title: Презентація на тему «Найважливіші баланси у сфері природокористування»

text:
Найважливіші баланси у сфері природокористування.Збалансованість між біологічною продуктивністю і споживанням біопродукції.

Раціона́льне природокори́стування — використання природних ресурсів в обсягах та способами, які забезпечують сталий економічний розвиток, гармонізації взаємодії суспільства і природного середовища, раціоналізацію використання природно-ресурсного потенціалу, економічні механізми екологобезпечного природокористування.

Збалансоване природокористування - така система діяльності, яка дає змогу забезпечити використання природних ресурсів і умов у найбільш ефективному режимі їх відтворення з урахуванням перспективи.
   Об’єктом природокористування є комплекс взаємовідносин між природними ресурсами, природними умовами життя суспільства і його соціально-економічним розвитком.
   Предметом природокористування можна вважати оптимізацію цих відносин, прагнення до збереження і відтворення середовища життя.

   Принцип єдності охорони природи та її раціонального використання — основний принцип у взаємовідносинах суспільства з природою.
    Збалансоване використання і відтворення природних ресурсів - одна з найбільш актуальних проблем людства.

Одним з найважливіших балансів
   у сфері природокористування є досягнення збалансованості між біологічною продуктивністю природних систем певної території і споживанням біопродукції.

Незбалансоване  природокористування спостерігається скрізь, у кожній галузі.


title: Презентація на тему «Цікаві факти про країни Європи» (варіант 2)

text:
Цікаві факти про країни Європи

Загальна середня освіта в Болгарії складає 7 класів. Після цього учні складають загальнонаціональний іспит, за результатами якого вступають до профільованої гімназії. У 8-му класі основним предметом є англійська мову, а вже потім усі інші предмети.

Найстарішим навчальним закладом Східної Європи вважається Києво-Могилянська академія (1615 р.).

У маленькому італійському місті Ваконі є ресторан "Соло для двох". Замовляти місця в ньому потрібно за півроку, оскільки там всього один столик.

Перше в світі кафе-морозиво було відкрито в 1672 році в Парижі сицилійцем Франческо Прокопій ді Кортеллі. Серед відвідувачів кафе були Дідро і Вольтер.

Найдовший тролейбусний маршрут в світі складає 86 км, а проходить він у Криму між Сімферополем та Ялтою.

У Люксембурзі найвищий в Європі відсоток мобільних телефонів на душу населення (151.7 на 100 осіб, дані 2006 року).

Один з найдивніших фактів про Європу, це найвища столиця Мадрид в Іспанії розсташована на висоті 667 м над рівнем моря.

Найбільшим містом в Європі є Париж з населенням більше 12 мільйонів чоловік.

У США, Європі та деяких східних країнах вважається, що парна кількість подарованих квітів приносить щастя. У Росії парну кількість квітів прийнято приносити лише на похорон померлим. У випадках, коли в букеті багато квітів, парність або непарність їх кількості вже не відіграє такої ролі.

Після грузино-абхазької війни 1992-1993 років в Абхазії запанувала розруха. Частина будинків були розстріляні або спалені, інші залишалися цілими, але їх жителі назавжди покинули свої житла. І ті й інші представляли і до цих пір представляють моторошне видовище.

Дякую за увагу!


Презентація на тему «Італія» (варіант 21)


title: Презентація на тему «Королівство Марокко» (варіант 1)

text:
Виконали
Учні 10-А класу
Кузнєцова Анастасія
Скрипка Віталій
Королівство Марокко
Площа: 458730 км²; або 710850 км² враховуючи спірну територію Західної Сахари;
Столиця:Рабат
Політичний устрій: Конституційна монархія з виборним  парламентом.
Голова держави: Мохаммед VI з 1999;
Голова уряду:  Аделіла Бенкіран
Політична система: — конституційна монархія;
Населення:  33,241 млн чол.
Мови: арабська (державна) 75%, берберська 25%, французька, іспанська;
Релігі: іслам, сунітські течії;
Грошова одиниця: — марокканський дирхам.
Паспорт країни
Географічне положення
Рельєф країни середньо- і високогірний з долинами і плато, прибережними низовинними рівнинами і дюнами. Гол. гірські пасма: Антиатлас (1800–2712 м, г.Ікнікуін), Високий Атлас (3000-4165 м, г. Тубкаль), Сер. Атлас (2300-3340 м, г. Бу-Наср), Ер-Риф (до 2456 м, г. Тідікін). Рівнини з відмітками до 300 м розташовані вздовж узбережжя. Міжгірські рівнини Марокканської (Західної) Месети і Високого Плато (Мароккано-Оранської, або Сх. Месети) обрамовані ланцюгами Ер-Рифу, Сер. і Високого Атласів. На півдні і півд.-сході розташовані піщані і кам'янисті пустелі Сахари. Клімат Марокко субтропічний, на півночі — середземноморський. Ріки, крім ниж. течії Себу, не судноплавні.
Економіка
Загальна характеристика господарства. Марокко — аграрна країна з відносно розвинутою гірничодобувною та обробною промисловістю. Транспорт: автомобільний, морський, залізничний, повітряний. У Марокко є 17 мор. портів, в тому числі 8 великих: Касабланка, Сафі, Мохаммедія, Надор, Танжер, Агадір, Махдія, Джорф-Ласфар. Найважливіший аеропорт знаходиться в Касабланці; крім нього, Марокко має в своєму розпорядженні ще десять великих аеропортів, з яких п'ять мають міжнародне значення. Марокко є третім у світі за виробітком фосфатів, та зміна цін на них на світовому ринку значно впливає на економіку Марокко в цілому. У 2015 році, Маррокко стане першою Африканською країною, що має високошвидкісний залізничний траспорт, а до 2030 планується побудувати бильзко 1500 км високошвидкісних залізничних ліній (ТЖВ).

Населення
Населення країни становить 26,240 млн чол. (1990); 33,241 млн чол. (2005), з яких 60% ідентифікують себе арабами, 38% —бербери.
Культура
Марокко — країна з багатою культурою та цивілізацією, що лишалися практично в первозданному вигляді протягом тривалого часу. Мароканська кухня довго вважалась однією з найрізновидніших кухонь світу.

Культура
Марокко — багатонаціональна країна, що протягом своєї багатовікової історії на додачу до корінних бербер приймала багато етнічних груп, що прибували зі сходу (фінікійців, евреїв, арабів), півдня (маври), та півночі (римлян та вандалів), кожна з яких мала істотний вплив на соціальну структуру Марокко. Тут розповсюджені багато вірувань — від язичництва до юдаїзму, християнства, та ісламу.

Культура
В Марокко розвинений кінематограф. Ще в 1944 році було запроваджено Мароканський кінематографічний центр, та відкрито кіностудію в Рабаті. Крім того, багато іноземних режисерів знімали кіно в Марокко. У 2001 році вперше проведено Міжнародний кінофестиваль Марракешу.
Культура
Традиційна архітектура Марокко представлена невеличкими житловими будинками, так званими Дарами (Dar), що характеризуються в першу чергу відсутністю вікон та будь-якого орнаменту. Складаються з товстих високих стін, що охороняють її мешканців від грабіжників, звірів та подібних небезпек.

Дякуємо за увагу!


Презентація на тему «Італія» (варіант 15)


title: Презентація на тему «РЕКРЕАЦІЙНІ РАЙОНИ ТУРЕЧЧИНИ»

text:
РЕКРЕАЦІЙНІ РАЙОНИ ТУРЕЧЧИНИ
Виконав
Учень 10 класу
Кійко Едуард
План
Вступ
Туризм в Туреччині
Рекреаційні райони Туреччини
        А)Головні курортні зони
        Б)Основні туристичні райони
Висновок
Список використаної літератури

Туреччина - це країна,
 розташована між Європою
 й Азією. Вона простягнулася
 від Едирне на болгарській
границі до Карса на вірмен
ській 1700 кілометрів і на
1000 кілометрів від Чорного
 моря до Середземного. Туреччина граничить із Грецією,
 Болгарією, Грузією, Вірменією,
Іраном, Іраком і Сирією.
Ландшафт країни різноманітний:
 пустелі з оазисами, гори, степи,
 звивисті ріки, родючі сільського
сподарські землі, узбережжя
 роблять Туреччину привабливою.
Туризм в Туреччині
Туризм є однією з найбільш динамічно розвиваючихся галузей турецької економіки. Достаток унікальних історичних пам'ятників на території Туреччини, виняткової краси середземноморські пляжі,
сприятливий клімат - усе це відкриває широкі перспективи для туристичного бізнесу. Щорічно країну відвідує близько 9-10 млн. туристів майже з 80 країн. Доход державної казни від туризму складає майже чверть обсягу турецького експорту.
Рекреаційні райони Туреччини
Головні курортні зони : Егейське і Середземноморське узбережжя
 Щороку узбережжя Егейского та Середземного моря відвідує величезна кількість туристів, число яких, за прогнозами фахівців, протягом найближчих 40 років зросте вдвічі. Природні біотопи на більшій частині узбережжя у зв'язку з їхнім рекреаційним використанням будуть практично знищені.
Основні туристичні райони: Стамбул

Стамбул - найбільше місто, важливий морський порт, промислово-торговельний і культурний центр Туреччини. Розташований він в горбистій місцевості на обох берегах протоки Босфор біля Мармурового і Чорного морів, будучи єдиним містом у світі, лежачим відразу на двох континентах - Азії і Європі.
 Ізмір
Ізмір -третє за кількістю населення місто Туреччини і другий за величиною порт країни після Стамбулу. Розташоване в Ізмірській затоці Егейського моря.
Анталья
Анта́лія,  місто, порт, курорт на Середземному морі на південному узбережжі Туреччини.Великий міжнародний аеропорт.Кількість туристів, які приїжджають, з кожним роком збільшується. Місцеві визначні місця, пам'ятки:
Мінарет Ївлі — символ Анталії
Термессос — античне місто
Водоспад Дюден
Олімпос — давнє еллінське поселення
Гора Янарташ (Химера)
Мечеть Іскеле

Бурса
Бурса — місто в північно-західній Туреччині, адміністративний центр провінції Бурса, четверте найбільше за кількістю населення в країні, після Стамбулу, Анкари і Ізміра, місто-мільйонер.
Таким чином, Туреччина - країна, що володіє великими рекреаційними ресурсами, залучає до себе увага туристів з усього світу з пізнавальними,
лікувально-оздоровчими, екскурсійними й іншими цілями, що приводить до взаємного співробітництва країн.
Література
www.google.com.ua
Туреччина. Навч. посібник / За ред. В. В. Ковалевського, В. Ф. Семенова, О. Л. Михайлюк та ін. - К.: Либідь.
Шаблій О.І. Рекреаційні ресурси як основа туристичного потенціалу – ЕК.: Либідь.
Дякую за увагу!!!


title: Презентація на тему «Промисловість»

text:
Промисловість. Географія основних галузей промисловості світу
Зміст
Енергетика;
Етапи ПЕКу;
Електроенергетика;
Металургія;
Кольорова металургія;
Машинобудування;
Хімічна промисловість;
Лісова та деревообробна промисловість;
Легка промисловість;
Харчова промисловість.

Енергетика
Енергетика, або паливно-енергетичний комплекс (ПЕК), — це складна міжгалузева система, яка видобуває паливо та виробляє електроенергію, а також транспортує, розподіляє її. Енергетика — основа сучасного господарства. Рівень споживання електроенергії є важливим показником економічного потенціалу та рівня розвитку країни. Світове виробництво та споживання енергоресурсів (нафти, газу, вугілля, урану, рушійної сили води, енергії Сонця, вітру) поступово зростають. Найбільші енергоспоживачі: США — 26 % світового енергоспоживання, Китай - 10%, Росія - 1%, Японія,ФРH - 4%, Україна, Велика Британія, Італія, Франція — по 2%.За останні два століття світова енергетика пройшла у своєму розвитку два головних етапні нині наблизилася до третього.

Етапи ПЕКу
Перший, вугільний етап, тривав упродовж XIX і першої половини XX ст., коли переважало вугільне паливо.
Другий, нафтогазовий етап, розпочався в другій половині XX ст. і продовжується нині, що зумовлено багатьма перевагами нафти й газу як ефективніших енергоносіїв порівняно з твердим паливом.
Третій етап — це поступовий перехід від використання переважно вичерпних мінеральних ресурсів до енергетичного палива, що ґрунтується на відновлюваних і невичерпних ресурсах, або до альтернативних джерел енергії (енергії Сонця, геотермальної енергії Землі, енергії морів і океанів, вітру, біоенергії, енергії термоядерних реакцій). Це пояснюється погіршенням гірничо-геологічних умов видобування палива і загостренням проблеми енерго
забезпечення людства на початку XXI ст.

