title: Презентація на тему «Міжнародна валютна система» (варіант 4)

text:
Міжнародна валютна система
Підготувала учениця 11-А класу Андреєнкова Наталія
Міжнародна валютна система
Міжнародна валютна система — це форма організації міжнародних валютних (грошових) відносин, що історично склалася і закріплена міждержавною домовленістю. Це сукупність способів, інструментів і міждержавних органів, за допомогою яких здійснюється взаємний платіжно-розрахунковий оборот у рамках світового господарства.
Історія
Міжнародна валютна система виникла на основі грошових систем, що існували у деяких країнах. Перша міжнародна грошова система почала зароджуватися в XIX ст. і юридично була оформлена на Міжнародній конференції 1867 p., що відбулася в Парижі. Конференція визнала золото єдиною формою світових грошей і вперше накреслила напрям уніфікації національних грошових систем. Ця система відома в історії як система «золотого стандарту» і в чистому вигляді проіснувала до першої світової війни, а окремі її елементи збереглися до 70-х років XX ст.
Елементи міжнародної валютної системи
Міжнародна валютна система містить ряд конструктивних елементів: світовий грошовий товар, валютний курс, валютні ринки й міжнародні валютно-фінансові організації.
Міжнародна валютна система
Світовий грошовий товар є носієм міжнародних валютно-грошових відносин і приймається кожною країною як еквівалент вивезеного з неї багатства. Історично першим міжнародним грошовим товаром було золото, пізніше у міжнародних розрахунках почали використовувати кредитні гроші (векселі, банкноти, чеки на депозити). У 70-х роках з'являються спеціальні міжнародні й регіональні платіжні одиниці — СДР і ЕКЮ (згодом ЄВРО).Сукупність усіх платіжних інструментів, які можуть бути використані у міжнародних розрахунках, називають міжнародною ліквідністю. Це золото, валютні запаси держав, що вільно обертаються, міжнародні гроші.
Бреттон-Вудська валютна система
Вона засновувалася на ідеї пристосування валют окремих країн до національних валютних систем провідних на той час держав світу — США і Великої Британії. Згідно з договором, основними інструментами міжнародних розрахунків ставало золото і так звані резервні валюти, статус яких одержали американський долар і англійський фунт стерлінгів. Країни, що підписали Бреттон-Вудську угоду, мали право вільно через свої центральні емісійні банки обмінювати наявні у них резервні валюти за офіційною ціною на золото і навпаки. Однак, оскільки незначний золотий запас Великої Британії не давав змоги виразити золоту ціну фунта стерлінга, а також з інших економічних причин, фунт стерлінга з самого початку міг виконувати роль резервної валюти лише частково. Його використовували як резервну валюту переважно колонії й домініони Британської імперії. Отже, фактично Бреттон-Вудська валютна система успадкувала, з одного боку, рештки грошової системи «золотого стандарту», з іншого — принципи національної валютної системи США. Офіційно цю систему почали називати золотовалютним стандартом, а неофіційно — золото-доларовим стандартом. На Бреттон-Вудській конференції був підписаний Заключний акт, складовими якого стали статути Міжнародного валютного фонду та Міжнародного банку реконструкції і розвитку (МВФ і МБРР).
Брентон-Вудська конференція
Міжнародний банк реконструкції і розвитку
Міжнародний банк реконструкції і розвитку розпочав свою діяльність у 1946 р. Його головне завдання полягає у наданні допомоги країнам — членам банку в розвитку їхньої економіки у формі довготермінових кредитів (до 15—20 років) на виробничі цілі. Членами МБРР можуть бути лише члени МВФ.Головним мотивом вступу країн до МБРР с можливість одержати зовнішні кредити і позики на сприятливіших умовах порівняно з тими, що існують на міжнародних грошових ринках. Це додаткові важливі ресурси для забезпечення рівноваги платіжного балансу.
Європейська валютна система
Однією з особливостей сучасних валютних відносин є існування поряд із міжнародною валютною системою замкненого валютного угруповання, що спочатку мало назву Європейська валютна система (тепер — Європейський валютний союз — ЄВС). Це певні правила розрахунків між деякими країнами, що входять до Європейського економічного співтовариства. Створена в березні 1979 р. Європейська валютна система — специфічна організаційно-економічна форма відносин ряду країн ЄС у валютній сфері, спрямована на стимулювання інтеграційних процесів, зменшення амплітуди коливань курсів національних валют та їхню взаємну ув'язку. ЄВС діє за принципом «кошика», в якому змішані курси національних грошових одиниць залежно від котирування тієї чи іншої складової, її ще називають «валютною змією», перевага якої полягає в тому, що сама «змія» у цілому більш стійка, ніж кожна з її складових. Саме на таких засадах будується паритетна сітка двосторонніх курсів валют та визначається межа відхилення їх. Так, фіксована межа відхилення становила ± 2,25 відсотка для всіх країн, за винятком Італії та Іспанії, для яких ця межа більш широка (для Італії, наприклад, вона становить ± 6 відсотків). Пізніше цю межу для деяких країн було розширено до 15 відсотків, згодом — до ЗО.
ЄВС
Створення ЄВС було продиктоване передусім прагненням Західної Європи до більшої фінансової самостійності та стабільності за рахунок послаблення привязки європейських валют до долара, що дає можливість не тільки уникнути втрат за рахунок періодичних криз цієї валюти, а й успішніше протистояти заокеанській конкуренції.
Світові валютні ринки
Важливою складового успішного функціонування сучасних міжнародних валютно-кредитних відносин є існування світових валютних ринків.Світовий валютний ринок — це система стійких економічних та організаційних відносин, пов'язаних-9 операціями купівлі-продажу іноземних валют і платіжних документів в іноземних валютах. На ньому здійснюється широке коло операцій щодо зовнішньоторговельних розрахунків, туризму, міграції капіталів, робочої сили тощо, які передбачають використання іноземної валюти покупцями, продавцями, посередниками та банківськими установами і фірмами. Головними суб'єктами валютного ринку є великі транснаціональні банки, що мають розгалужену мережу філій і широко використовують в операціях сучасні засоби зв'язку, комп'ютерну техніку.
Висновки
Сьогодні немає єдиного, закріпленого багатосторонньою угодою універсального механізму валютних розрахунків між країнами. Тільки в межах окремих економічних і фінансових угруповань країн можуть існувати до певної міри єдині механізми розрахунків. У сучасній системі світогосподарських зв'язків розрахунки з торговельних і неторговельних операцій регулюються Основними принципами, закріпленими в Женевській конвенції про чеки та векселі, а також зведеннями постанов Міжнародної торгової палати, що знаходиться в Парижі.
Висновки
У міжнародних валютних відносинах використовуються національні та міжнародні валюти. Роль тих чи інших валют визначається місцем їх у світогосподарських зв'язках. Причому якщо в перші десятиліття після другої світової війни головними валютами були американський долар та англійський фунт стерлінгів, то тепер їхні позиції значно потіснили західнонімецька марка, японська ієна і французький франк. Крім них, для розрахунків використовують валюти інших країн, а також міжнародні платіжні засоби та колективні розрахункові одиниці — спеціальні права запозичення (СПЗ) або міжнародні платіжні та резервні засоби (СДР). що випускаються Міжнародним валютним фондом, та ЄВРО — регіональна валютна одиниця, що використовується учасниками Європейського валютного союзу.


title: Презентація на тему «Українські народні танці» (варіант 1)

text:
Українські народні танці
Підготувала
учениця 9-В класу
Кошина Анна
Український танець
     Українські народні танці, запальні і ліричні, нестримні і повільні, полонили весь світ. У них яскраво виявляється характер, висока і самобутня культура нашого народу. Успішні гастролі Державного заслуженого ансамблю танцю УРСР та інших танцювальних колективів утвердили і прославили українське народне танцювальне мистецтво, завоювавши палких шанувальників на всіх континентах.
     Фольклорні й сценічні танці мають як спільні, так і відмінні риси. Фольклорний танець — це стихійний вияв почуттів, настрою, емоцій і виконується в першу чергу для себе, а потім — для глядача (товариства, гурту, громади). Сценічний танець призначений в першу чергу для показу глядачеві і виключає будь-які елементи експромту. В українському народному танці часто наявний елемент змагання: двох парубків, парубка з дівчиною, або танцюриста з музикантом. На сцені таке змагання може бути свідомо поставлене хореографом, як елемент сюжету танцю.
Історія
      Найдавнішими слідами танцювального мистецтва в Україні можна вважати малюнки трипільської доби, де зображені фігури людей, котрі одну руку кладуть на талію, а другу заводять за голову. Такі рухи зустрічаються в сучасних танцях. Зображення танцюристів і музикантів є на фресках Софіївського собору в Києві 11 століття. На думку деяких дослідників срібні фігурки чоловічків з Мартинівського скарбу 4 століття передають один з танцювальних рухів: напівприсядку з широко розставленими ногами і покладеними на стегна руками. Зображення танців знаходимо і в багатьох мініатюрах зі стародавніх літописів. Писемні повідомлення про давні танці дають нам літописці, які називають їх «скакание и топтание», «гульба и плясание», «хребтом вихляние», «плясание и плескание». Літописці-християни називають такі дії «бісівськими», або «поганськими». Це дає певні підстави вважати, що первісні танці були тісно пов'язані з прадавнім богослужінням.
      Перші танці виникли як прояв емоційних вражень від навколишнього світу. Танцювальні рухи розвивалися також і внаслідок імітації рухів тварин, птахів, а пізніше — жестів, що відображали певні трудові процеси (напр., деякі хороводи). Первісний танець, як і пісня, виконував магічну роль, тому серед календарно-обрядових танців збереглося чи не найбільше архаїчних рис.
Танці як елемент обрядовості
     Про один із залишків такого язичницького обряду, який побутував у церковному богослужінні на Волині (1582), писав Ян Ласіцький. Він повідомляє про вінчання, яке відбувалося близько одинадцятої години ночі. Молодих до церкви супроводжували сопілкарі. Після здійснення церковного обряду священику подають чашу з медовим напоєм, він надпиває її за здоров'я молодих, потім передає нареченим, щоб вони допили священний напій. Далі з голови нареченої знімають зелений вінок і починають його топтати — це означає прощання з дівоцтвом. Тоді священик бере молодих за руки і веде в танець, а всі інші, взявшись за руки, довгим рядом танцюють за ними. Цей своєрідний ритуал, завершується загальни-
ми піснями і танцями з плескан-
ням в долоні. Як видно, до нас
дійшов запис дивовижного поєд-
нання християнського обряду з
прадавнім народовірським зви-
чаєм, який ще пам'ятали в 16 сто-
ліття. Вірогідно, в старіші часи
таку ж роль виконували служи-
телі язичницьких культів.
Танці як елемент обрядовості
     Ритуальні танці досі ще побутують в деяких регіонах України. Наприклад, гуцульські танці «Кругляк» і «Освячення зерна». За своєю символікою вони подібні. Танець «Освячення зерна» виконувався на Різдво сильними, здоровими чоловіками: на білій плахті лежить зерно, навколо нього, взявшись за руки, танцюють в напрямку руху сонця ритуальний танок, який надає зерну магічної сили плідності. Далі освячене таким чином зерно висипають в поділ господині. Символіка танцю передає уявлення про чоловічу запліднюючу силу і жіночу — народжуючу. Навесні це освячене зерно, перемішавши з
іншим посівним зерном, господар посіє на ниву. Танець «Кругляк» виконується також одруженими чоловіками при освяченні пасіки. Топірці кладуть по колу, у вигляді сонця, зерно освячують в шапках, потім висипають господині в запаску. Цей ритуальний танок має сприяти здоров'ю бджіл, доброму медозбору. Співається пісня, «щоб бджоли були веселі». Звучать побажання: «Дай,
Боже, щоб пасіка була така велична, як свята були величні». Освяченим зерном господарі будуть навесні посипати вулики, коли вперше випускатимуть бджіл.
Хороводи
     Хороводи — один з найдавніших ви-дів народного танцювального мистецт-ва. Виконання їх колись пов'язувалося з обрядовими діями, традиційною зуст-річчю весни (весняний цикл танців), від-значенням літа (купальський цикл тан-ців), зустріччю Нового року. Найпоши-ренішими були веснянки, гаївки, танки. Тепер хороводи втратили своє обрядо-ве значення. Вони міцно увійшли до ре-пертуару професіональних і самодіяль-них виконавських колективів, особливо дитячих.
 За темами хороводи можна поділити на три групи:
    хороводи, в яких відображаються трудові процеси («А ми просо сіяли, сіяли», «Мак», «Шевчик», «Бондар», «Коваль» та ін.);
   хороводи, де відбито родинно-побутові відносини трудового народу («Перепілка», «Ой гілля-гілочки», «Пташка» тощо);
    хороводи, в яких знайшли свій вияв патріотичні почуття народу, оспівується рідна природа («А вже весна», «Марена» та ін.).
      Хороводи являють собою синтетичний вид народної творчості, в якому органічно злиті поезія, музика та хореографія. Ідейний зміст того чи іншого хороводу розкривається в пісні. Отже, текст в обрядових танцях має першорядне значення, бо він визначає зміст танцю та його хореографічний малюнок.
Хороводи
Широко використовуються хороводи і на сцені драматичних театрів, де вони вводяться в театральну дію як етнографічні елементи спектаклю і часто становлять органічну частину розвитку драматичної дії (хоровод «Король» у п'єсі «Невольник» М. Кропивницького).
     Мелодичний матеріал хороводних пісень зустрічається в дитячій опері М. Лисенка «Зима й Весна», а також у балетах «Пан Каньовський» М. Вери-ківського та ін. Чудесні народні мелодії хороводів звучать у симфонії № 2 Л. Ревуцького, у «Веснянках» М. Вериківського, «Пам'яті Лесі Українки» А. Штогаренка, в сюїті «Колгоспне свято» В. Нахабіна та ін.
     Чимало хороводних пісень використано в інструментальній музиці російських композиторів (Перший фортепіанний концерт і Друга симфонія П. Чайковського тощо). Композитори і хореографи створюють також оригінальні хороводи. Ряд визначних хороводів на сучасну тематику написав Г. Верьовка («Величальна» та «Урожайна святкова» на слова М. Стельмаха, «Хоровод дружби» на слова Т. Масенка).

