title: Презентація на тему «Техніка макраме» (варіант 1)

text:
Техніка макраме

Що ж таке макраме?
Макраме (фр. Macramé, від араб. - Тасьма, бахрома, мереживо або від турецк. - Шарф або серветка з бахромою) - техніка вузликового плетіння.

Історія виникнення
Техніка цього вузликового плетіння відома ще з давнини, ще з першого зав'язування вузлів на кам'яному сокирі і перший циновці. За деякими даними в Європу макраме прийшло в VIII-IX століттях зі Сходу. Цю техніку знали в Древньому Єгипті, Ассирії, Ірані, Перу, Китаї, Стародавній Греції.

Розвитку макраме дуже допоміг вітрильний флот. Здавна моряки плели мережі, зв'язували за допомогою вузлів троси, обмотували різні конструкції, прикрашали плетеними покришками кермові колеса. Відомо близько чотирьох тисяч морських вузлів. Комбінації вузлів дуже часто бували надзвичайно складними. Багато морські вузли завдяки своїй красі та оригінальності перейшли в художнє ремесло - макраме. Отримувані візерунки відрізняються не тільки красою, але і міцністю. Недарма один з основних вузлів макраме - подвійний плоский - в давнину називали Геркулесових вузлом.
Історія виникнення

Історія виникнення
У наш час налічується 6 видів вузликового плетіння, і сотні всіляких вузлів.

Техніка «Кавандоли» більш відома як «гобеленове плетіння». У 15 столітті в одній з італійських шкіл, в місті Турині, відкрилася школа з макраме. Вона називалася «Будинок сонця». У ній викладала Валентина Кавандоли, навчаючи дітей 5-6 років плести гаманці і сумочки. Саме вона придумала щільне плетіння в два і більше кольорів, яке тепер так і називається - Кавандоли. Гобеленовим це плетиво називають за схожість фактури одержуваного полотна зі справжнім тканим гобеленом. Полотно Кавандоли виглядає тим красивіше і ефективніше,
ніж меншої товщини нитки використовуються
в плетінні.
Інструменти і пристосування
Важка довгаста подушка (поролонова подушка, дерев'яний брус)
шпильки,
ножиці,
сантиметрова стрічка,
тонкий і товстий в'язальні гачки,
клей.

Способи навішування ниток
• Перший спосіб (замочком вперед). Складіть нитку навпіл, покладіть на основу петлею вгору. Перегніть петлю назад за основу, простягніть в петлю 2 кінця і затягніть петлю, потягнувши обидва кінці вниз.
      (Горизонтальна перекладина петлі буде на лицьовій стороні набору)

• Другий спосіб (замочком тому). Складіть другу нитку навпіл, підкладіть петлею вгору під основу, перегніть петлю вперед на основу, потім протягніть 2 кінця в петлю і затягніть її (перекладина петлі буде на вивороті)

• Третій спосіб (круглий навіс, розширене, або розтягнуте кріплення, навіс нитки репсовим вузлом, подвійна навішування). Спочатку закріпіть складену навпіл нитку другим способом, потім окремо кожним кінцем виконайте по одному витку: накиньте кінець на основу, обігніть її і витягніть поверх утворилася петлі (перекладинки будуть на вивороті)

• Робочі нитки - це нитки, якими плетуть.
Вузлові нитки - це нитки, на які наплетается вузли. Вузлові нитки завжди повинні бути туго натягнуті.

Плоскі вузли - «Геркулесові вузли»
 • Одинарний плоский вузол (полуузел) може бути лівим або правим. В результаті плетіння виходить кручений шнур.

• Подвійний плоский вузол являє собою поєднання лівого і правого (або навпаки) полуузлов. Подвійні плоскі вузли утворюють

Варіанти застосування репсового вузла

Способи застосування репсового вузла
• Сітка «шахматка» - це ажурний узор, який складається з плоских вузлів, розташованих у шаховому порядку

 • Піко - це повітряні петельки, сплетені уздовж плоского шнура

• «Горошина», «ягідка»  - Це рельєфна петля, яка виконується із згорнутого плоского шнура.

Вироби в техніці макраме

Мій виріб

Корисні поради.
 Як розрахувати довжину нитки для початку плетіння?
Нитка, закріплена на основі, повинна бути в 4 рази довше готового виробу.
При закріпленні нитки на основу нитка складається удвічі.
Довжина нитки повинна відповідно подвоїтися (4x2 = 8).
Разом: нитка повинна бути в 8 разів довше задуманого виробу.

Дякуємо за увагу!


title: Презентація на тему «Дрезденская картинная галерея»

text:
Дрезденская
 картинная галерея
Дрезденская картинная галерея - один из древнейших музеев Европы, расположенный в Германии. По всему миру галерея славится своим собранием полотен итальянских и нидерландских мастеров. Была открыта в 1855 году, на то время коллекция составляла две тысячи двести полотен.

Со временем собрание пополнялось как современниками, так и классиками изобразительного искусства. По мере приобретения новинок музей разрастался настолько, что в 1931 год живопись пришлось разделить, и в Дрезденской галерее остались только работы тринадцатого-восемнадцатого века.
Коллекция для галереи начала собираться уже со времен Фридриха III (1486–1525), который пополнил экспозицию старинными картинами, а также произведениями своих современников Дюрера и Кранаха. Курфюрст Август I поспособствовал образованию в 1560 году кунсткамеры, где были собраны разнообразные раритеты: посуда, украшения, монеты. Живопись в кунсткамере не отличалась особым разнообразием, в ней превалировали религиозные и монархические мотивы
В коллекцию Дрезденской галереи попали «Автопортрет с Саскией» Рембрандта и «Шоколадница» Лотара. Но апогеем художественных закупок Августа стала «Сикстинская мадонна» Рафаэля, которая увенчала семьсот картин, приобретенных за время правления. Всего в галерее насчитывается пятнадцать работ Рембрандта, тридцать пять – Белотто, около десятка картин Ван Дейка, Якоба Ван Рейсдаля, Яна Брейгеля Младшего и других мастеров.
Построен комплекс Цвингера (дворца, где находится картинная галерея) был в 1722 году. В 1846 году Земплер вместе со скульпторами Ричелом и Хэнелем начал трудится над созданием помещения для галереи с учетом того, что оно должно было вписаться по стилю как органичное дополнение Цвингера. В итоге получилось здание в три этажа со своеобразными крыльями по бокам. Задуманный еще Земплером главный зал экспозиции находится под куполом. Основную экспозицию всегда выставляют на втором этаже.
Во время второй мировой войны здание музея очень пострадало. Картины, хоть и были спрятаны в специальное убежище, получили повреждения; намного лучше сохранились те, которые были увезены в другие города, даже в Киев и Москву. Над воссозданием картин трудились лучшие эксперты со всего мира. Восстанавливали шедевры дрезденской галереи чуть меньше двадцати лет, на это ушли огромные деньги и силы, но сейчас галерея представляет собойсовременнейший музей, сделанный по всем требованиям двадцать первого века.
Cпасибо за внимание!
Презентацию подготовила
ученица  9-А класса
Чубарь Дина


title: Презентація на тему «Friends»

text:
Friends

Friend - is the man who will lift you when others do not even guess that you fall!

Friends - these are the people who catch you at the bottom, when you're falling.

A faithful friend to dare to tell you things that you do not dare to admit to himself.

Best friends are always with you in difficult times, even if you refuse to talk to them. They just know that loneliness and silence will kill you.

Like good health, true friendship is valued as long as lost.

Best friend knows everything about you, and even more, but he does not despise, but still continues to love and respect you.

Everyone is a friend, until he proves otherwise

I have a lot of friends ... but the best friend is a mom and a tittle.
And this too
This is my classmates, who are looking into the computer
Presentation prepared
Novak Sergio ;)


Презентація на тему «Музичні інструменти Київської Русі»


Презентація на тему «Фредерік Шопен» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Органи судової влади України»

text:
Органи судової влади України
Підготувала: Дудник Карина (Л-12)
Функції судової влади України
Поняття «юрисдикція»
Юрисдикція – це компетентність органів судової влади:

Розглядати цивільні, кримінальні, та інші типи справ.
Вирішувати правові спори, проблеми, питання.
Давати правову оцінку фактам.
Застосовувати передбачених законом санкцій.

Головні принципи правосуддя
законність;
рівність усіх учасників судового процесу;
забезпеченість доведеності війни;
змагальність сторін та свобода в наданні суду своїх доказів;
підтримання державного обвинувачення в суді прокурором;
забезпечення обвинуваченому права
на захист;
гласність судового процесу;
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду;
обов'язковість рішень суду.
Конституційний суд України
Повноваження КСУ:
Вирішення питань про відповідність Конституції України:

законів та інших правових антів Верховної Ради України;
актів Президента України;
акту Кабінету Міністрів України;
правовоих актів Верховної Ради АР Крим;

Видання офіційного тлумачення законів Конституції України.

Верховний суд України
Повноваження ВСУ:

розглядає справи, віднесені до його підсудності та справи, пов'язані з виключними обставинами;
переглядає, інші справи, розглянуті судами загальної юрисдикції;
дає роз'яснення з питань застосування законодавства;
розглядає звинувачення на адресу Президента України;
представляє Україну у відносинах з судами інших держав.


Презентація на тему «Життя та діяльність Іммануїла Канта»


title: Презентація на тему «Ангела Меркель» (варіант 2)

text:
http://ru.wikipedia.org/wiki/%CC%E5%F0%EA%E5%EB%FC,_%C0%ED%E3%E5%EB%E0
http://www.vesti.ru/doc.html?id=300289
http://www.peoples.ru/state/politics/merkel/
http://www.people.su/ua/73721_12
http://inosmi.ru/world/20130528/209441745.html
http://biographie.in.ua/blog/biografija_merkel_angeli/2012-11-06-258
http://www.pravda.com.ua/inozmi/deutsche-welle/2013/05/15/6989912/
http://www.woman.ru/psycho/career/article/93963/?startLeaflet=1#21
http://lichnosti.net/pset_2311.html
http://www.wisdomcode.info/ru/quotes/authors/56715.html
http://www.sinergia-lib.ru/index.php?section_id=1376&id=1231


Презентація на тему «Современные международные конфликты»


Презентація на тему «Школа будущего»


Презентація на тему «Дизайн інтер’єру»


title: Презентація на тему «The Flood In Genoa»

text:
NATURAL DISASTERS
The Flood In Genoa
G E N O A
Genoa is a beautiful city and an important seaport in northern Italy, the capital of the Province of Genoa and of the region of Liguria. The city has a population of about 608,000
The city's rich in art, music, architecture and history. In  2004 it was called the Capital of Culture.
HISTORY
Genoa is a very ancient city. The first historically known people who lived in the area are the Ligures.
W E A T H E R
Genoa has a Mediterranean climate and the wettest months are October and November.
Heavy Storms And Flooding Have Battled Northwestern Italy
   On Friday, November, 4 the Italian port city of Genoa was hit by floods during heavy rainfall.
   Up to 500 millimetres (20 inches) of rain fell in just a few hours overnight.
Six people were killed, including two children by the flood.
Over 50 people were saved from the floods by firemen in rubber boats
Cars float in a Genoa streets.
Lots of broken cars block the streets in the centre of the city.
Hundreds of shops and buildings were flooded. Schools and museums were closed for a few days.
Bridges were destroyed and trains blocked. The local airport was closed.
Mud poured down from the hills sweeping away the fishing villages.
The local  government held a minute's silence on Wednesday for those who lost their lives in the floods.