Електроенергетика
Е л е к т р о е н е р г е т и к а — галузь, яка визначає НТП. Основну частину електроенергії виробляють великі електростанції: теплові — 65 %, гідравлічні — 15 % атомні — 15%. У їх розміщенні простежуються певні тенденції: зміщення в райони, що найбільш забезпечені енергоресурсами; у країнах, які імпортують енергоносії, — тяжіння до приморських районів з орієнтацією на нафтопереробні заводи або вугільні термінали; зниження рівня територіальної концентрації в економічних районах. Найбільші потужності АЕС зосереджено у США, Франції, Японії, Росії, Німеччині, Канаді, Бельгії, Великій Британії, Україні, Швеції.

Металургія
Ця галузь охоплює чорну та кольорову металургію, які є основним виробником конструкційних матеріалів. Чорна металургія виробляє чавун, сталь і прокат, використовуючи як основну сировину залізну руду, а як паливо — високоякісне вугілля. Найбільші запаси залізної руди сконцентровано в Росії, Бразилії, Китаї, США, Канаді, Австралії. Чорні метали виробляють в 67 країнах світу, 80 % загального обсягу випуску сталі дають розвинуті країни. Швидкими темпами розвивається чорна металургія в Бразилії, Індії, Південній Кореї, Туреччині.

Залежність підприємств чорної металургії від сировинної бази поступово зменшується. Крім того, збільшується рівень використання вторинних ресурсів — металобрухту, у розміщенні підприємства чорної металургії тяжіють до місцевих сировини і палива: до залізорудних (Франція, Швеція, Україна, Росія) або до вугільних (Німеччина, Росія, Польща) басейнів. Проте останнім часом їх нерідко споруджують поблизу довізної сировини в портах і припортових районах (Японія, Франція, США) або, орієнтуючись на споживача, будують невеликі переробні заводи (США, Італія, Іспанія). Територіальна структура підприємств чорної металургії в світі має свої особливості: це не окремі металургійні центри, а цілі металургійні райони. Наприклад, у США — Клівленд—Детройт, Чиказький район, у ФРН — Рейнсько-Вестфальський район, у Великій Британії — Південний Уельс.

Кольорова металургія
Кольорова металургія сформувалась у країнах, які мають значні запаси руд різних кольорових металів: Росії, СІЛА, Китаї, Канаді, Австралії, ШАР. Основну сировину для виробництва алюмінію — боксити — видобувають в Австралії, Гвінеї, Бразилії, Ямайці, Китаї, Індії. Провідними країнами зі світової виплавки алюмінію є Китай (14%), Росія (13,5%), США (11 %), Канада(10,7%), Австралія (7,4 %), Бразилія (5 %), Норвегія (4,4 %). Поклади свинцево-цинкових руд ще є в багатьох країнах світу. На них багаті надра США, Канади, Австралії, Іспанії, Німеччини, Мексики, Перу. Видобування і виробництво олова сконцентровано переважно в країнах Азії, Африки і Латинської Америки. Більшість промислово розвинутих країн бідні на руди кольорових металів. Основними чинниками розміщення підприємств кольорової металургії є: сировинний, транспортний, енергетичний, орієнтація на споживача.

Машинобудування
Машинобудування. Це провідна галузь промисловості за загальною вартістю продукції, що виробляється, і за кількістю зайнятого у виробництві населення. Машинобудівний комплекс охоплює машинобудування та металообробку. Він ґрунтується на значних між- і внутрішньогалузевих зв'язках і характеризується складністю структури. На машинобудування припадають 37 % вартості світового промислового виробництва. У світі сформувалися 4 великих ареали машинобудування : Північноамериканський, де основну роль відіграють США, Західноєвропейський, де лідирують Німеччина, Велика Британія, Італія, Франція,Східноазіатський та Південно-Східноазіатський (Японія), Східноєвропейський (машинобудівний комплекс Росії). Досить високого рівня досягло машинобудування в таких країнах Європи, як Швеція, Нідерланди, Бельгія, Швейцарія, Іспанія, Чехія, Польща, Азії — Південна Корея, Сінгапур, Індія, Туреччина, Латинської Америки — Бразилія, Аргентина, Мексика.

Хімічна промисловість
Хімічна промисловість. Основною сировиною, що використовується в хімічній промисловості, є коксівне вугілля, газ, нафта, солі. Продукцію галузі — кислоти, мінеральні добрива, фарби, лаки, отрутохімікати, штучні волокна, синтетичний каучук, пластмаси — використовують у технологічних процесах багатьох галузей господарства. Хімічна промисловість виробляє фототовари, фармацевтичні вироби, побутові хімікати. Найбільшими виробниками хімічної продукції у світі є США (близько 20% світового виробництва), Японія, Росія, Німеччина (по 10%), Китай, Велика Британія, Франція, Італія, Україна. Значного розвитку галузь набула в Бразилії, Індії, Південній КореїОсновні принципи розміщення підприємств хімічної промисловості такі: тяжіння до місцевої сировини (США, Росія), довізної сировини (наприклад, нафтохімічні підприємства Японії, Італії, Нідерландів, що розташовані в портах), нафто- і газопроводів (США, Росія).

Лісова і деревообробна промисловість
Ця галузь охоплює лісозаготівлю, лісопиляння та обробку деревини. Основними виробниками пиломатеріалів у світі є США, Канада, Японія, Швеція, Німеччина, Фінляндія; фанери — Південна Корея, Японія; картону та паперу — США, Японія, Швеція, Норвегія, Фінляндія, Канада. Понад 50 % світового виробництва целюлози припадають на США і Канаду, а також Швецію, Японію, Росію, Фінляндію, Китай, Бразилію. Підприємства цієї галузі тяжіють до сировини, джерел водопостачання і споживача.

Легка промисловість
Провідною галуззю легкої промисловості є текстильна. Основні райони виробництва тканин зосереджено в Китаї, Росії, США, Індії (перше місце у світі за випуском бавовняних тканин), Японії (світовий лідер за випуском шовкових тканин), Німеччині. Підприємства легкої промисловості тяжіють до споживача, сировини і трудових ресурсів. Нині у легкій промисловості світу розрізняють виробництва, які випускають дешеву продукцію, що виробляється низько кваліфікованою робочою силою, і виробництва, які потребують застосування складних технологій, дорогої сировини, висококваліфікованих кадрів.

Харчова промисловість
До неї належать галузі, які виробляють продукти харчування, тютюнові, лікеро-горілчані вироби, мінеральні води, біологічні добавки та ін. Підприємства тяжіють до джерел сировини (заводи мінеральних вод, рибоконсервні заводи, виноробна галузь), споживача (підприємства з виробництва продуктів харчування, молокозаводи, борошномельні комбінати, хлібозаводи, кондитерські фабрики та ін.). Між країнами на світовому ринку відбувається постійний товарообмін продукцією харчової промисловості. Значний розвиток промисловості на планеті призводить до загострення екологічних проблем. За умови раціонального природокористування ці проблеми можна розв'язувати, споруджуючи високотехнологічні очисні споруди, впроваджуючи безвідходні технології виробництва, доцільно розміщуючи підприємства.


title: Презентація на тему «Демократична Соціалістична Республіка Шрі-Ланка»

text:
Демократична Соціалістична Республіка Шрі-Ланка
    Офіційна назва - Демократична Соціалістична Республіка Шрі-Ланка(колишній Цейлон).
    Державний устрій. - унітарна республіка. Глава держави - президент. Глава уряду - прем'єр-міністр. Вищий законодавчий орган - однопалатний парламент - Національна державна асамблея
Шрі-Ланка - держава у Південній Азії, що розташована на острові Цейлон в Індійському океані, на південь від півострова Індостан. Протяжність берегової лінії - 1340 км. Площа території - 65 610 кв. км (120 місце в світі).
Столиця - Коломбо
Великі міста
Дехівала-Маунт-Лавінья
Джафна
Канді
Шрі-Джаяварданапура
    Рівень грамотності населення Шрі-Ланки - 90% (серед чоловіків 93%, серед жінок - 87%).
    На 1000 ланкійок доводиться лише 967 ланкійців. При цьому 10 ланкійок народжують в середньому 19 малюків.
    За рівнем життя населення Шрі-Ланка посідає 89 місце у світі.
   Кілька слів про становище ланкійських жінок. Здавна роль жінок у Шрі-Ланці, як і в більшості азіатських країн, обмежена домашнім господарством. Жінки беруть участь також в аграрному виробництві, виконуючи менш важкі роботи.

Економіка Шрі-Ланки
Економічне становище Шрі-Ланки багато в чому залежить від виробництва рису. Ще в 1930-х роках з ініціативи Дона Стефена Сенанаяке влада прийняла програму колонізації нових земель на базі відновлення древніх зрошувальних споруд і планового будівництва землеробських поселень.
Інші галузі первинного сектора економіки
   Рибальство ведеться як у внутрішніх водоймах, так і в прибережній морській зоні.
   У Шрі-Ланці ще збереглися великі ліси. Деревина використовується насамперед на паливо.
   У Шрі-Ланці ведеться видобуток дорогоцінних каменів і графіту, переважно на експорт

Туризм


title: Презентація на тему «Французька Республіка»

text:
Французька Республіка
Франція - найбільша за територією країна в Західній Європі площею 551 500 квадратних кілометрів (площа суші дорівнює 545 630 квадратним кілометрам).Франція належить до західно-європейським державам і за площею займає перше місце серед західноєвропейських країн. Франції належить острів Корсика в Середземному морі. Країна межує з п'ятьма країнами Європейського Союзу та зі Швейцарією, а тунель під Ла-Маншем з'єднує її з Великобританією. На заході Франція омивається Атлантичним океаном (Біскайська затока і протоку Ла-Манш), а на сході Середземним морем.
Загальна характеристика
Франція
Фра́нція, офіційна назва Францу́зька Респу́бліка (фр. La France, République Française) — держава на заході Європи, республіка, що межує на північному сході з Бельгією, Люксембургом і Німеччиною, на сході з Німеччиною, Швейцарією й Італією, південному-заході з Іспанією й Андоррою, на півдні омивається Середземним морем, на заході — Атлантичним океаном.
Площа (разом з Корсикою) — 543 965 км². Столиця і найбільше місто — Париж. Окрім метрополії, Франції належать численні заморські території — Гваделупа, Сен-Бартельні, Сен-Мартен,Французька Гвіана, Мартиніка, Майотта, Реюньйон, Сен-П’єр, Південні й Антарктичні території, Нова Каледонія,Французька Полнезія, Волліс і Футуна.
Символіка
Національне свято — 14 липня —День  взяття Бастилії (1789).
Гімн Франції — пісня «Марсельєза», яка була написана в Стразбурзі у 1792 році, а 14 липня проголошена національним гімном. Прапор Франції — синьо-біло-червоний. Білий колір символізує королівську владу, а синій і червоний — кольори кокарди національної гвардії Парижа.
Єдиного і визнаного всіма герба зараз у Франції немає. З римських часів існує обов'язкова частина офіційного герба — лікторський пучок, який після Паризької Комуни був оточений лавровим вінком, орденом почесного легіону, гілками оливи і дуба. У 20-і роки XX ст. герб був дещо змінений, і є одним із символів Франції. Крім того, існує Великий герб Франції, в якому об'єднані успадковані з далекого середньовіччя герби 56 французьких історичних провінцій і територій.
Своїм національним символом французи вважають Маріанну — символічний жіночий образ, який уособлює Францію.
Населення
Сучасне французьке населення в значній мірі є корінним і являє собою сплав багатьох людей кельтського, германського, латинського і слов'янського походження. Попри те, що відбувалося в багатьох інших країнах, іммігранти змішалися так добре в існуюче французьке суспільство, що сьогодні досить важко визначити етнічне походження більшості французьких громадян. Більш етнічно помітні - це іммігранти 20-го століття, включаючи передбачуваних 4000000 іноземців, здебільшого португальців, іспанців та італійців, і багатьох французьких жителів, більшість з яких араби, які приїхали до Франції в 1960-х роках з колишніх французьких колоній в Алжирі та Південної Африки . У 1990 році приблизно 2,5 мільйона північних африканців жили у Франції.
Клімат
Чотири типи клімату переважають у Франції. Помірний морський клімат переважає на заході країни, недалеко від берегів, і ілюструється в Бресті, де м'яко взимку (7 градусів за Цельсієм / 45 градусів за Фаренгейтом в січні), і прохолодно влітку (16 градусів за Цельсієм / 61 градус за Фаренгейтом в липні) , а кількість опадів часто (800 мм / 32 дюйма) протягом 180 днів у році. У середніх широтах переважає континентальний клімат у внутрішніх районах країни, з жарким літом (середня температура липня 18 градусів за Цельсієм / 64 градуси за Фаренгейтом в Парижі) і більш жорсткі зими (середня температура січня 2 градуси за Цельсієм / 36 градусів за Фаренгейтом в Парижі) , а опади випадають на менше число днів у році. Гірський клімат переважає на високих пагорбах, де температура впливає головним чином на висоті, а взимку різко холодна і тривала. Кількість опадів зростає із збільшенням висоти і зустрічається у вигляді снігу взимку, в багатьох селах у високих полонинах сніг випадає на протязі більш ніж 50 днів кожен рік.
Економіка
Франція – високорозвинута країна, яка має значний вплив і на міжнародні економічні відносини, і на світову політику. Вона є чле-ном Великої Сімки, входить до НАТО, ОЕСР, посідає за економіч-ним потенціалом друге місце в Європейському Союзі. За розмірами ВВП (за ПКС) Франція має восьму в світі позицію, після США, Китаю, Японії, Індії, Німеччини, Великою Британії та Росії. Вона є значним експортером капіталу, за обсягом банківської діяльності перебуває на третьому місці в світі. В Європі Франція є третьою дер-жавою за площею (після Росії та України) й за чисельністю населен-ня (після Росії й Німеччини). Франція має розвинуту авіакосмічну промисловість, атомну енергетику, хімічну промисловість та сферу послуг. За виробництвом сільськогосподарської продукції Франція посідає четверте місце в світі (після Китаю, Індії та США), а за її експортом – друге (після США).

