title: Презентація на тему «Деградація грунтів України»

text:
Деградація грунтів України
  Геосистеми – природні системи різних рівнів, які охоплюють взаємодіючі частини літосфери, гідросфери, біосфери і атмосфери. Ландшафт - це основна геосистем.
Деградація природи — це процес порушення екологічної рівноваги, який спричиняється природними чи антропогенними факторами і призводить до руйнації навколишнього середовища.
Прогнозування деградації природи
-І століття до н. є. — Цицерон
-X ст. — Ібн Сіна (Аві-ценна)
-1972 року, Римський клуб опублікував тривожний прогноз розвитку людської цивілізації «Межі зростання»
-У другій половині XX століття чимало інших відомих учених висловлювали стурбованість із приводу зростаючої загрози людству з боку наслідків стихійного науково-технічного прогресу

Виникнення надзвичайних екологічних ситуацій
Під надзвичайними екологічними ситуаціями розуміють виникнення раптових природних лих чи техногенних аварій, що супроводжуються великими економічними збитками. Тривалий стан надзвичайної екологічної ситуації спричинює виникнення екологічної катастрофи.
Причини деградації природи
глобальне потепління
руйнування озонового шару
кислотні дощі
забруднення всіх геосфер планети
деградацію лісів
накопичення і неконтрольоване переміщення токсичних речовин і відходів
спустелювання
ерозія ґрунтів
зменшення біологічної різноманітності.
вітрова чи водна ерозія ґрунтів;
погіршення фізичних, хімічних і біологічних чи економічних властивостей ґрунтів; та
довготермінова втрата природного рослинного покриву.
Фактори деградації грунтів
Види деградації ґрунтів

Геологічна ерозія
Водна ерозія
Вітрова ерозія

Геологічна ерозія - це природний процес, який відбувається протягом геологічних епох і завдяки якому сформувався сучасний характер земної поверхні. Головні фактори, що зумовлюють геологічну ерозію і опади, вітер, крутизна схилу, температурні коливання, фізичні властивості порід, часткове підняття земної кори і землетруси.

Водна ерозія буває внаслідок змивання й вимивання частин ґрунту опадами, талими та проточними водами. Вона залежить від кількості й інтенсивності опадів, рельєфу, властивостей ґрунту, рослинного покриву. Небезпека водної ерозії полягає не лише в зниженні родючості орного горизонту, а й замулюванні річок, ставків, водойм, заплавних земель. Цей вид ерозії поширений на схилах, переважно розораних, і найбільш небезпечний у гірських ландшафтах, в яких знищений лісовий покрив.
Вітрова ерозія поширена там, де немає перешкод сильним вітрам, і де відсутній природний рослинний покрив, що захищає поверхневі шари ґрунту, розораного на великих площах. Локальна вітрова ерозія спостерігається і на безструктурних піщаних ґрунтах. Особливо небезпечні піски біля озер та на узбережжях морів, де часто дмуть сильні вітри.
Причиною вітрової ерозії, крім несприятливих кліматичних умов, є руйнування зернистої структури ґрунту внаслідок неправильного обробітку та відсутності надійного його захисту. Надмірне випасання худоби в посушливих степах, яке призводить до знищення дернини, теж може спричинити вітрову ерозію.
Інтенсивність ерозії