Презентація на тему «Гроші. Історія виникнення грошей»


Презентація на тему «Безпека людини і право» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Баскетбол» (варіант 1)

text:
Haga clic para cambiar el estilo de título
Haga clic para modificar el estilo de texto del patrón
Segundo nivel
Tercer nivel
Cuarto nivel
Quinto nivel


Презентація на тему «Типи виборчих систем»


Презентація на тему «Українська вишивка» (варіант 2)


Презентація на тему «Дієприкметник»


Презентація на тему «Городецький Владислав Владиславович»


title: Презентація на тему «Welcome to Ukraine»

text:
Presentation
Mazhara Inna
10-A Form
Welcome to Ukraine!!!
Welcome to Ukraine! Welcome to this wonderful contry!  It has anchient culture and old history. Do you want to see it   and know more about Ukraine? So lets go with the computer excurtion!
Here you can see Michajlovskij Sobor.
This is Uspenskij Sobor.
Here you see Andrijivskij church.
This is a mountain  of Bogdan  Hmelnutskij- famous getman.
This is a Palace of Ukraine.
There is bridge that situated on river Dnipro.
This is museum Pisanka in  ukrainian city Kolomii
Museum built in 2000 year. It is only museum of pisankas in world.
Museum  built in form of egg. Its high is 14m. Its diameter is 10m.
You can see here more than 6000 kinds of pisankas.
There are ukrainian, french, indian and many different  pisankas.
There is Kyiv-Pechersk Lyvr. Monks Antonij and Feodosij  built it in 1051 year.
Here you see Livadiskij  Palace.  It was Mikolas second palace.
It built in 1910-1911 years.
Now it is museum.
V.Schnaigel built it in the 1911-1912 years.
This is Sofija Kyivska. It is famous ukrainian church.
Jaroslav Mydrij built it in 1037 year.
It is park Sofijivka in city Uman.
It built in XVII-XIX century.


title: Презентація на тему «Романський стиль: Пізанська вежа»


Презентація на тему «Потреби споживача» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Властивості складних систем» (варіант 1)

text:
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level
Click to edit Master title style
Click to edit Master text styles
Second level
Third level
Fourth level
Fifth level


title: Презентація на тему «Fresco»

text:
Fresco
Fresco  is any of several related mural painting types, executed on plaster on walls, ceilings or any other type of flat surface. Frescoes first developed in the ancient world and continued to be popular through the Renaissance. Declining in popularity, they enjoyed something of a revival in the 20th century.
History
 Michelangelo, Raphael, Vasari, Tintoretto, Luca Giordano and Giovanni Battista Tiepolo, Leonardo da Vinci ...
The most popular painters:
Fresco of "Sappho" from Pompeii.
The Last Supper is a painting painted between 1496 to 1498 by Leonardo Da Vinci in the refectory of the Dominican convent of Santa Maria delle Grazie.
“Triumph of Galatea”   Raphael


title: Презентація на тему «Гімн України»

text:
Гімн України

Держа́вний гі́мн Украї́ни — один з головних державних символів України поряд з прапором і гербом. Державним гі́мном є перший куплет та приспів пісні «Ще не вмерла України і Слава, і Воля», слова Павла Чубинського, музика Михайла Вербицького. Офіційно його «Музичну редакцію» ухвалила Верховна рада України 15 січня 1992 року; слова гімну затверджено «законом про Гімн України» 6 березня 2003 року

Історія
Створення українського гімну бере початок з осені 1862 року, коли на одній з вечірок у Павла Чубинського, українського етнографа, фольклориста та поета, сербські студенти, що навчалися в Київському університеті, співали патріотичну пісню, в якій згадувався цар Душан і в приспіві були слова «срце бије и крв лије за своју слободу» (або «срб се бије и крв лије за своју слободу…»).[1] Чубинському пісня дуже сподобалася, і він раптом подався в іншу кімнату, а через півгодини вийшов звідти з готовим текстом пісні «Ще не вмерла Україна», яку тут же проспівали на сербський мотив.[2] Деякі дослідники вважають, що на написання також вплинули мотиви мазурки «Jeszcze Polska nie zgineła…», яка згодом стала польським гімном[3]. «Марш Домбровського» на той час був популярним серед народів, що боролися за незалежність (уже за кілька місяців після написання вірша Чубинського, почалося січневе повстання). Зокрема, на мотив цієї польської пісні словацький поет Само Томашек написав пісню «Гей, Слов'яни», що була гімном Югославії у 1944–2003 роках. Інша відома версія цієї пісні — болгарська «Шуми Марица», яка стала гімном Болгарії у 1886–1944 роках.

Поширення цього вірша серед українофільських гуртків, щойно об'єднаних у Громаду, сталося дуже швидко. 20 жовтня того ж року шеф жандармів князь Долгоруков дав розпорядження вислати Чубинського «за шкідливий вплив на розум простолюду» («за вредное влияние на умы простолюдинов») на проживання в Архангельську губернію.

Михайло Вербицький, автор музики гімну.
Павло Чубинський, автор слів гімну

Перша публікація вірша Павла Чубинського — у львівському журналі «Мета», 1863, № 4. Отримавши поширення на Західній Україні, вірш не пройшов повз увагу релігійних діячів того часу. Один із них, отець Михайло (Вербицький), знаний композитор свого часу, захоплений віршем Павла Чубинського написав музику до нього. Вперше надрукований у 1863, з нотами — у 1865, вперше почав використовуватись як державний гімн у 1917 році.

У 1917–1920 роках «Ще не вмерла Україна» як єдиний державний гімн законодавче не був затверджений, використовувалися й інші гімни.

1939 року «Ще не вмерла Україна» затверджений гімном Карпатської України.

Державний Гімн України (до 6 березня 2003 року)

Ще не вмерла України ні слава, ні воля.
Ще нам, браття українці, усміхнеться доля.
Згинуть наші вороженьки, як роса на сонці,
Запануєм і ми, браття, у своїй сторонці.
Душу й тіло ми положим за нашу свободу,
І покажем, що ми, браття, козацького роду.
Станем, браття, в бій кривавий від Сяну до Дону,
В ріднім краю панувати не дамо нікому;
Чорне море ще всміхнеться, дід Дніпро зрадіє,
Ще у нашій Україні доленька наспіє.
Душу, тіло ми положим за нашу свободу,
І покажем, що ми, браття, козацького роду.
А завзяття, праця щира свого ще докаже,
Ще ся волі в Україні піснь гучна розляже,
За Карпати відоб'ється, згомонить степами,
України слава стане поміж ворогами.
Душу, тіло ми положим за нашу свободу,
І покажем, що ми, браття, козацького роду.
слова — П. Чубинський (виправлені Вербицьким)
музика — М.Вербицький

Гімн України іншими мовами

Російською (художній переклад):
Нет, не сгинет Украины ни слава, ни воля.
Скоро, братья-украинцы, улыбнётся доля.
Украины враги сгинут, как роса на солнце.
Властвовать мы будем, братья, на нашей сторонке!
Душу-тело мы положим за нашу свободу,
И покажем, что мы, братья, казацкого роду.

Білоруською:
Яшчэ не загінулі Украіны ні слава ні воля.
Яшчэ нам, браты маладыя, усміхнецца доля.
Нашы ворагі загінуць, як раса на сонцы,
Гаспадарыць будзем самі у сваёй старонцы.
Душу з целам пакладзем мы за нашу свабоду,
Усе пакажуць, мы з братамі казацкага роду.

Англійською:
Ukraine's glory has not yet perished, nor her freedom.
Upon us, fellow compatriots, fate shall smile once more.
Our enemies will vanish, like dew in the morning sun,
And we too shall rule, brothers, in a free land of our own.
Souls and bodies we'll lay down, all for our freedom,
And we will show that we, brothers, are of the Cossack nation!

ДЯКУЮ ЗА УВАГУ!!!


title: Презентація на тему «Васильченко Степан Васильович»

text:
 Васильченко Степан Васильович
Степа́н Васи́льович Васи́льченко
Степан Васильченко
При народженні: Степан Васильович Панасенко
Псевдоніми, криптоніми: Степан Васильченко
Дата народження: 27 грудня 1878 (8 січня 1879)
Місце народження: м. Ічня, тепер Чернігівської області
Дата смерті: 11 серпня 1932 (53 роки)
Місце смерті: Київ
Рід діяльності: український письменник і педагог
Біографія
Народився в сім'ї безземельного селянина-шевця. Навчався 1888–1893 в Ічнянській початковій школі. Два роки готувався до вступу в учительську семінарію. 1895 вступив до Коростишівської учительської семінарії (закінчив1898). Одержав направлення в однокласну міністерську школу в с. Потоки на Канівщині. Невдовзі переведено доБогуслава. Учителював на Київщині та Полтавщині. Мав посилений інтерес до народної творчості, до поезії Шевченка, світової класики, — все це сприяло збагаченню життєвого і мистецького досвіду майбутнього письменника.
У часи вчителювання (1898–1904) вів щоденник «Записки вчителя». 19 грудня 1903 (1 січня 1904) уперше надрукував оповідання «Не устоял (Из жизни народного учителя)» в «Киевской газете».

1904 вступив до Глухівського учительського інституту, 1905 покидає інститут. Виїхав на Донбас, учителював у с. Щербинівка (нині м. Дзержинськ Донецької області).
1906 заарештовано за участь у робітничих страйках. Сидів у в'язниці. 1908 хворого на тиф Васильченка польовий суд виправдав за браком доказів, звільнив з Бахмутської тюрми, категорично заборонив учителювати.
Повертається до Ічні, заробляє на життя приватними уроками. 1910–1914 — завідувач відділу театральної хроніки газети «Рада».
Під час Першої світової війни мобілізовано до армії, був (до Лютневої революції 1917) командиром саперної роти на Західному фронті. Тоді побачили світ перші збірки новел «Ескізи» (1911), «Оповідання» (1915).

1919 жив у Кам'янці-Подільському, де на замовлення Симона Петлюри написав оповідання «Про жидка Марчика, бідного кравчика». Тут написав також сатиричний твір «Про козака Ося і москаля Ася».
1920 подорожував із хоровою капелою «Думка» по містах і селах Лівобережної України.
1921 працював у Києві вихователем і завідувачем дитячого будинку, 1921–1928 — вчителем школи імені Івана Франка.
Могила Степана Васильченка
Помер 11 серпня 1932 року від хвороби серця. Похований на Байковому кладовищі (ділянка № 1).

Творчість
У літературний процес Васильченко включився 1910 вже зрілим митцем із власним поетичним голосом. Саме тоді з'явилися друком його оригінальні твори — «Мужицька арихметика», «Вечеря», «У панів», «На чужину», «Циганка» та ін., пройняті любов'ю до людини праці, утвердженням віри в перемогу справедливості.
Не випадково однією з провідних тем творчості Васильченка є життя народних учителів, яке було йому — педагогові за фахом і покликанням — особливо близьким. «Записки вчителя» (1898–1905) та інші щоденникові записи, куди Васильченко, за його визнанням, систематично «заносив свої учительські жалі та кривди», стали згодом документальною основою багатьох реалістичних новел і оповідань.

У 1910–1912 Васильченко пише й друкує цикл новел і оповідань, присвячених учительській темі («Вечеря», «З самого початку» та інші). Проблема виховання нової людини значною мірою зумовила звернення Васильченка до художнього опрацювання дитячої тематики, органічно пов'язаної з творами про вчителів. Глибоке розуміння психології дитини дало змогу Васильченку показати поетичний духовний світ дитини.
Хвилюють читача і психологічні етюди письменника «Дощ», «Дома», «Волошки», «Петруня», оповідання «Роман», «Увечері», «Свекор», «Басурмен» та ін. Оптимізм Васильченка особливо виразно виявився в одному з найкращих його творів, присвячених дітям, — «Циганка».
Невеликий цикл у творчості Васильченка складають оповідання, в яких йдеться про обдаровані натури з демократичних низів, про долю народних талантів («На хуторі», «У панів», «На розкоші» та ін.).

Жорстоку правду життя селянської бідноти розкриває Васильченко у новелі «На чужину». Окремий цикл у художньому доробку Васильченка складають твори, написані під безпосереднім враженням від Першої світової війни, в якій письменник брав участь з 1914 аж до Лютневої революції. В «Окопному щоденнику», оповіданнях «На золотому лоні», «Під святий гомін», «Отруйна квітка», «Чорні маки» та ін. Васильченко зображує жахи війни, сумні будні людей у сірих солдатських шинелях.
Цікавою сторінкою спадщини Васильченка є драматичні твори, переважно одноактні п'єси, які за тематикою і багатьма художніми засобами органічно близькі до його прози .

Багато працює Васильченко у радянський час і над творами з минулого життя («Талант», «Віконце», «Осінні новели» та ін.). Показовим у цьому плані є цикл «Осінні новели», який Васильченко писав, починаючи з 1923, майже 10 років. Одна з художньо найдовершеніших новел циклу — «Мати» («Чайка»).
Васильченко написав драматичні твори («Минають дні», «Кармелюк» та ін.), кіносценарії за фольклорними мотивами, фейлетони, цикл новелет «Крилаті слова», переклади творів російських письменників Гоголя, Лєскова, Короленка, Серафимовича.
На особливу увагу заслуговує задум Васильченка створити велику біографічну повість про Тараса Шевченка. З п'яти запланованих частин він встиг завершити тільки першу — «В бур'янах» (вийшла посмертно — 1938).