     Хороводи є однією з найстаріших ху-дожніх форм народного мистецтва взагалі і танцювального зокрема. Образність му-зичної і хореографічної мови хороводів привертала і привертає увагу професі-ональних композиторів і хореографів.
      Хороводи зустрічаються в балетах і операх як елементи народних обрядів (опера «Майська ніч» М. Римського-Корсакова, «Утоплена» М. Лисенка та ін.).
Побутові танці
     Побутові танці беруть свій початок у хороводах, які є основою української народної хореографії. В цих танцях відображаються істотні риси характеру українського народу: волелюбність, героїзм, завзяття, винахідливість, дотепність, нестримна веселість тощо.
     Танці супроводжуються мелодіями, дуже різноманітними за ідейно-емоціональним змістом, значна частина яких виконується в народі як самостійні інструментальні п'єси.
Побутові танці є невід'ємною частиною щоденного життя народу. їх виконують на масових вечорах, гулянках тощо.
     До жанру побутових танців належать метелиці, гопаки, козачки, коломийки, гуцулки, верховини, польки і кадрилі. На основі спільних стилістичних особливостей хореографії та музики їх можна розподілити на три групи:
  метелиці, гопаки, козачки;
  коломийки, гуцулки, верховини;
  польки та кадрилі.
     У побутових танцях тепер немає тексту,
залишилися лише окремі вигуки, слова чи
строфи-триндички, які проказують
виконавці в кульмінаційні моменти танцю.
Гопак
     Гопак — традиційний український народний танець запорозького походження. Виконується соло або групами в швидкому темпі з використанням віртуозних карколомних стрибків. Гопак виник у побуті Війська Запорозького. Спочатку виконувався чоловіками; сучасний гопак танцюють чоловіки й жінки, однак чоловіча партія залишається провідною. У виконання гопака включаються елементи хореографічної імпровізації: стрибки, присядки, обертання й інших віртуозних танцювальних рухів. Існують різні варіанти гопака — сольний, парний, груповий. Гопак нерідко має величний, героїчний характер. Пісенні й інструментальні мелодії гопака виконуються в народі й як самостійні музичні п'єси.
Бойовий гопак
     Свідчення зв'язку танцю Гопак із бойовими мистецтвами є доведена схожість великої кількості його елементів із бойовими рухами. Так, візантійський історик IX ст. Лев Діакон у «Хроніках», описуючи походи князя Святослава, називав волхвів дітьми сатани, котрі навчалися мистецтва воювати за допомогою танців. Згодом мандрівника із Франції, що випадково потрапив у Запорізьку Січ, здивував такий факт: козаки весь день тренувалися під власний спів, при цьому їхні рухи були дуже схожі на танцювальні.
     У Музеї історичних коштовностей України зберігаються відлиті із золота фігурки танцюючих чоловіків: вузькі чоботи, широкі шаровари, вишиванки, довгі вуса. Усі вони дуже нагадують козаків. Дана скульптурна група датується VI століттям.
Сюжетні танці
     Цей жанр танцювального мистецтва українського народу виник пізніше, ніж хороводи.
     В сюжетних танцях засобами народ-ної хореографії відображаються кон-кретні явища навколишнього життя і природи. Назва танцю виз-ачається йо-го змістом. Наприклад, танець «Лісору-би» дістав таку назву тому, що сюжетом його є трудовий процес рубання лісу.
      В загальній композиції танців цього типу, тобто у послідовності танцюваль-них фігур, ясно видно логічний і чіткий розвиток сюжетної лінії.
 Щодо тематики сюжетні танці можна розподіляти на групи, де основною темою є:
 праця («Шевчик», «Коваль», «Косар», «Лісоруби», «Льон» та ін.);
 народна героїка («Опришки»    «Аркан» тощо);
 народний побут («Катерина», «Коханочка», «Волинянка», «Горлиця»);
 окремі явища природи і зображення виробничих знарядь селянина в дії («Гонивітер», «Зіронька», «Віз» та ін.);
 звички птахів і тварин («Гусак», «Бичок» та ін.).
Сюжетні танці художньо найдосконаліші і найрізноманітніші щодо тематики.
Українські народні танці, так само як і інші види народної творчості, розви-валися протягом всієї історії українсь-кого народу. У народному танці знай-шли своє відображення радість, зав-зята веселість, м’який гумор та інші риси, притаманні українському національному характеру.
Дякую за увагу!


Презентація на тему «Банківська система Німеччини»


title: Презентація на тему «Кучма Леонід Данилович»

text:
Кучма Леонід Данилович
Робота
Учениці 11 класу
Саєнко Ольги

Леоні́д Дани́лович Ку́чма
    (* 9 серпня 1938, Чайкине,  Чернігівська  область) — український політик, прем'єр-міністр України з 13 жовтня 1992 по 21 вересня 1993, другий президент України (19 липня 1994 — 23 січня 2005). Почесний громадянин Дніпропетровська.
Молоді роки
Народився 9 серпня 1938року у селі Чайкине Чернігівської області. Батько — Данило Прокопович Кучма, учасник Другої Світової війни, загинув на фронті 1944 року. Мати — Параска Трохимівна Кучма, колгоспниця. Одружений, дружина Людмила Миколаївна — почесний президент Національного фонду соціального захисту матерів і дітей «Україна — дітям». Їхня дочка — Олена Пінчук (Франчук), дружина мільярдера Віктора Пінчука. Онуки: Роман і Катерина.
Кар'єра
У 1960 р. здобув освіту інженера-механіка у галузі ракетної техніки на фізико-технічному факультетіДніпропетровського університету.
У 1961 р. Леонід Кучма познайомився і одружився з Людмилою Тумановою, прийомною дочкою головного технолога «Південного машинобудівного заводу», а в майбутньому головного інженера Головного технічного управління Міністерства загального машинобудування СРСР Генадія Туманова. Одруження допомогло Кучмі зробити стрімку кар'єру на «Південмаші».

У 1960–1982 рр. інженер, старший інженер, провідний конструктор, помічник головного конструктора, технічний керівник випробувань ракетно-космічних комплексів космодрому Байконур (Казахстан).
Паралельно з 1975 по1981 секретар партійного комітету комуністичної партії Конструкторського бюро «Південне», пізніше з 1981 по1982 — секретар парткому Виробничого об'єднання «Південний машинобудівний завод» — на той час найбільший завод військової та ракетно-космічної техніки, а також цивільної продукції у Радянському Союзі.

З 1982 по 1986 — перший заступник генерального конструктора КБ «Південне», а з 1986 по 1992 — генеральний директор ВО «Південний».
Політична діяльність
У 1990–1992 рр. народний депутат УРСР (XII скликання, а пізніше Верховної Ради України першого скликання), член Комісії з питань оборони і державної безпеки.
Прем'єр-міністр
Жовтень 1992 — вересень 1993 — прем'єр-міністр України, Ради національної безпеки і оборони. У вересні 1993 р. пішов у відставку з посади прем'єр-міністра.
З грудня 1993 р. — президент Ради промисловців та підприємців України. Березень 1994 — серпень 1994 —народний депутат України 2-го скликання, член міжрегіональної депутатської групи.
Президент України
 Перший термін
10 липня 1994 — обраний на посаду
      Президента України (Передвиборча програма).
У 1-му турі президентських виборів набрав 31,17 %, найбільше в Криму — 82,6%, найменше в Тернопільській, Івано-Франківській та Львівській областях — 2.5-3.5% голосів.
У 2-му турі: 52,15%, найбільше в Криму і Севастополі — 89,7 та 91,5%, найменше в Тернопільській, Івано-Франківській та Львівській областях — 2,5-3,5% голосів. З шести суперників головним конкурентом на виборах став на той час чинний президент — Леонід Кравчук, набрав у першому турі 37,92%, а у другому — 45,1% голосів.
Другий термін
14 листопада 1999 вдруге обраний на посаду Президента України. У 1-му турі 9 598 672 голосів (36.49%), перше місце з 13 претендентів. У 2-му турі 15 870 722 голосів (56.25%).
Касетний скандал
Восени 2000 був звинувачений у зникненні опозиційного журналіста — Георгія Гонгадзе (так званий «касетний скандал»). Олександр Мороз оприлюднив аудіозапис, на якому нібито були записані розмови президента, глави адміністрації президента Володимира Литвина і міністра внутрішніх справ України Юрія Кравченка, що стосувалися зникнення Гонгадзе. Це послужило початком акції «Україна без Кучми», організованою опозицією. Учасники протесту проводили багатолюдні вуличні демонстрації та створили наметові містечка в центрі Києва. У2001 Верховна Рада безрезультатно кілька разів намагалася винести недовіру стосовно Леоніда Кучми. 21 березня 2011 року в постанові одного із слідчих Генеральної прокуратури фігурувало прізвище Кучми, що пов"язано з потенційним визнанням того, що мало місце перевищення службових повноважень.
        23 березня 2011 року Леонід Кучма
        прибув до Генеральної прокуратури.
        Але, коли була спроба організувати
        там очну ставку його та Миколи
         Мельниченка, покинув прокуратуру.

Його звинувачували в незаконному продажі
         зброї, в організації побиття депутата
         Олександра Єльяшкевича. Леонід Кучм
         втратив популярність в країні, а згідно з
         проведеним опитуванням (без джерел)
         населення йому не довіряли приблизно 60%
         і довіряли 10-20% опитуваних.