В залежності від інтенсивності руйнування ґрунтів ерозію поділяють на:
слабку,
середню,
сильну
надмірну.
Наслідки деградації грунтів
Щороку землі України втрачають 24 млн. т гумусу (перегною), що визначає родючість ґрунтів. Через те що ґрунти стали неродючими, активізувалося спустелювання й триває вирубування лісів, лише в 21 державі Африки в 1984—1985 рр. потерпіло близько 30 млн. чоловік, 10 млн. людей змушені були змінити місце свого проживання, ставши «екологічними» біженцями.
Стійкість геосистеми полягає в її здатності в разі дії зовнішнього фактора перебувати в одній із областей етапів та повертатися до неї за рахунок інертності й відновлюваності, а також переходити завдяки пластичності з однієї області станів до інших, не виходячи при цьому за рамки інваріантних змін протягом заданого інтервалу часу.
Стійкість геосистем
Оптимізація геосистем – це дії, спрямовані на переведення геоcистем у стани, в яких вони здатні максимально ефективно виконувати задані функції, не зазнаючи при цьому небажаних змін протягом невизначено довгого часу.
Покращення геосистеми України
Для агрофункції геосистем степової зони України оптимальна вологість ґрунту знаходиться в діапазоні 60-80 % найменшої вологоємності, оптимальні температури коливаються від 12-14° (для фази сходів та кущення) до 18-22° (фази колосіння та визрівання), глибина промочування геосистеми дощами та поливними водами 60-80 см, рН фрунту 6,1-7,2, запаси гумусу – більше 600-650 т/га, потужність гумусових горизонтів 150-160 см, щільність ґрунту 1,10-1,35 г/см3, вміст водорозчинних солей – не більше 0,10 %, рівень прісних ґрунтових вод 120-160, мінералізованих – глибше 5-10 см, стрімкість поверхні 1°-1°30'.
Глобальне значення деградації
 Щорічні втрати гумусу складають у середньому 0,62 т/га. Згідно з прогнозом Інституту спостережень за станом світу, при наявних темпах ерозії й збезлісення до 2030 року родючої землі на планеті стане менше на 960 млрд. Т, а лісів — на 440 млн. Га.
Глобальне значення деградації
У результаті ерозії в ґрунтах зменшується зміст азоту і засвоюваних рослинами форм фосфору й калію, ряду мікроелементів (йоду, фтору, міді, цинку, кобальту, марганцю, нікелю, молібдену, селену), від яких залежить не тільки врожай, але і якість сільськогосподарської продукції, продуктивність тварин, а також бути причиною виникнення ендемічних захворювань серед населення.
Глобальне значення деградації
Якщо зараз на кожного жителя планети припадає у середньому по 0,28 га родючої землі, то до 2030 р. площа скоротиться до 0,19 га. Зниження врожаю на ерозійних ґрунтах складає 36—47 %.
земельні ділянки, поверхня яких порушена внаслідок землетрусу, зсувів, карстоутворення, повеней, добування корисних копалин тощо;
земельні ділянки з еродованими, перезволоженими, з підвищеною кислотністю або засоленістю, забрудненими хімічними речовинами ґрунтами та інші
До деградованих земель відносяться
Деградація земель в Україні
В Україні ці процеси йдуть інтенсивніше, ніж у цілому на планеті. Із 60,3 млн. га її території 42 млн. га займають сільськогосподарські угіддя, 33,2 млн. га - під ріллею. За останні 30 років площа еродованої орної землі збільшилась на 1,9 млн. га, тобто втрачалося по 64 тис. га щороку, і зараз площа еродованих земель складає 11,3 млн. га або майже п'яту частину всієї території України.
Карта забруднення території України
Шляхи вирішення глобальних екологічних проблем
енергетичне забезпечення
високого рівня життя і
охорони довкілля
використання науково-технічного
прогресу для охорони
природи і забезпечення
високого рівня життя
Екологічна культура
витрати на рішення
екологічних проблем
обмеження споживчого
відношення до природи
Результат:
Високий рівень життя
Збереження планети,клімату,біосфери.

Висновок
Повернення родючості вже пошкодженим ґрунтам складна справа. Однак цілком можлива, якщо виявити терпіння, діяти обачливо і повільно, не воювати з природою, а залучати її сили на допомогу ґрунту. Якщо наш досвід у цьому невеликий (це переважно кілька вдалих випадків повернення життя неродючим відвалам кар’єрів, зменшення кислотності ґрунтів внесенням сполук кальцію тощо), то в Європі є країна, населення якої методично, настійливо і цілком успішно нарощує свій резерв ґрунтів, освоюючи дно моря . Як відомо, це Нідерланди, де вже не сотні гектарів, а тисячі квадратних кілометрів лук і полів зеленіють там, де діди сучасних фермерів з траулерів ловили морську рибу.


Презентація на тему «Українське народне вбрання»


title: Презентація на тему «Громадянин та громадянство»

text:
Громадянин та громадянство
Громадянин
Громадянин – це особа, яка володіє громадянством, тобто постійним юридичним зв`язком із певною державою, що виражається у взаємних правах і обов`язках держави та її громадян, користується захистом держави (як правовим, так і судовим) як у межах її території, так і поза нею.