Увічнення пам'яті
У Києві існує вулиця імені Васильченка. Його ім'я надано бібліотеці в Шевченківському районі. На фасаді будинку, де в 1925–1932 жив письменник, встановлено меморіальну дошку. На Байковому кладовищі, де поховано Васильченка, на його могилі встановлено пам'ятник. Це гранітна стела, на ній керамічне фото, напис: «Васильченко (Панасенко) Степан Васильович 8.І.1879 — 11.VIII.1932. Видатний український письменник».
В Ічні Васильченку встановлено пам'ятник на майдані, меморіальну дошку — на будинку, де він народився. Його ім'я надано центральній районній бібліотеці. Уродженець Ічні Анатолій Дрофань написав про Васильченка історико-біографічний роман «Буремна тиша» (1984).
У місті Дзержинську Донецької області встановлено меморіальну дошку на місці, де діяла школа, в якій працював Степан Васильченко в 1905–1906 роках.

Пам'ятна дошка на місці школи, в якій працював видатний письменник С. В. Васильченко
Могила Степана Васильченка


title: Презентація на тему «Rhythm of salsa»

text:
Rhythm of salsa
Salsa is a popular form of social dance that originated in New York with strong influences from Latin America, particularly Cuba and Puerto Rico. The movements of salsa have its origins in Cuban Son, Cha cha cha, Mambo and other dance forms, and the dance, along with the music, originated in the mid-1970s in New York. It is commonly danced to salsa music, although the steps can be danced to any type of music with an 8-count rhythm.
Salsa Dancing Locations
Salsa dance socials are commonly held in night clubs, bars, ballrooms, restaurants, and outside, especially if part of an outdoor festival. Salsa dancing is an international dance that can be found in most metropolitan cities in the world.
Salsa Dancing Styles
1.Colombian style
2. Cuban style
3. Miami style
4. Los-Angeles style
5. New York style
In many styles of salsa dancing, as a dancer changes weight by stepping, the upper body remains level and nearly unaffected by the weight changes. Weight shifts cause the hips to move. Arm and shoulder movements are also incorporated. The Cuban Casino style of salsa dancing involves significant movement above the waist, with up-and-down shoulder movements and shifting of the ribcage.
Thank you for attention


title: Презентація на тему «Духовна культура українського народу»

text:
Духовна культура
українського народу
  Релігія, поруч з мораллю, мистецтвом,
     філософією, наукою, правом, є одним із
     значних виявів духовності людства.

 До духовної культури українського
    народу належать мова, освіта,
    мистецтво, народна творчість, традиції,
    обряди і звичаї, релігійні вірування.
Традиції в Україні тісно пов’язані з побутовим, календарним та релігійним життям. І це цілком природно. Адже безліч українських традицій і подій, як і у багатьох народів, були пов’язані із сільськогосподарським календарем.
Обжинкові пісні, зимові колядки чи то радісні веснянки здавен супроводжували сезонні роботи. Неможливо було представити тяжку працю без господарських магічних ритуалів, а відпочинок без маскувань, розваг чи то ритуальних поздоровлень і обходів. Природна гостинність і життєрадісність передавалися з поколінь в покоління саме через ці повсякденні українські звичаї.
Традиції в Україні, безумовно, пов’язані із староукраїнською язичницькою атрибутикою. Наприклад, молодіжне і навіть бешкетне, поетичне й дуже старе свято Івана Купала (в ніч на 7 липня), як у багатьох слов’ян, колись було пов’язано із Днем сонцестояння. Ви на власні очі і зараз можете побачити, як дівчата водять таночки і пускають у воду віночки, а хлопці стрибають через вогнище та шукають квітучий папоротник.
Ще одна давня українська традиція, пов’язана із поворотом сонця – 7 січня (зараз – Різдво Христове). Колись у ці зимові часи прийнято було ворожити на майбутнє, і тому зараз різдвяні українські звичаї – це гадання та заклик до природних сил. Напередодні Старого нового Року (13 січня) діти та підлітки і досі щедрують та «маланкують».
Ще одна українська традиція – святити воду у Водохрещення і віра в її чудові цілющі властивості у ніч напередодні. З самісінького рання вбираємось удома в Чистий четвер (напередодні Пасхи). Обов’язково фарбуємо яйця і випікаємо пасхальні калачі до Великодню. Вшановуємо померлих у поминальний день. Проводжаємо зиму та зустрічаймо весну на Масляну. Освячуємо поля і прикрашаємо дім квітами та травицею на Трійцю.
На завершення хочу сказати, що традиції в Україні – це справжній народний скарб, частинка якого зберігається в серці кожного з українців!
Дякую за увагу!
презентацію підготувала
учениця 9-А класу
Чубар Діна


title: Презентація на тему «Медична деонотолгія»

text:
Медична деонотолгія
    Медична деонтологія – це сукупність етичних норм і принципів поведінки медичного працівника при виконанні своїх професійних обов’язків.
    Моральне обличчя медичного працівника, основні його принципи формувалися і удосконалювалися впродовж багатьох століть залежно від політичного ладу, рівня культури, національних та релігійних традицій, а також соціально-економічних і класових відношень у країні.
    Величезну роль у визначенні основних проблем медицини і як науки, і як моральної діяльності належить основоположнику наукової медицини Гіппократу. Його численним учням та послідовникам наступних поколінь, зокрема таким видатним діячам вітчизняної медицини, як І.П.Павлов та М.І.Пирогов.
   Медична деонтологія тісно пов’язана з медичною етикою. Медична етика – це вчення про мораль медпрацівників, їх поведінку, взаємозв’язки з хворими, з колегами, із суспільством.
    Порушення правил деонтології може призвести до виникнення такої патології як ятрогенія – психогенний розлад внаслідок неправильних, необережних висловлювань або дій медичного працівника. Тому важливим принципом є дотримування основного деонтологічного правила – не зашкодити при діагностиці, або лікуванні.
      Останніми роками зросла роль середнього медичного персоналу. Медичні сестри почали працювати із складною технікою, виконувати відповідальні маніпуляції. Це вимагає високої кваліфікації та постійного вдосконалення знань.Проте надзвичайно важливим залишається спілкування з хворими. Жоден комп’ютер не може замінити людського слова, щирого співчуття та вчасної допомоги.
      Не слід інформувати хворих про результати аналізів, висновки лікарських консиліумів, виловлювати свої прогнози щодо термінів лікування, розповідати про об’єм оперативних втручань. Таке право має тільки лікар. Помилки медичного персоналу, не залежно від рівня, не можна приховувати. Навпаки, помилка, допущена лікарем чи медичною сестрою, фельдшером повинна бути якнайшвидше виявлена та виправлена.
    Приховування помилок або ускладнень, що виникли під час виконання своїх професійних обов’язків медичними працівниками може призвести до важких або непоправних наслідків для здоров'я хворих. Кожний такий випадок повинен стати темою обговорення у колі колег, потрібно вжити адміністративних чи, якщо необхідно, юридичних санкцій. У жодному разі це не повинно бути предметом обговорення поза межами лікувального закладу.
    Високі морально-етичні принципи, чітке дотримання деонтологічних норм лікарями та середнім медичним персоналом мають величезне значення для ефективного лікування хворих.
Медична деонтологія включає в себе:
Питання дотримання лікарської таємниці
Заходи відповідальності за життя і здоров'я хворих
Проблеми взаємин у медичному співтоваристві
Проблеми взаємин з хворими та їхніми родичами
Правила щодо інтимних зв'язків між лікарем і пацієнтом, розроблені Комітетом з етичних і правових питань при Американської медичної асоціації:
Інтимні контакти між лікарем і пацієнтом, що виникають під час лікування, аморальні;Інтимний зв'язок з колишнім пацієнтом може у визначених ситуаціях визнаватися неетичною;Питання про інтимні стосунки між лікарем і пацієнтом слід включити в програму навчання всіх медичних працівників;
Лікарі повинні неодмінно доповідати про порушення лікарської етики своїми колегами.


title: Презентація на тему «Державний бюджет України»

text:
Державний бюджет України
Бюджет- це план утворення і використання фінансових ресурсів для забезпечення функцій, які здійснюються органами державної влади України, органами влади Автономної Республіки Крим та місцевими Радами народних депутатів.
Бюджетна система складається з Державного бюджету України, республіканського бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів. Сукупність всіх бюджетів, що входять до складу бюджетної системи України, є зведеним бюджетом України. Зведений бюджет України використовується для аналізу і визначення засад державного регулювання економічного і соціального розвитку України. Бюджет будується на принципах цілісності, повноти, достовірності, гласності, наочності і самостійності всіх бюджетів, що входять у бюджетну систему України.
Головне місце у бюджетній системі України займає Державний бюджет. Державний бюджет - це загальнодержавний фонд коштів, з якого органи державної влади отримують кошти для матеріального опосередкування свого функціонування. Бюджет - це лише форма утворення, план формування централізованого фонду коштів і його використання. Це великий кошторис, розпис доходів і видатків, який повинен бути узгоджений по термінах надходження і використання коштів. Тобто бюджет будь-якої держави - це її фінансовий план. Але це не просто фінансовий план. Це її основний фінансовий план, оскільки в державі існує багато фінансових планів, але Державний бюджет відіграє координуючу роль по відношенню до них. Так, будь-яке міністерство має свій фінансовий план (кошторис), але він залежить від бюджету, з якого надходять асигнування, або в нього відраховуються платежі.

Державний бюджет повинен забезпечувати необхідними коштами фінансування заходів економічного та соціального розвитку, що мають загальнодержавне значення, а також міждержавних відносин.
Крім того, через державний бюджет здійснюється перерозподіл частини фінансових ресурсів між адміністративно-територіальними утвореннями України з урахуванням економічного, соціального, екологічного, природного стану, необхідності вирівнювання фінансового забезпечення

Для успішного функціонування кожній державі необхідно запланувати можливе одержання доходів для покриття першочергових видатків. Можливості планування на далеку перспективу обмежені, тому, бюджет повинний бути пристосований до певного проміжку часу. Складання періодичного плану достатньо повного, доволі чітко і правдиво складеного, дає можливість привести в рівновагу доходи і видатки, зібрати заплановані доходи і ефективно фінансувати витрати, необхідні для виконання завдань, які Конституцією покладені на державу.
Доходи Державного бюджету України
Для реалізації своїх функцій держава відшукує фінансові ресурси. Основним джерелом доходів держави є валовий внутрішній продукт, частину якого вона і використовує. При чому, використовує лише ту частину, яка переходить у її власність без будь-яких умов і обов'язків по відношенню до інших осіб у вигляді різного виду платежів. Саме ця частина валового внутрішнього продукту і складає державні доходи, якими можуть розпоряджатися органи державної влади.

Доходи державного бюджету - поняття більш вужче, ніж доходи держави. Доходи Державного бюджету України - це частина доходів держави, яка використовується для фінансування виконання органами державної влади загальнодержавних функцій, які визначені Конституцією України.

Класифікація доходів Державного бюджету України
Класифікація доходів бюджету визначена Постановою Верховної Ради України “Про структуру бюджетної класифікації України”, яка була прийнята 12 липня 1996 року. Згідно з цим документом доходи групуються наступним чином:
Податкові надходження:

податки на доходи, податки на прибуток, податки на збільшення ринкової вартості;
податки на власність;
платежі за використання природних ресурсів;
внутрішні податки на товари та послуги;
податки на міжнародну торгівлю та зовнішні операції;
інші податки.

 Неподаткові надходження:

доходи від власності та підприємницької діяльності;
адміністративні збори та платежі, доходи від некомерційного та побічного продажу;
надходження від штрафів та фінансових санкцій;
інші неподаткові надходження.
Доходи від операцій з капіталом:

надходження від продажу основного капіталу;

надходження від продажу державних запасів товарів;

надходження від продажу землі та нематеріальних активів.
Офіційні трансферти:

від органів державного управління інших рівнів;

із-за кордону;

§ з недержавних джерел.
Державні цільові фонди:

Фонд для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення;
Пенсійний фонд України;
Фонд соціального страхування України;
Фонд сприяння зайнятості населення України;
Державний інноваційний фонд України;
Фонд розвитку паливно-енергетичного комплексу;
інші фонди.
Джерела формування доходів Державного бюджету України
Доходи бюджетів створюються за рахунок податків від фізичних і юридичних осіб, зборів та інших обов'язкових платежів, надходжень з інших джерел, що встановлені законодавством України.

