких стимулювала держава. Найбільше додатне сальдо міжрегіональних міграцій у 1999 році було характерне для Києва (6,7 на 1000 осіб) та Дніпропетровської, Черкаської, Полтавської областей, м. Севастополя (0,8 на 1000 осіб), а найменше для Кіровоградської (-2,0 на 1000 осіб).Маятникові міграції, як правило, здійснюються у великі міста з сіл і малих міст. На території України сформувалися два великі райони інтенсивних маятникових трудових міграцій: східний (Донецька і Луганська області) та західний (Львівська, Івано-Франківська, Чернівецька, Закарпатська). Цьому сприяли густа сітка транспортних шляхів у них, а також високий рівень розвитку індустрії на Донбасі та велика густота сільського населення у західних областях.
Еміграція
Еміграція з українських земель має давню історію. В основному інтенсивні потоки емігрантів пов'язані з поразками у визвольних змаганнях народу за свою державність або з примусовими виселеннями колонізаторами. Значна добровільна еміграція з економічних мотивів відбувалася із західних та східних районів України у кінці XIX — на початку XX століття. Спрямована вона була в Канаду, США. Три наступні хвилі еміграції мали переважно політичний характер. Вони пройшли після знищення більшовицьким режимом УНР, встановлення радянської влади у Західній Україні, а також знищення Української повстанської армії (кінець 40-х — початок 50-х років). Четверта — стосується виселення так званих дисидентів (людей, що відкрито виступали проти комуністичного режиму у 60-70-і роки). Окрім того, мільйони українців були депортовані з кінця 20-х до середини 50-х років на простори Сибіру і півночі Росії.
З середини 50-х до 80-х років значна еміграція відбувалася з економічних мотивів. Тисячі молодих людей їхали на освоєння цілинних земель у Казахстан, на спорудження новобудов у Сибір, на Урал. З національних мотивів спостерігався відтік єврейського населення з країни у 80-90-і роки. У середині 90-х років зросла еміграція з України в Росію та західні країни. За 1999 рік з України вибуло в держави СНД тільки приблизно на 800 осіб більше, ніж прибуло, а в інших країнах сальдо міграцій становило -44 тис. осіб.У результаті еміграційних процесів сформувалася українська діаспора. Діаспорою називають населення, що живе у розсіянні, за межами території національної держави. її умовно поділяють на західну та східну. Східною діаспорою називають українське населення колишніх республік СРСР. Загальна чисельність їх тут близько 7 млн. осіб. З них майже 4,3 млн. проживає в Росії (найбільше на Кубані, в Сибіру, Далекому Сході, Москві). Близько 900 тис. становить українське населення в Казахстані, 600 тис. — у Молдові.
Чисельність українців у державах світ
Західну діаспору (понад 4 млн. осіб) утворюють українці, що живуть поза межами колишнього СРСР. Найбільше їх проживає в США (1,2 млн. осіб), Канаді (1 млн. осіб), а також у Бразилії, Аргентині, Польщі, Румунії, Франції, Австралії. У більшості цих країн українці зберегли свою мову, маючи можливості навчатися нею, на відміну від східної діаспори, де переважно немає україномовних шкіл.Імміграція в Україну йшла переважно з метрополій. Польщею цілеспрямовано проводилося заселення Галичини і Волині поляками, а Росією — всієї території України росіянами. Особливо зріс притік росіян після Другої світової війни (43,3% від теперішньої чисельності). Вони частково заселяли опустошені голодомором сільські райони України, але в основному поселялися у великих і середніх містах. Серед іммігрантів у 80-і, 90-і роки переважали люди похилого віку, які поселялися в Криму, Приазов'ї, Причорномор'ї. Емігрують переважно чоловіки молодого віку (до ЗО років).Отже, міграції впливають на статево-вікову структуру населення, національний склад, а також на співвідношення міського і сільського населення, густоту населення.
Внесок українців у світову культуру
На етапі національного відродження в 20-ті рр. значно пожвавився новаторський пошук у галузі образотворчого мистецтва. Поштовх у цьому напрямі надала Українська академія мистецтв, утворена в 1917 р. Перший ректор Академії, видатний художник-графік Г. Нарбут залишив помітний слід у історії української культури. Його творчий стиль формувався під впливом ренесансних ідей німецького художника А. Дюрера, традицій неокласицизму та модернізму. Творчі пошуки Г. Нарбута визначає національне спрямування* Він створив п'ятнадцять своєрідних композицій до "Української абетки" (1917 р.), де особливо відчутні національні фольклорні мотиви. Йому належать рисунки грошових знаків Української Народної Республіки, державної символіки, гербів тощо. Для графічних творів характерні витончена техніка, бездоганний художній смак.
Біля витоків українського авангарду стояли художники О. Бо-гомазов, О. Екстер, В.Єрмилов та інші. Тенденції модернізму відображено в творчості П. Холодного, який працював у монументальному жанрі (вітражі в Успенській церкві у Львові, 1924 р.).