Сучасна система освіти Франції складалася протягом останніх двох сторіч та вважається однією із найпередовіших у світі.
Основні її особливості - перевага державних навчальних закладів і безкоштовність навчання для всіх, включаючи іноземців (університети стягують з іноземних студентів лише номінальну плату). Ще одна особливість освітянської системи Франції - це практично однакова якість навчання як у столиці, так і у провінціях.
За останніми даними, число школярів і студентів у Франції перевищило 15 млн. осіб і склало чверть населення країни. У країні близько 7 тис. коледжів, 2600 ліцеїв. На потреби освіти щорічно витрачається 21% державного бюджету. Система освіти - найбільший роботодавець країни: у ній зайнято більше половини державних службовців.
Зараз Франція посідає третє місце у світі з прийому учнів-іноземців. Навчання кожного такого студента обходиться державній скарбниці в 35 тис. франків на рік, іноземних студентів зараховують у державні навчальні заклади на тих же умовах, що й власних.
Освіта
Система навчання
Флора
24% територій займають ліси, в яких ростуть горіх, береза, дуб, ялина, каштан, липа, коркове дерево. На побережжі Середземного моря виростають пальми і цитрусові.
Фауна
Для фауни Франції характерні наступні представники: лисиця, ведмідь, вовк, борсук, лісовий кіт, олень, кабан, косуля, білка, заєць, лань; у горах — гірські козли, змії. Птахи — куріпка, рябчик, бекас, фазан, вальдшнеп, сорока, дрізд, горобець, голуб, яструб.
Флора і фауна
Визначні пам'ятки
У Франції зосереджена величезна кількість культурних цінностей, практично кожне місто, а іноді і невеликі села, є сьогодення музеєм історії і культури. Окрім незліченних пам'ятників культури і стародавніх цивілізацій, країна володіє прекрасними природними умовами - білосніжними схилами альпійських гір, прекрасними пляжами атлантичного і середземноморського побережжя, середньовічними замками, обширними виноградниками і чарівними старими винокурнями, а також безліччю місць, пов'язаних з життям і діяльністю різних історичних діячів.

Кухня
Загальна характеристика
Франція
Символіка
Населення
Клімат
Економіка
Освіта
Флора і фауна
Визначні пам’ятки
Кухня

Зміст


title: Презентація на тему «Загальні відомості про мінеральні добрива» (варіант 2)

text:
Загальні відомості про мінеральні добрива
Добрива — органічні й неорганічні речовини, які застосовують для поліпшення умов живлення культурних рослин з метою підвищення врожаю й поліпшення його якості.
За наявністю поживних речовин:
Діюча речовина – це загальноприйнята характеристика добрив, яку використовують при порівнянні добрив у розрахунках норми їх внесення в ґрунт.
Добрива — основа підвищення кількості та якості сільськогосподарської продукції. Їх доцільне використання покращує родючість ґрунтів, підтримує позитивний баланс біогенних елементів та гумусу.
Близько 50 % загального врожаю одержують за рахунок добрив. Правильне застосування їх дає змогу активно втручатися у кругообіг речовин на Землі, створювати, зокрема, позитивний баланс поживних речовин у землеробстві.

Презентацію підготувала учениця 10 класу Чебанова Маргарита


Презентація на тему «Італія» (варіант 20)


title: Презентація на тему «Ресурси»

text:
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master subtitle style
LOGO
Click to edit Master title style
:


title: Презентація на тему «Проект збереження Чорного і Азовського морів» (варіант 2)

text:
Проект збереження Чорного і Азовського морів
[…Шторм утих. Молите бога, чтоб был обилен ваш улов:

Трудна и пениста дорога по мутной зелени валов.

Все холодней, все позже зори…

Но знает кормчий ваш седой, что ходят по морю святые

И носят звезды над водой…]

                                                                                © Э. Багрицкий

     Чорне і Азовське моря — найвіддаленіші від Світового океану. Площа їх водозбірного басейну значно перевищує площу самих морів. Це зумовило надзвичайну чутливість їх до впливу людської діяльності. Протягом останніх
десятиріч
відбувалися евтрофікаційні
процеси, забруднення морського
шельфу токсичними речовинами,
абразія берегів, втрати
біологічного різноманіття і
рибних ресурсів, значні втрати
рекреаційних ресурсів.
             До Азово-Чорноморського басейну належить 98% території України. Водозбірний басейн Чорного і Азовського морів охоплює територію 2,4 млн кв. км. Частка території України у площі Азово-Чорноморського водозбірного басейну становить 23% і включає водозбірні басейни Дунаю, Дніпра, Дністра, Південного Бугу, Сіверського Дінця (басейн Дону), малих річок північного Приазов'я, Криму, північного-західного Причорномор'я.

     Морське узбережжя Чорного і Азовського морів займає значну частину південного кордону України. Воно охоплює п'ять адміністративних одиниць — Донецьку, Запорізьку, Херсонську, Миколаївську та Одеську області, а також Автономну Республіку Крим. Загальна довжина берегової лінії перевищує 3000 км.

     У Чорному і Азовському морях внутрішні води займають 10881 кв. км, територіальні води України становлять 29454 кв. км, а площа шельфу до ізобати 200 м — 55750 кв. км, що становить 57% усього Чорноморського шельфу..

     У межах України розташовані 14 морських лиманів і естуаріїв загальною площею 1952 кв. км, 8 заток загальною площею 1770 кв. км, близько 20 приморських водно-болотних угідь загальною площею 635 000 га. Інтенсивний економічний розвиток і виснажливе природокористування призвели до значного екологічного навантаження на екосистеми Азовського та Чорного морів.

Проблеми Чорного і Азовського морів
   Перевищення обсягу забруднень над асиміляційною здатністю морських екосистем, надходження до морів чужинних біологічних видів, використання природних морських ресурсів в обсягах, що перевищують їх потенціал, застосування екологічно шкідливих технологій добування морських ресурсів, транспортування і перевантаження морських вантажів тощо протягом останніх 30 років обумовили значні зміни природного стану морського довкілля.    Мікробіологічне забруднення прибережних вод стоками комунальних підприємств часто унеможливлює їх використання для оздоровлення людей. Хвильова абразія призводить до поширення небезпечних геологічних процесів уздовж усього морського узбережжя.
   Одним із негативних впливів на морське середовище є днопоглиблювальні і гідромеханізовані роботи, які здійснювалися в територіальних водах та на шельфі Чорного моря.
   Проблемою прибережної смуги є також берегова ерозія. Близько 2600 км берегової лінії руйнується від змивання та ерозії. Понад 100 га землі втрачається для різного використання щороку. Це призводить до зменшення територій для містобудування і розвитку туризму, має згубний вплив на берегову екосистему.
   Найчутливішою до антpопогенного навантаження є пpибеpежна частина Чоpного та Азовського моpів, особливо у зонi діяльності поpтiв, гирлових piчкових зонах, а також зонах впливу великих мiст. Прибережну частину Чорного моря забруднюють берегові підприємства, які скидають стічні води в море.
   Значна частина забруднювальних речовин потрапляє до моря внаслідок діяльності об'єктів комунального господарства великих міст на узбережжі — Одеси, Севастополя, Феодосії та інших. Загалом за 1998 р. у межах України в море було скинуто стічних вод без очищення 5,9 млн. м3: недостатньо очищених — 34,5 млн. м3: нормативно очищених — 224,6 млн. м3. При цьому в море надійшло 5,1 тис. т завислих речовин і 5,1 тис. т органічних речовин.
Об'єми скидів стічних вод до Чорного моря
Екологічний стан Чорного і Азовського морів
   Незважаючи на вказані недоліки протягом останніх років, стан навколишнього середовища Чорного і Азовського морів дещо покращився і має тенденцію до стабілізації. За даними моніторингу, за останні роки вміст у воді біогенних речовин знаходиться на постійному рівні, який значно нижче ГДК для азоту амонійного, нітратів і фосфатів. Це пов'язано зі зниженням інтенсивності внесення мінеральних добрив, пестицидів на сільськогосподарські угіддя, що сприяло зменшенню вимивання біогенних і забруднювальних речовин з водозбірних територій основних річок. Основними забруднювальними компонентами морського середовища є нафтопродукти. Постійний вміст нафтопродуктів у морській воді пов'язаний з діяльністю промислових підприємств, портів, втратами під час бункерних операцій, виносом до моря з річковими водами і стічними водами комунальних очисних споруд.
        Способи вирішення ПРОБЛЕМ
 1.  Контроль забруднення, що надходить зі стоком річок (включаючи елементи басейнового управління, регулювання використання агрохімікатів на водозбірній площі, будівництво та реконструкцію каналізаційних мереж та очисних споруд для запобігання скидання забруднених стічних вод у річки басейну, моніторинг та контроль якості води річок, які впадають в моря).
2.   Скорочення забруднень з точкових джерел (реконструкція очисних споруд стічних вод у міських населених пунктах, зокрема, в Іллічівську, Одесі, Генічеську, Складовську; складання реєстру землекористувачів та реалізація водоохоронних заходів).
3.   Зменшення забруднення атмосфери (інвентаризація джерел забруднення, реалізація технологічних рішень, контроль промислових об’єктів в зонах рекреації тощо).
4.   Удосконалення системи поводження з твердими відходами у прибережній смузі (будівництво нових сучасних полігонів в АР Крим, Донецькому регіоні; інвентаризація та ліквідація несанкціонованих звалищ; стимулювання підприємств з переробки відходів тощо).
5.   Посилення системи контролю за переміщенням небезпечних речовин та матеріалів, а також запобігання забрудненню з суден.
6.   Запобігання аварійним ситуаціям в регіоні (перевірка промислових підприємств та об’єктів підвищеної небезпеки, підготовча діяльність для запровадження Плану дій при надзвичайних ситуаціях на Чорному морі, розроблення Національної програми реагування в разі виникнення аварій, інші).
7. Захист та невиснажливе використання біо- та ландшафтного різноманіття.
8.   Охорона земель та запровадження системи інтегрованого управління у прибережній смузі.
Презентацію готували:Вербова Анастасія,Шевченко Андрій, Подколзіна Анна

ДЯКУЄМО ЗА УВАГУ!


title: Презентація на тему «WWF»

text:
WWF
World wide fund

WWF's mission is to conserve nature and reduce the most pressing threats to the diversity of life on Earth.
Our vision is to build a future in which people live in harmony with nature.
STRATEGIC PLAN
Combining traditional conservation with humanity’s unstable use of natural resources
Focusing efforts on the most important places, species, and footprint areas
Integrating this work from the local level to the global
Taping into the enormous power we all have to protect biodiversity and steer the world towards stability

A BRIGHTER FUTURE
	We seek to be the voice for those creatures who have no voice.
GOAL AND STRATEGIES
Protect and restore species and their habitats
Strengthen local communities' ability to conserve the natural resources they depend upon
Ensure that the value of nature is reflected in decisions made by individuals, communities, governments and businesses
Mobilize hundreds of millions of people to support conservation


title: Презентація на тему «Італія» (варіант 33)

text:
Італія
Пiдготувала
Учениця 10 класу
Лазарєва Дiaна
Італія
Італія є однією із найдревніших держав світу.
Ще в II-І тисячоліттях до Христа на Апеннінському півострові жили племена італіків, які заснували Рим.
Пізніше цією територією володіла Візантія, завойовували її франки та інші племена.
У середньовіччі Італія була роздрібнена.
Як єдина держава постала в 1870 р.