Згідно зі ст. 11 Закону України “Про бюджетну систему України” доходи Державного бюджету України формуються за рахунок:
частини податку на добавлену вартість, яка визначається Законом про Державний бюджет України на наступний рік;

частини акцизного збору, яка визначається Законом про Державний бюджет України на наступний рік;

податку на прибуток підприємств і організацій усіх форм власності (крім комунальної) і підпорядкування у розмірі, що дорівнює 30 відсоткам від ставки, передбаченої законодавством для відповідної категорії платників;
податку на майно підприємств і організацій усіх форм власності і підпорядкування у розмірі, що дорівнює 30 відсоткам від ставки, передбаченої законодавством України;

плати за землю, що дорівнює 30 відсоткам від ставки, передбаченої законодавством України;

надходжень від зовнішньоекономічної діяльності;

частини доходів від приватизації державного майна, що перебуває в загальнодержавній власності, яка визначається Законом про Державний бюджет України на наступний рік;

надходжень від реалізації державного майна, що перебуває в загальнодержавній власності;

орендної плати за оренду майна цілісних майнових комплексів, що перебувають у загальнодержавній власності;

внесків до Пенсійного фонду України;

внесків до Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення;
внесків до Державного фонду сприяння зайнятості населення;

внесків до інших загальнодержавних цільових фондів, створення яких передбачено законодавством України;

надходжень від внутрішніх позик;

перевищення доходів над видатками Національного банку України;

повернутих державі позик, процентів по наданих державою позиках і кредитах;

дивідендів, одержаних від акцій та інших цінних паперів, що належать державі в акціонерних господарських товариствах, створених за участю підприємств загальнодержавної власності;

плати за спеціальне використання природних ресурсів;

інших доходів, встановлених законодавством України і віднесених до доходів Державного бюджету України.
Аналіз структури доходів Державного бюджету України
Державний бюджет України з точки зору його ідеології виражається насамперед в такому перерозподілі доходів, який забезпечує баланс політичних, економічних, соціальних та міжбюджетних відносин.

Характерними ознаками Державного бюджету України є:
бездефіцитність, що дозволяє використовувати ресурси держави не на фінансування дефіциту, а на здійснення загальнодержавних програм;
зменшення частини фінансових ресурсів, які перерозподіляються через державний бюджет, що забезпечує подальший рух у досягненні компромісу між фіскальними інтересами держави та її стимулюючою функцією;
скорочення необґрунтованих пільг з одночасним збільшенням обсягів видатків на здійснення програм соціального спрямування;
цільове використання бюджетних коштів та досягнення прозорості бюджетного процесу за рахунок концентрації у державному бюджеті всіх позабюджетних коштів та фондів, включаючи фонд соціального страхування.


title: Презентація на тему «Готика» (варіант 2)

text:
Готичнаархітектура
Поняття «Готика»
Го́тика — художній стиль, що був завершальним етапом у розвитку середньовічної культури країн Західної Європи (між серединами XII і XVI століть). Термін «Готика» введений в епоху Відродження, як зневажливе позначення всього середньовічного мистецтва, що вважалося «варварським».
Готика зародилася в Північній частині Франції (Іль-де-Франс) у середині ХІІ ст. і досягла розквіту в першій половині ХІІІ ст. Первісна назва готичної архітектури — Opus Francigenum. Термін «готика» — пізнього походження, але саме він закріпився в літературі і мистецтвознавстві.
Готика розвивалася в країнах, де панувала католицька церква, і під її егідою феодально-церковні основи зберігалися в ідеології та культурі епохи Готики. Готичне мистецтво залишалося переважно культовим за призначенням і релігійним за тематикою.
Походження
Алегоричний тип відображення.
Спрямування споруд вгору.
Каркасна система.
Стрілчасті шпилі.
Вітражі.
Аркове склепіння.
Багатоскульптурне оздоблення.

Особливості
Розвиток мистецтва готики, окрім архітектури, відбивав і кардинальні зміни в структурі середньовічного суспільства. Інтенсивно розвивалися містобудування і цивільна архітектура, переважно замкова та фортифікаційна. Міські архітектурні ансамблі західноєвропейських країн включали культові і світські будинки, фортеці, мости, колодязі.
Готика Англії виникла дуже рано (наприкінці ХІІ ст.) й існувала до XVI ст. Собори «розпластані» по горизонталі, розтягнуті у ширину, є наявність безлічі прибудов. Домінанта собору — величезна вежа на середхресті.
Готика Англії
Собор Вестмінстерського абатства в Лондоні.
Кентерберійський собор(головний в Англії).
Собор у Солсбері(ранній період готики).

Приклади
Готичний стиль поширився у Польщі протягом XIV–XV ст. На півдні, в районі Кракова, домінувала готика французького типу. Німецька готика поширилася на Заході й Півночі Польщі. Значне поширення готичного мистецтва мало в містах німецьких колоністів.  Із середини XIV ст. значного розвитку у Польщі набуло різьбярство. До наших часів збереглося кілька гарних зразків різьблених дерев'яних вівтарів.
Готика Польщі
Собор Покрова Богородиці.
Кафедральний собор Іоана Хрестителя
Собор Святих Станіслава та Вацлава.
Приклади
Один з найцікавіших періодів історії архітектури України — кінець XIV — перша половина XV століття. Розквіт катедральної готики в Україні припадає на часи правління короля Владислава II Ягайла (1386–1434). Хоча готичні храми здебільшого будувались католиками, це вплинуло і на українське храмобудування того часу. На Закарпатті готичні споруди будувались угорською церковною владою.
Готика України
Церква Різдва Пресвятої Богородиці в Рогатині.
Церква Св. Єлизавети в Хусті.
Костел Святого Миколая в Києві.
Приклади
У XIII — першій половині XV ст. в Іспанії, як і у всій Західній Європі, формується готичний стиль. Іспанська готика нерідко запозичує мавританські риси. Особливе художнє явище в Іспанії-так званий стиль «мудехар», що сформувався злиттям в архітектурі елементів готики (а пізніше — Ренесансу) з мавританською спадщиною.
Готика Іспанії
Кафедральний собор в Толедо.
Севільський собор.
Собор Санта Марія де ла Седе.
Приклади
У XIV столітті бурхливий розвиток європейських міст стимулював демократизацію готики, її застосування в позакультовій архітектурі. Протягом подальшої (від XIV ст.) історії ставлення до готики було неоднозначне. Приблизно до середини XVIII століття готика асоціювалася з «варварським мистецтвом», але значення готики в історії європейської культури було підкреслено й у 19-20 століттях появою неоготичних тенденцій у мистецтві багатьох країн Європи
Готичний стиль наприкінці XIV століття
У пізньоготичній німецькій скульптурі багато патетики, з'являються манірність, претензійність, надмірна витонченість, поєднання релігійної екзальтації з жорстокою натуралістичністю. Культура середньовіччя, висунула нове коло ідей та образів, нові естетичні ідеали, нові художні прийоми. Надихаючись духом християнства, мистецтво цього часу глибоко проникло у внутрішній світ людини. Інтерес мистецтва середньовіччя до духовності був величезним. Мислителі й художники цієї пори так само, як і в античності, прагнули гармонії, міркували про розумне влаштування світу. Але виражали це специфічно, абстрактнішою мовою.
Пізня готика


title: Презентація на тему «Історія фемінізму»

text:
Історія фемінізму
Феміні́зм  являє собою набір рухів та ідеологій, спрямованих на визначення, створення і захист рівних політичних, економічних і соціальних прав жінок. Це включає в себе прагнення до встановлення рівних можливостей для жінок у сфері освіти та зайнятості. Феміністка або фемініст це людина, яка є адвокатом або прихильником прав рівності жінок.
Передісторія феміністських ідей
Суперечки про роль жінки в суспільстві, що містять феміністську перспективу, прослідковуються від епохи так зв. «високого середньовіччя». Соціальні передумови поширення феміністських ідей можна спостерігати в розхитуванні станової організації феодального суспільства в умовах зародження буржуазних стосунків, які спричинили залучення жінок до найманої праці і перетворення їх у власниць своїх робочих рук. У деяких дослідженнях з історії фемінізму витоки феміністської концепції пов'язують з виникненням плеяди жінок-єретичок в країнах Європи, які оголосили наприкінці 13—14 ст. про своє право на особливу інтерпретацію Учення Христа, який розумівся ними як божественна суть, що не мала статі і навіть швидше як жінка, ніж чоловік (Юліана Норіджська, 14 ст.).
Народження фемінізму і феміністського руху.
Початок XVIII ст. — період деякого відступу від ідей жіночої раціональності і рівності з чоловіками. Особливу популярність в середовищі привілейованих класів отримала тоді ідея культивування жіночої «слабкості» (з'явився вираз «слабка стать»). Але вже до середини століття критичні голоси французьких просвітителів сприяли викриттю міфу про жінку як нерівної чоловіку істоті «другого сорту». Вольтер викривав несправедливість жіночої долі; Дідро вважав, що принижене існування жінки є «наслідком певних цивільних законів і звичаїв». Монтеск'є писав, що жінка може і повинна брати участь у суспільному житті; Гельвецій доводив, що цивільне «непросвітництво жінок є лише наслідком їхнього неповного і неправильного виховання».
Фемінізм «першої хвилі»
Початком організованого руху вважається 1848 р., коли в Сенека Фоллз (штат Нью-Йорк, США) пройшов з'їзд із захисту прав жінок під гаслом «Усі жінки і чоловіки створені рівними». У 1869 році Джон Стюарт Мілл опублікував свою працю «Підпорядкування жінок», у якій відзначив, що «законодавча підтримка підпорядкування однієї статі іншій — шкідлива і є однією з головних перешкод на шляху до загальнолюдського удосконалення».
Анархо-фемінізм
Своєрідною течією у фемінізмі початку 20 ст. були анархо-феміністські організації. Теоретиком анархо-фемінізму вважається американка Ема Голдман («Червона Ема»), яка вважала, що жінку визволяє не право голосу або право вибору роботи, а особиста самостійність, психологічна незалежність і свобода від норм «загальноприйнятої моральності». Анархістська критика Е. Голдман поширювалася на сім'ю і материнство: їх вона вважала основними обмежувачами сексуальної свободи жінки. Тому анархо-фемінізм — напрямок фемінізму, який проголошує боротьбу з нормами загальноприйнятої моральності та інститутом сім'ї, які є основними засобами обмеження свободи жінки
Фемінізми «другої хвилі»
Після Другої світової війни однією з важливих завдань жіночого руху стає боротьба за фактичну реалізацію прав жінок, визнаних на законодавчому рівні. Під час протестних виступів 60-70-х рр. вСША і Європі феміністський рух стає масовим явищем («друга хвиля»). [1] Основоположницею і теоретиком «другої хвилі» стала Сімона де Бовуар — французька філософіня-екзістенциалістка, авторка книги «Друга стать» (1949). Вона не вважала себе феміністкою.
Ліберальний фемінізм
Ліберальний фемінізм й досі має найбільшу кількість прихильників. Його відродження пов'язане з книгою американської феміністки Бетті Фрідан «Містика Жіночності» (1963), яка доводить, що сучасні білі американки середньго класу не мають рівних з чоловіками можливостей реалізації прав, прописаних в законах. Після виходу книги в США з'явилася Національна Організація Жінок, яка за короткий термін об'єднала біля 300000 членів і проголосила, що її ціль — боротьба за рівні стартові умови для самореалізації обох статей.
Марксистський і соціалістичний фемінізм
Послідовниці класичного марксизму в сучасному феміністському русі порівняно нечислені. Вони як і раніше лише «додають» жінку (як К. Маркс, Ф. Енгельс, А. Бебель та ін.) до існуючої критики капіталізму, вважаючи придушення жінок чоловіками менш важливим, ніж класовий гніт.
Радикальний фемінізм
Сформований у 20 ст., радикальний фемінізм представляє зараз найяскравіший напрям у фемінізмі. Радикальні феміністки розглядають жінок як біологічний «клас», який дискримінується і експлуатується, що є концептуальною моделлю для вивчення інших форм пригнічення (А. Джаггар і П. Розенберг). Патріархат у їхній концепції — автономна соціальна та історична сила. Як і нерівність статей, його можна знищити, вважають К. Міллет («Сексуальні політики», 1970), С. Файерстоун («Діалектика статі», 1970), А. Дворкін («Порнографія. Чоловіки володіють жінками», 1975), К.
Психоаналітичний фемінізм
Психоаналітичний фемінізм виник в кінці 20 ст До цього апеляція до несвідомого, характерна для психоаналізу, вважалася у фемінізмі інструментом затвердження жіночої підлеглості. Публікація психологом із США Джулієт Мітчел книги Психоаналіз і фемінізм (1974), а услід робіт Ненсі Чодоров (Відтворення материнства, 1978), Дороті Діннерстайн (Сирена і Мінотавр, 1977), есе Мелані Кляйн породило новий тип психоаналітичного мислення — феміністський.
Постмодерністський фемінізм
Виник в останній чверті 20 ст., перетворивши фемінізм на методологію, яка критикує колишню наукову раціональність і об'єктивність, оголошуючи їх обслуговуючими чоловічу науку. Ставить проблему обмеженості знань, представлених у соціальній теорії виключно чоловіками, їхньою системою цінностей, чоловічим поглядом на світ («адроцентрична картина світу»), чоловічими засобами вираження знання («фаллогоцентризм»).


title: Презентація на тему «Класифікація іграшок за ігровим призначенням»

text:
Класифікація іграшок за ігровим призначенням
Виконала:
студентка 211-к групи
факультету дошкільної та корекційної освіти
Лялюк В.П.