Вибори до ВРУ 2002
На парламентських виборах 2002 р. Кучма підтримав блок «За єдину Україну!», який очолив голова президентської адміністрації Володимир Литвин і прем'єр-міністр Анатолій Кінах. З результатом 11,8% пропрезидентський блок фактично зазнав поразки. Проте Кучмі вдалося сформувати лояльну до нього більшість у Верховній Раді 4-го скликання за рахунок мажоритарних депутатів обраних, головним чином, на Донбасі.
Політика щодо НАТО та ЄС
На початку 2002 року Україна об'явила про наміри добитися асоційованого членства в ЄС.
9 липня 2002 року Леонід Кучма своїм указом ввів у дію рішення Ради національної безпеки та оборони України від 23 травня про інтеграцію України до євроатлантичних структур.
У квітні 2002 року Кучма створив Державну раду з питань європейської та євроантлантичної інтеграції для координації дій органів влади по інтеграції України в політичний, економічний та правовий простір Європи. У лютому Україна заявила про бажання отримати статус країни-сусіда ЄС, який мав на увазі отримання переспективи асоційованого й повноправного членства.

24 березня 2003 року Україна і НАТО відкрили громадськості Цільовий план Україна-НАТО, який було схвалено в листопаді 2002 року на Паризькому саміті. 24 квітня Кучма обговорив питання інтеграції України в Південноатлантичний союз з керівником комітета США з питань НАТО Б. Джексоном.
19 травня 2003 року Кучма заявив, що Україна довела обгрунтованість своєї заявки на членство в ЄС і розраховує на те, що на наступному саміті Україна-ЄС питання про асоціатіюваному членстві України може бути переведено на практичну плоскість.

У книзі «Україна-не Росія» Кучма пише, що Україна йде «в Європу разом з Росією» більшою мірою ніж Болгарія і Румунія».
У 2004 році Кучма виключив з Військової докторини положення про вступ України до НАТО та Європейського Союзу як кінцеву мету політики євроатлантичної та європейської інтеграції країни . 15 червня Кучма заявив, що на нинішньому етапі Україна не готова вступити до НАТО і знаходиться на такій самій відстані від НАТО, як від Євросоюзу.
Завершення президентської каденції
11 листопада 2004 року Леонід Кучма презентував Президентський фонд «Україна» та нову книгу «Своїм шляхом. Роздуми про економічні реформи в Україні». Метою діяльності фонду є сприяння розбудові та консолідації громадянського суспільства, а також захисту прав і свобод людини і громадянина в Україні. Згідно зі Статутом, він є благодійною організацією, створеною відповідно до Конституції України та Закону України «Про благодійництво та благодійні організації». Основними напрямками роботи Фонду є гуманітарна діяльність з підтримки обдарованої молоді в Україні, а також науково-експертна, аналітична робота та міжнародна співпраця (підвищення культурного рівня та естетичного виховання громадян; організація та здійснення заходів з метою захисту культури, мистецтва та духовності, книговидання; підтримка талантів у сфері освіти; сприяння перспективній творчій молоді; підтримка сільських бібліотек. Перелік напрямів не є вичерпним). Президентський фонд «Україна», за відгуками, і дотепер здійснює реальну допомогу десяткам або сотням обдарованим дітям та молоді зробити перші кроки у своєму становленні.

Після відставки Кучма отримав довічне утримання у розмірі заробітної плати діючого президента, державну дачу і державну охорону. Леонід Кучма не брав участь в активних політичних проектах, лише зрідка виступаючи публічно з коментарями стосовно поточної ситуації. Він не відсторонився від участі у житті країни після відставки. Його оцінка ситуаціїї в Україні була заснована на його досвіді та не містила політичних амбіцій.
Оцінка діяльності
Українці згадують Кучму по-різному: і як епоху стабільності, і як нестабільний період, і як добу добробуту, і як час загальної бідності. Протягом перших років його президентства було сформовано умови для появи на українському ринку фінансово-промислових груп, на базі яких згодом сформувалися бізнес-структури вітчізняних олігархів.

У 1995 році в Україні запустили сертифікатну приватизацію. Цей захід, завдяки якому кожен громадянин держави мав отримати можливість стати ефективним власником колишніх державних підприємств, за висновками експертів своїх цілей не досяг, але дозволив формально роздержавити вагому частку економіки країни.

У 1996 році почалася реформа аграрного сектора, завдяки якій колишні колгоспні землі було розпайовано між селянами, що працювали на них.
Завдяки налагодженню співпраці з західними фінансовими установами та стабілізації ситуації в економіці країни показники інфляції з чотириразних показників зменшилися до двозначних, а у вересні 1996 року було проведено грошову реформу.

Багатоярусна політика
Зовнішня політика Леоніда Кучми не передбачала однозначного вибору інтеграційних прагнень України. Вже у грудні 1994 року США, Велика Британія, Росія та Китай підписали меморендум про гарантії безпеки України в обмін на відмову Києва від статусу ядерної держави. Саме цей документ дав змогу Україні остаточно встановити конструктивні стосунки з Заходом.
Довше тривали пошуки взаєморозуміння з Росією. Державна Дума до кінця 1996 року ухвалювала постанови, що фіксували російські притензії на Севастополь. До травня 1997 року тривала епопея з розподілом радянського Чорноморського Флоту, яка завершилась фактично перемогою Росії.
Протягом 1994-1995 років проросійський президент автономії Крим Ю. Мєшков вдався до низки кроків, які ставили під сумність належність Криму до України.
У лютому 1995 року в Криму було проведено операцію за участю бійців українського загону спеціального призначення в результаті якої Мєшкова було відпроваджено до Москви.

Подібною тактикою багатовекторності Леонід Кучма протягом першого терміну президентства керувався і у сфері внутрішньої політики.
Кучма прийшов до влади на проросійських лозунгах, зокрема обіцяв запровадити в Україні двомовність,але згодом він почав шукати союзників у націонал-демократичному політичному таборі.
У 1995 році Кучмою та Морозом було підписано Конституційний договір про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування. Цей договір втратив свою чинність у червні 1996 року, коли парламент ухвалив Конституцію України.

На прикінці першого терміну загострилося протистояння Кучми з Павлом Лазаренком, яке закінчилося еміграцією та арештом останнього у США.
На президентських виборах 1999 року Кучма переміг як прозахідний президент.
Помітні наслідки у зовнішньополітичному курсі Леоніда Кучми мав «Касетний скандал», який сполохнув наприкінці 2000 року.
У одній з порцій записів, які оприлюднив Микола Мельниченко, йшлося про те, що за участью і з санкцією Кучми здійснювалось постачання українських систем радіотехнічної розвідки до Іраку. Хоча доказів такого продажу не було продемонстровано, Кучма фактично опинився в мінародній ізоляції.

Складні відносини з Заходом підштовхнули Кучму до участі у східному інтеграційному утворенні - Єдиний економічний простір, про наміри створення якого було оголошено у 2003 році.
Восени 2003 року протягом кількох тижднів тривала криза, пов'язана з суперечками з Росією про належність острова Коса Тузла та кордону між двома державами у Керченській протоці.

Останні роки
Після парламентських виборів 2002 року в Україні продовжились масові антивладні акції. Акцію «Повстань, Україно» очолили лідери опозиції Віктор Ющенко та Юлія Тимошенко. У парламенті сформувалася сильна та структурована опозиція.
24 серпня 2002 року у телевізійному зверненні до народу Кучма висунув ідею внесення змін до Конституції, які б радикально підвищували роль парламенту та прем'єр-міністра у політичній системі країни. Деякі експерти припускали, що таким чином Кучма планував перейти на посаду голови уряду та зберегти свій вплив на політичні процеси у країні після президентських виборів у 2004 році.
Завдяки суперечливому рішенню Конституційного суду, Леонід Кучма мав право брати участь у президентських виборах 2004 року. Однак ще за кілька місяців до їхнього проведення він однозначно заявив, що не збирається цього робити. У червні 2004 року під час зустрічі з журналістами він заявив:
    «Я хочу подивитися на Україну без Кучми разом з вами»

Сім'я
Брат Олександр Кучма (1928–1984), шахтар, помер від раку легенів.
Племінник Володимир Кучма — бізнесмен.
Сестра Віра Тимошенко (Кучма), працювала машиністом електровоза, померла від інсульту у віці 48 років.
Дружина Людмила Кучма (1940) (уроджена Талалаєва).
Дочка Олена Пінчук (1970), засновниця фонду «АНТИСНІД» і глава наглядової ради групи StarLightMedia, яка включає телеканали СТБ, ICTV, Новий канал, QTV, М1, M2, а також низку медіакомпаній.

Герб
Герб Л. Д. Кучми був створений у 1999 році. В щиті, перетятому лазуровим і золотим, лев протилежних тинктур, армований червоним, що йде на задніх лапах і тримає в предніх лапах Державний герб України — золотий тризуб в лазуровому п'ятикутному щиті з золотою облямівкою. Щит увінчаний золотою Українською адміністративною короною, над якою лицарський шолом. Клейнод: на двухколірному бурелеті (лазур, золото) золотий, армований червоним, лев, що виходить, і тримає в лапах срібний тризуб. Намет лазуровий, підбитий золотом. Щитотримачі: два діамантових чернігівських орла, армованих золотом, з червоними язиками. Девіз: RE, NON VERBIS — «Ділом, не словами»

Дякую за увагу!!!


title: Презентація на тему «Generation gap» (варіант 1)

text:
Krepak Katerina, Ilina Maria
generation gap
We ask ourselves, our parents and our grandparents about their childhood and their relationships with their own parents.

Firstly we asked them about their household chores. Results we get are very interesting. Every generation has it`s own responsibilities.
Our grandparents should take care about all the house.

Our parents should do little less things about house. But they had many responsibilities, too.

Our generation is much more carefree. We haven`t so many responsibilities as our parents and grandparents.
Our second question was about their free time. How do they spent it?
Our grandparents spent much time going in for sport. They also had some discos.

Our parents had more free time. They spent it with their friends. Of course, they does sports.

Our generation spent time on-line. We  are going in for sports, too. Fortunately, nowadays reading is very popular among teens.
Also we ask our parents and our grandparents about their friends.
Our grandparents spent few time with their friends. They only hadn`t much time.

Our parents spent only their weekends with their friends.

Our generation has much free time. But we spent time on-line. So, we meet each other rarely.
Then there was another idealogii, other values.
Thanks for your attention!


title: Презентація на тему «Києво-Печерська лавра»

text:
Києво-Печерська лавра
Виконав учень 10-А класу
Проданчук Олег
Успе́нська Ки́єво-Пече́рська ла́вра  — одна з найбільших православних святинь України, визначна пам'ятка історії та архітектури, а також діючий монастир Української православної церкви Московського патріархату зі статусом лаври.
Успе́нська Ки́єво-Пече́рська ла́вра
Мапа Києво-Печерської лаври
1 - Троїцька Надбрамна Церква, ХVIII століття. Вхід на територію лаври.
2 - Велика Лаврська дзвіниця, ХVIII століття
3 - Свято-Успенський собор, ХI-ХХ століття.
4 - Церква Всіх Святих, ХVIII століття
5 - Церква Спаса на Берестові, ХII-ХVII століття.
6 - Трапезна палата з церквою, ХIХ століття.
7 - Хрестовоздвиженська церква, ХVII століття. Вхід у Ближні печери.
8 - Аннозачатіївська церква, ХVII століття. Вхід у Дальні печери.
9 - Церква Різдва Пресвятої Богородиці, ХVII століття.
А - Виставка мікромініатюр
В - Музей народної декоративної творчості
D - Музей музичного, театрального та кіномистецтва
Е - Музей історичних коштовностей
S - Сувенірні магазини
V - Виставкові зали
Оберіть та натисніть на цікавий вам пункт. Щоб повернутися назад до цього меню натисніть на кнопку «Додому»
Тро́їцька Надбра́мна це́рква — церква над Святою брамою Києво-Печерської лаври у Києві, побудована у 1106—1108 роках. Єдина серед наземних споруд Лаври, яка збереглася неушкодженою з часів Київської Русі, одна з визначних пам'яток архітектури, культури та історії українського народу. Церква розташована над головною монастирською брамою в уступі фортечних мурів.
1 - Троїцька Надбрамна Церква, ХVIII століття. Вхід на територію лаври.