Значний внесок у розвиток культури на західноукраїнських землях зробив художник і громадський діяч І. Труш. Йому належить ініціатива створення у Львові "Товариства для розвою руської штуки" (1898 р.), "Товариства прихильників української літератури, науки і штуки'* (1905 р.), першого у Львові українського мистецького журналу "Артистичний вісник" (1905 р.).
Для творчості художника О. Новаківського притаманні мотиви експресіонізму (картини "Молох війни", 1919 р., "Революціонерка", 1924 р.). Він заснував у Львові художню школу (1913 р.), де здобули початкову мистецьку освіту С. Гебус-Баранецька, Г. Смольський, О. Плешкан.
Непересічне значення для розвитку українського монументального живопису має творчість художника М. Бойчука, який обстоював власну концепцію живопису, що ґрунтувалася на поєднанні національних (передусім іконописних) і світових традицій малярства. Під керівництвом М. Бойчука виконано розписи Луцьких казарм у Києві (1919 р.)> санаторію ім. ВУЦВК в Одесі (1928 р.), Червонозаводського театру в Харкові (1933—1935 рр.). Він виховав плеяду своїх послідовників (Т. Бойчук, К. Гвоздик, А. Іванова, О. Мизін, О. Павленко, В. Седляр та ін.). Звинувачений у пропаганді буржуазно-націоналістичних ідей, М. Бойчук був репресований 1937 р. і розстріляний, більшість його творів знищено. Але в теорію мистецтва назавжди увійшли поняття "школа Бойчука", "бойчукісти".

Стосовно української скульптури слід зазначити, що на її розвиткові негативно позначилися вимоги соціального замовлення: так звана монументальна пропаганда сприяла увічненню образів вождів революції. Ідеологічна цензура в галузі скульптури виявилася найвідчутніше. Показові щодо цьго всесоюзний конкурс на проект пам'ятника Т. Шевченкові в Києві 1926 р., де було відхилено 26 пропозицій, а також міжнародний конкурс на проект пам'ятника Т. Шевченкові в Харкові 1930 р., де були проекти відомих українських скульпторів Б. Кратко, А. Петрицького, І. Кавалерідзе та ін. Пам'ятники Т. Шевченкові в Харкові (1935 р.), Києві та Каневі (1939 р.) створив російський скульптор М. Манізер.
У галузі архітектури періоду національного піднесення українські митці прагнули відшукати втрачений національний стиль, творчо переосмислюючи традиції народної дерев'яної архітектури і "козацького бароко". У цьому напрямі працював архітектор Д. Дяченко, один із засновників українського архітектурного стилю. Йому належать споруди земської лікарні у м. Лубнах (1914— 1915 рр., тепер школа), комплекс Української сільськогосподарської академії (1925—1927 рр.) та ін. Талановитий митець був репресований.
Принципи народної архітектури використовував у своїй творчості В. Троценко, автор проектів шкіл, лікарень, клубів на Криворіжжі та Донбасі (1920—1930 рр.), Червонозаводського театру в Харкові (1931—1938 рр.) тощо.

Музична культура України розвивалася під впливом трьох основних чинників: традицій народної пісенності, музичної школи М. Лисенка та нової європейської стилістики, закладеної творами Р. Вагнера, Р. Штрауса, М. Равеля, О. Скрябіна, Е. Гріта, А. Дворжака. Значний внесок у розвиток української музичної культури зробили М. Леонтович (трагічно загинув у 1921 р.), К. Стеценко, Я. Степовий, Б. Підгорецький, П. Сениця та ін.
У 1920—1930 рр. українська музика виходить на рівень високої професійності, для неї характерна багатожанровість, орієнтація на великі музичні форми, перехід від сольного виконання до поліфонічного багатоголосся тощо. Активно розвивається опера, діють оперні театри в Києві, Одесі, Харкові та інших містах. Широкого визнання набуває виконавська майстерність І. Паторжинського, М. Литвиненко-Вольгемут, 3. Гайдай, О. Петрусенко та ін.

Внесок українців у світову науку
Родоначальник “Катюші”Багатьом з нас відоме прізвище Засядько. Для більшості українців воно асоціюється з міністром вугільної промисловості СРСР при Сталіні, на честь якого названа українська шахта, де стаються аварії. Однак мало хто знає, що предка міністра вуглепрому - Олександра Засядька - вважають родоначальником сучасної ракетної артилерії.
Олександр Дмитрович Засядько народився в 1779 р. в с. Лютенка (нині Гадяцький район Полтавської області) в родині головного гармаша (артилериста) Запорозької Січі. Після служби в армії і виходу у відставку Олександр Дмитрович, продавши маєток батька, вирішив витратити всі гроші на створення ракетної зброї. Кілька років наполегливої праці принесли свої плоди - були створені ракети, які прицільно вражали ціль на відстані 6 кілометрів. Цей принцип взяли за основу при створенні знаменитих “катюш”, завдяки яким, як вважають деякі історики, вдалося змінити хід Другої світової війни.