Італія
Італія — морська держава. Близько 80% державних кордонів омиває Середземне море, що сприяє вигідним міжнародним зв'язкам. Через порти Генуя, Венеція і Трієст здійснюється перевезення міжнародних вантажів. Сухопутні кордони Італії проходять через Альпи, тут вона межує з Францією, Швейцарією, Австрією і Словенією.

Італія
На території Італії розташовані дві карликові держави: Республіка Сан-Маріно і держава-місто Ватикан як центр римо-католицької церкви.

Італія
Нині Італія — високорозвинена індустріально-аграрна країна. За обсягом ВНП вона вийшла на третє місце у Європі (1152 млрд доларів СІНА, 1998 р.) після Німеччини і Франції, випередивши Великобританію і всі інші країни Європи. Свого сусіда по макрореґіону Іспанію вона перевищує більш ніж удвічі, а в розрахунку на одного жителя — майже на одну п'яту.

Політичний устрій
Італія — парламентська республіка. Главою держави є президент, якого обирають на сім років. Зараз президентом є Джорджо Наполiтано Законодавча влада належить парламенту.
Виконавчу владу здійснює Рада Міністрів.
Політична система базується на демократичному плюралізмі і багатопартійності.

Населення
За чисельністю населення (57,3 млн осіб, 2000 р.) Італія займає третє місце в Європі після Російської Федерації, Німеччини і перше — у Південній Європі.
Більшість населення становлять італійці (94,1%),                                        сардинці (2,7%),                        ретороманці (1,3%) та                    інші національності                                (1,9%).
Рим - це неосяжна столиця, яка протягом вже багатьох століть притягує туристів зі всієї земної кулі. Подорожуючи по Риму, мимоволі помічаєш, що з усіх боків тебе оточують чудові предмети мистецтва і незвичайна архітектура.
Рим - місто, що закохав у себе мільйони людей.

Рим
Природні ресурси Італії
Природні ресурси       Італії вельми різноманітні.
Запаси деяких            корисних копалин          зовсім невеликі, а          їх родовища            розподілені дуже нерівномірно.
Часто залягаючи на           не зовсім зручних територіях, додатково створюються труднощі для їх видобутку та розробки.
Природні ресурси Італії
Мабуть самі затребувані природні ресурси Італії - це сонце,              море, гори і чудові                   природні ландшафти,                            разом з цілющими                                        термальними джерелами.
Все це добре продається як туристам, так і корінним жителям країни і становить основну частину валового продукту цієї туристичної країни.


title: Презентація на тему «Італія» (варіант 43)

text:
Італійська Республіка

Державний прапор

Герб Італії
Іта́лія (італ. Italia), Італі́йська Респу́бліка (італ. Repubblica Italiana) — держава на півдні Європи, в Середземномор'ї. ЗаймаєАпеннінський півострів, Паданську рівнину, південні схили Альп, острови Сицилія, Сардинія тощо. На суходолі Італія межує зФранцією на північному заході, зі Швейцарією й Австрією на півночі та Словенією на північному сході.
На території Італії розташовані також такі державні утворення: Сан-Марино, Ватикан, Суверенний Мальтійський орден.

Італія — член ООН, НАТО, ЄС.

Столиця — Рим — 2,6 млн людей, (1997 р.) з передмістями — 3,8 млн.

Великі міста — Мілан — 1,305 млн осіб, Неаполь — 1,047 млн осіб, Турин — 921 тис. осіб, Палермо — 686 тис. осіб, Ґенуя — 656 тис. осіб.

Розташування Італії
Державний устрій
Згідно з республіканською Конституцією, що була урочисто прийнята 27 грудня 1947 і набула чинності 1 січня 1948, Італія є «демократична Республіка, що заснована на праці. Вища влада належить народу, який втілює її в формах і межах, визначених Конституцією». Виборний двопалатний Парламент складається з Палати Депутатів (630 членів) і Сенату Республіки (315 членів). Законодавча функція належить обом Палатам. Крім того, вони контролюють політику і діяльність виконавчої влади. Парламент на спільному засіданні обирає Президента Республіки терміном на 7 років. Обов'язком Президента Республіки є призначення Голови Ради Міністрів (Прем'єр-Міністра), а також членів Кабінету Міністрів.
Адміністративний поділ
Італія поділяється на 20 областей — Валле д’Аоста, Ломбардія, Трентіно-Альто Адідже, Фріулі-Венеція Джулія, П'ємонт, Лігурія,Венето, Тоскана, Умбрія, Емілія Романія, Марке, Абруццо, Лаціо, Молізе, Базіліката, Кампанія, Калабрія, Апулія, Сардинія іСицилія, (п'ять з яких — Сицилія, Сардинія, Трентіно-Альто-Адідже, Валле-д’Аоста та Фріулі-Венеція Джулія — мають особливий статус), області поділені на 110 провінцій. Провінції в свою чергу поділяються на комуни. Загальна кількість комун — 8101. Області із особливим статусом (автономії) мають власні парламенти — обласні ради та уряди — джунти — які мають спеціальні повноваження в питаннях місцевого самоврядування.
Географічне положення
Італія — це країна, що розташована на півдні Європи, оточена морями басейну Середземного моря і займає:
весь Апеннінський півострів;
великі острови Сицилія, Сардинія;
7 населених островів Тосканського архіпелагу, найбільшим з яких є острів Ельба;
Понціанські острови;
острови Іск'я, Капрі, Прочіда;
острови Еолійського (Ліпарського) архіпелагу;
острів Устіка;
Еґадські острови;
архіпелаг Маддалена, острови Таволара, Молара, л'Асінара, Сант-Антіоко і Сан-П'єтро поблизу Сардинії;
острів Пантеллерія й Пелаґійські острови в Сицилійському морі;
острови Треміті в затоці Ґарґано.

Сухопутні кордони проходять вздовж гірського ланцюга Альп: на заході із Францією — 488 км, на півночі — зі Швейцарією — 740 км й Австрією — 430 км, на сході зі Словенією — 232 км. Крім того Італія має кордони з двома невеличкими державами — анклавами: Ватиканом — 3,2 км та Сан-Марино — 39 км.
Морські кордони проходять узбережжями морів: зі сходу — Адріатичного, з півдня — Іонічного, з південного заходу — Тірренського, а з північного заходу — Ліґурійського. Південне узбережжя острова Сицилія омивають води Сицилійського моря.
Довжина берегової лінії — 7 600 км.
Територіальні води — 12 морських миль.
Континентальний шельф — 200 морських миль.

Площа території — 301 308 км².
Площа суші — 294 020 км² з яких:
38,7 % — гори;
39,7 % — пагорби;
21,6 % — рівнини;
Площа рік та озер — 7 210 км².

Характеристика території
Сардинія
Сардинія
Гори: Альпи — на півночі, Апенніни — уздовж Апеннінського півострова з північного заходу на південний схід. Підняття Альп й Апеннін проходило в Кайнозойську еру під час формування Альпійсько-Гімалайського ланцюга. Альпійська дуга містить на своєму заході найвищі гірські масиви, серед яких виділяються піки Монблан — 4810 м, Монте Роза(Дюфур) — 4634 м і Монте Червіно (Маттерхорн) — 4478 м, що вкриті вічними снігами. Західні Альпи можна поділити на Приморські, Коційські й Ґрайські. Центральні Альпипідрозділяються на Пеннінські, Лепонтинські й Ретицькі. Східні Альпи поділяються на Доломитові, Карницькі і Джулійські. Висота гір знижується із заходу на схід. Апенніни нижчі за Альпи (пік Корно Ґранде — 2912 м). Ланцюг Апеннін протягнувся на 1190 км. Ширина коливається від 30 до 150 км. До головної гірської системи Апеннін прилягають Тірренські та Адріатичні Преапенніни. Гірський рельєф Сицилії вважається продовженням Апеннінського ланцюга. Найвища точка — конус діючого вулкана Етна (3350 м). Гірські системи Сардинії разом з горами Корсики є рештками стародавнього гірського масиву Тірреніди, що здебільшого заглибився в море, а колись складав єдину гірську країну з Альпами й Апеннінами.
Рівнини: Падано-Венеціянська рівнина, розташована проміж південними схилами Альп та північними передгір'ями Апеннін, має площу 46 тис. км², що становить 71 % від загальної площі рівнин Італії. Інші рівнини — це здебільшого невеликі за площею долини — розширення прибережних територій, як от: Пізанська, Маремма, Аґро-Понтіно, Кампанійська, низовина Селе уздовж Тірренських берегів; долина Тавольєре й Салентінський півострів на Адріатичному березі; низовини Сібарі та Метапонто — на Іонійському узбережжі.
Економіка
Італія — високорозвинена індустріально-аграрна країна, яка за обсягом промислового виробництва на межі ХХ-XXI ст. входить у число 10 найрозвиненіших країн світу. Основні галузі промисловості: машинобудівна, текстильна і швейна, залізо- і сталеливарна, хімічна, харчова, моторобудівна, туризм. Найважливіший сектор економіки Італії — обробна промисловість. Транспорт — залізничний, автомобільний, морський, повітряний. Гол. морські порти: Генуя, Трієст, Венеція, Неаполь. Повітряний транспорт є важливим засобом пересування на території Апеннінського п-ова, для зв'язку з островами. Нарівні з великими міжнародними аеропортами в Римі, Мілані і Неаполі існує багато невеликих аеропортів на материку і островах. Головна авіакомпанія Італії — «АльІталія».
Промисловість
Основна галузь - автомобільне машинобудування, в якому зайнято близько 3% жителів Італії. Головний автомобільний концерн країни - FIAT, йому належить близько 150 підприємств по всій країні
Енергетика. Італія залежить від імпорту енергоресурсів. Він досягає 4/5 її потреб, проти 1/2 у середньому в Західній Європі. Особливо велика роль належить імпортній нафті (приблизно 70 млн т на рік). Власний її видобуток — 5 млн т, природного газу — 60 млрд м3. З 220 млрд кВт год виробленої протягом року електроенергії на ГЕС припадає 1/5. Атомна енергетика не розвинена.

Нафту і природний газ видобувають на Паданській низовині. Численні невеликі ГЕС побудовані на лівих притоках річки По, які беруть свій початок в Альпах. Пунктами прийому нафти і нафтопереробки є Ґенуя і Трієст, від яких ідуть трансальпійські нафтопроводи в Німеччину, а також невеликі портові міста на Півдні. Важливою подією стало введення в експлуатацію транссередземноморського підводного газопроводу, який з'єднав алжирські газопромисли з материковою Італією через Туніс і Сицилію. Підводна його частина має довжину 160 км.

Обробна промисловість. Після Другої світової війни Італія зробила великий крок у розвитку обробної промисловості. Це не тільки провідна, а й сучасна і комплексна сфера її матеріального виробництва. Характерними рисами, порівняно з іншими головними розвиненими країнами, є низька частка високотехнологічних виробництв і висока трудоємність галузей, які виготовляють споживчі товари тривалого і короткочасного користування. Це наслідок молодості італійської промисловості, поразки Італії в другій світовій війні, наявності дешевої робочої сили.
Населення
На території Італії проживають італійці, німці (в області Трентіно-Альто-Адідже мешкає німецька община), французи (в області Валле-д'Аоста), словенці (в області Фріулі-Венеція-Джулія).

Євреї прибули в Італії під час існування Римської Республіки та залишилися досі. Після зруйнування Західної Римської Імперії, Італія зазнавала чисельних вторгнень і колонізації, що неминуче впливало на етнічний склад. В той час германські племена перетинали Альпи і оселялися на півночі, в той час, як середземноморські народи, прибуваючи з моря, колонізували південь. Візантійці переважали на сході п'ять століть, збігаючись в часі з домінуванням ломбардів (германське плем'я) в Беневенто та інших частинах материку. В IX ст. сарацини, які залишилися тут до нормандського вторгнення на почату XI ст. вдерлися в Сицилію. За нормандцями острів почали заселяти арагонійці в 1282 р. В 1720 р. Сицилія потрапила під правління Австрії.