Дзвіниця являє собою восьмигранну чотирьохярусну башту із позолоченим куполом. Діаметр основи дзвіниці — 28,8 м, товщина стін 1-го ярусу — 8 м. Глибина фундаменту з гранітних плит перевищує 7 м. Висота — 96,52 м. Перший ярус Великої дзвіниці оброблено під руст, другий оздоблено 32 дорічними колонами, які стоять групами між вісьмома вікнами.
2 - Велика Лаврська дзвіниця, ХVIII століття

Успе́нський собо́р (Собо́р Успі́ння Пресвято́ї Богоро́диці) — головний соборний храм Успенської Києво-Печерської Лаври. В основі собор був шестистовпним хрестовокупольним одноверхим храмом з трьома навами, які назовні закінчувалися гранчастими апсидами. Стовпи у прорізі мали форму хреста.Пропорції ширини до довжини храму (2:3) стали основними для інших храмів княжої доби.Фасади були розмежовані пласкими пілястрами, з півкруглими вікнами між ними.
3 - Свято-Успенський собор, ХI-ХХ століття.

Церква Всіх Святих над Економічною брамою (або Всіхсвятська церква) — храм в складі Києво-Печерської лаври в Києві, пам'ятка архітектури XVII ст. Збудована коштом гетьмана Івана Мазепи у 1696—1698 роках в стилі українського бароко, розписи інтер'єрів виконані на початку XX ст. під керівництвом українського художника Івана Їжакевича. Присвячена святу, яке відзначається у першу неділю після Трійці.
4 - Церква Всіх Святих, ХVIII століття

Церква Спаса на Берестові — стародавня церква в Києві поблизу Києво-Печерської лаври, на колишній околиці Берестове, пам'ятка архітектури XI–XII ст. Розташована за межею фортечних мурів Києво-Печерської лаври, проте вважається частиною історико-архітектурного ансамблю лаври, і разом з нею у 1990 році була включена до списку об'єктів Світової спадщини ЮНЕСКО.
5 - Церква Спаса на Берестові, ХII-ХVII століття.

Трапезна палата з церквою - наймолодший храм Києво-Печерського монастиря. Будівництво трапезних при монастирях було викликане вимогами Студійського статуту щодо спільного харчування ченців. Недалеко від того місця, де стоїть сучасна споруда, у 1108 р. було вимуровано монастирську Трапезну. У 1684 р. коштом київського міщанина Михайла Максимовича у Лаврі почали зводити нову кам'яну Трапезну. Будівництво її було закінчено у 1694 р.
6 - Трапезна палата з церквою, ХIХ століття.

Хрестовоздвиженська церква або Воздвиження Животворящого Хреста — пам'ятка архітектури XVIII ст., є самою значною спорудою наземного комплексу над Ближніми печерами Києво-Печерської лаври. Із церкви до печер ведуть три входи. Архітектура церкви типова для українських церков того часу і збереглася до нашого часу без істотних змін.
7 - Хрестовоздвиженська церква, ХVII століття. Вхід у Ближні печери.

Аннозачатіївська церква або Церква Зачатія Святої Анни — пам'ятка архітектури XVII ст. Побудована у 1679 році у Києво-Печерській лаврі над входом до Дальніх печер. Із приміщення церкви ведуть сходи до підземного лабіринту. Це однонефова однокупольна споруда, спершу мала барокові форми. У 1809—1810 роках церкву перебудували, замінивши бароковий купол на шатровий. Автором цієї перебудови був О. І. Якушкін (у чернецтві — ієромонах Арсеній, доглядач Дальніх печер).
8 - Аннозачатіївська церква, ХVII століття. Вхід у Дальні печери.

Церква Різдва Пресвятої Богородиці — пам'ятка архітектури XVII ст. в стилі українського бароко. Знаходиться на території Києво-Печерської лаври поруч з Дальніми печерами. В теперішній час є храмом Київської духовної академії і семінарії.
9 - Церква Різдва Пресвятої Богородиці, ХVII століття.

Автор виставки мікромініатюр - народний художник України, заслужений майстер народної творчості Української РСР Микола Сергійович Сядристий, 1937 року народження. Навчався в Харківському художньому училищі. Майстер спорту СРСР по підводному плаванню. Виготовленням технічних і художніх мікромініатюр займається більше 25 років.
А - Виставка мікромініатюр

Національний музей українського народного декоративного мистецтва — один з найбільших художніх музеїв України. Розташований на території Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника у приміщенні колишніх митрополичих покоїв і прилеглої до них домової Благовіщенської церкви, які є пам'ятками архітектури XVIII — початку ХХ століть.
В - Музей народної декоративної творчості

Музей розташований у давній архітектурній пам’ятці Києво-Печерської лаври — будинку монастирської друкарні, що діяла безперервно з початку ХVІІ століття до початку XX століття (понад 300 років).
С - Музей друкарства України

Музей театрального, музичного та кіномистецтва України — єдиний в Україні музей такої спеціалізації, заснований 1923 року як Театральний музей при Мистецькому об'єднанні «Березіль», очолюваному видатним діячем, реформатором українського театру Лесем Курбасом.
D - Музей музичного, театрального та кіномистецтва

Музе́й істори́чних кошто́вностей Украї́ни (МІКУ) — один із провідних музеїв України і світу, тематика експозиції — історичні і мистецькі пам'ятки з дорогоцінних металів та коштовного каміння.
Музей є філією Національного музею історії України, відкритий для відвідувачів 4 січня 1969 року на території Києво-Печерської Лаври.
Е - Музей історичних коштовностей

Сувенірний магазин знаходиться на території Національного Києво-Печерського іcторико-культурного заповідника. Завітавши до нас, Ви можете придбати вироби народних майстрів України, а саме:
- традиційно орнаментовані українські рушники, вишиті та ткані, з Дніпропетровщини та західних регіонів України;
- жіночі ансамблі народного одягу з Покуття; вишиті чоловічі та жіночі сорочки з різних регіонів України;
- ткані та вишивані скатертини, серветки тощо;
- вироби з дерева, прикрашені традиційним різьбленням, випалюванням, декоративним розписом, серед яких різноманітні скриньки, свічки, сувенірні булави - атрибути гетьманської влади; сопілки, зразки кухонного начиння;
S - Сувенірні магазини

У виставкових залах виставлено безліч різних історично- цінних експонатів,які може побачити кожен бажаючий.
V - Виставкові зали

Дякую за увагу


Презентація на тему «Элвис Пресли»


title: Презентація на тему «Elvis Presley»

text:
Elvis
Presley
Lysenko Polina

Biografie

Elvis Aaron Presley war ein US-amerikanischer Sänger, Musiker und Schauspieler, der als einer der wichtigsten Vertreter der Rock- und Popkultur des 20. Jahrhunderts gilt. Er auch als „King of Rock ’n’ Roll“ oder einfach als „King“ bezeichnet.

Elvis Presley begann seine Karriere 1954 als einer der ersten Musiker der Rockabilly-Bewegung, einer Fusion von „weißer“ Country-Musik und „schwarzem“ Rhythm & Blues.
Presley ist als einziger Künstler in fünf Halls of Fame vertreten: Rock ’n’ Roll, Rockabilly, Country und Blues.

Im Jahr 1956 Elvis Presley war schon bekannt auf der ganzen Welt.
Im Jahr 1973 Elvis Presley krank und süchtig nach Drogen.
16. August 1977 Elvis Presley starb, aber das Hauptthema alle seine Fans ist die phrase «Elvis lebt!»

Interessante Fakten
Die Vorfahren von Elvis Presley mütterlicherseits Waren sterben Indianer Stamm der Cherokee-Indianer.
Lisa Marie Presley ist das  einzige Kind von Sänger Elvis Presley .
Elvis gab seiner Mutter das Auto an seinen Traum - Pink Cadillac.
Die Mutter Presley spielt in dem Film «Dich Zu Lieben» (1957).

Foto
Haus von Elvis Presley

Elvis mit seine Ehefrau Priscilla
Elvis Presley Denkmal in Tupelo

Musik
Sein erster Hit war 1956 „Heartbreak Hotel“. Weitere bis heute bekannte Songs sind zum Beispiel „Blue Suede Shoes“, „Love Me Tender“ oder „Jailhouse Rock“.

Der Gesangsstil und sein ungehemmter Performance-Stil, machten Elvis Presley enorm populär.

Das Lied «Jailhouse Rock»

Vielen Dank
für
Ihre
Aufmerksamkeit!


title: Презентація на тему «Джордж Герберт Вокер Буш»

text:
Джордж Герберт Вокер Буш
Підготувала:учениця 11 класуДніпропетровської СЗШ № 37  І-ІІІ ступеняШуміліна  Олександра
Зміст
Ранні роки
Участь у Другій Світовій війні
Військові нагороди Джорджа Буша
Повоєний період
Початок політичної кар’єри
Діяльність у 1970-1975 роках
Курс на президентство
Президентство
Внутрішня політика
Зовнішня політика
Відносини з СРСР
Згасання популярності
Післяпрезидентська діяльність
Сім’я Джорджа Буша
Цікаві факти

Ранні роки
Джордж Герберт Уокер Буш народився 12 червня 1924 року (нині 90 років) в місті Мілтон (штат Массачусетс, США), в забезпеченій родині сенатора Прескотта Буша і банкіра Дороті Вокер. Дитинство він провів у Грінвічі, куди сім'я переїхала незабаром після його народження.
Перші кроки Джорджа Буша
1925 р.
Участь у Другій Світовій війні
У 1942 році Джордж закінчив престижне військове училище —Академію Філліпса в Андовері і був зарахований у військово-морський флот. Сполучені Штати на той час вже вступили в Другу світову війну, і в червні 1943 року Буш був відправлений в зону військових дій в південно-західній частині Тихого океану. Він служив до кінця війни, скоїв 58 бойових вильотів.

Джордж Буш на авіаносці «Сан-Хасінто»1944 р.
Хрест льотних заслуг
Медаль  ВПС (отримав 3)
Президентська медаль Свободи
Орден Заслуг pro Merito Melitensi
Орден Лазні
Орден Британської Імперії
Орден Білого Лева
Орден Хреста землі Марії
Орден Дружби
Орден «За заслуги перед  ФРН»
Орден «За заслуги перед Польщею»
Ювілейна медаль «60 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941–1945 рр.»
Військові нагороди Джорджа Буша
Повоєнний період
Після демобілізації Джордж вступив на економічний факультет Єльського університету. Закінчивши його в 1948 році, він переїхав в Західний Техас, де зайнявся нафтовим бізнесом і досяг у цьому неабияких успіхів, ставши мільйонером до 40 років.

Початок політичної кар’єри
Політичну кар'єру Буш розпочав в 1964 році — як представник Республіканської партії він виставив свою кандидатуру в Сенат, але зазнав поразки. Незабаром він продав свій нафтовий бізнес і повністю пішов в політику — в 1966 році був обраний до Палати представників Конгресу США, з переобранням в 1968 році (був членом бюджетної комісії).
Буш с президентом Дуайтом Ейзенхауером
Діяльність у 1970-1975 роках
В 1970-1975 роках Джордж займав різні державні посади — був постійним представником США в ООН, головою Національного комітету Республіканської партії, очолював дипломатичне представництво в КНР. У 1976 році став директором ЦРУ, яке стрясалося від череди викриттів, і Бушу було довірено відновити репутацію управління. Потім він був професором в Школі бізнесу Джоан, а також був директором Ради з міжнародних відносин, організації з міжнародної політики.
2012 р.
Курс на президентство
Спираючись на свій багатий політичний досвід, Буш вирішує в 1980 році балотуватися в президенти, але безуспішно. Програвши на первинних виборах Рональду Рейгану, він прийняв його пропозицію балотуватися у віце-президенти і в листопаді 1980 року став ним. На цій посаді Буш курирував програми скорочення державного контролю над бізнесом і урядові заходи по боротьбі з наркотиками.