Вертоліт київського хлопчиниЩе одним видатним українцем, ім’я якого змінило хід історії, є Ігор Іванович Сікорський. Він народився 1889 року в Києві. Вже з дитинства захоплювався авіамоделюванням. Свій перший невеликий вертоліт з приводом від гумового жгута Сікорський побудував у 12 років. А в 20 на його рахунку було вже дві серйозні роботи. Правда, перші машини Сікорський так і не зміг підняти в повітря разом з пілотом. Після цього вчений зайнявся конструюванням літаків.“Гранд”, “Руський витязь”, “Ілля Муромець” - ці багатодвигунні літаки були створені на Російсько-Балтійському заводі під керівництвом Сікорського. Всього за роки Першої світової війни було побудовано 75 чотиридвигунних бомбардувальників Сікорського.Створенням літаків Сікорський зайнявся і в США, куди емігрував після Жовтневої революції. Але своє захоплення вертольотами не забув, повернувшись до нього наприкінці 1930-х років. Цього разу спроба була успішною. Вертольоти Сікорського встановили кілька світових рекордів; їх закуповували різні цивільні державні агентства і авіакомпанії, а також армія. Найвідоміша розробка Сікорського - вертоліт S-51, котрий широко застосовувався у бойових операціях.
Хто з наших став лауреатом Нобелівської премії?
На жаль, жоден український вчений чи громадський діяч так і не був удостоєний Нобелівської премії. Однак вихідці із нашої країни неодноразово були лауреатами цього високого звання.1908 рік - Ілля Мечніков, знаменитий бактеріолог і імунолог. Народився в селі Іванівка Куп’янського уїзду на Харківщині. Вчений був удостоєний Нобелівської премії в галузі фізіології і медицини разом з Паулем Ерліхом за дослідження по імунології.1952 рік - Зельман Ваксман, уродженець міста Прилуки на Черкащині. Нобелівську премію як вчений США він отримав в галузі медицини “за відкриття стрептоміцину - першого антибіотика, ефективного при лікуванні туберкульозу”.1966 рік - Шмуель Агнон, народився в місті Бучач Тернопільської області. Премія в галузі літератури була присуджена йому за “глибоко оригінальне мистецтво розповіді, навіяне єврейськими народними мотивами”.1971 рік - Саймон Кузнець, уродженець Харкова. Удостоєний премії як американський вчений в галузі економіки “за емпірично обгрунтоване поясненні економічного росту, яке призвело до нового, більш глибокого розуміння як економічної і соціальної структур, так і процесу розвитку”.1981 рік - Роальф Гофман, уродженець Золочева на Львівщині. Вчений вважається великим американським спеціалістом в галузі органічної і квантової хімії. Нобелівську премію отримав спільно з Кенеті Фукуї “за розробку теорії протікання хімічної реакції, створеної ними незалежно один від одного”.1992 рік - Георгій Шарпак, народився на Рівненщині. У восьмирічному віці разом з сім’єю емігрував до Франції. Нобелівську премію він отримав за розробку детектора елементарних часток.
Українська діаспора у світі.
Представники Українського земляцтва «Водограй» міста Сіламає, 25 лютого 2012 року, взяли участь у відзначенні 94-ї річниці Незалежності Естонії. Учні недільної школи разом з батьками провели вікторину про Естонію і Україну, під час майстер-класу розмалювали камінці естонською символікою, говорили про здобуття Незалежності нашими державами. Крім того, українцям відомо про ще одне важливе свято – 141 рік назад, народилася Леся Українка. На уроці разом згадували життя і творчість українського «соловейка», ділилися враженнями від її казок. Також, цього дня, представники земляцтва завітали до міста Валга, на Масляницю. А, 10.03.2012 року, в культурному центрі міста Сіламає, з гаслом «Рідна мова на чужині ще милішою стає», відбулися щорічні Шевченківські читання, які зібрали всю українську громаду вшанувати пам’ять духовного батька, творця і рятівника української мови й всієї нації, Великого Кобзаря – Тараса Григоровича Шевченка.
У Чикаго відбулося Свято Кобзаря: «Свою Україну любіть…». Перші тижні березня з юності дивують двома поспіль днями, датами народження і смерті, між якими – таке коротке життя геніального українського поета, пророка, художника – Тараса Григоровича Шевченка. Кожного року відбуваються художні читання, вечори поезії, камерні літературно-музичні композиції з творів Кобзаря. Цей рік вніс зміни у проведення шевченківських днів. Оскільки під егідою Українського Конгресового Комітету Америки УККА, відділ Іліной, відбуваються найбільші за розмахом свята української спільноти, рішенням управи Комітету було заплановано відзначити річницю Кобзаря, залучивши найкращі художні колективи, музикантів, співаків, читців міста Чикаго і його околиць. І приміщення було обрано відповідне: актовий зал школи Шопена. З промовою виступив голова УККА (відділ Іліной) – Олесь Стрільчук. Коротко і гаряче він говорив про значення цілого життя Тараса Шевченка для українців. Закликав тримати й передавати ланцюжком – від серця до серця – любов до землі української та слова рідного…
Декілька років тому, на Конвенції Об’єднання Жінок Оборони Чотирьох Свобід України (ОЖ ОЧСУ), делегати прийняли рішення провести проєкт в пам’ять жертв Голодомору 1932-1933 років. Певна кількість членів втратили свої родини під час цього геноциду й самі вони ледве вижили. Цієї зими проєкт був зреалізований публікацією англійською мовою історичного роману Ольги Мак під назвою “Stones Under the Scythe”. Книжка була вперше опублікована українською мовою в Канаді в 1973 році, а потім в Українi в 1994 і 2004 роках під назвою “Каміння під косою”.Професійний переклад зробила Віра Качмарська, а вступне слово написав д-р Ігор Мірчук. Книга доповнюється ілюстраціями київської мисткині Олени Распопової і географічними картами Стефана Слуцького. Лев Іваськів зробив першу редакцію.Пам`ятник Тарасу Шевченку може з‘явитись у Нижньому Новгороді (Росія). Про це йшлося у ході урочистостей з нагоди 198-ї річниці від дня народження Тараса Шевченка 9 березня. Керівник української дипустанови (Генеральне консульство України) запропонував громаді ініціювати встановлення в Нижньому Новгороді пам’ятника видатному сину українського народу Тарасу Шевченку у 2014 році з нагоди 200-річчя від дня його народження. Українці Нижнього Новгорода гаряче підтримали цю ідею.
На Балканах у продовж лютого-березня в Македонії, Сербії та Хорватії відбувається серія авторських фотовиставок українського журналіста Миколи Хрієнка, «Закордонне українство: Українці за Уралом». 112 фотознімків із 12 тисяч кадрів, зроблених під час виконання проекту «Українці за Уралом» (нагадаємо, що пан Микола пройшов 118 тисяч кілометрів, досліджуючи життя української діаспори на віддалених просторах Росії), побачать у Белграді, Скоп’є та Загребі. Фотовиставка присвячена Дню Соборності, адже в січні в Києві відзначали 94-ту річницю проголошення Акта злуки Західноукраїнської та Української Народної Республіки. Уряд Франції нагородив почесною відзнакою українську художницю й письменницю Терезу Проць за її роботу у благодійній організації «Ковчег». Це перша українка, яка працювала в інституції, що опікується розумово відсталими людьми та людьми з вадами психіки. Чеська літературна україністика збагатилась новим твором – антологією сучасного українського оповідання. Книжка називається «Україно, давай, Україно!», до неї увійшли оповідання 44 авторів як із України, так і з української діаспори. Над перекладом творів на чеську працювали досвідчені перекладачі разом зі студентами, які вивчають українську мову в університетах Праги і Брна. Видавці переконані, що книжка на полицях не залежиться.Заснований п’ять років тому асоціацією у Боргоманеро, премія «Жінка 2012» було присвоєно співочому колективу «Хор українських жінок». «Це – символічний жест визнання ролі багатьох українських жінок в Італії» – заявляють організатори. У мерії Боргоманеро офіційно зареєстровано понад п’ятсот українок, які виконують важливу соціальну роль у суспільстві – зайняті у сфері домашнього господарства.Церемонія нагородження відбулася у рамках заходів «Рожевий березень» у аудиторії парохіальної ораторії “Don Gianni Cavigioli” у Боргоманеро. Привітати українських жінок прийшла мер міста Анна Тінівелла, консул України в Мілані Сергій Пода, а також отець Юрій, парох української греко-католицької церкви, що опікується понад чотирма тисячам українців, що проживають у провінції Новара.