Гормадянин має певні особливості, що надають можливість бути суб`єктом не лише економічних та соціальних, а й політичних відносин. У монархічних державах, де монополія на державну владу юридично належить монарху, поняттю “громадянин” відповідає термін “підданий”.

Бути громадянином означає:
брати участь (прямо чи опосередковано) у розбудові та захисті держави;
реалізовувати через механізм держави надані нею громадянські права;
діяти в рамках правового поля, окресленого законами держави;
контролювати діяльність виборних осіб, яким було довірено здійснювати управління державою від імені суспільства.

Громадянство України – постійний правовий зв’язок особи з державою Україна, який знаходить своє вираження в їхніх взаємних правах та обов’язках.

Громадянство в Україні регулюється Конституцією, Законом України “Про громадянство України” від 16 квітня 1997р. і прийнятими відповідно до них законодавчими актами України.
Закон України “Про громадянство України” складається з преамбули й 9 розділів (41 стаття). У преамбулі дається визначення громадянства.

Громадянство – це особливий правовий зв’язок між особою і державою, що породжує для них взаємні права і обов’язки.

Право на громадянство є невід’ємним правом людини. Ніхто не може бути позбавлений громадянства або права змінити громадянство. Українська держава забезпечує охорону і захист прав, свобод та інтересів своїх громадян.
Громадянство України набувається:
 за народженням;
за територіальним походженням;
через прийняття до громадянства України;
через поновлення у громадянстві України;
за іншими підставами, передбаченими цим законом;
за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
При різному громадянстві батьків, з яких один на момент народження дитини перебував у громадянстві України, дитина є громадянином України:
якщо вона народилася на території України;
якщо вона народилася за межами країни, але батьки або один з них у цей час постійно проживали на території України.

 Дитина, яка перебуває на території України, обоє батьків якої невідомі, є громадянином України.
Прийняття до громадянства України
Іноземні громадяни та особи без громадянства можуть бути за їх клопотанням прийняті до громадянства України.

 Умовами прийняття до громадянства України є:
відмова від іноземного громадянства;
постійне проживання на території України протягом останніх п’яти років.
володіння українською мовою в обсязі, достатньому для спілкування;
наявність законних джерел існування;
визнання і виконання Конституції України.
Припинення громадянства України
Громадянство України припиняється:
 внаслідок виходу з громадянства України;
внаслідок втрати громадянства України;
за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Вихід з громадянства України здійснюється за клопотанням особи в порядку, встановленому цим законом.

Вихід з громадянства України не допускається, якщо особу, яка порушила клопотання про вихід, притягнуто до кримінальної відповідальності як звинуваченого або щодо неї є вирок суду, який набрав законної сили і підлягає виконанню  або, якщо особа має невиконані зобов’язання перед державою або майнові зобов’язання, з якими пов’язані істотні інтереси громадян чи державних організацій, кооперативних та громадських об’єднань.
Громадянство України втрачається :
 внаслідок вступу особи на військову службу, службу безпеки, в поліцію, органи юстиції або в інші органи державної влади та управління в іноземній державі без згоди на те державних органів України;
якщо громадянство України набуто внаслідок подання за відомо неправдивих відомостей або фальшивих документів;
якщо особа, яка перебуває за межами України, не стала на консульський облік протягом п’яти років.
Порядок зміни громадянства дітей
При зміні громадянства батьків, внаслідок якої обоє стають громадянами якоїсь країни або обоє виходять з громадянства якоїсь країни, змінюється відповідно громадянство їх дітей, які не досягли 14 років. Якщо відомий один із батьків дитини, то при зміні громадянства цього батька відповідно змінюється громадянство дитини, яка не досягла 14 років.

Дитина, яка є іноземним громадянином або особою без громадянства і яку усиновляють громадяни якоїсь країни, стає громадянином цієї країни.
Дитина, яка є іноземним громадянином і яку усиновлює подружжя, один з якого є громадянином якоїсь країни, а другий – особою без громадянства, стає громадянином цієї країни.

Дитина, яка є іноземним громадянином і яку усиновляє подружжя, один з якого є громадянином однієї країни, а другий іншої, стає громадянином однієї з країн усиновителів за їх згодою.