Буш (праворуч) і Рейган (ліворуч) на дебатах в Нашуа
Президентство
У 1988 році він знову висунув свою кандидатуру на пост президента країни і виграв вибори. 20 січня 1989 Джордж Буш-старший офіційно вступив на посаду голови Білого Дому, змінивши Рональда Рейгана. Він отримав кабінет в період великих змін у світі. В цілому в роки свого президентства Буш слідував рейганівського політичного курсу. Хоча він був менш консервативний і радикальний за своїми поглядами, ніж його попередник.
Головний суддя США Вільям Ренквіст приймає присягу Буша при інавгурації на Капітолії.20 січня 1989 р.
Внутрішня політика
У внутрішній політиці новий президент був вельми стриманий, проголосивши мінімалістську концепцію. При ньому були прийняті закони про підтримку інвалідів, про охорону навколишнього середовища та про захист найманих працівників від дискримінації. З самого початку він зіткнувся з проблемою дефіциту бюджету, які залишилися після Рейгана, і намагався його стримувати. Однак в умовах зростаючого бюджетного дефіциту йому довелося піти на порушення свого головного передвиборчої обіцянки не підвищувати податки.
Джордж Буш (праворуч) та Рональд Рейган
Зовнішня політика
Пріоритет Буш віддавав вирішення зовнішньополітичних питань. Він раніше і енергійніше, ніж інші партнери ФРН по НАТО, почав підтримувати німецький процес об'єднання; в 1989 віддав наказ про військове вторгнення в Панаму для повалення диктату; під час війни в Перській затоці, Буш сприяв введенню схваленого ООН ембарго проти Іраку, а коли Ірак відмовився вивести війська з окупованого Кувейту, санкціонував військову операцію «Буря в пустелі».

Танк «Абрамс» на операції буря в пустелі.
1991 р.
Відносини з СРСР
Буш інтенсифікував переговори з СРСР про скорочення стратегічних озброєнь, в першу чергу ядерних, що сприяло ослабленню міжнародної напруженості. Результатом стало підписання двох договорів про скорочення та обмеження стратегічних наступальних озброєнь. Взагалі за час президентства Буша відбулося сім зустрічей на вищому рівні з керівниками СРСР і Росії - М. Горбачовим і Б. Єльциним. Водночас Буш збільшив військові витрати, у тому числі на програму «Зоряних воєн», продовжив випробування ядерної зброї.
Похорон Бориса Єльцина в 2007 році. На фото: Джордж Буш-старший (ліворуч), Білл Клінтон (праворуч)
Згасання популярності
Попри успіхи в зовнішній політиці, економічна рецесія і підвищення податків стали головною причиною падіння популярності Буша і зумовили його поразку на президентських виборах 1992 року. 3 листопада 1992 Джордж Буш програв на виборах демократу Біллу Клінтону.
Білл Клінтон
Післяпрезидентська діяльність
Після відходу з поста президента США Буш взяв участь у ряді комерційних і громадських проектів — він виступав з публічними лекціями, був почесним членом Ради з відновлення Міжнародного торгового центру в Нью-Йорку, очолив разом з Б. Клінтоном загальнонаціональну кампанію по збору допомоги жертвам цунамі в південно-Східної Азії, а також, серйозно зайнявся парашутним спортом. Буш є автором книги «Мінливий світ», присвяченої актуальним проблемам зовнішньої політики, і добірки власних листів «На все добре, Джордж Буш».

Сім’я Джорджа Буша
Джордж Буш одружений. Його дружина — Барбара Пірс, з якою він познайомився ще школярем у 1941 році, а в 1945 вони одружилися. У цьому шлюбі народилися 6 дітей. Четверо синів — Джордж, Джеб, Ніл, Марвін,  та дві дочки — Поліна і Дороті. Старший син — Джордж Буш-молодший був 43-м президентом США, інший син — Джеб Буш — колишній губернатор Флориди.
Джордж Буш-Старший та його дружина Барбара Пірс
Цікаві факти
Вже колишній президент США Джордж Буш відзначив своє 75-річчя, 80-річчя, 85-річчя і 90-річчя стрибком з парашутом в тандемі з інструктором.
Джордж Буш і Хью Хефнер — двоюрідні брати
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «AMERICAN CUISINE AND RESTAURANTS»

text:
AMERICAN CUISINE ANDRESTAURANTS
CREATED BY Tania Bezkrovnaia 11-B
Americans eat a lot. They have three meals a day:

RESTAURANTS
Most of Americans don't eat home but prefer to go to restaurants. They can choose from many kind of restaurants. There is a great number of ethnic restaurants in the United States. Italian, Chinese and Mexican food is very popular.

FAST FOOD RESTAURANTS

TRADITIONAL FOR CHRISTMAS AND THANKSGIVIN DAY DINNERS


title: Презентація на тему «Скульптура» (варіант 3)

text:
   СКУЛЬПТУРА
Підготувала учениця 5(9)-Б класу Щур Тетяна
        СКУЛЬПТУРА (лат. скульптури, від   sculpo  - вирізаю, висікаю, ліпка, пластика) - вид образотворчого мистецтва, твори якого мають об'ємно-просторову форму, тривимірні і відчутні. Скульптура поділяється на круглу, що вільно розміщується в просторі, і рельєф, в якому об'ємні зображення розташовуються на площині.
         Скульптура може бути розділена на  види : станкову, монументальну, монументально-декоративну скульптуру, дрібну пластику. У скульптурі відтворюється реальний світ, але основним об'єктом зображення є людина, через зовнішній вигляд якого передається його внутрішній світ, характер, психологічний стан, а також людське тіло, передача руху (голова, погруддя, торс, статуя, скульптурна група). Зображення тваринного світу складають анімалістичні жанри скульптури.
         Виразність скульптури досягається за допомогою побудови основних планів, світлових площин, об'ємів, мас, ритмічних співвідношень. Велике значення мають чіткість і цілісність силуету. Фактурна обробка поверхні і деталі доповнюють виразність пластичного рішення скульптурного образу. Матеріалами скульптури є камінь (мармур, вапняк, піщаник, граніт і ін), дерево, кістка, метал (бронза, мідь, залізо та ін), глина і обпалена глина (кераміка - теракота, майоліка, фаянс, фарфор і ін ), гіпс.
          Складна і багатоетапна технологія скульптури пов'язана з великим фізичним працею. Використовуються різні технічні методи - ліплення, висікання, різьблення, лиття, карбування, кування, зварювання, застосовуються різноманітні матеріали - камінь, метал, дерево, глина, гіпс, кераміка, скло, пластилін, віск, синтетичні полімерні склади. Крім авторської роботи художника (ліплення, різьба, обробка твердих матеріалів) важливу роль в скульптурі грає допоміжна праця майстрів-ремісників (рубка каменю, формовка, виливок, карбування та ін.)
            Кругла скульптура
        Один з видів скульптури, доступній для огляду з усіх боків, називають круглої скульптурою (статуя або композиція). Обхід - одне з найважливіших умов сприйняття круглої пластики. Щоб розглянути тривимірний обсяг скульптури, уявити собі рішення статуї в цілому або побачити всі фігури скульптурної групи, глядачеві треба обійти навколо скульптурного твір. Особливістю круглої скульптури є те, що образ може по-різному сприйматися з різних точок зору: народжуються нові враження, розкривають модель в безупинно мінливих силуетах.

                   Горельєф
         Одним із різновидів опуклого рельєфу є горельєф (фр. Haut-рельєфом - високий рельєф) - гірський рельєф, в якому зображення підносяться над площиною фону більш ніж на половину свого об'єму і можуть сприйматися майже круглою скульптурою, трохи дотичною з площиною. Опуклий рельєф, барельєф і горельєф відомий з епохи палеоліту, поширений в мистецтві Стародавнього Сходу, античності та середніх віків, Відродження і в наступні епохи як частина архітектурного декору.
                    Барельєф
        Різновидом опуклого рельєфу також є барельєф (фр. bas-relief - низький рельєф) - низький рельєф, в якому зображення виступають над площиною фону не більше ніж наполовину свого повного обсягу. Барельєфом прикрашають стіни  бу-дівель, постаменти пам'яток, стели, меморіальні дошки, монети, медалі, камеї.

     Різновидом берельєфу, поширеного в епоху Відродження, є мальовничий рельєф, в якого фігури, предмети сильно сплющені, а фон - пейзаж, архітектура - намічений слабким рельєфом. Мальовничий рельєф займає проміжне положення між скульптурою і живописом і є подобою картини, тому що в ньому можуть використовуватися перспективні скорочення і живописні ефекти (сонячні промені, хмари, хвилі). Різниця між сильно і слабо виступаючими над фоном зображеннями в мальовничому рельєфі невелика, велику роль грає майже графічний лінійний малюнок. Мальовничий рельєф часто застосовувався в рельєфах для передачі далекого плану, але іноді способом живописного рельєфу виконувалося зображення, включаючи фігури переднього плану (рельєф вівтаря церкви Сан-Антоніо в Падуї, 1446-1450, Донателло).
        Вид барельєфа, в якому зображення підноситься над фоном в мінімальному ступені, називається сплющеним рельєфом, що вимагав особливої віртуозності, тонкощі просторових відносин, сплющений рельєф виник в Італії і здобув вищу розвиток скульптурі 15 в. (Донателло).
          Рельєф може виступати над площиною фону (опуклий рельєф) або заглиблюватися в неї. Поглиблений рельєф має два різновиди: контррельєфи - свого роду негатив опуклого рельєфу (на печатках-ІНТАЛЄВ він служить для отримання відбитків у вигляді мініатюрного барельєфа), і койланагліф (англ. Кре - фр «порожнистий рельєф».), з поглибленим контуром і випуклим моделюванням.
       Поглиблений рельєф зустрічається в архітектурі Стародавнього Єгипту, на давньосхідних і античних ІНТАЛЯХ, що служили головним чином печатками. Інталія (іт. глибокої - різьблення) - камінь з вирізаним поглибленим рельєфом на противагу камеї, що мала опукле зображення і яка була окрасою.
        Станкова скульптура
      Станкова скульптура - рід скульптури, що має самостійне значення. Вона включає різні види скульптурної композиції (голова, погруддя, фігура, група), різні жанри (портрет, сюжетна, символічна або алегорична композиція, анімалістичний жанр). Станкова скульптура розрахована на сприйняття з близької відстані, не пов'язана з предметним оточенням і архітектурою. Звичайний розмір станкової скульптури - наближений до натуральної величини.
        Станковій скульптурі властиві розповідність, психологізм, часто використовується мова метафори і символу. Одним з найбільш розвинених жанрів станкової скульптури є портрет (бюст, портретні статуї, рельєф), який дає унікальну можливість для сприйняття - розгляд скульптури з різних точок зору, що представляє величезні можливості для багатобічної характеристики портретованого. Скульптурний портрет відомий з часів Стародавнього Єгипту (Статуя переписувача Каї, сер. 3 тис. До н.е., Париж, Лувр).
        Монументальна скульптура
              Монументальна скульптура є одним з найдавніших пологів скульптури, що мали культове, меморіальне призначення. До монументальної скульптури належать однофігурні і багатофігурні композиції, кінні пам'ятники, меморіальні ансамблі, монументи в пам'ять видатних людей і подій, пам'ятні статуї, бюсти, рельєфи. Розташовуючись в природньому середовищі, вона організовує архітектурний ансамбль, органічно входить в природний ландшафт, прикрашає площі, архітектурні комплекси, створюючи просторові композиції, які можуть включати в себе архітектурні споруди, меморіальні форми (тріумфальна арка, тріумфальна колона, обеліск, плита з рельєфом і написами), монументальну скульптуру.
      Монументальна скульптура, розрахована на сприйняття з великих відстаней, виконується з довговічних матеріалів (граніт, бронза, мідь, сталь) і встановлюється на великих відкритих просторах (на природних узвишшях, на штучно створених насипах). Велике значення в монументальній скульптурі мають активний силует і узагальнене трактування обсягів.