title: Презентація на тему «Ernest Hemingway»

text:
Ernest Hemingway
Ernest Hemingway, c. 1900
First novels and other early works
After the war, Hemingway returned to Oak Park. Driven from the United States in part due to prohibition[citation needed], in 1920, he moved to an apartment on 1599 Bathurst Street, now known as The Hemingway, in the Humewood-Cedarvale neighborhood in Toronto, Ontario.[6] During his stay, he found a job with the Toronto Star newspper. He worked as a freelancer, staff writer, and foreign correspondent. Hemingway befriended fellow Star reporter Morley Callaghan. Callaghan had begun writing short stories at this time; he showed them to Hemingway, who praised them as fine work. They would later be reunited in Paris.
The Forty-Nine Stories
Later years
One section of the sea trilogy was published as The Old Man and the Sea in 1952. That novella's enormous success satisfied and fulfilled Hemingway. It earned him the Pulitzer Prize in 1953. The next year he was awarded with the Nobel Prize in Literature. Upon receiving the latter he noted that he would have been "happy; happier...if the prize had been given to that beautiful writer Isak Dinesen", referring to Danish writer Karen Blixen. These awards helped to restore his international reputation.
The Old Man and the Sea
Shortly after the publication of The Old Man and the Sea, one of his masterpieces, in 1952, Hemingway went on safari to Africa, where he was almost killed in two successive plane crashes that left him in pain or ill health for much of the rest of his life. Hemingway had permanent residences in Key West, Florida, and Cuba during the 1930s and 1940s, but in 1959 he moved from Cuba to Ketchum, Idaho, where he put an end to his life in the summer of 1961.
For Whom the Bell Tolls
Aboard his yacht, the Pilar, ca. mid 1950s
Bartender at the famous  in Havana. Hanging on the bar is a plate with a likeness of Ernest Hemingway and a framed, signed message written by him. He was a regular patron.
Suicide
Hemingway attempted suicide in the spring of 1961, and received ECT treatment again. Some three weeks short of his 62nd birthday, he took his own life on the morning of July 2, 1961 at his home in Ketchum, Idaho, with a shotgun blast to the head. Judged not me ntally responsible for his final act, he was buried in a Roman Catholic service. Hemingway himself blamed the ECT treatments for "putting him out of business" by destroying his memory; some medical and scholarly opinion has been receptive to this view, although others, including one of the physicians who prescribed the electroshock regimen, dispute that opinion