Етнічне змішування в Італії продовжується досі. Після 1970 р. до Італії почала з'їжджатися велика кількість іммігрантів із країн, що розвиваються. Переважно жіноча міграція з Філіппін і інших азійських країн порівнюється з чоловічім припливом з північної Африки. Імміграція інших африканців та латиноамериканців також дуже значна, так само як і імміграція з деяких країн східної Європи. Взагалі, більше одного мільйона іноземців проживає на італійській території.

Мова
Офіційною мовою країни є італійська. Англійську і французьку розуміють майже скрізь у готелях, ресторанах, у туристичних бюро. Німецьку — у першу чергу в курортних зонах на півночі. Літературна італійська мова існує тільки з часів об'єднання Італії в 1860 р. Італійці повільно приймали літературну мову, говорячи переважно регіональними діалектами. Остаточна прийняття італійської мови завдячує в основному приходу телебачення, що з'явилося майже в кожному домі. Еміграція XIX—XX століть також зіграла вагому роль поширенню літературної мови: багато місцевих діалектів не мали письмової форми, зобов'язуючи італійців вчити італійську мову, аби мати можливість писати своїм родичам.
Досить значні мовні меншини розмовляють фріуланською, ладинською, сардською та німецькою мовами. Крім того, є компактні осередки поширення таких мов, як франко-провансальська, грецька, албанська й каталанська.

Демографія

Чисельність населення

1990 — 57657 тис.
1998 — 57600 тис.
2001 — 56590 тис.
2009 — 60088 тис.

Урбанізація

Міське населення становить 67 %. У сільській місцевості переважають села, на Півночі — хутори.
Архітектура
Італійська кухня

 Найзнаменитіший італійський суп — мінестроне
Піца пепероні
Італійці дуже полюбляють морозиво, якого існує безліч видів.
Інші десерти:
Панетоне — крутий кекс із дріжджового тіста, що печеться в циліндричній формі.
Тірамісу — десерт з кремом «маскарпоне» та какао.
Касата
Десерт
КІНЕЦЬ
© lysak ruslan, 2013


title: Презентація на тему «Ліхтенштейн» (варіант 1)

text:
www.themegallery.com
Ліхтенштейн
Князівство Ліхтенштейн
Карликова (160 км ²) держава в Центральній Європі, асоційоване зі Швейцарією.
Назва країни походить від правлячої династії Ліхтенштейн. Столиця - Вадуц. Ліхтенштейн межує зАвстрією на сході і Швейцарією на заході, його територія повністю оточена територіями цих держав.

Державна символіка
Прапор країни
Прапор Ліхтенштейну спочатку складався з двох горизонтально розташованих смуг жовтого і червоного родових кольорів правлячої династії. З XIX століття національний прапор став синьо-червоним. Зміна пов'язана з традиційним забарвленням одягу придворних і слуг княжого двору. Синій колір символізує блакить неба над країною, червоний - яскраві заходи сонця в горах Ліхтенштейну.
У центрі - золотий з червоним щит , фамільний герб роду Ліхтенштейн ;
Перша чверть - герб Сілезії ( силезский орел ) ;
Друга чверть - герб роду Куенрінг ( 8 золотих і чорних смуг , пересічених по діагоналі зеленою з коронами смугою [ 1]);
Третя чверть - герб герцогства Троппау ( розсічений по вертикалі червоно -білий щит) ;
Четверта чверть - герб східно- фризької роду Кірксена , що представляє графство Рітберг (чорний орел з жіночою головою , т. н . Гарпія ) ;
У підставі щита - герб герцогства Ягерндорф (золотий мисливський ріг в синьому полі).
Мантія і князівська корона символізують монархічний державний лад і влада князя.
Адміністративний поділ
Мова   і   релігія
У Ліхтенштейні говорять на діалекті німецької мови.

Державна релігія - католицизм

Географічні дані
Князівство знаходиться у відрогах Альп, найвища точка - гора Граушпіц (2   599 м).
По західній частині країни протікає одна з найбільших річок Західної Європи - Рейн.
Клімат помірний, опадів 700-1 200 мм на рік.
Близько чверть території покрито лісами (ялина, бук, дуб), в горах - субальпійські і альпійські луки.
Поряд з Узбекистаном, є однією з двох країн світу, для виходу з якої у Світовий океан необхідно перетнути два кордони.
Населення

Населення Ліхтенштейну на 31 грудня 2008 року становить 35360 чоловік, середня щільність населення близько 220 чоловік на км ².
Народжуваність - 9,75 новонароджених на 1000 чоловік (2009). Смертність - 7,39 на 1000 осіб (малюкова смертність - 4,25 на 1000 новонароджених).
Імміграція - 4,66 на 1000.
Річний приріст населення - 0,7% (2009).
Середня тривалість життя чоловіків - 76,6 років, жінок - 83,5 року (2009).
Велика частина жителів - ліхтенштейнці (алемани), 65,6% за переписом 2000 року, решта - італійці, швейцарці та австрійці.
Офіційна мова - німецька, в побуті - Алеманнськая - діалект німецької мови.
Більшість віруючих (76%) сповідують католицизм, протестантів - близько 7% населення.
5 найбільших населених пунктів (2008):
Шан - 5765;
Вадуц - 5088;
Трізен - 4688;
Бальцерс - 4467;
Ешен - 4183
Економіка
 Важка промисловість
Металообробка
Точне приладобудування
Виробництво мікроелектроніки

Легка промисловість
Харчова
Текстильна
Керамічна
Фармацевтична

Економіка
Ліхтенштейн — процвітаюча країна з розвиненим сектором фінансових послуг і високим рівнем життя. ВВП в Ліхтенштейні в 2004р. склав 4.5 млрд грн. або на душу населення — 126 000 грн. Більше як 73,7 тис. міжнародних концернів і іноземних компаній зареєстровано на території Ліхтенштейну завдяки низькому рівню оподаткування, нескладних правил реєстрації і в цілях збереження фінансової таємниці. Бюджет держави складається в основному з податків, зокрема від цих компаній (біля 30%), доходів від випуску поштових марок (10%) і іноземного туризму.

Зовнішня торгівня і зовнішньоекономічні звязки
Експорт у 2008 році - 2,47 млрд. дол У структурі експорту переважають точні прилади , електроніка , поштові марки , кераміка. Експорт прямує в основному в країни ЄС і Швейцарію.
Імпорт в 2008 році - 0,92 млрд. дол У структурі імпорту фігурують машинне устаткування, металеві вироби , текстиль , продовольство , автомобілі . Основні партнери по імпорту - країни ЄС і Швейцарія .
Більш 73700 міжнародних концернів і іноземних компаній зареєстровано на території Ліхтенштейну із-за низького рівня оподаткування , нескладних правил реєстрації і в цілях збереження фінансової таємниці .
Бюджет держави складається головним чином з податків , у тому числі від цих компаній (близько 30 %) , доходів від випуску поштових марок ( 10 %) і іноземного туризму.
Сільське господарство
Сільське господарство спеціалізується в основному на пасовищному тваринництві м'ясо-молочного профілю (75% сільськогосподарської продукції). Вирощують зернові культури, картоплю та овочі. Традиційно розвинене виноробство. Передгір'я і нижні схили гір зайняті садами і виноградниками. З місцевих сортів винограду виробляють високоякісні вина.
Вадуц
Вадуц (нім. Vaduz, по-німецьки вимовляється [vadu ː ʦ) - столиця князівства Ліхтенштейн і місце розташування національного парламенту.
Видатні місця
Місто Трізен було побудовано на вершині конічного пагорба, що утворився багато років тому в результаті зсуву. Це одне з найстародавніших поселень в країні, тут проживала велика кількість знатних родин.
Бальцерс - найпівденніше місто князівства, місто включає в себе два поселення: Бальцерс і Мельс. У міській панорамі виділяються замок Гуттенберг і церкву, збудовану на честь ювілею князя Йоганна.
Видатні місця
Місто Ешен включає в себе два округи Ешен і Нендельн. Це найбільше місто Нижнього Ліхтенштейну. Серед історичних будівель в Ешені знаходяться Парафіяльний будинок, каплиця Святого Хреста. У горах Ешенберг розташована історична стежка, найдавніші знахідки, зроблені в цій області датуються 5000 до н.е.
Шелленберг - найменше місто Ліхтенштейну. Поселення, розділене на три райони Верхнє, Нижнє і Середнє Місто, розташувалися на кряжі Ешенберг. Однією з місцевих визначних пам'яток вважається гірська стежка історичної значимості
Цікаві факти
Гордість країни-виноградники і яблуні.
У Ліхтенштейні яблунь - близько 30 тис. - майже стільки ж, скільки і жителів
Цікаві факти
• У Ліхтенштейні немає армії, кордон не охороняється
• Дохід на душу населення в Ліхтенштейні становить 58,8 тисяч євро на рік.• Найбільший дохід країні приносить обробна промисловість (зокрема, машинобудування та приладобудування ), а також туризм і випуск поштових марок.• Майже вся промисловість Ліхтенштейну орієнтована на експорт до країн ЄС та Швейцарії.• Власні трудові ресурси країни не задовольняють попит на робочу сил, тому третина працюючих щодня приїжджають до неї на роботу з Австрії, Швейцарії та Німеччини.• Назва країни походить від прізвища роду княжої династії, яка править державою. Наприклад,сьогодні країною править князь Ханс-Адам II (повне ім'я Йоханнес Адам Фердинанд Алоїз Йозеф Марія Марко д'Авіано Пій фон унд цу Ліхтенштейн).• Форма правління країни – конституційна монархія, дуже близька до абсолютної.• У Ліхтенштейні немає вузів – його населення навчається в Швейцарії.• Основна територія країни – горна місцевість, завдяки чому у країні дуже розвинений гірськолижний туризм.• Ліхтенштейн – єдина держава колишньої Священної Римської імперії, яка з 1719 року до теперішнього ніколи не змінювала своїх кордонівЛіхтенштейнці - великі любителі музики та фольклору. Літніми вечорами вони танцюють під тірольські мелодії. Відзначаються свята пастухів і виноградарів.


title: Презентація на тему «Польща» (варіант 6)

text:
Польша
в послевоенные годы
В результате Второй мировой войны Польша потеряла почти 40% национального достояния и более 6 млн. человек населения.
Союзники, поняв, что настоять на возвращении власти в Польше «лондонскому» правительству им не удастся, на Ялтинской конференции пошли на компромиссный вариант, согласно которому формировалось правительство с участием как «лондонских», так и «люблинских» поляков, которое должно было провести свободные выборы. Однако «Временное правительство национального единства», сформированное в июне 1945 года и признанное союзниками, де-факто оказалось под контролем коммунистов, и выборы, проведённые им в январе 1947 года, легитимизировали установившийся в Польше режим, который возглавлялся Польской объединённой рабочей партией под руководством Болеслава Берута
Часть бойцов Армии крайовой в 1945 году вступила в вооружённую борьбу с коммунистическим режимом, установившимся в Польше, которую вела созданная 7 мая 1945 года подпольная организация Delegatura Sił Zbrojnych , a с сентября 1945 года по 1948 год — подпольная организация Wolność i Niezawisłość. К 1948 году вооружённое сопротивление прекратилось.
В августе 1945 на Потсдамской конференции было достигнуто соглашение о том, что южная часть Восточной Пруссии и территории Германии восточнее рек Одер и Нейсе передаются Польше. С этих территорий было изгнано в Германию немецкое население, причем это зачастую сопровождалось насилиями и грабежами
16 августа 1945 года в Москве был подписан договор между СССР и Польшей о советско-польской границе, по которому ряд территорий (в частности Белостокскую область) СССР передал Польше
В 1947 г. в рамках операции «Висла» проводилось принудительное переселение в западные и северо-западные воеводства ПНР проживавших на юго-востоке Польши украинцев, русинов, лемков, и смешанных семей, которые, по информации органов безопасности составляли хозяйственную, мобилизационную и социальную базу для ОУН(б) и УПА, которые боролись с переселением украинцев в СССР. До 29 июля 1947 г. в пять западных и северо-западных воеводств было переселено 137 833 человека — из них в Щецинское — 46 118 чел.; в Ольштынское — 58 367 чел.
В 1951 г. состоялся обмен участками территорий между Польшей и СССР (УССР), причем население передаваемых территорий перед этим было отселено вглубь соответствующих государств.