Монументально-декоративна скульптура
      Скульптура, будучи мистецтвом об'ємним, вимагає відповідної організації навколишнього простору, архітектурного середовища. В результаті виникає синтез архітектури і скульптури, що значно підсилює як ідейну, так і художню силу твору. Питання синтезу з архітектурою - одне з найважливіших у розумінні і сприйнятті монументальної і монументально-декоративної скульптури.
      Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Американська англійська та Британська англійська мова»

text:
Американська              англійська  та    Британська    англійська мова
Варіанти однієї чи різні мови?
Мета дослідження:
Виявити різницю і схожість мов.
Завдання:
Дослідити історію поділу однієї мови;
Проаналізувати лексику и фонетику обох варіантів мови;
Зробити висновки про практичність обох  мов.
Об’єкт дослідження:
Лексичні,
синтаксичні,
фонетичні   одиниці
американського та
британського
англійського.
Практична цінність проекту:
Використання проекту для порівняльного аналізу наведених мов.
Можливість використання на уроках англійської мови (пробудження інтересу до вивчення іноземної мови).
Використання у позакласних заходах.
Розділ І: Iсторія поділу однієї мови.
Американський англійський - мовний варіант англійської мови, що склався на території США. Англійська мова в США, так само як і в інших регіонах свого поширення, була принесена в Північну Америку британськими колоністами в XVII-XVIII століттях, після чого під впливом різноманітних зовнішніх і внутрішніх факторів у ній розвинувся цілий ряд своєрідних рис на всіх мовних рівнях.

У самих США американський англійська є рідною для 80 % населення країни і має стандартний, закріплений в освітній системі та ЗМІ ряд властивостей в області орфографії, граматики, лексики.
Розділ ІІ: Лексикологія, орфографія та фонетика.                Чи справді різниця настільки велика?
Фонетика
1. Наголос у словах. Деякі слова британці і американці вимовляють з наголосом на різні склади, наприклад address cafe (брит.) і cafe (амер.).2. Інтонація в пропозиціях. Англійці використовують безліч інтонаційних моделей, а в розпорядженні американців всього дві - рівна і спадна.
3. Звуки в словах. Існують слова, в яких вимова американців і англійців відрізняється одним-двома звуками: dance вимовляють як [da:ns] в Англії і як [dəns] в США. Звук [t] вимовляється як слабо артикулируемый [d], а розташоване в середині слова буквосполучення tt в американців дуже схоже на [d]. Вони не «ковтають» звук [r], як англійці, тому мова здається більш грубою, рыкающей. Лінгвісти розробили списки буквосполучень і ситуацій, в яких вимова англійця і американця буде відрізнятися.
Орфографія
У книзі Dictionary of the English Language автор Ной Вебстер (Noah Webster) зазначив, що:
Певна кількість слів в американському варіанті англійської закінчуються на-or в британському англійською мають закінчення-our (color/colour). Деякі слова американського англійського закінчуються на-er, а британського англійської - на-re (наприклад, center/centre). Дієслова, в американському англійському мають закінчення-ize, в британському варіанті мови можуть закінчуватися на-ise. Нижче - найбільш часто зустрічаються слова з такими відмінностями в написанні.
Лексикологія
Лексика в британському і американському англійською сильно розрізняється. Іноді одні і ті ж слова мають різне значення (БрА mad = crazy; АмА mad = angry). І дуже часто різні слова використовуються для позначення одного і того ж явища або предмета (БрА lorry = АмА truck). Нижче - кілька прикладів з коротким коментарем про слова та їх значення.
Розділ ІІІ: Класика або сучасність.                     Який же варіант обрати?
Протягом останніх двох століть існує думка, що "справжній" English зберігся тільки на берегах туманного Альбіону. Самі британці із задоволенням підтримують сформований за століття образ ідеальної мови. Англійці пишаються ним і відкидають можливість спрощення і трансформації.

У свою чергу американці  навпаки, звели в культ гнучкий підхід до мови. American English досі вважається одним з найбільш швидко розвиваються мов світу. Навіщо ускладнювати і чіплятися за нікому не потрібні традиції - куди простіше дозволити мови йти в ногу з часом!
Вам підійде американський варіант, якщо ви:
збираєтеся жити або працювати в США або в Мексиці
плануєте навчання в зарубіжній бізнес-школі. В європейських університетах на програмах МВС велика частина занять проводиться на American English.
Ваша мета - розмовна мова, достатній для туристичних поїздок. Щоб вас зрозуміли на курортах і в магазинах, правильна вимова і доскональне знання граматики не потрібно.
Вам потрібен британський англійський, якщо ви:
плануєте освітню поїздку до Великобританії. Така престижна класична британська середня і вища освіта передбачає вільне спілкування "правильною" англійською.
вчите мову "для себе" (наприклад, з метою читати в оригіналі класичну англійську літературу)
вам необхідна ідеальна вимова (наприклад, плануєте кар'єру на англомовному телебаченні або кіно).

Висновок:
                                        Сьогодні британська англійська зведена у ранг мови богів. Хто може встояти перед чарівністю британського акценту? Саме вимова класичної британської англійської так притягує людей. Саме ця обставина допомагає британцям утримувати пальму першості в мовному освіту. Хоча у розвиток сучасної англійської мови більший внесок, на мій погляд, зробили американці. Між американським і британським англійським немає суттєвої відмінності. У обох варіантів одна і та ж основа, і саме її ми вивчаємо в школах. Звичайно, різниця є - і в лексиці, і в граматиці, і в особливостях мови, проте не настільки, щоб вважати один з варіантів мови привілейованим.
З погляду англійців, американський англійська - занадто прямолінійний та грубий. Американці вважають британський англійський мовою снобів: надто натягнутим та лицемірним, а свій "рідний" американський привітним і доброзичливим.

А  який варіант Еnglish обираєте  ви?


title: Презентація на тему «Цивільно-правові правочини»

text:
Цивільно-правові правочини
Виконала
Учениця 10в класу
Куценко Віталія
Правочин
Поняття правочин
Поняття правочин у Цивільному кодексі України тотожне терміну угода, що містився у ЦК 1964 р. Приклади правочинів: заповіт, договір купівлі-продажу, страхування, кредитний договір, договір позички, дарування та ін.
Дво- чи багатосторонні правочини мають назву "договори". Віднесення правочинів до договорів пов'язано з тим, що для вчинення останніх необхідні не тільки вольові дії сторін, а й погодженість цих дій, яка досягається завдяки договору
 Правочини можуть бути:
односторонніми;
двосторонніми;
багатосторонніми (договори).

Види правочинів
Односторонній правочин - є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила, а також для інших осіб у випадках встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.
Двосторонній чи багатосторонній правочин є погодженою дією двох або більше сторін і ці правочини називаються договорами.

Чинний правочин
Правочин є чинним при додержанні наступних умов (вимог):
зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;
особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (усній, письмовій, нотаріально посвідченій тощо);
правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Усний правочин
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком пра-вочинів, які піддягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Правочин у письмовій формі
Правочин вважається вчинений у письмовій формі:
якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (листах, телеграмах, фактограмах тощо), якими обмінялися сторони;
якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку;
якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису при вчиненні правочинів допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів
Якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє. У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі
Правочин у письмовій формі
 У письмовій формі належить вчиняти:
правочини між юридичними особами;
правочини між фізичною та юридичною особою;
правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян;
інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.
Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або за домовленістю сторін.
Іноді правочин піддягає державній реєстрації. Такий правочин є чинним з моменту його державної реєстрації.
Односторонній правочин
Особа, яка вчинила односторонній правочин, має право відмовитися від нього, якщо інше не встановлено законом. Якщо такою відмовою від правочину порушено права іншої особи, ці права піддягають захисту. Особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі, визнання такого правочину недійсним, судом не вимагається.

Недійсні правочини
Окремі правочини можуть бути оспорюваними, їх недійсність прямо законом не встановлена, але одна зі сторін чи третя особа, що є зацікавленою, заперечує його дійсність на підставах встановлених законом
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Це називається двосторонньою реституцією. Якщо ж у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою зацікавленою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Недійсні правочини
Недійсними можуть бути визнані правочини, які вчиняли:
неповнолітні, які не досягли 14 років, крім дрібних побутових правочинів;
недієздатні громадяни;
неповнолітні віком від 14 до 18 років, які уклали правочин без згоди батьків або піклувальника;
обмежені у дієздатності повнолітні особи, які уклали правочин без згоди піклувальника.

Правочин скоєний малолітньою особою
Правочин, який вчинено малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності, може бути згодом схвалений її батьками (усиновлювачами) або одним з них, з ким вона проживає, або опікуном. Правочин вважається схваленим, якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні, у разі відсутності схвалення правочину він є нікчемним. На вимогу зацікавленої особи суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він вчинений на користь малолітньої особи. Якщо правочин з малолітньою особою вчинила фізична особа з повною цивільною дієздатністю, то вона зобов'язана повернути другій стороні, все те, що вона одержала за таким правочином від малолітньої особи. Дієздатна сторона зобов'язана також відшкодувати збитки, завдані укладенням недійсного правочину, якщо у момент вчинення правочину вона знала або могла знати про вік малолітньої особи.
Правочин скоєний малолітньою особою
Батьки (усиновлювачі) або опікун малолітньої особи зобов'язані повернути дієздатній стороні все одержане нею за цим правочином у натурі, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо обома сторонами правочину є малолітні особи, то кожна з них зобов'язана повернути другій стороні все, що одержала за цим правочином, у натурі. У разі неможливості повернення майна, відшкодування його вартості провадиться батьками (усиновлювачами) або опікуном, якщо буде встановлено, що вчиненню правочину або втраті майна, яке було предметом правочину, сприяла їхня винна поведінка.
Правочин, який вчинила фізична особа
Правочин, який вчинила фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, за межами її цивільної дієздатності без згоди піклувальника, може бути згодом схвалений ним. У разі відсутності такого схвалення правочин за позовом піклувальника може бути визнаний судом недійсним, якщо буде встановлено, що він суперечить інтересам самого підопічного, членів його сім'ї або осіб, яких він відповідно до закону зобов'язаний утримувати. Правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (ст. 71 ЦКУ), є нікчемним. На вимогу зацікавленої особи такий правочин може бути визнаний судом дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідає інтересам фізичної особи, над якою встановлено опіку або піклування.
Правочини вчинені дієздатною особою яка не усвідомлювала своїх дій
Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун. Сторона, яка знала про стан фізичної особи у момент вчинення правочину, зобов'язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану у зв'язку із вчиненням такого правочину. Опікун може схвалити дрібний побутовий правочин, вчинений недієздатною фізичною особою. На вимогу опікуна правочин, вчинений недієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом дійсним, якщо буде встановлено, що він вчинений на користь недієздатної фізичної особи
Правочини вчинені юридичними особами
Щодо юридичних осіб, то вчинені нею правочини без відповідного дозволу (ліцензії), можуть бути визнані судом недійсними. Якщо юридична особа ввела другу сторону в оману щодо свого права на вчинення такого правочину, вона зобов'язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану таким правочином.
Правочин вважається укладеним без внутрішньої волі фізичної особи в разі застосування до неї насильства, погроз, злого умислу однієї зі сторін.
Інші особливості умов укладання, здійснення та визнання недійсними правочинів врегульовані ст. 229-236 ІДКу.