Презентація на тему «Планети-гіганти» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Джордано Бруно»

text:
італійський філософ і поет, засновник сучасної філософії
Джордано Бруно
Джордано Бруно народився в 1548 році в невеликому містечку біля Неаполя. Освіту він здобув у монастирській школі. У 1565 році Бруно став членом Домініканського ордену, а через 5 років прийняв сан священика.

У 1576 році Джордано звинуватили в єресі, тому він втік за межі Італії, постійно переїжджав з одного міста в інше. В цей період він працював над своїми науковими працями і паралельно читав лекції в різних навчальних закладах.

Уявлення про Бога можна скласти вивчаючи Природу. Він знаходиться в усьому, що сприймається нами, і в усьому, що лежить за межею нашого сприйняття. Таким чином, об'єктом філософії в  творах, стає споглядання єдності природи.
 Сповнений надією на майбутнє, він бачив попереду можливість появи певної філософської релігії, яка б замінила усі культи і об'єднала людство.

Уявлення про Бога
Бруно цікавився філософією і був знавцем астрономії . Він написав ряд книг . У своїх творах Бруно звертався до імені Гермеса Трисмегіста. Великий вплив на Бруно мали вчення Коперника .

Вплив
Бруно стверджував, що Всесвіт нескінчений і існує незліченна кількість світів.
Про нашу Сонячну систему він образно висловлюється як про маленький атом, що розвивається і пересувається серед нескінченної кількості йому подібних всередині великого живого організму — нашого Всесвіту, що не має ані початку, ані кінця. Наш Всесвіт складається не лише з клітин-галактик, але також із великої кількості паралельних світів, що постійно трансформуються; в них виявляється нескінченна кількість форм життя і принципів еволюції.
Уявлення про Всесвіт
У 1592 році Джордано Бруно запросили до Венеції. Але, зраджений, Бруно був заарештований і переданий суду інквізиції. Завершували слідство у справі Бруно римські інквізитори. Вченого звинуватили у богохульстві та аморальній поведінці по відношенню до догматичної теології. Оскільки Джордано Бруно відмовився  Казнь Джордано Бруно визнавати свої ідеї помилковими, його засудили до смерті.

17 лютого 1600 року Бруно прилюдно спалили на багатті на одній з римських площ. Джордано Бруно залишив по собі кілька робіт, найважливішими серед яких визнані «Про причину, початок і єдине» і «Про нескінченність, Всесвіт і світи
Спасибі за     перегляд


title: Презентація на тему «Роксолана» (варіант 2)

text:
ВИДАТНІ УКРАЇНЦІ. РОКСОЛАНА.
Гайдамаха Данило
   Учень 8-А класу
Роксолана
Роксолана — спершу наложниця, а потім — дружина Сулеймана І Пишного, султана Османської імперії. Мати султана Селіма II. Ймовірно, була донькою священика Лісовського з галицького міста Рогатина. У 1518–1520 роках потрапила до татарського полону й була продана в рабство. У 1520 році опинилася в султанському гаремі, де стала улюбленою дружиною Сулеймана І. Народила султану 5 синів, а також доньку Міхрімах. Своїм коштом будувала мечеті, школи, караван-сараї та кухні у Стамбулі, Едірне, Єрусалимі, Мецці й Медіні. Посприяла сходженню на турецький престол свого сина Селіма II. Оспівана у літературі, образотворчому мистецтві, музиці та кіно.
БІографія
На думку історика Володимира Грабовецького, справжнє ім'я Роксолани не збереглося, тому умовно в XIX столітті дослідники назвали її Настею Лісовською.
Литовський дипломат Михайло Литвин назвав Роксолану своєю співвітчизницею, а московський посол у Стамбулі — «литовкою». Польський письменник Самуель Твардовський, стверджував, що Роксолана була донькою звичайного православного священика з Рогатина — невеликого містечка в Західній Україні. За версією польського поета Мавриція Гославського — Роксолана родом з містечка Чемерівці Хмельницької області. Існує версія, що обидва варіанти можливі — народитися Лісовська могла в Чемерівцях, а вирости — в Рогатині, куди переїхав батько.