Зміна громадянства дітей віком від 14 до 16 років у разі зміни громадянства їх батьків, а також у разі усиновлення, може відбуватися тільки за згодою дітей у порядку, передбаченому у законі.


title: Презентація на тему «Нобелівська премія та її вплив на розвиток світової спільноти»

text:
Нобелівська премія та її вплив на розвиток світової спільноти
В поклонінні генію усі народи – рідня
Історія створення Нобелівської премії
                                     Альфред Нобель -
шведський хімік-експериментатор і бізнесмен, винахідник динаміту та інших вибухових речовин, що побажав заснувати благодійний фонд для нагородження премією свого імені, що принесло йому посмертну популярність, відрізнявся неймовірною суперечливістю і парадоксальністю поведінки.
Альфред Нобель залишив після себе наступний заповіт:
“ Усе реалізоване майно, що залишилося після мене, повинне бути розподілене в такий спосіб: виконувачам духівниці слід звернути капітал у надійні цінні папери й утворити з них фонд, прибуток від який буде щорічно видаватися у виді премій тим, хто протягом попереднього року приніс найбільшу користь людству …”
Процедура надання нагород виглядає таким чином:
Вересень: члени Нобелівського комітету відправляють приблизно 600—700 формулярів особам, що мають право на висунення.
Лютий: комітет створює список і передає Академії для затвердження.
Квітень: Комітет обирає 15-20 імен кандидатів до розгляду академії.
Червень-серпень: Члени Академії знайомляться з творчістю кандидатів.
Жовтень:Вибір переможця.
Грудень: 10 грудня в Стокгольмі відбувається урочиста церемонія вручення Нобелівської премії.

Правила видачі нагороди
За заповітом Альфреда Нобеля винагорода має бути отримана людиною, що створила «найвидатніші роботи в напрямку ідеалізму».
Органом присудження Нобелівської премії є Шведська академія. Академія складається з 18 членів, відомих як De Aderton («Вісімнадцять»).

Золота медаль з зображенням Альфреда Нобеля в профіль зліва. Ліворуч розташований текст "ALFR•" потім "NOBEL“.
Нобелівська медаль по літературі
Нобелівська медаль по фізиці і хімії
“ Сприяє облагороджуванню життя відкриттями в області мистецтв ”
                                                 Фрагмент  пісні “Енеіди” Вергілія
Процес нагородження
Кожен лауреат отримує з рук монарха золоту медаль із зображенням засновника премії Альфреда Нобеля і диплом. Грошова частина премії переказується лауреатам згідно з їхніми побажаннями.

Того ж вечора у Стокгольмській ратуші проходить Нобелівський бенкет за участю короля і королеви Швеції, членів монаршої родини, нобелівських лауреатів, глави уряду Швеції, голови риксдагу, видатних учених, громадських діячів. У цьому святі беруть участь більше тисячі гостей.

Королівська сім’я  (зліва направо: королева Швеції Сильвія, принц Філіп, король Карл XVI Густав, принц Даніель, кронпринцеса Віктория.
Нагородження та бенкет
1901 рік За  відкритя Х-променів, названих згодом на його честь

Вільгельм Рентген.
Перший лауреат Нобелівської премії

Фізики – науковці, лауреати Нобелівської премії

1902 рікЗа видатні заслуги в дослідженнях впливу магнетизму на радіаційні явища

Гендрік Лоренц
1902 рік

Автор близько 50 наукових праць українською, німецькою, англійською мовами, насамперед із проблем катодного випромінювання та катодних Х-променів, які відкрив за 3 роки до Рентгена. 1892 року опублікував схему-опис трубки, що випромінює Х-промені.(Премією ненагороджений.)

Іван Павлович Пулюй
Український фізик і електротехнік

За заслуги перед теоретичною фізикою й особливо за відкриття закону фотоелектричного ефекту

Альберт Ейнштейн
1921 рік

1903 рікЗа видатні заслуги в дослідженнях явищ радіації

Марія Склодовська-Кюрі
Фізик і хімік

П’єр Кюрі

Антуан Беккерель

За видатні заслуги в дослідженнях явищ радіації
(1903 рік)
Радянські та російські фізики лауреати
Нобелівської премії
Ігор Тамм
Павло Черенков
Ілля Франк
1958 рік
  За відкриття й тлумачення ефекту Черенкова
За його піонерські теорії конденсованих середовищ й особливо                                                                  рідкого гелію