В В 1956 году, после ХХ съезда КПСС, Берут был отправлен в отставку, его место занял Владислав Гомулка, сам недавно освобождённый из тюрьмы. Гомулке удалось урегулировать ситуацию, а вспыхнувшее затем восстание в Будапеште переключило внимание Москвы на Венгрию..
Тенденция либерализации, связанная с первым десятилетием правления Гомулки, закончилась в 1968 году, после подавления студенческих демонстраций и провозглашения шовинистической «антисионистской» кампании, в результате которой большинство остававшихся в Польше евреев вынуждено было покинуть страну. В декабре 1970 года, после повышения цен на товары народного потребления и вызванных этим забастовок и массовых волнений в Гданьске, Гдыне и Щецине, Гомулка был сменён Эдвардом Гереком.

Правительство Герека активно брало кредиты как и на Западе, так и в СССР, что первоначально способствовало росту экономики, но к концу 1970-х годов, сделав долговое бремя непосильным (к 1980 году долг достиг 20 миллиардов долларов), ввергло страну в социально-экономический кризис. С началом кризиса совпало избрание краковского кардинала Войтылы римским папой (под именем Иоанна Павла II (октябрь 1978 года), что крайне наэлектризовало страну, так как в Польше католическая церковь являлась силой и оплотом сопротивления властям.

1 июля 1980 года правительство из-за необходимости выплаты долгов ввело режим всемерной экономии и повысило цены на мясо. Прокатившаяся волна забастовок фактически парализовала к концу августа балтийское побережье, впервые закрылись угольные шахты Силезии. 31 августа 1980 года рабочие верфи им. Ленина в Гданьске, которых возглавлял электрик Лех Валенса, подписали с правительством «соглашение из 21 пункта», после этого забастовка была прекращена; аналогичные соглашения были подписаны в Щецине и Силезии. Ключевыми условиями этих соглашений была гарантия прав рабочих на создание независимых профсоюзов и на забастовки. После этого возникло и приобрело огромное влияние новое общенациональное движение «Солидарность», лидером которого стал Валенса. После этого Герек был заменён на посту первого секретаря Станиславом Каней.
Недовольство нарастало, подпитываемое разоблачениями в коррупции и некомпетентности властей. Правительство утрачивало контроль над ситуацией. В феврале 1981 года министр обороны генерал Войцех Ярузельский был назначен премьер-министром, а в октябре — генеральным секретарём партии, сосредоточив в своих руках три поста наивысшего государственного значения.
12-13 декабря 1981 года Ярузельский ввёл военное положение (действовавшее до июля 1983 года). Все активисты «Солидарности» были интернированы. Политика перестройки, проводимая Горбачевым, ослабила влияние СССР на Польшу. В сентябре 1988 года представители правительства проводят первые встречи с Лехом Валенсой, на которых было достигнуто соглашение о созыве «круглого стола» между правительством и оппозицией. Круглый стол начал работу 6 февраля 1989 года
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Мексика» (варіант 11)

text:
Мексика
Загальні відомості:
Оф. назва: Мексиканські Сполучені Штати;
Державний устрій: федеративна республіка;
Населення: 113 724 226 чол.;
Площа: 1 972 550 км²;
Релігія: католики;
Мова: іспанська;
Валюта: Мексиканський песо.

Державні символи:
Географічне положення:
Країна розташована у південно-західній частині Північної Америки.  Мексика межує з США та з Гватемалою і Белізом. Омивається водами Тихого океану, Мексиканської затоки та Карибського моря.
Клімат:

Клімат більшої частини Мексики тропічний, на півночі — субтропічний, дуже мінливий залежно від характеру рельєфу.
Рельєф:
Значну частину території Мексики займає Мексиканське нагір'я з береговими низинами, що обрамляють його, на північному заході — гористий півострів Каліфорнія, на півдні — гірська область Чьяпас і Південна Сьєра-Мадре та низинний півострів Юкатан на південному сході.
Водні ресурси:
Річкова мережа на південному сході густа, на північному заході дуже рідка.
Найбільші річки: Ріо-Гранде з притоками Кончос і Лерма.
Найбільше озеро — Чапала.
Корисні копалини:
Графіт
срібло
ртуть
нафта
природний газ
 вугілля
руди чорних і кольорових металів
гірничо-хімічна сировина
Промисловість:
Видобуток нафти
Важка промисловість
Харчова промисловість
Сфера послуг
Сільське господарство:
кукурудза, пшениця, рис, ячмінь, маїс і сорго, помідори, апельсини, манго, банани, кава.

велика рогата худоба, яловичина і молочні продукти, розводять велику зебу. Велике значення в тваринництві країни мають також коні, мули, осли, вівці, кози й свині.
Транспорт:
Автомобільний
Авіаційний
Морський
Залізничний
Цікаві факти:
Город индейцев майя Чичен-Ица, который относится к списку "7 новых чудес света" находится на полуострове Юкатан.

 В тростниковых хижинах живут жители совсем бедных деревень. Часто внутри такой хижины единственный "предмет мебели" - это гамак.
Трехколесный велосипед - самый распространённый вид транспорта в небольших деревнях. Причем одно колесо располагается сзади, а 2 - спереди и на них большая корзина, в которой возят все подряд – от дров до людей.
Обозначение картинкой, помимо названия, имеет каждая станция метро - это сделано специально для тех, кто не умеет читать.
Парковки для велосипедов есть на некоторых станциях метро - многие доезжают до станции на велосипеде, вешают его на специальные поручни в вестибюле перед турникетами и дальше едут на метро.
 Игуаны разных цветов и размеров очень часто встречаются в деревнях и небольших городах Мексики.
 Песок на карибском побережье кораллового происхождения - очень мелкий, белый и почти не нагревается. В 40 градусную жару по нему можно совершенно спокойно ходить босиком.
Кукуруза здесь вообще универсальный продукт - её едят сырой, варёной и на гриле, из нее делают лепешки, похлебку, йогурт и даже кукурузное мороженное с кусочками кукурузы.
Голубая агава - это растение из которого делают Текилу, вопреки распространенному мнению о том, что она производится из кактусов.


title: Презентація на тему «Марсель»

text:
Marseille en français standard  avec l'accent marseillais, Marselha ou Marsihoen occitan provençal, est une commune française au sud-est de la France. C'est le chef-lieu du départementdes Bouches-du-Rhône et de la région Provence-Alpes-Côte d'Azur. Depuis 2000, Marseille est à la tête de la communauté urbaine Marseille Provence Métropole, qui regroupe 1 039 739 habitants.
Blasonnement des armes de Marseille depuis 1826 : D'argent à la croix d'azur.
Supports : un lion armé d'un caducée à dextre et un taureau armé d'un trident à senestre, le tout surmonté d'une couronne murale. Les grandes armoiries sont entérinées par une lettre patente du roi Louis XVIII datant de 1815.
Devise : Actibus immensis urbs fulget Massiliensis (« La Ville de Marseille resplendit par ses hauts faits »).
La première devise (en provençal médiéval) date de 1257 : « De grands fachs resplend la cioutat de Marseilles », traduite depuis 1691 par la devise actuelle en latin. Autres devises : Sub cujus imperio suma libertas (devise antérieure à la prise de Marseille par Louis XIV en 1660, qui se traduit par « Sous quelqu'empire que ce soit liberté entière »), Massilia civitas (1675), Massiliam vere victor civesque tuere (1691),Fama volat (1704), Illustrat quos summa fides (1705), Eximia civitas (1816)[réf. nécessaire].
Ce blason illustre un timbre poste de 50c (Armoiries de villes, 3ème série 1958)
Blasonnement des armes de Marseille sous le Premier Empire : Tranché, au premier d'argent à la croix alésée d'azur, au second d'azur à une trirème antique d'or mouvant de la partition sur une mer de sinople ; au chef de gueules chargé de trois abeilles d'or (qui est le signe des bonnes villes de l'Empire)
Située au sud-est de la France, en Provence, Marseille est bordée par la Méditerranée à l'ouest, enserrée par le massif de l'Estaque et lemassif de l'Étoile au nord, le Garlaban à l'est, le massif de Saint-Cyr et le mont Puget au sud-est et le massif de Marseilleveyre au sud. De par sa position, Marseille est, par voies express, à 775 km de Paris, 316 km de Lyon, 204 km de Nice, 405 km de Toulouse, 400 kmde Gênes, 373 km de TurinN 1 et 506 km de Barcelone.
Topographie
L'Huveaune et son affluent le Jarret, entièrement recouvert dans la partie urbaine de la ville, sont, avec le ruisseau de la Caravelle qui passe aux Aygalades, les principaux cours d'eau traversant Marseille. L'Huveaune et la Caravelle sont par définition des fleuves, mais ont des débits relativement faibles. Le système hydrographique du bassin de la ville est propre au milieu méditerranéen : le débit d'eau est faible mais ses cours d'eau connaissent des crues importantes en cas de pluie. Dans le cas des cours d'eau marseillais, ceux-ci sont ré-alimentés en eau par le trop-plein du canal de Marseille.
Hydrographie
L'Huveaune, dans le canton de Sainte-Marguerite
Le climat est typiquement méditerranéen. Marseille bénéficie d'une durée exceptionnelle d'ensoleillement, avec plus de 2800 heures de soleil par année, notamment grâce au mistral, qui souffle en moyenne 93 jours par an. Il y a en moyenne 525 mm de précipitations par an. Et elles sont les plus faibles de France au sein de la rade marseillaise, moins de 300 mm par an sur l'île Pomègues et 81 jours de pluie (dont 39 dépassant 2,5 mm), principalement en automne-hiver. La température moyenne à Marseille est de 15,9 °C.
Panorama sur la ville depuis Notre-Dame de la Garde.
Panorama de la ville depuis Notre-Dame-de-la-Garde avec « table d'orientation virtuelle ».
La commune de Marseille a une façade maritime de 57 kilomètres dont 24 kilomètres de calanques
Grand Port Maritime de Marseille-Fos:
La circonscription du Grand Port Maritime de Marseille s'étend sur 70 km de côtes, allant d'est en ouest du Vieux-Port à Port-Saint-Louis-du-Rhône. Il traite annuellement 100 millions de tonnes de marchandises, ce qui en fait le premier port français, de la Méditerranée et le quatrième port en Europe derrière Rotterdam, Anvers et Hambourg, et 1,8 million de passagers (2004), essentiellement vers la Corse et l'Afrique du Nord, ainsi que les croisières en Méditerranée (950 000 croisiéristes attendus en 2012). Ce qui en fait le plus grand port de croisière de France passant devant Villefranche sur Mer et Nice.
Le Grand port maritime de Marseille vu depuis l'Estaque
Ports de plaisance
Vieux port de Marseille et bateau de pêche.
Les principales plages sont : les plages du Prado, Les Catalans, la Pointe Rouge, la plage du Prophète. Les plages du Prado dites « plages Deferre » ont été aménagées à la période du creusement du métro marseillais. À l'image du J4 créé par les remblais de la rue de la République, les plages du Prado ont été créées artificiellement grâce aux remblais des sous-sols marseillais.
Autres plages marseillaises : plages de la Lave, de la Batterie, du Fortin (plages de Corbières, quartier de l'Estaque), plage Saint-Estève (Îles du Frioul), plage David, plage de l'Huveaune, plage Borély, Epluchures beach (officiellement réservée aux surfeurs), plage de Bonneveine, plage de la Vieille Chapelle, plage des Bains des Dames, plage de l'Anse des Phocéens, plage de l'Anse des Sablettes, plage de la Verrerie, plage Samena, plage de la Maronaise.
Et les plages des calanques : plage de Sormiou, plage de Morgiou, plage d'En Vau.
Les transports publics sont gérés par une régie municipale, la Régie des Transports de Marseille (RTM). Le réseau est constitué de :
Deux lignes de métro, en grande partie souterraines, d'une longueur totale de près de 23 km, mais dont seules les 4 stations les plus récentes sont accessibles aux Personnes à Mobilité Réduite (PMR)118 : une ligne bleue (M1) qui relie La Rose à la Fourragère et une ligne rouge (M2) qui relie Bougainville à Sainte-Marguerite Dromel.
Deux lignes de tramway constituant un réseau de 12 km : une ligne verte (T1) qui relie Noailles aux Caillols et une ligne jaune (T2) qui relie Blancarde-Foch à Arenc - Le Silo.
environ 80 lignes de bus,
Le réseaux métro et tramways
Le nouveau tramway marseillais, mis en service le 30 juin 2007
Le Vieux-Port de Marseille, vu depuis le parc du Pharo
Bâtiments religieux
Notre-Dame de la Garde, vue depuis leVieux-Port
Cathédrale Sainte-Marie-Majeure de Marseille
Palais du Pharo
Vierge dorée
Jardin des Vestiges
Plages du Prado
Pierre Puget, né le 16 octobre 1620 et mort le 2 décembre 1694 à Marseille est un sculpteur, dessinateur, peintre etarchitecte français du XVIIe siècle. Il fut célébré par de nombreux auteurs au XVIIIe et XIXe siècle comme « le Michel-Ange de la France », l'un des représentants de l'esprit classique français du Grand siècle dans la sculpture, comme le fut Nicolas Poussin pour la peinture.
 La femme du Caraco, Émile Loubon, 1840.