Міністерство освіти і науки УкраїниДепартаменту науки і освітиХарківської обласної державної адміністраціїКомунальний заклад «Харківська гуманітарно–педагогічна академія»Харківської обласної ради
Головним компонентом, «матеріальною основою» (А. Макаренко), «життєвим нервом» гри (Ю. Аркін) є іграшка - річ, призначена дітям для гри. В народі її ще називають цяцька, лялька, цяцянка, виграшка, забавка. Без неї гра неможлива. Як найсуттєвіший компонент гри, вона відіграє важливу освітню, розвивальну, виховну, навіть організа¬ційну ролі. Як і гра, іграшка є важливим фактором психіч¬ного розвитку дитини, що забезпечує поступове здійснення нею усіх видів діяльності на більш високому рівні.
Класифікація іграшок
Найдетальнішу класифікацію іграшок, яка ґрунтується на їх використанні у різних видах ігор, запропонувала російський педагог Євгенія Фльоріна (1889—1952). Ця класифікація охоплює:
моторно-спортивні і тренувальні іграшки (м'яч, обруч, кеглі, пірамідки, мозаїка та ін.). Вони розвивають спритність, окомір, слух, зосередженість, винахідливість, увагу, підвищують моторну активність. Використовуючи їх, необхідно враховувати вікові особливості, сили дитини;
Класифікація іграшок
сюжетні, іграшки-образи (люди, тварини, транспорт, меблі тощо). Сприяють розвитку сюжетно-рольових ігор, розширенню й уточненню уявлень, соціального досвіду дитини. Найважливіша, найдавніша і найпопулярніша серед них лялька. Особливе значення її у житті та грі дитини зумовлене тим, що вона зображує людину. Використо¬вуючи її у грі, діти відображають життя, діяльність, стосунки людей;
Класифікація іграшок
творчо-трудові іграшки (напівфабрикати, з яких дитина створює образ і потім грається). До них належать різноманітні будівельні матеріали,  конструктори,  розбірні моделі. Особливість використання їх полягає у необхідності дитини перед початком гри звести споруду. Це розвиває конструкторські здібності, сприяє трудовому вихованню;
Класифікація іграшок
технічні іграшки. Вони ознайомлюють дитину з технікою, формують уявлення про неї, розвивають творчість, винахідливість. Їм властиві умовність, відтворення загальних функцій машин і механізмів, здатність імітувати у грі основні функції предмета.
Технічні іграшки можуть бути сюжетними (ознайомлюють дітей із зовнішнім виглядом технічних предметів: підйомний кран, транспортер тощо); такими, що демонструють дію фізичних законів, процеси (іграшкові фотоапарати, калейдоскопи, моделі літаків тощо), що передбачають дитяче конструювання і технічне винахідництвои (конструктори, будівельні матеріали, напівфабрикати);
Класифікація іграшок
настільні ігри. Спрямовані вони на вирішення різноманітних дидактичних  завдань:  розвиток  кмітливості, винахідливості, уваги, швидкого орієнтування у формі, кольорі, розмірі, логічного мислення. До них належать парні картинки, лото, шашки, шахи, ігри-подорожі тощо;
Класифікація іграшок
веселі іграшки. Будучи заснованими на принципі несподіваності, вони призначені для забави, розваги, їх не можна використовувати у будь-якій грі. Такі іграшки радують дітей несподіваними рухами, звучанням: зайчик, що стрибає; клоун, який перевертається на драбинці; соловейко, що співає, та ін. До них належить багато народних іграшок;
Класифікація іграшок
музичні іграшки (пташки, що співають, брязкальця, цимбали, ксилофони та ін.). Розважаючи дітей, вони одночасно розвивають музичний слух;
Класифікація іграшок
театральні іграшки (персонажі тіньового і лялькового театрів, набори для ігор-драматизацій, іграшкові прикраси тощо). Призначені здебільшого для дітей старшого дошкільного віку, збагачують художнє сприймання, підводять дітей до театральної гри.
Класифікація іграшок
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Собор Парижской Богоматери»

text:
Собор Парижской Богоматери

Собо́р Пари́жской Богома́тери (Нотр-Дам-де-Пари; фр. Notre Dame de Paris) — христианский собор в центре Парижа, географическое и духовное «сердце» французской столицы, расположен в восточной части острова Сите, на месте первой христианской церкви Парижа — базилики Святого Стефана, построенной, в свою очередь, на месте галло-римского храма Юпитера. Строился с 1163 по 1345 гг. Высота собора — 35 м, длина — 130 м, ширина — 48 м, высота колоколен — 69 м, вес колокола Эммануэль в восточной башне — 13 тонн, его языка — 500 кг.
Строительство началось в 1163, при Людовике VII Французском. Историки расходятся в мнениях о том, кто именно заложил первый камень в фундамент собора — епископ Морис де Сюлли или папа Александр III. Главный алтарь собора освятили в мае 1182 года, к 1196 году неф здания был почти закончен, работы продолжались только на главном фасаде. К 1250 году строительство собора в основном было завершено, а в 1315 году закончена и внутренняя отделка.
Собор Парижской Богоматери ночью

Верхняя часть собора украшена изображениями гаргулий (торчащие концы балок, украшенные мордами фантастических существ) и химер (это отдельные статуи фантастических существ).В Средние века химер на соборе не было. Поставить их, взяв за образец средневековых гаргулий, придумал реставратор — архитектор Виолле-ле-Дюк. Выполнили их пятнадцать скульпторов, руководимых Жоффруа Дешоме.

В соборе хранится одна из великих христианских реликвий — Терновый венец Иисуса Христа. До 1063 года венец находился на горе Сион в Иерусалиме, откуда его перевезли во дворец византийских императоров в Константинополе. Балдуин II де Куртенэ, последний император Латинской империи, был вынужден заложить реликвию в Венеции, но из-за нехватки средств её не на что было выкупить. В 1238 году король Франции Людовик IX приобрёл венец у византийского императора. 18 августа 1239 года король внёс его в Нотр-Дам де Пари. В 1243—1248 при королевском дворце на острове Сите была построена Сент-Шапель (Святая часовня) для хранения Тернового венца, который находился здесь до Французской революции. Позднее венец был передан в сокровищницу Нотр-Дам де Пари.
Ежегодно собор посещают 14 миллионов человек, он является одним из самых известных памятников в Европе.В 2009 г. фанаты Майкла Джексона, собравшиеся на паперти собора, думали, что колокольный звон раздаётся в честь смерти их кумира. В действительности же, колокольный звон сопровождал крестный ход к собору Сен-Северен.К юбилейным мероприятиям в честь 850-летия собора (которые продлятся почти год — с 12 декабря 2012 до 24 ноября 2013), для собора отлиты девять новых колоколов (общие затраты на создание новых колоколов оцениваются в 2 млн евро), также реконструирован орган. К юбилею приурочен ряд религиозных и культурных инициатив, подготовкой которых занимается совместно парижская архиепархия и власти французской столицы, в январе почта Франции выпустит две памятные почтовые марки. Будет создан специальный "маршрут паломника", следуя которому можно ознакомиться с малоизвестными фактами о прилегающей к собору территории и тайнами двора.


title: Презентація на тему «Національний ботанічний сад імені Гришка»

text:
Національний ботанічний сад ім. М. Гришка
Київський Національний              ботанічний сад  ім. М. М. Гришка НАН України є частиною природно-заповідного фонду України.
Сьогодні Ботанічний сад входить до природно-заповідної зони України, його землі є пам’ятником природного та історичного значення. У саду багато різноманітних видів рослин, від природньої краси яких розбігаються очі й перехоплює подих!
 Заснований у 1935 році Президентом Академії наук України — Володимиром Липським.
 Площа – близько 130 га
 10 тисяч видів, форм і сортів

У НБС ім.М.М.Гришка створено одну з найбільших у світі колекцій живих рослин помірного поясу Євразії, яка нараховує:
 1178 видів, у тому числі дерев;
 кущів та напівкущів – 317 видів,
трав'янистих рослин – 861 вид.
Тут знаходяться колекції лікарських, плодових, овочевих, квітково-декоративних, пряно-ароматичних і технічних рослин з різних регіонів світу.

Найвідомішими у Ботанічному саду є колекція форм кизилу, дубу, липи та бузку.
Однією з декоративних ділянок ботанічного саду, його своєрідною візитівкою є Сад бузків .
Його колекцію становить 21 вид бузків (з 28 існуючих в природі), близько 90 сортів, близько 1500 кущів.
Площа цього відділу приблизно 3 гектари. Це особливість не лише цього саду, але й усього Києва.

Розоцвіті – 250 видів
Колекція дуба, клена, липи, берези, горіха, бузку, дикорослих плодових рослин.
12 родин покритонасінних та 4 родин голонасінних
Колекції квітниково-декоративних рослин – 842 види
 – колекції астильби, гіацинтів, гладіолуса, жоржини, лілії, півників, півонії, тюльпанів, хризантеми, айстри, канни, газонні та декоративні трави.
Сезон світіння магнолій – 10 видів
Фонд тропічних і субтропічних рослин – 3094 зразків.
 Гордістю цього зібрання є колекції орхідних, ароїдних, бромелієвих, бегонієвих, лілійних, вересових та сукулентів.
Лише колекція орхідей перевищує 600 видів, форм, сортів та гібридів.
На зазначеній ділянці фактично знаходилось будівельне сміття, яке не булоприбране за зимовий період внаслідок замерзання ґрунту. Існуючий рослиннийпокрив при цьому не було порушено. На даний час це сміття прибране іпроводяться заздалегідь заплановані заходи з упорядкування ділянки. Цеабсолютно штатна ситуація: кожної весни проводиться планова підготовкатериторії Саду до нового сезону.

Всі кияни, всі наші відвідувачі на власні очі бачили, як за останнідекілька років ботанічний сад змінився на краще. Це і постійні поповненняколекцій рослин, і відкриття нових ландшафтних ділянок, побудова новихоглядових та дитячих майданчиків. Не зважаючи на величезну кількістьвідвідувачів, наш ботанічний сад кожного ранку вражає чистотою територіїта доглянутими рослинами
Цінуємо і дбаємо про наш улюблений
 Ботанічний сад!!!!


title: Презентація на тему «Ленін Володимир Ілліч»

text:
Ленін Володимир Ілліч22 квітня 1870 -21 січня 1924
Російський політичний і державний діяч, "продовжувач справи К. Маркса і Ф. Енгельса", організатор Комуністичної партії Радянського Союзу, засновник Радянської соціалістичної держави.

Дитинство
Сім'я, в якій виховувався майбутній революціонер, в основному складалася з інтелігенції та була за родоводом різноманітною;
Зі своєю сестрою Ольгою. 1874
Володимир Ульянов у п'ять років навчився читати, з дев'яти років відвідував Симбірську гімназію, де виявився відмінником: переходив з класу в клас із нагородами.
1887
Молодість
1887 року вступив на юридичний факультет Казанського університету, але власне навчанням цікавився мало.
 У 1887–1889 знайомився з творами К.Маркса.

1895
У квітні-травні 1895 за дорученням петербурзьких марксистів виїздив до Швейцарії.
Плеханов
Аксельрод
Після відбуття заслання виїхав за кордон, де заснував і співредагував російську соціал-демократичну газету «Іскра»   (1900–1903).