Лев Давидович Ландау
1962 рік

За фундаментальні роботи в області квантової електроніки, що призвели до створення  випромінювачів і підсилювачів на лазерно-мазерному принципі
Олександр  Прохоров
Микола Басов
1964 рік
За його базові дослідження й відкриття у фізиці низьких температур
Петро Капиця
1978 рік
Жорес  Алфьоров
2000 рік
За розробки в напівпровідниковій техніці
За створення теорії надпровідності другого роду та теорії надплинності рідкого гелію-3
Олексій Абрикосов
Віталій Гінзбург
2003 рік
За експерименти з двовимірним матеріалом графеном
Костянтин Новоселов
2010 рік
Нобелівська премія
в галузі
літератури
Нобелівська премія в галузі літератури вважається найпрестижнішою міжнародною літературною премією у світі. Створена разом з чотирма іншими Нобелівськими
преміями за заповітом Альфреда Нобеля 1895 року, вручається з 1901.
Вперше Нобелівську премію з літератури було присуджено у 1901 році французькому поетові Сюллі-Прюдом.
За час свого існування премія присуджувалась 106 разів, а її лауреатами стали 110 осіб.
З-поміж 110 лауреатів 97 є чоловіками і 13 — жінками. Першою жінкою, що отримала премію з літератури стала Сельма Лагерлеф зі Швеції — лауреат 1909 року.

Двічі лауреати відмовлялися від присуджених їм премій. Борис Пастернак — лауреат 1958 року — відмовився від премії через тиск радянської влади, диплом та медаль лауреата премії були вручені його сину у 1989 році. У 1964 році Жан-Поль Сартр відмовився від премії, зазначивши у своєму листі до Шведської академії, що «письменник не повинен перетворюватися на громадський інститут».
За строгу майстерність, з якою він розвиває традиції російської класичної прози

Іван Бунін
1933 рік

За значні досягнення в сучасній ліричній поезії, а також за продовження традицій великого російського епічного романа

1958 рік
Борис Пастернак

Нет, и не под чуждым небосводом,И не под защитой чуждых крыл,-Я была тогда с моим народом,Там, где мой народ, к несчастью, был.

Анна Ахматова
1961

За всеосяжну творчість, просочену ясністю думки і пристрасністю поезії

Йосип Бродський
1987 рік

Ернест Хемінгуей
Альбер Камю
1954 рік
1957 рік
Генріх Бьолль
Габріель Гарсіа Маркес
1972 рік
1982 рік
Наші співвітчизники
Нобелівські лауреати
Україна та Нобелівська премія

Хоча, серед лауреатів Нобелівської премії поки що немає українців за громадянством, Україна — батьківщина 6 Нобелівських лауреатів:
1908 — Ілля Мечников, фізіологія та медицина
1952 — Зельман Ваксман, фізіологія та медицина
1966 — Йосеф Шмуель Аґнон, література
1981 — Роальд Гофман, хімія
1992 — Георгій Харпак, фізика
 1971 року;- Саймон (Семен) Кузнець (1901–1985). Народився у Харкові, економіка.

Ілля Мечников
Зельман Ваксман
1908рік
1952 рік
Роальд Гофман
Саймон Кузнець
1981рік
1971 рік
Георгій Шарпак
Шмуель Йосеф Аґнон
1992 рік
1966 рік
Кандидати від України
Іван Франко
    Павло Тичина
        Василь Стус
           Ліна Костенко
               Віктор Ющенко


title: Презентація на тему «Демократія» (варіант 7)

text:
IV
III
II
I


title: Презентація на тему «Державний устрій Великобританії»

text:
Державний устрій Великобританії
Підготувала
Учениця 9-А класу
Воловецької ЗОШ
I-III ступенів
Басюк Тетяна

Форма правління
Конституційна монархія.

Конституція
У формі єдиного документа конституції не існує. Конституційне значення мають традиції, законодавчі акти Парламенту та судові прецеденти.
Герб Великобританії
Прапор Великобританії
Інститут Президента

Інститут президентства відсутній.

Глава держави – Королева, Ії Величність Єлизавета ІІ (з 6 лютого1952р.). Її спадкоємець – Принц Чарльз (старший син).