Між 1518 і 1520 роками була захоплена в полон. За версією сучасника Роксолани Михайла Литвина, її полонили кримські татари. Імовірно, була продана на жіночому невільничому ринку Аврат Пазари в Стамбулі. Можливо, її обрала Хафса Султан, султанова мати, або візир Ібрагім-паша, який пізніше й подарував її Сулейману.
Дружина султана
Сулейман I Пишний, син Селіма І Грізного, був одним з найвідоміших турецьких султанів. У Європі його звали Пишний. Спочатку — наложниця, Роксолана стала великим коханням султана. Сулейман адресував їй свою любовну поезію (був поетом, писав під псевдонімом Мухіббі). Перший син Сулеймана і Роксолани народився в 1520 році. За законами віри, султан міг мати чотири законні дружини та стільки наложниць, скільки міг утримувати. Діти першої дружини ставали спадкоємцями престолу. Але це не могла бути християнка, всі дружини мали прийняти мусульманство. Венеціанські дипломати у Стамбулі називали султану «la Rossa» або «la Rosa» — прізвиськом, утвореним від традиційного італійського означення мешканців Русі — і вказували на її національність: «руського народу». Ця ідентифікація відповідала тодішній турецькій назві українців — «рус». Ім'я Роксолана дав їй посол імператора Священної Римської імперії в Стамбулі барон Ож'є Гіслен де Бусбек у своєму творі «Турецькі листи». Описуючи змагання між наложницями султана Сулеймана, де Бусбек дав їм імена Роксолана та Боспорана, утворені ним від античних однойменних назв сарматських племен — роксолани та боспорани. Численні перевидання твору де Бусбека вже в XVI столітті посприяли поширенню і популяризації її вигаданого імені в європейських країнах. У дні розлуки, а Сулейман зробив 13 військових походів, Роксолана і султан листувалися віршами перською і арабською мовами. Збереглося 7 листів Хюррем до Сулеймана. Писали їх палацові писарі, але деякі — мають оригінальні автографи султани. Роксолана запропонувала султанові збудувати мечеть, названу його ім'ям — Сулейманіє Джамі. У ній султану і поховали.
Cелім II грізний
Бюст Хафси Султан в Манісі
Туреччина, 2007
Ібрагім-паша у німецькій книзі
Ганс Себальд Бехам, 1530
Імовірно, Рустем-паша
на мініатюрі XVI століття


title: Презентація на тему «Тропи як спеціальні засоби образності мови. Омоніми. Пароніми»

text:
Тропи як спеціальні засоби образності мови. Омоніми. Пароніми.
Подмаркова Вікторія учениця 10-А классу
Порівняння – полягає у змалюванні особливостей предмета, явища, дії способом зіставлення з іншим, в якому ці особливості різко виявляються.
Наприклад: Т.Шевченко “Катерина”
Попід горою, яром, долом,
Мов ті діди високочолі,
Дуби з гетьманщини стоять…

Метафора- це образний вислів, в якому ознаки одного предмета чи дії переносяться на інший за подібністю.
Наприклад: М.Коцюбинський
Там море дере свою синю одежу об скелі на білі клапті…

 Уособлення (персоніфікація) – образний вислів, у якому ознаки неживої істоти або людини переносяться на неживий предмет, явище.
Наприклад: Леся Українка. “Осінь”
Рветься осінь руками кривавими
До далекого сонечка любого…
Т.Шевченко
Вітер з гаєм розмовляє, шепче з осокою…

Алегоричний образ (гр.  “іносказання”) – все зображене має переносне значення. Алегоричними є байки (можуть бути і ліричні твори. Алегорична мова здобула назву “езопівської”.

Символ (гр. “умовний розпізнавальний знак”) – споріднений з алегорією троп. Якщо основне в алегоричному образі є те, що він відтворює якусь сторону життя за подібністю, то символ – образ умовний. Розвинулись символи з усної народної творчості на основі паралелізму: червона калина – дівчина;сокіл – парубок.
Широко застосовував образи – символи у своїй творчості Т.Шевченко: степова могила – символ героїчного минулого українського народу; буйний вітер – символ волі; тополя – самотня дівчина; барвінок – символ дівочої чистоти,
Оксюморон (оксиморон) (гр. “нісенітниця”) – поєднання слів протилежного значення.
Наприклад: дорослі діти, живі мерці, невесело сміявся.
Метонімія – (гр.”перейменування”) – це образний вислів, в якому предмет або явище змальовується способом заміни назвою іншого предмета чи явища, зв,язаного з першим зовнішнім чи внутрішнім зв,язком.

Заміна найменування людей назвою місця, де вони перебувають; країни, де живуть.
Наприклад: У роки війни Україна протягнула руку допомоги поневоленим народам
Заміна найменування дійової особи назвою дії, яку вона виконує; назвою предмета, що її характеризує або виділяє з інших.
Наприклад: П.Тичина
Перо моє пісні мережить…

Зображення дії чи стану одним моментом.
Наприклад: Стала б я на рушник та не знаю з ким.
Заміна ім,.ям автора його творів
Наприклад: читати Франка
Синекдоха – один з поширених видів метонімії – образний вислів, заснований на кількісному зіставленні предметів, явищ; на заміні частиною цілого, одним предметом сукупності їх.