Вже перебуваючи у еміграції, 1909 року Ленін опублікував свою головну роботу «Матеріалізм і емпіріокритицизм».
1917–1924
Ленін повернувся до Росії лише після Лютневої революції 1917.

«Хай живе світова соціалістична революція!»

Ленін у гримі під час останнього підпілля. Картка на посвідченні на ім'я робочого К. П. Іванова, за яким Ленін жив нелегально після липневих днів 1917
У жовтні 1917, щоб безпосередньо керувати підготовкою повстання, нелегально перебрався до Петрограда, а вже 7 - 8 листопада 1917 в Петрограді захопив з більшовицькою        партією владу.
 Ленін став натхненником та організатором не лише перемоги більшовиків у Росії, а й завоювання Росією майже всіх незалежних держав, що утворилися на руїнах Російської імперії.
У березні 1919 для керівництва світовим комуністичним рухом з метою здійснення світової революції російські більшовики на чолі із Леніним заснували                Комуністичний Інтернаціонал.
1921 року наполіг на переході від політики «воєнного комунізму» до так званої нової економічної політики.
1922 року виступив ініціатором створення СРСР.

Від середини грудня 1922 Ленін, — після різкого погіршення стану здоров'я, — і до самої смерті був фактично усунений від керівництва державою та партією.
В. І. Ленін під час хвороби. Підмосковні Горки. 1923.
В. І. Ленін і І. В. Сталін у Горках, 1922
Похований у Мавзолеї на Красній площі у Москві.


title: Презентація на тему «Сальвадор Далі» (варіант 5)

text:
Сальвадор Далі
Виконали
Учениці 11-Акласу
Александрова Ірина
Бадя Юлія
Так, я дійсно вважаю себе рятівником сучасного мистецтва, бо я один здатний підняти, об'єднати і з царственої пишнотою і красою примирити з розумом всі революційні експерименти сучасності, слідуючи великої класичної традиції реалізму і містицизму, цією найвищою і почесною місією, що випала на долю Іспанії.(«Щоденник одного генія», Сальвадор Далі)
Минуле століття подарувало світу декілька загадкових геніїв. І в цьому списку почесне місце займає Сальвадор Далі. Він ровесник століття і людина, чий багатогранний талант багато в чому вплинув на розвиток світової культури і мистецтва.Генію було тісно в рідній країні і своєму часу: заглядаючи в суть речей, охоплюючи своїм незвичайним розумом, здається, весь Всесвіт, він оголював свій світогляд, створюючи сюрреалістичні картини, наповнені яскравими і суперечливими образами.
Біографія Сальвадора Далі
Сальвадор Філіпе Хасінто Далі народився 11 травня 1904 року в сім'ї нотаріуса Сальвадора Далі-і-Кусі і його дружини Феліпе Доменеч в Фігенрасе, містечку північної Каталонії. Далі завжди був глибоко прив'язаний до місця свого народження (і взагалі до Каталонії), що наклало відбиток на його мистецтво, спосіб життя і характер з раннього дитинства. Він писав: «У шість років я хотів бути кухаркою, в сім - Наполеоном».
1914-1918
Далі закінчив середню школу в Фігерасі, рано проявивши інтерес до живопису. Він брав приватні уроки живопису у художника Нуньєнса, професора академії мистецтв.

1916-1919Перші картини Далі свідчили про явний вплив іспанських художників, таких як Модесто Ургель, мон Пічот і Маріано Фортуні, але в той же час викликали живий інтерес до того, що становило історичний фон сучасного живопису - до французького імпресіонізму і неоімпресіонізму.Пише картини «Тітонька Анна за шиттям у Кадакесі» (1916-1917), «Сутінковий старий» (1918-1919).

«Сутінковий старий»
1920-1921Далі вступає до Школи витончених мистецтв при Академії мистецтв Сан-Фернандо в Мадриді, де вивчає малюнок, живопис і скульптуру. Вступає в тісний контакт з авангардистськими рухами, захоплюється Сезанном та італійським футуризмом, який справляли в той час явний вплив на його творчість, особливо на портрети, пейзажі та натюрморти. Зближується з літературними та художніми колами Мадрида і знайомиться з Луїсом Бунюелем і Федеріко Гарсіа Лоркою.
Пише «Автопортрет», 1921,             «Портрет мого батька», 1921,                         «Вид Кадакеса», 1921.

1922Працює головним чином у Кадакесі - селі, розташованому в 28 кілометрах від Фігераса, де народився його батько і де знаходився його заміський будинок. У жовтні виставляє 8 картин на колективній виставці в барселонської галереї Далмау.
Пише «Натюрморт з фруктами», «Кадакес», «Автопортрет з рафаелевською шиєю», «Перші дні весни»,У Парижі Бретон видає журнал Littérature, рупор сюрреалізму. До цього руху в той час належать всього три художника: Франсіс Пікабіа, Макс Ернст і Мен Рей.

«Автопортрет з рафаелевською шиєю»
Любовний трикутник Поль Елюар - Гала - Далі
Почалося це святкове шоу, якому судилося тривати більше 50 років, в 1929 році, коли в Кадакес, в гості до молодого ексцентричного художника приїхав уже знаменитий у той час французький поет Поль Елюар зі своєю дочкою і російською дружиною, яка іменувала себе Галою. Вважається, що саме з цього моменту почав своє існування зірковий дует Гала - Сальвадор Далі. Насправді, саме в серпні 1929-го виник любовний трикутник Гала - Поль - Сальвадор, який став дуетом лише в 1952 році, після смерті Елюара.
Вони познайомилися в Швейцарії, в 1912 році. Сімнадцятирічний Ежен Грендель (до появи псевдоніма Поль Елюар залишалося ще майже п'ять років) був убитий величної грацією юної Олени Дьяконової, яка через майже шість років стане його пристрасно коханою дружиною Галатеєю, Галою ...
Навіть у такому юному віці Гала володіла майже фатальною жіночої привабливістю і воістину фантастичною інтуїцією. Слідом за своїм улюбленим вона вирушає до Франції, залишившись, таким чином, в стороні від революційних подій у Росії і з головою занурившись у творчо-святкове життя богемного Парижа. Вони обвінчалися в 1917 році, а через рік народилася їх дочка, Сесіль. Щасливий, хоча і шокуючий оточуючих шлюб тривав досить довго - 12 років.
Гала і Поль
По дорозі в Кадакес Поль невтомно говорив про те, з яким незвичайним і яскравим молодим чоловіком належить познайомитися Галі ... Чомусь чуйний і проникливий Елюар не врахував, що саме така особистість і може зацікавити Галу. Адже сам він до того часу став для неї людиною, яка досягла розквіту і не обіцятиме більш блискучого майбутнього. У той час як горизонти Далі були воістину безмежними. Так вирішила Гала, і інтуїція не підвела її і на цей раз.
Гала і Сальвадор

Як потім згадували обидва, перше враження один про одного навряд чи було приємним, і все-таки вже з моменту першого знайомства між Галою і Далі виникло тяжіння, якому було призначено перетворитися на нерозривний зв'язок.
Що стосується Далі, то він був настільки захоплений новими почуттями, що взагалі не замислювався про те, що Гала приїхала до нього не одна, а разом з ними знаходяться її чоловік і дитина. Поль Елюар, зрозумівши, що втратив свою Галу і не вірячи в те, що це назавжди, став таємно від друзів збиратися в тривалу подорож.
А що думала і відчувала Гала - невідомо. Але історія говорить нам про те, що вона зробила абсолютно правильний вибір, залишившись з людиною, яка з її допомогою розвинула свою геніальність і досягла вершин творчості і визнання.
У той пам'ятний візит Сальвадор Далі написав портрет Поля Елюара. Виплеснувши на полотно всі свої сумніви і пристрасті, що роздирають всіх учасників подій, він пояснив це так: «Я відчував, що на мене покладено обов'язок закарбувати лик поета, з Олімпу якого я викрав одну з муз».
Широкими мазками: цікаві факти з життя Сальвадора Далі

Приїхавши в Нью-Йорк в 1934 році, в якості аксесуару він ніс у руках батон хліба довжиною 2 метра, а відвідуючи виставку сюрреалістичної творчості в Лондоні одягнувся в костюм водолаза.
Полотно «Сталість пам'яті» («М'які годинники») Далі написав під враженням від Ейнштейнівської теорії відносності. Ідея в голові Сальвадора знайшла форму, коли він, одним серпневим спекотним днем, розглядав шматок сиру «Камабер».
Сьомого грудня 1959 року в Парижі відбулася презентація овосіпеда (ovocypede): пристрою, який придумав Сальвадор Далі і втілив у життя інженер Лапарра. Овосіпед - прозора куля з закріпленим всередині сидінням для однієї людини. Цей «транспорт» став одним з пристроїв, яке Далі успішно використовував для того, щоб шокувати публіку своєю появою.

«Поява обличчя Афродіти Кнідської на тлі пейзажу»
Далі пише портрет Гали
Обличч Мей Уест
Леді Луіс Маунтбеттен

Перлина


Презентація на тему «Джаз» (варіант 4)


Презентація на тему «Небезпеки під час терористичних актів»


title: Презентація на тему «Російський балет» (варіант 1)

text:
Російський
балет
Видатні композитори і виконавці
Виконала учениця 11-А класу
Яковлєва Юлія
БАЛЕТ
(від фр. balleto і лат. ballo – танцюю)  ̶  вид театрально-музичного мистецтва, де художній образ створюється за допомогою хореографії, танцювально-пластичної мови.
Виник  у Північній Італії в епоху Відродження (XVI ст.). Першим балетним спектаклем-виставою став комедійний балет королеви Катерини Медичі «Цирцея»,  поставлений італійським балетмейстером Бальтазаріні ді Бельджойозо  в 1581 р. у Франції.
У 1661 році Людовік XIV на прізвисько Король-Сонце створив Королівську академію музики й танцю, а через 10 років  ̶  Королівську академію музики. Директор академії, королівський учитель танців П’єр Бошан, визначив п’ять основних позицій класичного танцю.
Балет у Росії виник як придворне мистецтво за царя Олексія  Михайловича.
8 лютого 1673 року була поставлена перша балетна вистава  ̶ «Балет про Орфея і Евридику». Це була лише чергова царська «забава», але він першим із російських  царів увів у штат свого двору нову посаду танцюриста.
У  1738 році в Російській імперії, завдяки французькому танцмейстеру Жанові-Батисту Ланде, з'явилася перша школа балетної майстерності ̶ нині відома Санкт-Петербурзька Академія Російського балету ім. Агрипини Яківни Ваганової. Через три роки 12 хлопчиків і 12 дівчат із палацової челяді стали першими в Росії професійними танцівниками.
1742 року Єлизавета II видала указ про заснування в Петербурзі російської балетної трупи. 1756 року був виданий указ про створення дирекції імператорських театрів.
 1776 року у Москві було закладено Большой театр
1801 року В Петербург прибув балетмейстер Шарль Луї Дідло, який очолив трупу петербурзького балету
1823 року французька балерина Феліцата Гюллень-Сор виклала свою методику В Московському театральному училищі.
1830 році у російському балеті почалась епоха романтизму.
1860 року у Петербурзі відкрито - Маріїнський театр.
На початку XIX століття російське балетне мистецтво досягло творчої зрілості. Балет зайняв привілейоване положення серед інших видів театрального мистецтва.
У балетах минулого існувала ціла система умовних позначок. Якщо артист, приміром, проводив по своєму чолу ребром долоні, припускаючи, що в нього на голові корона, це означало «король»; склав хрестоподібно руки на грудях, виходить, «помер»; указав на підмізинний палець руки, де зазвичай носять обручку ̶ «прагну одружитися» або «одружений»; став робити руками хвилеподібні рухи, виходить, «приплив на кораблі» і так далі. Звісно, усі ці жести були зрозумілі лише балетмейстерам, артистам і купці балетоманів ̶ постійних відвідувачів балетів.
Новий етап в історії російського балету почався, коли великий російський композитор П. Чайковський уперше склав музику для балету. Це було «Лебедине озеро». До цього балетна музика вважалася усього лише акомпанементом до танців. Завдяки Чайковському балетна музика стала серйозним мистецтвом поряд із оперною й симфонічною музикою. Раніше музика повністю залежала від танцю, тепер танцю доводилося підкорятися музиці.
Петро Ілліч Чайковський
1840-1893