Презентація на тему «Цикл нітрогену в природі»


title: Презентація на тему «England - Foggy Albion»

text:
England - Foggy Albion
England
 Population: 52 million
Capital: London
National Day: 23th April (St. George’s Day)
Regions: 9
Climate: mild, damp

England
Flag of England
Emblem

   "God and my right"

Slogan
London Sightseeing


title: Презентація на тему «Організація об’єднаних націй» (варіант 3)

text:
Організація об'єднаних націй (ООН)
Підготувала: учениця 10-А класу
Товстокор Поліна
Організа́ція Об'є́днаних На́цій (ООН) — міжнародна організація, заснована 24 жовтня 1945 на конференції у Сан-Франциско на підставі Хартії Об'єднаних Націй. Декларованою метою діяльності організації є підтримання і зміцнення миру і міжнародної безпеки та розвиток співробітництва між державами світу.
Головні органи ООН: Генеральна Асамблея (ГА), Рада Безпеки (РБ), Секретаріат, Міжнародний Суд, Економічна і соціальна рада; Рада з Опіки; штаб-квартира розташована у Нью-Йорку.
Члени-засновники — 51 держава. З 14 липня 2011 року має 193 держави-члени.
Організація фінансується з обов'язкових та добровільних внесків
               від своїх держав-членів, і користується шістьма офіційними
               мовами: арабська,китайська, англійська, французька, російська
               та іспанська.

Герб ООН
Історія створення
Після невдалих спроб та рішень Ліги Націй (1919–1946), до якої принципово не приєднувалися Сполучені Штати Америки, в 1945 році була створена Організація Об'єднаних Націй для підтримки міжнародного миру і розвитку співробітництва у вирішенні міжнародних проблем економічного, соціального та гуманітарного характеру. Перші задуми та конкретний план для нової всесвітньої організації було підготовлено під егідою Державного департаменту США у1939 році. Організація Об'єднаних Націй офіційно існує з 24 жовтня 1945 після ратифікації Статуту п'ятьма постійними членами Ради Безпеки — Францією, Республікою Китай, СРСР, Великобританією і Сполученими Штатами і більшістю — 46 іншими сторонами, що теж підписали цей договір-статут. Перше засідання Генеральної Асамблеї, з 51 країнами учасницями, і Ради Безпеки, відбулося
            у Центральному залі Вестмінстера в Лондоні у січні 1946 року.

Мапа членів ООН
Структура Організації Об'єднаних Націй
Структурна Організація Об'єднаних Націй складається з п'яти основних органів: Генеральної Асамблеї ООН, Ради Безпеки ООН, Економічної і Соціальної Ради ООН, Секретаріату ООН і Міжнародного Суду юстиції ООН.
Чотири з п'яти основних органів ООН знаходяться, в основному, в Організації Об'єднаних Націй, штаб-квартира якої розташована на території міжнародного центру в Нью-Йорку. Міжнародний Суд знаходиться в Гаазі, в той час як інші великі установи перебувають у відділеннях ООН в Женеві, Відні і Найробі. Інші установи ООН, розташовані по всьому світу.

Генеральна асамблея ООН
Рада Безпеки ООН
Економічна і Соціальна Ради ООН
Секретаріат ООН
Міжнародний Суд юстиції ООН
Спеціалізовані установи та підрозділи ООН
Статут Організації Об'єднаних Націй передбачає, що кожний з головних органів ООН може встановити різні спеціалізовані установи чи підрозділи для виконання своїх обов'язків.
Є багато організацій і агентств ООН, які функціонують та проводять різноманітну роботу з конкретних питань. Деякі з найвідоміших установ — МОП (Міжнародна організація праці), Міжнародне агентство з атомної енергії, Продовольча і сільськогосподарська організація ООН, ЮНЕСКО(Організація Об'єднаних Націй з питань освіти, науки і культури),ЮНІДО (Організація Об'єднаних Націй з промислового розвитку), Світовий банк і Всесвітня організація охорони здоров'я. Саме через ці установи, ООН виконує велику  частину своєї гуманітарної роботи. Приклади цих дій включають:
            програми масових щеплень, програми щоб уникнути голоду і
              недоїдання та інші.
10 найбільших країн-донорів бюджету ООН
Членство в ООН
Членами ООН можуть бути всі миролюбні держави, які беруть на себе зобов'язання дотримуватися статуту і, на думку ООН, можуть і прагнуть ці зобов'язання виконувати. Нових членів приймає Генеральна Асамблея за рекомендацією Ради Безпеки.

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Екологічні проблеми» (варіант 8)

text:
Підготував  Лебідь Євгеній

Екологічні проблеми
Зміст
Вступ(екологічна проблема);
Види екологічних проблем;
Екологічна криза;
Причини екологічної кризи;
Наслідки екологічної кризи;
Тест-контроль;
Джерела інформації.

 Екологічна проблема -  це зміна природного середовища в результаті антропогенних впливів, що зумовлює порушення структури і функціонування природних систем (ландшафтів) і призводить до негативних соціальних, економічних та інших наслідків.
Що таке екологічна проблема?
Види екологічних проблем:
Водні
Атмосферні
Ґрунтові
Ландшафтні
Біотичні
Геологічно-геоморфологічні
Екологічна криза - фаза розвитку біосфери, яка характеризується якісним оновленням живої речовини(вимиранням одних видів та виникненням інших).
Причини екологічної кризи
Демографічний вибух
Урбанізація
Інтенсифікація с/г
Нераціональне використання ресурсів
Аварії, катастрофи, випробування, війни
Підвищене використання енергії  і
транспортних засобів.
Демографічний вибух
Урбанізація
Викиди з ТЕС
Чорнобильська аварія
Наслідки екологічної кризи
Забруднення атмосфери
Забруднення гідросфери
Виснаження земельних ресурсів
Активізація екзогенних геологічних процесів
Зниження біорізноманітності й біопродуктивності
Демографічна криза й зростання захворюваності населення
Тест-контроль
Фізичнезабруднення це –
а) радіація, б) пил, в) чадний газ.
 Вологість повітря вимірюєтьсяза допомогою :
а) гігрометра, б) барометра, в) флюгера.
У газовому складі повітря більш за все :
а) азоту, б) кисню, в) вуглекислого газу.
З висотою температура повітря:
а) підвищується на 5-6*С, б) знижується на 5-6*С, в) не змінюється.
Атмосфера – це
а) верхня та найменш щільна оболонка Землі, б) водяна оболонка Землі, в) повітряна оболонка Землі.
Озоновий шар захищає поверхню Землі від
А). Потрапляння на неї космічних тіл. Б). Надмірних інфрачервонихпроменів. В). Надмірних ультрафіолетових променів.

Джерела інформації
Екологія: Підручн. Для 11 кл. загальноосвіт.навч.закл. Рівень стандарту,академічний рівень/ Л.П.Царик,І.М.Вітенко. - К : Генеза, 2011.-96 с.:іл.

www.google.com.ua
Дякую за увагу :)


title: Презентація на тему «Загальна характеристика економіки Мексики»

text:
Загальна характеристика економіки Мексики
Загальна характеристика
Мексика – індустріально-аграрна країна. Основні галузі економіки: харчова, тютюнова, хімічна, сталеплавильна, нафтова, гірнича, текстильна та легка промисловість, моторобудівна, туризм. Паливно-енергетичний баланс Мексики характеризується переважанням нафти і газу.
Транспорт: залізничний, автомобільний. морський. Близько 60% зовнішнього вантажообігу здійснює морський тр-т. Найважливіші морські порти: Гуаймас, Коацакоалькос, Саліна-Крус, Тампіко, Веракрус, Акапулько, Прогресо, Масатлан, Мансанільо, Енсенада, Ла-Пас і Санта-Росалія
Гуаймас
Санта-Росалия
Авіа транспорт
. Дві головних авіакомпанії – «Аеромехіко» і «Мехсікана» мають в своєму розпорядженні велику мережу авіаліній всередині країни і здійснюють польоти в США, країни Латинської Америки і аеропорти Європи. 32 міжнародних і 30 внутрішніх аеропортів обслуговують також інші численні міжнародні і місцеві авіакомпанії.
Аеропорт Канкун
Сучасний стан економіки країни
Значна частина мексиканської промисловості базується на переробці природних ресурсів, особливо нафти, і на первинній обробці сільськогосподарської продукції. Мексика продукує також широкий асортимент товарів легкої промисловості і тривалого користування, має добре розвинену скляну промисловість. Підприємства обробної промисловості зосереджені в місті Мехіко і навколишній його промисловій зоні, а основні підприємства чорної металургії знаходяться в північних містах Монтеррей і Монклова та на західному побережжі.
Монтеррей
Металургійні заводи Мексики задовольняють попит на сталь всередині країни. Найважливіші види продукції обробної промисловості - автомобілі, продукти харчування, чавун і сталь, хімікати, напої і електротехнічні товари.
Промисловість Мексики
Промисловість зосереджена головним чином в зоні з 80-км радіусом від міста Мехіко і в містах Монтеррей і Ґвадалахара. Промисловий коридор тягнеться вздовж більшої частини північного кордону Мексики. Видобуток нафти зосереджений на східному побережжі від Тампіко до Вілья-Ермоса, на морських бурових установках в затоці Кампече. Більшість ферм по розведенню великої рогатої худоби знаходиться в північних і центральних штатах, в них зосереджена і велика частина інших корисних копалин.
Гвадалахара
Тампіко
Виробництво кукурудзи, бобових, гарбуза, баклажанів і чилійського червоного перцю розміщено по всій країні, за винятком тих районів, де цьому перешкоджають клімат і природна рослинність. Товарне сільське господарство найрозвиненіше в районах на півночі від долини Мехіко і на північно-західних схилах і в долинах Західної Сьєрри-Мадре, особливо в штатах Сіналоа і Сонора, де вирощуються, в основному на експорт, фрукти і овочі. Товарні тропічні культури вирощуються на центральному побережжі і на півдні: цукрова тростина, пенька, банани, манго,гуаява, папая і ананаси.
Гуаява
папая
Сільське господарство Мексики
Найважливіші сільськогосподарські культури: пшениця, рис, ячмінь, маїс і сорго. Важливі експортні культури: фрукти і овочі, особливо помідори, апельсини, манго і банани, кава. Розведення великої рогатої худоби в Мексиці зосереджене в північно-центральному регіоні. Велике значення в тваринництві країни мають також коні, мули, осли, вівці, кози і свині. Комерційний лов риби добре розвинений вздовж берегів Каліфорнійської і Мексиканської затоки. У цій галузі господарства переважають кооперативи.
Сорго
Мул-гібрид коня і осла
Енергетика
У 1995 встановлена потужність електростанцій Мексики становила 31 600 МВт, з них 54% припадало на ТЕС, що працювали на нафтовому або газовому паливі, 6,64% - на обох видах палива, 6% - на вугіллі, 28,8% - ГЕС, 2,38% - геотермальні електростанції, 2,1% - на АЕС.
Сонячна установа
АЕС
У Мексиці є три головних гірничодобувних райони. На півночі Нижня Каліфорнія і штати Сонора, Синалоа, Чиуауа, Коауила, Нуево-Леон, Дуранго і Сакатекас багаті сріблом, міддю, вугіллям, золотом, залізною рудою, цинком, свинцем, молібденом, баритом, плавиковим шпатом, ураном і вольфрамом.

Сонора
Чиуауа
На узбережжі Мексиканської затоки, штати Веракрус, Табаско і Кампече роблять сірку, алюміній і марганець.
Значна кількість золота, марганцю, плавикового шпату, свинцю і цинку країни добувається в західно-центральних штатах Халиско, Герреро, Агуаскальентес, Гуанахуато, Ідальго і Сан-Луис-Потоси.