Вираження однорідної сукупності відповідним словом в однині
Наприклад: П.Тичина
Вдарив  революціонер – захитався світ…

Заміна цілого частиною
Наприклад: В.Сосюра
Вже поставила турбіну міцна робочого рука…

Заміна родового поняття видовим і навпаки
Наприклад: Ой піду я понад Дунаями…
Перифраз (гр. “опис, переказ”) – це такий образний вислів, в якому назва предмета чи явища замінюється описом його ознак
    Наприклад: замість Т. Шевченко можна сказати – автор поеми “Наймичка”.
Гіпербола (гр. “перебільшення”) – образний вислів, який становить художнє пербільшення розміру, сили, значення предмета, явища.
Наприклад: Леся Українка
Хотіла б я вийти у чистеє поле,
Припасти лицем до сирої землі,
І так заридати, щоб зорі почули,
Щоб люди вжахнулись на сльзи мої…

Літота (гр. “Простота”) – образний вислів, який становить художнє применшення.
Наприклад: хлопчик — мізинчик
Іронія (гр. “Прихована насмішка”) – це образний вислів, у якому слово чи група слів набувають значення протилежного основному.
Наприклад: …Еней, таку уздрівши цяцю, не знав зі страху, де стояв…
Сарказм – (гр. “терзання”) – угідлива, зла, гірка іронія.
Наприклад: Т.Шевченко
…Застукали сердешну волю та й цькуємо…

Епітет (гр. “прикладка”) – це художнє означення, яке дає образне змалювання якоїсь ознаки предмета чи явища, або передає емоційне ставлення до них.

За способом змалювання ознак предметів і своїми художніми функціями епітети бувають різні:
1) Одні з них лише підкреслюють якусь характерну ознаку предмета чи явища (сизий орел, карі очі, біле личко);
2) Інші епітети пояснюють ту чи іншу ознаку відповідно до життєвої ситуації і певного художнього завдання (Леся Укріїнка: “…Все, все покину, до тебе полину, Мій ти єдиний, зламаний квіте…”);
3) Є група епітетів, які передають лише емоції, пов,язані з даним предметом чи явищем у певній життєвій ситуації (А.Малишко: “Ти знов мені снишся на стежці гіркої розлуки…”).

У народній творчості вживається багато постійних епітетів (сира земля, буйні вітри, темна нічка). Народнопісенні епітети зустрічаються і у творчості поетів – Котляревського, Шевченко, Франка.
Дуже багато авторських епітетів. Творцем авторських епітетів був Т.Шевченко.
Наприклад: очі голубі, аж чорні; нікчемне море; рожева зоря; кругле листя.

Омоніми - це слова, однокові або подібні за звучанням, але різні за лексичним значенням.
    Наприклад: балка - яр з положистими схилами і балка -дерев'яний чи металевий брус для перекриття стелі; порох - пил і порох - вибухова речовина; чайка - птах і чайка -човен.
Повні омоніми - це такі слова, які зберігають однакове звучання в усіх граматичних формах: деркач - птах і деркач - стертий віник

Омоформи - різні за значенням слова, однакове звучання яких зберігається лише в окремих граматичних формах: ранком (іменник в орудному відмінку однини і прислівник); мати, поле(іменники) і мати, поле (дієслова); світи (іменник у формі множини) і світи (дієслово наказного способу: Світи, сонечко, яскравіше).
Омофони - слова різні за значенням і написання, але однакові за звучанням: сонце і сон це, лежу (від лежати) і лижу (від лизати), мене (до я) і мине (від минати), проте і про те.
Омографи - слова, однакові за написанням, але різні за значенням і звучанням. Вони розрізняються наголосом: обід і обід (у колесі), мала (прикметник) і мала (дієслово), дорога (прикметник) і дорога(іменник).

Омоніми здебільшого вживаються в художній літературі, народній творчості, в розмовно - побутовому мовленні: Погана та мати, що не хоче дитя мати (Народна творчість). Ними послуговуються для створення дотепних висловів, каламбурів.
Пароніми - це слова, що мають подібність у морфологічній будові (близькі за фонетичним складом), але розрізняються за значенням
    Уява (здатність уявляти - плід уяви) -уявлення (знання, розуміння чогось - помилкове уявлення); гривня (грошова одиниця) - гривна (металева шийна прикраса у вигляді обруча); кампанія (сукупність заходів, спрямованих на виконання певного завдання) - компанія (група осіб, пов'язаних певними інтересами або торговельне чи промислове товариство).
Між паронімами можуть встановлюватися:
синонімічні(блискучий - лискучий, блукати - блудити, повноваження - уповноваження, особистий - особовий),
антонімічні(прогресивний -регресивний, густо - пусто, іммігрант - емігрант) відношення.


Презентація на тему «Архітектура Класицизму» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Література і мистецтво»

text:
Література і мистецтво
Зміст:
Філософія
Література
Живопис
Імпресіонізм
Музика
Архітектура
Філософія

Іммануїл Кант (1724–1804) – німецький філософ, родоначальник німецької класичної філософії. У 1747–1755 рр. розробив космогонічну гіпотезу походження Сонячної системи з первинної туманності. У розвиненій з 1770 р. «критичній філософії» І. Кант виступив проти догматизму умоглядної метафізики і скептицизму з дуалістичним ученням про непізнаванні «речі в собі» і пізнаванні явища, що створюють сферу нескінченного можливого досвіду.