Глава держави – монарх (королева). Королева Єлизавета ІІ (на троні з 6 лютого 1952 р.) є 40-м британським монархом з часів Вільяма Завойовника (1066 р.) і належить до Віндзорської династії. Королева вважається верховним носієм виконавчої влади, главою судової системи, верховним головнокомандувачем збройних сил, світським главою англіканської церкви, має формально-конституційне право скликати Парламент, розпускати Палату Громад, санкціонувати законопроекти, схвалені Парламентом. Поза цим, всі основні прерогативи державної влади здійснюються Парламентом та Урядом.
Законодавча влада
Парламент є незалежним законотворчим органом. Складається з двох палат.
Депутати Палати Громад обираються на 5 років за мажоритарною системою, відносною більшістю прямим і таємним голосуванням на основі загального виборчого права особами, яким виповнилося 18 років.
Спікер Палати Громад – Джон Беркоу (обраний 22 червня 2009 року, переобраний на посаду 18 травня 2010 року).
Джон Беркоу
Палата Лордів складається з довічних перів (після проведення першого етапу конституційної реформи у листопаді 1999 р. майже всі спадкові пери, за винятком спеціально обраних 92, були позбавлені права засідати у Палаті Лордів), спеціально обраних спадкових перів, лордів-суддів з апеляцій та „духовних лордів” - двох архієпископів та 24 єпископів Англіканської Церкви. Кількісний склад Палати Лордів може змінюватись за рахунок зміни кількості довічних перів, чия загальна чисельність не регулюється законодавством.
Спікер Палати Лордів – баронеса Хеймен. Призначена Королевою Єлизаветою ІІ за результатами голосування Палати Лордів 4 липня 2006 р.
В умовах відсутності конституції і за положенням “парламентського суверенітету” Парламент не зв'язаний раніше ухваленими рішеннями і може скасовувати акти конституційного значення. Британські суди позбавлені права переглядати або скасовувати акти Парламенту.
З права баронеса Хеймен.
Виконавча влада
Уряд країни, як правило, очолюється лідером партії, яка перемогла на виборах і має найбільшу кількість місць y Палаті Громад, складається з членів Кабінету, міністрів, що не входять до складу Кабінету, і молодших міністрів (всього налічується близько 100 осіб). Прем'єр-міністр одноосібно формує склад Уряду та визначає, хто з міністрів входить до складу Кабінету.

6 травня 2010 р. в країні пройшли вибори до парламенту, за результатами яких було сформовано новий уряд. Новим Прем'єр-міністром став консерватор Девід Кемерон, який замінив лейбориста Гордона Брауна, створивши коаліцію з ліберал-демократами.

Гордон Браун
Девід Кемерон
Судова влада
Судова колегія Палати Лордів (найвища апеляційна інстанція у цивільних справах по всій країні, у кримінальних справах – в Англії, Уельсі та Північній Ірландії)
Верховні Суди Англії, Уельсу та Північної Ірландії
Шотландський Сесійний та Верховний Суд

Ключові політичні партії та їх лідери
Лейбористська партія. Створена в 1890 році. Налічує близько 200 тис. членів. Лідер партії – Едвард Мілібенд.
Консервативна партія. Дата заснування – 1671 р. (партія “Торі”), як Консервативна партія існує з 1830 р. Налічує близько 290 тис. членів. Лідер партії – Девід Камерон.
Ліберально-демократична партія. Сформована в березні 1988 року шляхом об’єднання ліберальної та соціал-демократичної партій. Налічує близько 70 тис. членів. Лідер – Нік Клегг
Едвард Мілібенд
Нік Клегг
Міжнародний статус країни
Міжнародний статус країни з моменту ухвалення у 1931 р. Вестмінстерського статуту Велика Британія в особі свого монарха стала вважатись головою Британської Співдружності Націй, нині - Співдружності (The Commonwealth), до складу якої входять 53 держави, які отримали незалежність в результаті деколонізації, або мають традиційно тісні відносини з іншими країнами Співдружності. Під контролем Великої Британії продовжують залишатися 13 заморських територій.
Велика Британія – одна з країн-засновників ООН та постійний член Ради Безпеки, з 1949 р. - член НАТО; з 1973 р. – член Європейського Союзу.