title: Презентація на тему «Кава, її склад та властивості»

text:
Презентація Кава, її склад та властивості
      Сьогодні кава для багатьох людей стала повсякденним напоєм, без якого людина не може почувати себе бадьорою протягом дня. Цей тонізуючий і збуджуючий напій люблять і п'ють люди різного віку, при тому хтось обмежується чашкою кави під час сніданку, а для інших цей напій перетворився на пристрасть.
      Фахівці до цих пір не прийшли до єдиної думки з приводу походження слова "кава". За одними джерелами, воно утворилося від арабського "кауе", що в перекладі означає "сила, енергія", за інших - його поява пов'язана з назвою південно-західної ефіопської провінції - Каффа, де вперше стали вживати зерна цього дерева. Там і зараз зустрічаються чагарники дикорослої кави.
Хімічний склад сирої кави
У складі сухих речовин кави :
32—36% припадає на екстрактивні речовини,
0,7—2,5% — на кофеїн,
3,5—7,7% — дубильні речовини,
 9—19,2% — білки,
 9,4—18% — жири,
4,2—11,8% — сахарозу,
5,5—10,9% — хлорогенову кислоту.
    Нaйважливішою біологічно активною речовиною кави є алкалоїд кофеїн, кількість якого, в залежності від сортів, становить від 0,5 до 2,8 %. Найбільше кофеїну є в сорті "робуста" із Гвінеї. В свіжих кавових зернах, крім кофеїну, міститься близько 11% жирів, до 8 % цукрів, до 13 % білку, а також клітковина, мінеральні речовини та органічні кислоти. При обсмажуванні зерен кави до темно-коричневого кольору виділяється ефірна олія або так званий кафіол, який надає напоям специфічного запаху і смаку.
    Дія кави на організм людини пов'язана із вмістом у ній кофеїну. Кофеїн сприяє рефлекторній збудливості, підсилює діяльність серця та органів дихання, підвищує артеріальний тиск, розширює судини головного мозку, а також стимулює функцію нирок і печінки.
Переваги та недоліки:
М'який стимулятор, який може поліпшити мозкову активність;
Запобігає утворенню ракових пухлин;
Збуджуючий засіб;
Дозволяє не засинати, коли це необхідно.
Викликає безсоння;
 Надмірне захоплення кавою підвищує ризик серцевих захворювань;
Може підвищити рівень холестерину в крові;
Може викликати мігрень у людей з підвищеною чутливістю;
Прискорює втрату мінеральних
речовин кісткової
тканини;
Виникає звикання.
Про каву було складено немало легенд.
Одна з них свідчить, що першим на дерева з червоними ягодами звернув увагу ефіопський пастух Калдім. Він відмітив, що його кози, з'ївши їх плоди, стають незвичайно бадьорими. Пастух, вирішивши пізнати цей магічний ефект експериментальним шляхом, зібравягоди і замочив їх у воді. На смак напій виявився огидним.
Роздосадуваний Калдім кинув вітки з ягодами в багаття, і через деякий час відчув незвичайний, дурманний аромат. Пастух розворушив багаття і зібрав тліючі зерна, потім знову залив їх водою і залишив настоюватися. Спробувавши напій, що через деякий час вийшов, він, до свого здивування, виявив, що смак його став гірким і терпким, але досить приємним, а незабаром відчув незвичайну бадьорість, що зберігалася протягом доби.
Калдім розповів про цей незвичайний випадок настоятелеві монастиря. Той зацікавився розповіддю пастуха і вирішив випробувати дію напою на собі. Перед нічною службою він попросив одного з послушників обсмажити зерна в печі, подрібнити, а потім залити киплячою водою і настояти якийсь час. Потім випив напій, що вийшов. Ефект виявився дивовижним: він відчував себе бадьорим всю ніч і наступний день. Настоятель був настільки вражений дією напою, що повелів всім ченцям пити цей відвар, щоб ті не засипали під час нічних молебнів.
Існує ще одна, не менш цікава ефіопська легенда, згідно якої першим властивості кавового дерева відкрив Шейх Омар, відомий як один з найталановитіших лікарів свого часу. Йому вдавалося виліковувати навіть хворих, яких інші лікарі оголошували безнадійними.
Одного разу, бродивши по горбах, Шейх Омар звернув увагу на невелике деревце із запашними квітами. Цілитель захотів досліджувати властивості цієї рослини. Він приготував відвар тільки з насіння кавового дерева і приймав його протягом декількох днів.
Незабаром він відмітив, що у нього підвищилася працездатність і покращився настрій. Потім він вирішив додавати настій кавових зерен в цілющі настоянки, що допомагають від головних болів і нетравлення шлунку і відмітив, що їх ефективність помітно підвищилася. Довгий час цілитель нікому не розкривав секрет кавового дерева, і лише перед смертю передав його своєму синові.
    Однак слід пам’ятати, що на кожну людину кава може впливати по-різному. Тому потрібно знати свою допустиму норму вживання цього напою.
                Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Гимнастика»

text:
Гимнастика
Виконала Учениця 11-В класуЗаровна Тетяна
Гимнастика - один из наиболее популярных видов спорта и физической культуры.
К видам гимнастики относятся: спортивная, художественная, акробатическая, эстетическая, командная, уличная .
Оздоровительные виды гимнастики предусматривает выполнение упражнений в виде утренней гимнастики, физкультуры и физкультминутки. Существует несколько видов оздоровительной гимнастики:
Гигиеническая гимнастика — используется для сохранения и укрепления здоровья, поддержания на высоком уровне физической и умственной работоспособности, общественной активности.
Ритмическая гимнастика — разновидность оздоровительной гимнастики. Важным элементом ритмической гимнастики является музыкальное сопровождение.
Спортивная гимнастика
Спортивная гимнастика — один из древнейших видов спорта, включающий в себя соревнования на различных гимнастических снарядах, а также в вольных упражнениях и опорных прыжках. В настоящее время на международных турнирах гимнасты разыгрывают 14 комплектов наград: два в командном зачёте (мужчины и женщины), два в абсолютном индивидуальном первенстве (мужчины и женщины) и десять в отдельных видах многоборья (4 — у женщин, 6 — у мужчин). В программе олимпийских игр с 1896 года.
Гимнастика является технической основой многих видов спорта: соответствующие упражнения включаются в программу подготовки представителей самых разных спортивных дисциплин. Гимнастика не только даёт определённые технические навыки, но и вырабатывает силу, гибкость, выносливость, чувство равновесия, координацию движений.
Художественная гимнастика
Художественная гимнастика — вид спорта, выполнение под музыку различных гимнастических и танцевальных упражнений без предмета, а также с предметом (скакалка, обруч,мяч,булавы,лента).
В последнее время выступления без предмета не проводятся на соревнованиях мирового класса. При групповых выступлениях используются или одновременно два вида предметов (например — обручи и мячи) или один вид (пять мячей, пять пар булав). Победители определяются в многоборье, в отдельных видах и групповых упражнениях.
Командная гимнастика
Командная гимнастика включает в себя наиболее динамичные виды гимнастических упражнений: групповые вольные упражнения, акробатические и опорные гимнастические прыжки. Ей присущи музыкальность, выраженная двигательно-образовательная направленность, оптимальная сложность упражнений.
Доступность командной гимнастики для широкого контингента учащихся, обусловлена и возможностью выступать в соревнованиях по выбору на одном, двух или трёх видах гимнастического многоборья...
Цирковая гимнастика
Цирковая гимнастика разделяется на партерную (упражнения на снарядах и аппаратах, укреплённых на манеже) и воздушную (упражнения на аппаратуре, подвешенной высоко над манежем); соответственно гимнасты — на партерных и воздушных.
Каждый из двух видов цирковой гимнастики включает множество подвидов (в зависимости от используемой аппаратуры и приёмов работы): партерная— упражнения на турниках, батуте, кольцах всех типов; воздушная— упражнения на трапециях всех родов, корд де пареле, корд де волане, рамке, бамбуке, воздушном турнике.
Спортивная акробатика включает в себя три группы упражнений: акробатические прыжки, парные и групповые упражнения.
Спортивная акробатика
Уличная гимнастика
Данной разновидностью гимнастики занимаются, как правило, непрофессиональные спортсмены. Для многих это как увлечение, хобби, стиль жизни, способ развития и поддержания мышечного тонуса, ловкости, гибкости суставов.
Ей можно заниматься практически на любой дворовой спортивной площадке, а в некоторых случаях — просто на улице. У уличной гимнастики много различных стилей:воркаут, джи мбарр,паркур , фриран и т.д.
СПАСИБО ЗА ВНИМАНИЕ!


title: Презентація на тему «Сергій Іванович Васильківський»

text:
Сергі́й Іва́нович Василькі́вський 1854-1917 живописець, пейзажист.
Сергій Іванович Васильківський народився 7 жовтня 1854 року у мальовничому місті Ізюм Харківської Губернії  в сім'ї писаря. Середовище і оточення, в якому зростав майбутній художник на Слобожанщині, було особливо благодатним для формування його творчої особистості. Його дід-чумак який походив з козацькогоо роду, привив молодому Сергієві інтерес до української старовини, а мати — любов до народних пісень і фольклору. В 1861 батьки Сергія переїхали до Харкова, головного культурного центру Слобожанщини. Перші навички в мистецтві Васильківський одержав у Харківській гімназії від учня Карла Брюллова у Петербурзькій академії мистецтв — Дмитра Безперчого. В роки навчання молодий митець мав змогу користуватися бібліотекою свого родича, поета Володимира Александрова, в якій були твори Івана Котляревського, Тараса Шевченка, Миколи Гоголя, що справили на нього глибоке враження.

Після п'яти років навчання в гімназії на вимогу батька Васильківський вступив до Харківського ветеринарного училища. Але1873 він року залишив там навчання, через неплатоспроможність і влаштувався працювати деякий час канцелярським службовцем при Харківському казначействі.

У 1876–1885 роках Васильківський навчався у пейзажному класі Петербурзької Академії Мистецтв у Михайла Клодта (1832–1902) і Володимира Орловського(1842–1914). Успішне навчання доповнювалося враженнями від виставок передвижників та поїздок на батьківщину.

1879 року за етюд  Васильківського одержав першу академічну нагороду — малу срібну медаль. У студентські роки він зазнавав нестатків, жив на горищі в Академії, у так званій «казьонці», разом з Порфирієм Мартиновичем, Опанасом Сластьоном, Геннадієм Ладиженським, Миколою Самокишем, Яном Ціонглінським, згодом видатними художниками. 1881 року Васильківський здобув другу малу срібну медаль.
У березні 1886 року Васильківський виїхав за кордон. Він жив у Франції і подорожував Англією, Іспанією, Італією, Південною Африкою та Німеччиною, де познайомився з колекціями художніх музеїв. Художник удосконалив майстерність, користуючись порадами В. Орловського та І. Похитонова, які жили в той час у Парижі. Васильківський багато працював і виставляв свої твори у Паризькому салоні.
Перебування за кордоном укріпило рішення майстра спрямувати свій талант на розвиток пейзажного жанру в українському мистецтві. Васильківський мандрував пішки Харківщиною і Полтавщиною  спускався Дніпром до Запоріжжя. Художник малював українські праліси та левади, сільські хати і вулиці в різні пори року, часто з невибагливими жанровими мотивами, що органічно вписувалися в природу . Уникаючи спрощення, він поглиблював тональну просторовість і структуру образотворення. В канву сучасних образів української землі впліталися ліричні відступи, історичні пейзажі на козацьку тематику, які передавали дух минулої епохи.

Високо цінуючи творчу незалежність, Васильківський не зв'язував себе членством у якомусь одному об'єднанні і представляв роботи на виставки різних товариствПетербурга, Харкова, Києва. Від Академії Васильківський відійшов.
У 1900 р. організував у Харкові першу персональну виставку (120 творів). Усвідомлюючи суспільну роль мистецтва, брав участь у різних акціях — ініціював і очолив оздоблення будинку Полтавського земства (1901–1906, за участю Миколи Самокиша, М. Ткаченка, М. Беркоса, М. Уварова); разом з Самокишем видав альбом «З української старовини» (1900, російською мовою, перевиданий виданням «Мистецтво» у 1991 р. українською мовою) та «Мотиви українського орнаменту» (1912)
В 1912 р. на другій персональній виставці в Харкові Васильківський представив серію акварельних зображень історичних діячів (27) — Богдана Хмельницького, Петра Дорошенка, Василя Кочубея, Петра Могили та інших, при створенні яких користувався старовинними гравюрами і живописними портретами (збереглися портрети Дорошенка і Мазепи в Національному музеї образотворчого мистецтва і Лебединському художньому музеї). Того ж року експонував 33 роботи на великій виставці українського образотворчого мистецтва в Києві (383 твори, 47 учасників).
Починаючи з академічного періоду, Васильківського приваблювали мотиви сутичок козаків з татарами. Він відвідував батальну майстерню, де навчався його приятель М. Самокиш. Переважно, твори художника мали узагальнений характер, в яких була відсутня динамічна дія чи поширений в той час етнографічно-побутовий сюжет, за винятком таких, як «Сутичка козаків з татарами» (1892, місцезнаходження невідоме) і «Побачення» (1894, Харківський художній музей). Вони трактувалися романтично і були споріднені за настроєм з народним пісенним фольклором.