Георг Вільгельм Фрідріх Гегель (1770–1831) – німецький філософ створив теорію діалектики. Гегель заперечував феодально-абсолютистський лад у Німеччині. За основу всіх явищ природи й суспільства він брав початок, який визначав як «світовий розум», «світовий дух», «абсолютну ідею». Найкращою формою державного правління філософ вважав конституційну монархію.

Людвіг Феєрбах (1804–1872) відкидав ідеалізм Гегеля, він рішуче перейшов на позиції войовничого атеїзму, анонімно опублікував працю, спрямовану проти віри в безсмертя душі.
Література
Йоган Вольфганг Гете (1749–1832) – німецький письменник, основоположник німецької літератури нового часу. Гете вивчав історію культури, природничі науки, вів наукові дослідження. Він заперечував революційне насильство. Сенс буття Гете вбачав у свободі людської особистості. Світове визнання письменникові приніс роман «Страждання молодого Вертера» (1774 р.). Філософські ідеї Гете виклав в трагедії «Фауст» (1808–1832 рр.), де автор втілив пошуки сенсу життя.
Фрідріх Шіллер (1759–1805) – німецький поет, драматург і теоретик мистецтва Просвітництва. Він вірив у незворотність прогресу та необмежені можливості людини, у її розум, духовні та фізичні сили. Основними причинами перипетій Шіллер вважав зіткнення інтересів окремих особистостей. Відомими його творами є «Марія Стюарт», «орлеанська діва» (1801), «Вільгельм Телль» (1804). В останній роботі він поетизував боротьбу за національну незалежність і свободу особистості.
Джордж Гордон Байрон (1788–1824) – англійський поет-романтик. У своїх творах він засуджував вузькі межі аристократичного життя. У працях «Манфред» (1817) і «Каїн» (1921) спостерігається гостре відчуття катастрофічності історичного та особистого буття, втрати ідеалів у сучасному суспільстві, загальність розчарування в дійсності. У працях «Бронзовий вік» (1823) і «Дон Жуан» (1819–1824) автор висловив протест проти зла світу, відстоювання прав особистості, який набуває іронічно-сатиричного і морального забарвлення.
Олександр Пушкін (1799–1837) – основоположник російського реалізму. Відомими його роботами є: «Руслан і Людмила» (1820), «Євгеній Онєгін» (1823–1831), «Борис Годунов» (1824–1825), «Капітанська дочка» (1836). У своїх творах він визначав головні проблеми російської літератури ХІХ ст.: народ і влада, держава і особистість, роль особистості й народу в історії.
Живопис
Яскравим представником школи романтизму в мистецтві був французький живописець і графік Ежен Делакруа (1798–1863). Відомими його полотнами є: «Данте і Вергілій», «Битва під Пуатьє».
Відомими німецькими живописцями були Каспар Давід Фрідріх і Ганс Тома.
Серед британських пейзажистів виділялись Джон Констебл і Джозеф Тернер.
Відомим російським художником був Карл Брюллов (1799–1852). Набули слави такі його картини: «Вірсавія» (1832), «Останній день Помпеї» (1830–1833).
Ще одним російським художником був Ілля Рєпін (1844–1930). Відомими його є такі твори, як «Іван Грозний і син його Іван» (1885), «Запорожці пишуть листа турецькому султанові» (1878–1891).
Імпресіонізм
Імпресіонізм – напрям у мистецтві останньої третини ХІХ – початку ХХ ст., представники якого прагнули природно і неупереджено відображати реальний світ в його рухливості і мінливості, передати свої швидкоплинні враження. Відомими представниками цього напряму були французькі живописці Клод Мане (1840–1926) і Огюст Ренуар (1841–1919).
Клод Мане. Тераса в Сент-Адрес.
Музика

Значний вплив на формування музики нової доби справив німецький композитор Людвіг ван Бетховен (1770–1827). Він створив сонати – «Місячну», «Крейцерову», «Героїчну», знамениту Дев'яту симфонію та ін.
Ще одним відомим італійським композитором був Джузеппе Верді (1813–1901). Здобули визнання такі його твори, як «Трубадур», «Травіата», «Аїда».
Архітектура
Протягом 1853–1870 рр. була проведена перебудова Парижа під керівництвом префекта Ж. Е. Османа та архітектора Ж. Алфана. Архітектори другої половини ХІХ ст. часто поєднували форми різноманітних стилів. Такий спосіб побудови архітектурних споруд дістав назву «еклектизм». Прикладом еклектизму є зведена в 1861–1874 рр. Шарлем Граньє будівля Опери в Парижі.

В 1851 р. за проектом Д. Пакстона до першої Всесвітньої промислової виставки в Лондоні збудовано Кришталевий палац
У 1889 р. французький інженер Гюстав Ейфель створив 300-метрову металеву вежу, яка дістала назву Ейфелевої вежі.
28 жовтня 1886 р. в нью-йоркській гавані на острові Бедлов Айленд було встановлено статую Свободи. Її скульптором був Фредерік Бартольді (1834–1904).
Над презентацією працювала:Петрушина Катерина