title: Презентація на тему «Технологічні парки»

text:
Технологічні парки -  своєрідні каталізатори, які повинні сприяти утворенню наукоємкого виробництва та формувати науково-технічне ядро всього господарства.
Життєвий цикл інновацій:
дослідження → розробка → упровадження → масовий промисловий випуск наукоємної високотехнологічної конкурентоспроможної на світових ринках продукції.
•    В розвинених країнах сучасні організаційно-економічні механізми розробки та упровадження інновацій на державному рівні можуть бути прямої та опосередкованої дії.                                                                                До механізмів опосередкованої дії відносяться
податкові,
фінансово-кредитні,
амортизаційні та інші впливи на процес                     упровадження інновацій.
До механізмів прямої дії відносяться:
адміністративно-відомчі шляхом прямого державного дотаційного фінансування досліджень;
здійснення державних цільових програм різного рівня шляхом виділення коштів на підставі контрактів, укладених з переможцями відповідних конкурсів та
створення державою або за участю держави інноваційних структур, а саме: технополісів, технопарків, бізнес-інкубаторів, інженерних центрів тощо.

Ринок високотехнологічної продукції у %:
США – 35;
Японія – 25-30;
Німеччина – 8;
Великобританія – 7;
Франція – 4;
інші країни 20%.

Науково-технічні зони зосереджені в:
США
Японії
Китаї
країнах Західної Європи
Росії.

Технопарки світу
Активно  технопарки розвиваються також в  Китаї, Індії,  Сінгапурі. Китай здивував світ створенням першого в світі технопарку в 1985 р. у місті Шеньчжень.                                                                                В Китаї вже декілька років успішно працюють три українсько-китайські технопарки, найбільш великий з них знаходиться в місті Цзінань - побратимові Харкова
В Німеччині гроші, вкладені  державою в технопарки чи бізнес-інкубатори, повертаються через нові робочі місця.

Франція є піонером серед західноєвропейських країн у сфері створення технопарків. В усьому світі технопарки отримують вагомі кошти від уряду влади для подальшого розвитку.
Вагомою  помилкою російських парків  є те,  що НДІ  здавали свої площі багатьом  фірмам,  які  не  мали ніякого  відношення до  інноваційної діяльності
Технопарки в Україні
В Україні вже створена система технологічних парків, діяльність якої може слугувати одним із прикладів успішної реалізації державної інноваційної політики. Формування цієї системи розпочалося у 2000 році реєстрацією. Cтаном на вересень 2010 року в Україні вже зареєстровано 12 технопарків та ще 4 проходять процедуру реєстрації.

Тож, для успішної діяльності технопарків,  створення умов розвитку інноваційної інфраструктури, сприйняття економікою в цілому науково технічних інновацій необхідно відновити нормативно-законодавчу базу створення й функціонування технопарків, що успішно діяла в 2000-2004 роках, і передбачити такі заходи державної підтримки:
звільнення від сплати ввізного мита;
звільнення від сплати ПДВ при імпорті товарів;
кошти, отримані в іноземній валюті від реалізації продукції, не підлягають обов’язковому продажу;
розрахунки за експортно-імпортними операціями проводяться у строк до 180 календарних днів;
прискорена амортизація основних фондів.

Дякуємо за увагу!
Готували:
               Макаренко Галина
                                   та
               Гнатюк Людмила


title: Презентація на тему «Родина в нашому житті»

text:
Родина в нашому житті
Родина дуже важлива у житті кожної людини. Це найближчі, найрідніші люди, яких ми дуже любимо, які дарять нам тепло та допомагають у складних ситуаціях.  Це й рідна домівка, затишна та безпечна.
Родина – це твій маленький світ, в якому все зрозуміле, дороге. Родина – основа нашого суспільства.
Справжня родина – це більше, ніж просто бути родичами. Це особливе ставлення одне до одного. Це любов, взаємоповага, допомога.Адже родина  - це  не твір  людини, а Бога.
Головним  у  родині  і  зокрема  сімї  є  продовження роду.
Кожен мріє про щасливу родину. Але це залежить від нас, від того, наскільки ми готові вкладати свої зусилля у неї. Бо це особисті стосунки між людьми різних поколінь, поглядів та переконань, які змушені постійно вирішувати побутові питання разом.
Звичайно, бувають і конфлікти, і суперечки. Але я вважаю, найголовніше – це поважати одне одного.
   Рідні люди – це подарунок долі, який ми маємо цінувати.    А родина – наш надійний притулок у великому, не завжди дружньому світі.    І кожен з нас обов’язково має вносити свій вклад у щастя своєї родини.
Підготувала учениця 10 класуСтефанків Зоряна