Докорінний злам у розвитку балетного мистецтва настає у зв'язку з діяльністю П.І.Чайковського балетна музика якого органічно пов'язана із змістом і розвитком сценічної дії. До цього часу музика в балеті відігравала лише другорядну роль. Він широко застосовував принцип симфонічного розвитку музичних думок, створював яскраві музичні характеристики. Велике значення мала діяльність балетмейстерів М.Петіпа та Л. Іванова, які разом поставили »Лебедине озеро»П. І. Чайковського (1876). Сам М. Петіпа поставив балет «Спляча красуня» (1889), »Лусунчик (1892). Піднесенню російського балету сприяла діяльність балетмейстера М. Фокіна, артистів
Г. Павлової, Т. Карсавіної, В. Ніжинського у Петербурзі, балетмейстера О. Горського, артистів К.Гельцер, М. Мордкіна у Москві. Музику до балетів писали композитори
О.К.Глазунов А. С. Аренський та ін.
Балет «Лускунчик» 1892
Балет «Спляча красуня» 1889
Балет «Лебедине озеро» 1876
Маріус Петіпа
1818-1910
Величезний внесок у розвиток російського балету зробив Маріус Петіпа, французький артист і хореограф, що працював у Росії. Найбільший хореограф другої половини XIX століття, він очолював Петербурзьку імператорську балетну трупу, де поставив понад 50 спектаклів, що стали зразками стилю «великого балету», який сформувався в цю епоху в Росії. Співпраця з Чайковським стала для Петіпа джерелом натхнення, з якого народилися геніальні твори, і насамперед «Спляча красуня», де він досяг вершин досконалості.
Справжній реформатор балетного мистецтва  ̶  Михайло Фокін, що повстав проти традиційної побудови балетної вистави. Він склав новий тип вистави  ̶  одноактний балет із наскрізною дією, стильовою єдністю музики, хореографії та сценографії. На зміну монументальній виставі прийшов одноактний балет-мініатюра.
Важливого значення Фокін надавав сценографії. Художники об’єднання «Мир искусства» (Л.С. Бакст, О. Н. Бенуа, М. К. Реріх, К. О. Коровін, А. Я. Головін) що оформлювали постановки Фокіна, стали їх повноправними співавторами.
Михайло Фокін
1880-1940
Сергій Павлович Дягілєв
1872-1929
Сергій Павлович Дягілєв ̶ меценат, першовідкривач талантів, автор зухвалих проектів і в цьому розумінні ̶ борець, гравець. У 1898 р. починає видавати перший у Росії художній журнал «Мир искусства».
Із 1909 року Дягілєв організовує щорічні гастролі російського балету «Російські сезони» до Парижа.
Видатні композитори Стравінський, Дебюссі, Равель, Прокоф’єв, де Фалья, Саті, Набоков створювали нову й оригінальну музику для дягілєвських балетів. Чудові художники були авторами декорацій і костюмів, що стали хрестомaтійними: Олександр Бенуа, Леон Бакст, Микола Реріх, Мстислав Добужинський, Наталя Гончарова, Михайло Ларіонов, Пабло Пікассо, Анрі Матісс і Наум Габо! Їхній незвичайний талант, відчуття кольору, пропорцій дозволяли творити чудеса...
Ігор Федорович Стравінський
1882-1971
Композитор  зі світовим ім'ям. Його однаково вважають своїм видатним співвітчизником і росіяни, і українці, а також громадяни США.
Для Дягілєвських сезонів він написав балети «Жар-птиця», «Петрушка» і «Весна священна», які відіграли значну роль у популяризації російської культури в Європі,  сприяли  становленню моди на все російське.

Сергій Сергійович Прокоф'єв
1891-1953
Видатний композитор-новатор, піаніст і диригент народився в селі Сонцівка, нині село Красне Червоноармійського району Донецької області.
Створив балети «Сталевий скок» і «Блудний син», «Казка про блазня, який сімох блазнів пережартував», «Ромео й Джульєтта», «Розповідь про кам’яну квітку». 1930 року для театру «Гранд-Опера» був написаний балет «На Дніпрі». Балет «Попелюшка» отримав у 1946 році Державну премію СРСР.
У 1908 році почалися щорічні виступи артистів російського балету в Парижі, організовані театральним діячем С. П. Дягілєвим. Серед них найвидатнішою танцівницею була незрівнянна Ганна Павлова. «Умираючий лебідь», створений великою балериною Павловою,  ̶ поетичний символ російського балету початку XX століття.
Ганна Павлівна  Павлова
1881-1931
Вацлав  Томович Ніжинський1889-1950
Він створив новий образ чоловічого танцю, і після нього вже не писали балетів тільки для жінок. Почалася нова ера.
Новатор в усьому, що стосувалося балету, В. Ніжинський став також реформатором балетного костюма.
Галина Сергіївна Уланова1909-1998
Її життя  ̶  це напружена праця, а талант завжди був для неї лише підмогою в роботі. У житті вона завжди скоряла людей своєю відкритістю, добротою, увагою й сердечністю. Уланова  ̶  легенда балету, єдина балерина, якій ще за життя встановили пам’ятники  ̶  у Стокгольмі і в Санкт-Петербурзі.
Майя Михайлівна Плісецька нар. 1925
Видатна балерина, хореограф, доктор Сорбонни і почесний професор Московського державного університету. Народна артистка СРСР. Герой Соціалістичної праці. Власниця безлічі нагород і премій, серед яких три ордени Леніна, ордена «За заслуги перед Батьківщиною» III, II і I ступенів, а також орден Франції «За заслуги в літературі й мистецтві», орден Почесного легіону і орден Ізабелли Католицької.
Родіон Костянтинович Щедрін
Вона прагнула танцювати не тільки класику, але й сучасне. У квітні 1967 року була вперше показана «Кармен-Сюїта» Бізе ̶ Щедріна, яка була поставлена знаменитим кубинським балетмейстером Альберто Алонсо спеціально для Плісецької. Її Кармен стала однією з головних ролей балерини в репертуарі Большого театру й назавжди ввійшла в історію світової хореографії.
  Спеціальний одяг для балету
Пачка - жорстка спідниця, використовувана в балеті для танцівниць.
Перша пачка була зроблена в 1839 для Марії Тальоні по малюнку художника Ежен Ламі.
Стиль і форма пачки з часом змінювалися. В кінці XIX століття пачка Анни Павлової сильно відрізнялася від сучасної, вона була довшою і тоншою. На початку 20 століття прийшла мода на пачки, прикрашені пір'ям і коштовним камінням. У радянський час пачка стала короткою і широкою.
 Спеціальне взуття балерини
Пуанти - спеціальне взуття балерини, яка дозволяє стати на полупальци, походить від французького «кінчик». Французькі балерини могли похвалитися тим, що вміли ставати на кінчики пальців і виконувати при цьому складні елементи. Для полегшення такого танцю і стали використовуватися пуанти, які закріплювали ногу і дозволяли балерині зберігати рівновагу.
Сучасні пуанти виготовляються з атласною матерії, найчастіше пуанти замовляються майстру для певної балерини. Це необхідно для того, щоб вони надійно закріпили стопу. У шкарпетці балетної туфельки укладається ущільнений матеріал, а стрічки перехоплюють ногу у щиколотки.
Танець на пуантах відрізняється особливою граціозністю і віртуозністю виконання.
 Через терни до зірок
Балет красивий і складний вид мистецтва, який вимагає від артистів величезної титанічної і наполегливої праці. Займатися балетом починають з дитинства.
Щоденні репетиції, вправи на розтяжку забирають багато часу. Ті, хто прирікає себе на таку працю присвячують цій справі все своє життя.
Дякую за увагу!


Презентація на тему «Олександр Олександрович Мурашко»


Презентація на тему «Модерн» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Техника вязания крючком»

text:
 Презентация на тему : « Техника вязания крючком»
                                                                                Выполнила:
                                                              ученица 11 класса
                                                                         Иванисова Анна
Содержание:
Виды вязания крючком
История вязания
Материалы и инструменты
Техника безопасности
Примеры вязания крючком (фото)
Список литературы

2
Виды вязания крючком:
Существует несколько видов вязания
крючком:
 - брюссельское
 - филейное
 - ирландское
 - ажурное
  - вязание объемных фигур

3
Брюссельское вязание
Имитация  кружева  из  бельгийского  города Брюгге, сплетенного на коклюшках.

4
 Филейное вязание
Имитация кружевного филе, в котором  на ткани в сетку вышивают узоры.

5
   ирландское вязание
Отдельные мотивы, например, цветы, листья, вяжутся отдельно по схеме. Чаще всего их соединяют произвольно или на тюлевой основе.

6
    Ажурное вязание
Самое распространенное вязание, состоит из различных сочетаний вышеуказанных видов вязания крючком.

7
Панно из простых фигур (круг, треугольник, квадрат, прямоугольник)
Сделав  несколько  образцов  квадратной,  прямоугольной (возможно и круглой)  формы можно собрать совершенно случайный рисунок,
но вполне законченную
композицию
8
  панно из смешанных видов вязания
Панно создается из деталей, связанных по выкройке, затем объединяется общим фоном (или без фона)

9
Вязание объемных фигур (игрушек)
10
История вязания
             Издавна, стараясь украсить свой дом,     разнообразить быт, люди стремились использовать самые     простые     материалы для сочетания несложных форм и средств с  неприхотливыми узорами, достигнув при этом высокого мастерства. Ручное вязание изначально появилось как простая утилитарная необходимость, в дальнейшем   превратилось в настоящее искусство. Кто и когда придумал первую петельку, никто не знает, но уже давно известно, что родилась эта чудо-петелька задолго до нашей эры. В Египте в одной из гробниц найдена детская вязаная туфелька, археологи установили, что ей более четырех тысяч лет. А уже в начале нашей эры техника и принципы вязания находились на очень высоком уровне.

11
 История вязания
    Интересно, что вязание сначала было мужским ремеслом, и мужчиныборолись с женской конкуренцией специальными договорами. В 1612 году Пражские чулочники заявили, что под страхом денежного взыскания не примут на работу ни одной женщины! Лишь позднее, когда вязание  широко распространилось, им стали заниматься прежде всего женщины. И все равно мужчины не потеряли интереса к вязанию. В 1946 году национальный американский конкурс по вязанию крючком выиграл мужчина, а приз - Золотой крючок - ему вручала лично Эсте Лаудер.
12
 История вязания
    В России вязание крючком получило распространение с конца XIX века и стало действительно модным во время Первой мировой войны.  Вязание крючком у наших прапрабабушек даже не называлось вязанием, а было «тамбурной работой», потому что  цепочка из воздушных петель, с которой начинается вязание крючком, похожа на тамбурный шов при вышивании. В Узбекистане, где очень распространена вышивка тамбурным швом, вышивали не иглой, а остро заточенным крючком. В средней полосе и на севере России вязание крючком считалось рукоделием от безделья.

13
 История вязания
    Записывать узоры и рисунки и издавать их первыми начали голландцы, в выходившем в 1824 году журнале «Penelope». К концу XIX века закончилась унификация знаков и символов и были выработаны две системы обозначений: британская и американская. В России, Европе, Америке, Африке и Азии для записывания условными знаками узоров использовали одну систему (американскую), а в Австралии, в Великобритании и некоторых странах Британского содружества – другую, британскую.

14
  Условные обозначения
 Воздушная петля

  Полустолбик

  Столбик без накида

  Столбик с накидом

  Столбик с двумя накидами

  Столбик с тремя накидами

  Колечко, воздушные петли связанные в кольцо

15
Материалы и инструменты
Какие бывают крючки?История развития крючка, как инструмента, не менее интересна, чем история самого вязания крючком.Изначально вязальные крючки не были крючками в прямом смысле слова — это были ровные палочки. Позже форма, размер и материал крючкаменялась вместе с тем как менялось его применение, появлялись новыетехники и новые, более тонкие виды пряжи.
16

     Раньше крючки изготовлялись из: кости (слоновья кость, бивни, рог крупного рогатого скота), дерева. Позже их стали изготавливать из: меди и бронзы, а к началу прошлого века – из стали, тогда же в моду вошли и крючки с декоративным украшением на них (резьба на деревянных ручках, инкрустация ).Сейчас используются крючки из различных материалов: металлические,пластмассовые, деревянные, но в отличи от предыдущих мастеров,современные производители не менее радуют нас своими новинками, которые облегчают нам работу, такими как, например, крючки с подсветкой . Стоимость такого крючка 40 $.
17
Какие нитки используют для вязания крючком?
   Качество вязаного изделия зависит от ниток, из которых оно выполнено. Нитки должны соответствовать назначению изделия, его фасону, стилю и т. п. Для вязания крючком применяют шерстяные, шелковые, хлопчатобумажные и синтетические нити.
    Выбрав нити для вязания, нужно подобрать к ним крючок.