Перед смертю він заповів Музею Слобідської України понад 1340 своїх творів та значну суму грошей, які, за його бажанням, мали піти на створення у Харкові великого національного художнього музею. Художник Васильківський залишив після себе гідний набуток для українського мистецтва — майже 3000 робіт, в останні дні життя півтори тисячі з них передав Харківському художньому музею (більшість загинула в роки Другої світової війни); зараз в музеях і приватних збірках нараховують близько 500 його творів.

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Державний бюджет»

text:
Державний бюджет
це фінансовий план утворення і використання грошових фондів держави протягом року, інакше кажучи – це баланс доходів і витрат держави, який складає міністерство фінансів.
Державний бюджет (місцеві бюджети) завжди складається з двох частин: доходної і витратної. Доходна частина показує обсяги і джерела доходів бюджету, а витратна – бюджетні видатки та їх обсяги.
Доходи бюджету формуються насамперед за рахунок податків (понад 90 % центрального і 70 % місцевих бюджетів).
Бюджетна система – це сукупність всіх бюджетів країни у їх взаємодії. Бюджетна система залежить від державного устрою країни (унітарна чи федеративна держава), її економічної, політичної та ін. підсистем і складається із двох або трьох ланок.
Так, бюджетна система унітарних (тобто єдиних держав – Великобританії, Франції та ін.) складається лише з двох ланок – державного і місцевого бюджетів. До бюджетної системи федеративних держав входить ще третя, середня ланка – бюджети членів федерації: у США – це бюджети штатів, у Німеччині – земель, у Швейцарії – кантонів, в колишньому СРСР – республік. Бюджет України складається лише з 3 ланок (центрального бюджету, республіки Крим та місцевих).
це виражені у грошовій формі відносини власності між державою і юридичними та фізичними особами в процесі розподілу і споживання частини національного доходу.
Державні витрати
В середині 90-х рр. ХХ ст. на перше місце вийшли витрати на соціальні цілі (розвиток освіти, охорони здоров’я, виплат безробітним, пенсіонерам та ін.). це зумовлено якісно новою роллю особистого фактора в сучасному виробництві (значення освіти кваліфікації, розвитку творчих здібностей працівників тощо), посиленням загальнолюдських цінностей у комплексі ціннісних орієнтирів суспільства, зростанням армії безробітних тощо. Внаслідок цього на соціальні витрати у розвинутих країнах Заходу йде близько 35 % державних витрат.
На другому місці в структурі державних витрат – витрати на економічні цілі: житлове будівництво і його реконструкцію, розробку природних ресурсів і охорону навколишнього середовища, сільське господарство, транспорт, науку, зв’язок, державне регулювання і прогнозування економіки та ін. Ці витрати в розвинутих країнах світу становили у середині 90-х рр. близько 25-27 % державних витрат.
Третє місце в структурі державних витрат посідають витрати на військові цілі. Вони поділяються на прямі і непрямі. До прямих відносять безпосередні витрати з державного бюджету на оборону. До непрямих – частину витрат на космічні дослідження, військову допомогу іншим країнам, виплати ветеранам війни.
Наступна за величиною стаття державних витрат –
Витрати на обслуговування державного боргу
Виплата державного боргу і процентів по ньому здійснюється через викуп державних цінних паперів за кошти із державного бюджету.
Частина коштів із бюджету держави йде на утримання державного апарату влади, посольств, консульств, сплати внесків до міжнародних організацій та ін.
Державний борг — це сума нагромаджених у країні за певний час бюджетних дефіцитів за винятком позитивних сальдо бюджетів, що мали місце за цей же час. Розрізняють зовнішній і внутрішній державний борг.
Дефіцит бюджету – це перевищення витрат державного бюджету над доходами. Виникнення і зростання дефіциту бюджету зумовлено економічними кризами, мілітаризацією економіки, веденням війни, економічною нестабільністю, зростанням заборгованості місцевих бюджетів, безконтрольним зростанням інших витрат з бюджету.
Дефіцит державного бюджету характерний нині для багатьох країн. У США, наприклад, державний бюджет був збалансований без дефіциту за останні півстоліття лише два рази (у 1969, 1998 рр.), у Франції за останні 48 років державний бюджет був дефіцитним 32 рази, навіть у Німеччині, з її економічним і валютним «благополуччям», перевищення витрат над доходами спостерігається постійно. В Україні дефіцит державного бюджету за останні роки незначний, оскільки уряд докладає максимум зусиль у формуванні бездефіцитного бюджету (профіциту).
Причини дефіциту бюджету пояснюються цілим рядом факторів:
зниженням рівня суспільного виробництва;
глибокою структурною й технологічною незбалансованістю виробництва, постійним виснаженням природних ресурсів, зниженням науково-технічного потенціалу;
послабленням контролю за фінансово-господарською діяльністю підприємств, постійним зростанням цін, інфляцією;
нераціональною зовнішньоекономічною діяльністю держави;
великомасштабним оборотом «тіньового» капіталу;
великими непродуктивними витратами, приписками, крадіжками, втратами виробленої продукції.
Зв'язок бюджету з економікою двосторонній. Не тільки бюджет впливає не економіку, відбувається і зворотній вплив: стан економіки визначає бюджетні показники. Суттєві розбіжності між передбачуваним і дійсними економічними рівнями стають причиною невідповідності між очікуваними і фактичними результатами виконання бюджету. Відхилення розвитку економіки від прогнозованих показників призводить до збільшення або зменшення надходжень, витрат, дефіциту.


Презентація на тему «Ручні гранати та поводження з ними»


title: Презентація на тему «Зайнятість населення»

text:
Зайнятість населення
Виконала:
Учениця 11-А класу Тупалова  Анастасія

Що таке зайнятість?

Зайнятість — це діяльність громадян, яка пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і приносить їм дохід у грошовій або іншій формі.
Звернемося до закону
Згідно з Законом України «Про зайнятість населення», зайнятість — незаборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Кожен має право на вільно обрану зайнятість!
Пояснення
Повна зайнятість - зайнятість працівника за нормою робочого часу, передбаченою згідно із законодавством, колективним або трудовим договором;

Неповна зайнятість - зайнятість працівника на умовах робочого часу, що менший від норми часу, передбаченої законодавством, і може встановлюватися за договором між працівником і роботодавцем з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку.
Пояснення
Видима неповна зайнятість — це статистичне поняття, яке можна безпосередньо виміряти за допомогою даних про заробітну плату, відпрацьований час або шляхом спеціальних вибіркових обстежень.

Невидима неповна зайнятість—аналітичне поняття, яке відбиває фундаментальне порушення рівноваги між робочою силою та іншими виробничими факторами.

За даними Державної статистики
За даними Державної служби статистики України:
За перші місяці 2015 року чисельність зайнятого населення у віці 15-70 років, у порівнянні з останніми місяцями 2014 року, зменшилася на 58,2 тис. осіб та становила 1483,5 тис. осіб (9 місяців 2013 року – 1541,7 тис. осіб).
За рівнем зайнятості населення Дніпропетровщина  посідає  друге місце в Україні після міста Києва (за 2015 рік цей показник по області становить – 60,7%, по Україні – 57,4%). Разом з тим рівень зайнятості населення області зменшився на 1,9 в.п. в порівнянні з січнем-вереснем 2014 року (по Україні - на 3,2 в.п.).

У січні 2015 року послугами служби зайнятості Дніпропетровської області скористались понад 55,2 тис. облікованих та безробітних, з яких статус безробітного отримали майже 41,2 тис. осіб.
Заходи для покращення ситуації
Активними заходами сприяння зайнятості  в цілому по області було охоплено  понад 5,2 тис. осіб, рівень охоплення активними заходами сприяння зайнятості склав 9,5%.
В січні 2015 року за сприяння центрів зайнятості області отримали роботу майже 2,9 тис. осіб, з них майже 2,0 тис. безробітних. Рівень працевлаштування безробітних склав 4,8%.
Забезпечено робочими місцями 54 інваліди.
Середній термін тривалості пошуку роботи в січні 2015 року склав 131 календарний день.
Статистика

За 9 місяців 2014 року чисельність зайнятого населення у Дніпропетровській області становила 1483,5 тис. осіб, і у порівнянні з 9 місяцями 2013 року, зменшилась  на 58,2 тис. осіб.
Рівень зайнятості населення знизився з 62,6 % до 60,7%.

За сприянням Дніпропетровської обласної служби зайнятості у січні 2015 року
Отримали роботу: майже 2,0 тис. зареєстрованих безробітних.
Проходили професійне навчання – майже 1,8 тис. безробітних.
Брали участь в громадських та тимчасових роботах – майже 0,6 тис. осіб.
Працевлаштовано шляхом виплати допомоги по безробіттю  одноразово для організації підприємницької діяльності – 88 осіб.
Видано 8 ваучерів особам, віком старше 45 років.
Прийнято  56  рішень про виплату компенсації роботодавцям в розмірі єдиного внеску за працевлаштування безробітних на нове робоче місце.


Презентація на тему «Народне мистецтво та основні центри художніх промислів»


Презентація на тему «Рафаель Санті» (варіант 14)


title: Презентація на тему «Кулінарія»

text:
7-10
25-30
10-12
20-25
30-40
7-10
25-30
10-12
20-25
30-40
7-10
25-30
10-12
20-25
30-40


title: Презентація на тему «My favorite artist» (варіант 2)

text:
«My favorite artists: Konstantin Razumov and Alois Arnegger»
                               Prepared by
            Julia Khakhaleva

They are so different, but at the same time both incredibly talented. One of them stunning landscape painter, the other a great realist.
We always associate the eternal feminine with Konstantin Razumov. In his paintings, he returns to the same image as to preserve the unique features which dear to his heart.
Konstantin Razumov
However, the dream of the artist moves to another time, so you will not see a portrait of a modern woman.

Konstantin Razumov was born in 1974 in Zarinsk. He studied art first at Novoaltaisk Art School, then at the Russian Academy of Painting, Sculpture and Architecture. Now the artist lives and works in Moscow.
Many styles was influenced on Konstantin Razumov formation as an artist , but in the end he gave the benefit of the combination of realism and impressionism.
This can be seen in any of his paintings: he writes a realistic portrait, but the backgrounds are usually deprived of specificity which characteristic for Impressionism.
The woman is charming, refined and feminine in paintings by Konstantin Razumov and quite unlike the modern ladies. The artist writes extremely realistic features of the woman. In fact, it is the same lovely lady who passes from one picture to another.
Gallery
Alois Arnegger (1879 - 1963) - the Austrian landscape painter. You can't but appreciate his paintings, because there is something in his landscapes that reflects our own moods.
Alois Arnegger
He was born in Vienna and studied art at the Academy of Fine Art. Since 1916 - Member of the Vienna Academy.
Early in his career Arnegger was focusing on image Austrian landscape. He became known as a landscape painter.
In 1920 Arnegger visited Italy and was fascinated by his coastal views. Since then he has painted a bright and colorful views of Capri, Lake Como and Naples.
Gallery
Gallery
Thank you for
your attention!


Презентація на тему «Числівник» (варіант 1)