Веракрус
Кампече
Сан-Луї-Потосі
Лісове господарство
70% деревини використовувалося як паливо. Основні породи дерев:червоне дерево, рожеве дерево, кампешеве дерево, світле червоне дерево, капок і фустик, в основному на перешийку Теуантепек і півострові Юкатан.
Кампешеве дерево
Рожеве дерево
Капок
Рибальство
Комерційна ловля риби добре розвинута уздовж берегів Каліфорнійської і Мексиканської заток. У цій галузі господарства переважають кооперативи. У 2003 р. загальний вилов риби склав 1,6 млн. т. Велика частина улову споживається безпосередньо жителями Мексики; інша частина переробляється чи експортується. На Південному-Сході – виловлюють креветок і устриць.
Туризм
Доходи від іноземних туристів досягли 11270 млн доларів США в 2009 році; Мексика охопила 15,25% міжнародного туристичного ринку Америки, зайнявши друге місце на континенті після США. У 2005 році туризм забезпечив 5,7% національного доходу від експорту товарів і послуг, на туризм припадає 14,2% робочих місць в мексиканській економіці. Це четверте найбільше джерело валютних надходжень для країни.
Пуерто-Вальярта.
Цей космополітичний курорт, розташований на західному узбережжі країни, є справжньою мрією відпочиваючих. Це також чудовий вибір для тих, хто обмежений у часі на відпочинок, але хоче отримати смак у всіх аспектах мексиканської життя. Чудові піщані пляжі уздовж затоки Бандерас – одні з найбільших в країні. Пуерто-Вальярта знаменитий традиційною архітектурою, елегантними ресторанами і безліччю цікавих магазинів.

Півострів Юкатан.
Півострів Юкатан знаходиться в південній частині Східної Мексики. Популярна область для відвідування, півострів відомий його унікальною геологією, природною красою, видатної береговою лінією і стародавніми руїнами майя. Національні парки Юкатана обов’язкові для відвідування, тут також є неймовірні підземні озера, відомі як ценоти.

Оахака.
Відомий своїми корінними жителями і стародавніми культурами, а також історією декоративно-прикладного мистецтва – місто є винятковим місцем призначення для туристів і мандрівників. При відвідуванні упевніться, що досліджували частина барвистою колоніальної архітектури, а також навколишнього простору, яке в достатку змішано з пустельними фрагментами берегової лінії, густих лісів і фотогенічних водоспадів.
Буфадора.
Морська печера в Байя Каліфорнія – відмінне місце для відвідування серед природних пам’яток Мексики. З печерою на рівні моря, періодичні стрибки рівня води створюють масивний гейзер з виверженням, супроводжуваний моторошним звуком, не порівняти ні з яким іншим у світі. Приєднайтесь до інших людей, що збираються навколо печери, розслабтеся і насолоджуйтеся шоу.

Чичен-Іца.
Об’єкт Світової спадщини ЮНЕСКО, Чичен-Іца стоїть, як свідчення сили цивілізації майя. У владі значною структури Ель Кастільо, це одне з найбільш приголомшливих місць в країні. Чичен-Іца обов’язково повинна бути в загальному списку місць, які варто відвідати в Мексиці. Коли будете планувати Вашу подорож, упевніться, що зможете виділити на відвідування весь день – область охоплює радіус в 2.5 квадратних милі.


title: Презентація на тему «Господарство Румунії»

text:
Господарство Румунії
Румунія – індустріально-аграрна країна. Основні галузі промисловості: гірнича, лісоматеріалів, металургійна, хімічна, машинобудування, харчова, нафтопереробна.
Мельничук В. І.

Корисні копалини

У структурі добувної промисловості основне місце займає видобуток нафти і вугілля, руд чорних і кольорових металів, сировини для хімічної промисловості, а також будматеріалів. Румунія експортує продукти нафтопереробної та нафтохімічної промисловості, марганець, алюміній, сіль, барит, крейду, слюду, мінеральні добрива,цемент; імпортує нафту, кам'яне вугілля, залізняк, кокс, кольорові метали, азбест. Розв'язання питань у галузі геології і гірничої справи покладено на Міністерство гірничої справи, нафти і геології. Частка гірничої промисловості у ВВП становить 2,4 % (на 1998-1999 рр.). У ній зайнято 169 000 осіб.
Нафтогазова пром-сть
Головний район видобутку нафти – у передгір'ях Карпат. Промисловий видобуток нафти у Румунії почався у 1857. У 1938-40 рр. було досягнуто глибин 3000-3500 м. Сьогодні родовища експлуатуються із застосуванням методів підвищення віддачі пластів (нагнітання води і газу, підземне горіння, нагнітання пари, полімерних, лужних і міцелярних розчинів та ін.). Щорічно проводиться буріння біля 2,5 тис. км свердловин (глибиною понад 4 тис. м) на нафту і газ. Найбільші нафтопереробні заводи Румунії знаходяться в містах Плоєшті, Георге Георгіу-Деж, Дарменешті, Брашов і Римнікул-Серат.

Видобуток руди та виплавка металів у Румунії в 1999 р.
Гірничомашинобудівна промисловість
Румунія наприкінці XX ст. випускала близько 140-150 типів гірничого обладнання: прохідницькі комплекси, вугільні комбайни, прохідницькі комбайни, бурові установки, підіймальні машини, роторні екскаватори, збагачувальне обладнання (млини, флотаційні машини, фільтри і інш.), рудникові локомотиви, вентилятори, автосамоскиди,екскаватори, платформи морського буріння, бурові долота, обсадні труби, превентори і фонтанну арматуру на тиск до 100 МПа, агрегати для цементування із робочим тиском до 150 МПа, насосні агрегати, пересувні аварійні установки для свердловин, компресори і т. д.
У сільському господарстві за вартістю продукції рослинництво займає перше місце. Головні зернові – кукурудза і пшениця, з технічних – соняшник і цукрові буряки. Розвинені плодівництво, овочівництво і виноградарство. Румунія, як і сусідні з нею Угорщина і Югославія, виділяється посівами кукурудзи. Це типова зернова культура в Дунайському басейні (Середньодунайська і Нижньодунайська рівнини). Але якщо в Угорщині кукурудза є вже переважно кормовою культурою, то в Румунії – все ще переважно продовольчою. Країни Дунайського басейну в регіоні об'єднує і культура винограду. Виноград потрапив сюди ще за часів Стародавньої Греції і Риму, кукурудза – лише в XVI-XVII ст. Обидві культури знайшли тут для себе сприятливе природне середовище. Специфічну роль у тваринництві відіграє вівчарство. Базується воно на природних пасовищах у Карпатах і на Трансільванському плато. За поголів'ям овець Румунія поступається в Європі тільки Великобританії та Іспанії. Розводять також велику рогату худобу, свиней і птицю. Продуктивність та інтенсивність сільського господарства в цілому є ще низькими. Найбільш інтенсивне воно на зрошуваних землях, площа яких перевищила 3 млн. га.
•ВВП – $ 29,4 млрд.
•Темп зростання ВВП – (-7,5)%.
•ВВП на душу населення – $1310.
•Прямі закордонні інвестиції – $ 390 млн.
•Імпорт (паливо, продукція машинобудування і обладнання, продукція текстильної промисловості і сільського господарства) – $ 11,5 млрд. (г.ч. Центр і Сх.Європа – 21,0%; Німеччина – 17,5%; Італія – 17,4%; Франція – 6,9%; США – 4,2%).
•Експорт (текстиль, метали і продукція машинобудування і хімічної промисловості) – $ 9,5 млрд. (г.ч. Італія – 22,0%; Німеччина – 19,0%; Франція – 5,9%; США – 3,8%).


Презентація на тему «Екскурсія по Автралії»


title: Презентація на тему «Озонові діри» (варіант 3)

text:
Озонові діри

Озон
   На відміну від інших атмосферних складових озон з’явився в атмосфері винятково хімічним шляхом і є наймолодшим атмосферним компонентом. Практично єдиним джерелом озону в атмосфері є фотодисоціація молекулярного кисню на атоми з наступним швидким присипанням атома до молекули O2 з утворенням молекули озону. Отже, на Землі озон виникає при сильному електричному розряді.
 Властивості озону:
- Здатність поглинати біологічно небезпечне ультрафіолетове випромінювання Сонця.
- Озон – найсильніший окислювач (просто кажучи – отрута), тому приземний озон небезпечний.
- Здатність поглинати інфрачервоне випромінювання земної поверхні.
- Здатність прямим і непрямим чином впливати на хімічний склад атмосфери.

Фреони
   Фрео́ни група галогеномістких речовин, які киплять при кімнатній температурі, високолеткі, інертні біля поверхні Землі, використовуються в холодильній промисловості і як розпилювачі в аерозольних упаковках. Наприклад, фреон дифлуородихлорометан CF2Cl2 — рідина, що кипить при мінус 29,8°С. Застосовується в холодильних машинах.

   Озонова діра — локальне падіння концентрації озону в стратосфері на 10—40%. Причини утворення:
запуски космічних ракет;
 літаки;
окиси азоту;
фреони.
Визначення
Історія
  Озонова діра діаметром понад 1 000 км вперше була відкрита 1985 року в Південній півкулі над Антарктидою групою британських вчених. Вона з'являлася у серпні і до грудня або січня зникала. Над Північною півкулею в Арктиці утворювалася інша діра, значно менших розмірів.
Озонова діра над Антарктидою 2006 рік
Антарктична «озонова діра»
Антарктична «озонова діра» існує не постійно. Низькі температури антарктичної зими приводять до утворення полярного вихору. Повітря усередині цього вихору рухається здебільшого замкнутими траєкторіями навколо Південного полюса. В цей час полярна область не освітлюється Сонцем, і там озон не утворюється. З настанням літа кількість озону збільшується і знову приходить до норми. Тобто коливання концентрації озону над Антарктикою — сезонні.

Згубна дія фреонів
 У стратосфері фреони піддаються фотохімічному розкладу з виділенням іонів хлору, які є каталізатором хімічних реакцій, що руйнують молекули озону.
Наслідки
 Негативні: Ослаблення озонового шару посилює потік сонячної радіації на землю і викликає у людей зростання числа ракових утворень шкіри. Також від підвищеного рівня випромінювання страждають рослини і тварини.
Позитивні: Саме завдяки гігантської озонової діри над Антарктидою гальмується процес нагрівання планети.Втім, в даний час озоновий шар на півдні Землі відновлюється та швидкість вітру там знижується. Грунтуючись на цій інформації, фахівці прогнозують поступове потепління в Південній півкулі. Такі висновки зроблені на основі даних метеорологів, що збиралися протягом 20 років.Як стверджують фахівці Наукового комітету досліджень Антарктиди (SCAR), події дійсно пішли б за найпесимістичнішим сценарієм, якби не та сама озонова діра.Але тепер вона, як згадано вище, скорочується, і це може посприяти прискоренню потепління.
Відновлення
   Хоча людством були вжито заходи з обмеженню викидів хлор- і бромвмісних фреонів шляхом переходу на інші речовини, наприклад фторвмісні фреони (CFC), процес відновлення озонового шару триватиме декілька десятиріч. Перш за все це зумовлено величезним об'ємом вже накопичених в атмосфері фреонів, які мають час життя десятки і навіть сотні років. Тому затягування озонової діри не варто чекати раніше 2048 року.
Упередження стосовно озоновових дір
Озонова діра повинна розташовуватися над джерелами фреонів: Багато хто не розуміє, чому озонова діра утворюється в Антарктиці, у той час як основні викиди фреонів відбуваються в Північній півкулі. Річ у тому, що фреони добре перемішані в тропосфері і стратосфері. З причини малої реакційної здатності вони практично не витрачаються в нижніх шарах атмосфери і мають термін життя в декілька років або навіть десятиріччя. Тому вони легко досягають верхніх шарів атмосфери.
Фреони дуже важкі, щоб досягти стратосфери: Іноді стверджується, що оскільки молекули фреонів набагато важчі за азот (N2) і кисень (O2), то вони не можуть досягти стратосфери в значних кількостях. Проте атмосферні гази перемішуються повністю, а не розшаровуються або сортуються по вазі.
Озон руйнується тільки над Антарктикою:
Це неправильно, бо рівень озону падає всюди. Це показують результати довготривалих вимірювань концентрації в різних точках планети. Ви можете подивитися на графік зміни концентрації озону над Аросою в Швейцарії ліворуч.

Основні джерела галогенів природні, а не антропогенні:
Є думка, що природні джерела галогенів. Проте природні з'єднання менш стійкі, ніж фреони, наприклад метилхлорид (CH3Cl) має атмосферний час життя всього порядка року, в порівнянні з десятками і сотнями років для фреонів. Тому їх внесок в руйнування стратосферного озону досить малий. Навіть рідкісне за своєю силою виверження вулкана Пінатубо в червні 1991 року викликало падіння рівня озону не за рахунок галогенів, що вивільняються, а за рахунок утворення великої маси сірчанокислих аерозолів (SO42+), поверхня яких каталізувала реакції руйнування озону. На щастя, вже через три роки практично вся маса вулканічних аерозолів була видалена з атмосфери.