18
Какой крючок вам нужно взять именно для той пряжи, из которой вы будете вязать?
Существует несколько правил.1) Первым делом посмотрите на этикетку. На этикетках некоторые производители пряжи указывают рекомендуемый номер крючка. Для начинающих вязальщиц это удобный ориентир. Как правило, под изображением крючка стоит цифра, указывающая номер крючка.2) Крючки диаметром 2—6 мм употребляют для вязания изделий из толстой шерстяной или синтетической пряжи. Для ириса, мулине, гаруса берут более тонкий крючок (0,5—2,5 мм в диаметре).3) Правильное соотношение — толщина крючка должна быть почти в два раза больше толщины нитки. Чем толще пряжа, тем толще должен быть крючок.
19
     Как держать крючок?
    Самое важное в вязании - это научиться держать инструмент. Существует 2 способа как надо держать крючок.

20
  Правила техники безопасности
Крючки должны быть хорошо отшлифованы и храниться в специальных коробочках.
Нельзя делать резких движений рукой с крючком – можно поранить сидящего рядом.
Ножницы должны лежать с сомкнутыми лезвиями, передавать их можно только кольцами вперед с сомкнутыми лезвиями.
Не пользоваться ржавыми иглами и булавками – они могут порвать изделие, сломаться. Иглы и булавки хранить в коробочке с крышкой.
Влажно-тепловую обработку изделия (отпаривание) проводить в отведенном месте, утюг ставить на специальную подставку.
Следить за исправностью утюга, за тем, чтобы шнур его не попадал под подошву утюга, не перекручивался. После работы утюг сразу же выключать из электросети. Шнур наматывать на утюг после того, как он полностью охладится. Хранить утюг в вертикальном положении.

21
Примеры вязания крючком
22
 Примеры вязания крючком
23

  Спасибо за
   внимание !
24
Использованная литература
http://crochetclub.net/blog/2008/02/03/istoriya-vyazaniya-kryuchkom/
 http://remeslo.okis.ru/kryjok.html
 http://www.myjane.ru
http://ppt4web.ru/tekhnologija/vjazanie-krjuchkom0.html
http://www.uzelok.in/?Istoriya_vyazaniya_kryuchkom
http://www.krestiki.info/
http://moikompas.ru/compas/crochet
http://www.knitting.needle-work.ru/h_1.html

25


title: Презентація на тему «Государственный комитет по чрезвычайному положению» (варіант 1)

text:
Государственный комитет по чрезвычайному положению
Выполнила
Ученица 11-а класса
Очеретяная Карина
Госуда́рственный комите́т по чрезвыча́йному положе́нию (ГКЧП) — самопровозглашённый орган власти в СССР, существовавший с 18 по 21 августа 1991 года. Был образован из первых государственных и должностных лиц Советского правительства, которые выступили против проводимых Президентом СССР М. С. Горбачёвым реформ «Перестройки» и преобразования Советского Союза в новый «Союз Суверенных Государств», который становился конфедерацией, состоящей из части уже суверенных республик.

Основная цель
не допустить ликвидации СССР, которая, по их мнению, должна была начаться 20 августа во время первого этапа подписания нового Союзного договора, превращающего СССР в конфедерацию — Союз Суверенных Государств. 20 августа договор должны были подписать представители РСФСР и Казахской ССР, остальные будущие субъекты конфедерации  в течение пяти встреч, вплоть до 22 октября.
В ГКЧП вошли:
вице‑президент СССР Геннадий Янаев

 премьер-министр СССР Валентин Павлов

министр внутренних дел СССР Борис Пуго

министр обороны СССР Дмитрий Язов
председатель КГБ СССР Владимир Крючков
первый зампред Совета обороны СССР Олег Бакланов
 председатель Крестьянского союза СССР Василий Стародубцев
президент Ассоциации государственных предприятий и объектов промышленности, строительства, транспорта и связи СССР Александр Тизяков

Их активно поддержали: заместитель министра обороны СССР, главком сухопутных войск Валентин Варенников, руководитель аппарата президента СССР Валерий Болдин, член Политбюро и секретарь ЦК КПСС Олег Шенин, начальник охраны президента СССР Вячеслав Генералов, начальник Управления охраны КГБ СССР Юрий Плеханов, председатель Верховного Совета СССР Анатолий Лукьянов и некоторые другие.

ГКЧП опирался на силы КГБ (группа "Альфа"), МВД (дивизия им. Дзержинского) и Минобороны (Тульская дивизия ВДВ, Таманская мотострелковая дивизия, Кантемировская танковая дивизия).

Информационную поддержку путчистам оказывало Гостелерадио.

Объявление о создании ГКЧП
19 августа 1991 года, по радио (начиная в 8 утра), а затем и по Центральному телевидению СССР в информационной программе «Время» дикторами был зачитан официальный текст под названием «Заявление Советского руководства»:
В связи с невозможностью по состоянию здоровья исполнения Горбачёвым Михаилом Сергеевичем, обязанностей Президента СССР и переходом в соответствии со статьёй 127/7 Конституции СССР, полномочия Президента Союза ССР к вице-президенту СССР Янаеву Геннадию Ивановичу.
В целях преодоления глубокого и всестороннего кризиса, политической, межнациональной и гражданской конфронтации, хаоса и анархии, которые угрожают жизни и безопасности граждан Советского Союза, суверенитету, территориальной целостности, свободе и независимости нашего Отечества.
Исходя из результатов всенародного референдума, о сохранении Союза Советских Социалистических Республик, руководствуясь жизненно важными интересами народов нашей Родины, всех советских людей.
ЗАЯВЛЯЕМ:
1. В соответствии со статьёй 127/3 Конституции СССР и статьёй 2 Закона СССР о правовом режиме чрезвычайного положения и идя навстречу требованиям широких слоёв населения, о необходимости принятия самых решительных мер по предотвращению сползания общества к общенациональной катастрофе, обеспечения законности и порядка, ввести чрезвычайное положение в отдельных местностях СССР, на срок 6 месяцев, с 4 часов по Московскому времени с 19 августа 1991 года.
2. Установить что на всей территории СССР, безусловное верховенство имеют Конституция СССР и Законы Союза ССР.
3. Для управления страной и эффективного осуществления режима чрезвычайного положения образовать Государственный комитет по чрезвычайному положению в СССР (ГКЧП СССР)
4. Установить, что решения ГКЧП СССР обязательны для неукоснительного исполнения всеми органами власти и управления, должностными лицами и гражданами на всей территории Союза ССР.

 Августовский путч
Утром 19 августа войска и боевая техника заняли узловые точки на магистралях, ведущих к центру Москвы, и окружили район, прилегающий к Кремлю. Несколько десятков танков вплотную приблизились к Дому Верховного Совета и правительства РСФСР на Краснопресненской набережной (Белому дому).
Всего в Москву было введено около четырех тысяч военнослужащих, 362 танка, 427 бронетранспортеров и БМП. Дополнительные части ВДВ были переброшены в окрестности Ленинграда, Таллина, Тбилиси, Риги.
Ответом стали массовые демонстрации и митинги протеста в Москве, Ленинграде и ряде других городов страны.

Советские танки на фоне Собора Василия Блаженного и Спасской башни 19 августа 1991 г. Танки проехали всю Москву до самого белого дома, где Борис Ельцин собрал своих сторонников и подписал указ «О незаконности действий ГКЧП».

Толпа окружила БТР, пытаясь заблокировать дорогу 19 августа 1991 г. Военная техника вышла на улицы Москвы после того, как было объявлено, что президента Михаила Горбачёва сместили с поста, и на его место пришел Геннадий Янаев.

Утро 19 августа. Митинг в Ленинграде19 августа в Ленинграде на Мариинской площади проходит митинг в поддержку Ельцина

Митинг в поддержку Ельцина

Борис Ельцин на танке напротив здания правительства 19 августа 1991 г. Ельцин обратился к толпе сторонников со своим заявлением о незаконности действий ГКЧП.

Демонстрант нападает на советского солдата около Белого дома 19 августа 1991 г. В этот день тысячи людей в Москве, Ленинграде и других городах страны начали сооружать баррикады на пути бронетехники и войск.

20 августа, Белый дом. Военные переходят на сторону ЕльцинаГКЧП готовит план штурма Белого дома. Генерал Александр Лебедь переходит на сторону Бориса Ельцина — вечером он приходит в штатском в Белый дом и сообщает о готовящемся штурме.

Москвичи строят баррикады на подступах к зданию Верховного Совета РСФСР во время путча ГКЧП. 20 августа 1991 года.

20 августа, около 23:00. Туннель под Новым Арбатом, войска движутся к Белому дому.Колонна боевых машин отправилась к Белому дому и прорвала баррикады у Нового Арбата.

Люди на баррикадах перед Белым домом 21 августа 1991 г.

21 августа, ночь. Автобус, загоревшийся от столкновения с военной техникой.Недалеко от Белого дома горят три БМП и баррикады из автобусов. В 3 часа ночи принимается решение о выводе войск из Москвы.

Ночь с 20 на 21 августа. Столкновения на Новом Арбате, погибли три человекаВ районе Садового кольца и Нового Арбата происходят столкновения между военнослужащими и демонстрантами, три человека погибают — это Илья Кричевский, архитектор проектно-строительного кооператива «Коммунар»; Дмитрий Комарь, участник войны в Афганистане, водитель автопогрузчика; Владимир Усов, экономист совместного предприятия «Иком», сын контр-адмирала.

21 августа, 01:30. Баррикады у Белого домаВ 01:30 отбита первая атака на Белый дом, танки отходят назад к Новому Арбату.

Солдат размахивает триколором со своей боевой машины, в то время как остальная боевая техника уходит со своих рубежей после подавления путча 21 августа 1991 г. Лидеры путча сбежали из столицы или покончили жизнь самоубийством.

Толпа ликующих людей снаружи здания правительства России радуется окончанию путча 22 августа 1991 г.

22 августа. Триколор признан официальным флагом РСФСР.Огромный российский флаг проносят по Красной Площади и Краснопресненской набережной.

Судебное разбирательство
Процесс по делу ГКЧП начался 14 апреля 1993 года. Процесс начался с выступления Анатолия Уколова, который напомнил, что бывшие члены ГКЧП обвиняются в измене Родине. Подсудимые же начали с заявления об отводе всего состава Военной коллегии, и Уколова тоже.
 Мотивировали они свое заявление тем, что российский суд не является правопреемником Верховного Суда СССР и не в праве рассматривать дела высших чинов бывшего СССР. Адвокаты предложили рассмотреть дело в суде присяжных.

Вывод:
Государственный комитет по чрезвычайному положению (ГКЧП) — самопровозглашённый орган власти в СССР, существовавший с 18 по 21 августа 1991 года. Был образован из первых государственных и должностных лиц Советского правительства, которые выступили против проводимых Президентом СССР М. С. Горбачёвым реформ Перестройки и преобразования Советского Союза в новый «Союз Суверенных Государств», который становился конфедерацией, состоящей из части уже суверенных республик.
Демократические силы, под руководством президента России (РСФСР) Б. Н. Ельцина, отказались подчиняться ГКЧП, назвав их действия антиконституционными, была попытка объявить забастовку. Действия ГКЧП привели к событиям, ставшими известными как «Августовский путч».
С 22 по 29 августа 1991 года члены ГКЧП и лица, активно содействовавшие им, были арестованы, но к январю 1993 года все они были отпущены под подписку о невыезде. В апреле 1993 началось судебное разбирательство. 23 февраля 1994 года, ещё до приговора суда, обвиняемые по делу ГКЧП (кроме Валентина Варенникова) были амнистированы Госдумой несмотря на возражение Ельцина. 11 августа 1994 Военная коллегия Верховного Суда РФ вынесла оправдательный приговор Варенникову.


title: Презентація на тему «Біосфера як єдина екосистема Землі»

text:
2,40
99,2
0,02
0,8
2,42
100
0,0002
0,0030
93,7
0,0032
100
2,4232
-
2,4 x 1012
1
5,15 x 1015
2 146
1,5 x 1018
602 500
2,8 x 1019
1 670 000