title: Презентація на тему «Міжнародний туризм» (варіант 2)

text:
Міжнародний туризм
Туризм — це мандрівка у вільний час, один з видів активного відпочинку, поширений практично в усіх країнах світу.Операції по міжнародному туризму являють собою вид діяльності, спрямованої на надання різного виду туристичних послуг і товарів туристичного попиту з метою сприяння задоволення широкого кола культурних і духовних потреб іноземного туриста.Туризм спочатку розглядався як подорож. Термін "туризм" в перекладі з французького означає прогулянка, поїздка. Проте з розвитком економіки, з'явилися виробники послуг, для таких подорожей, туризм стає товаром. Виникнення туризму як товару вимагало розвитку відповідної матеріально-технічної бази, наявності кваліфікованих кадрів по обслуговуванню туристів, цілеспрямованого і якісного управління туристичними господарськими суб'єктами.
    В сучасних умовах туризм являє собою одну з найбільш розвинених галузей світового господарства, форм зовнішньоекономічної діяльності.
    До початку 90-х років частка туризму вже склала більше 10% світової торгівлі товарами й послугами, що дозволило йому зайняти третє місце після експорту нафти і автомобілів, а до 2005 р. туризм вийшов на перше місце.

За термінами туризм поділяється на короткотерміновий і середньотерміновий туризм тривалістю 12-14 діб. Протягом останніх десятиліть набув поширення "туризм вихідних днів".
За видами транспорту, що використовується, міжнародний туризм поділяють на водний, автобусний, авіаційний, залізничний, автомобільний. Останніми роками виник космічний міжнародний туризм. Швидкими темпами розвивається гірський туризм (альпінізм, лижний спорт). Неабиякого економічного значення набув лікувальний туризм.
Туризм має економічний, соціальний, гуманітарний, виховний і естетичний аспекти.
Чинники розвитку міжнародного туризму можна поділити на внутрішні та зовнішні. До внутрішніх належать географічні, історичні, соціально-економічні та інші. Зовнішні — це довкілля, в якому відбувається обмін потоками туристів з різних країн, іншими словами — політичні та зовнішньоекономічні відносини, що склалися між певною країною та іншими державами, а також міжнародне становище у відповідному регіоні світу.

В Україні туристична діяльність розвинена поки що недостатньо, іде процес становлення туристичної індустрії. Проте є деякі зрушення - прийнятий Закон України «Про туризм»від 15 вересня 1995 р. Цей закон важливий тим, що держава визнає туризм одним із пріоритетних напрямків розвитку національної культури й економіки і передбачає сприятливі умови, для розвитку туристичної діяльності. В цьому законі визначається державна політика і державне регулювання в галузі туризму. Закон України "Про туризм" визначає тур-послуги як послуги суб'єктів туристичної діяльності по розміщенню, харчуванню, транспортному, інформаційно-рекламному обслуговуванню, а також послуги закладів культури, спорту, побуту, відпочинку і т.п., спрямовані на задоволення потреб туристів. Туристу можуть бути надані або певні види послуг, або повний комплекс послуг.

Позитивним моментом в розвитку ринку туризму в Україні є зростання і вплив туроператорських і турагентських фірм. Сьогодні добре відомі в нашій країні і за кордоном такі фірми, як "Гамалія", "Сам", "Таурус", "Світлана", "Супутник" та ін. Здійснюється робота по підготовці кваліфікованих кадрів в цій галузі. Проте це тільки перші кроки на шляху організації туризму як високорентабельної галузі.
Туристичний бізнес захоплює підприємців по багатьох причинах, частково, це:
- невеликі стартові інвестиції;
- зростаючий попит на туристичні послуги;
- високий рівень рентабельності і мінімальний період окупності витрат.
    В деяких зарубіжних країнах туризм являється одною з пріоритетних галузей, внесок у валовий національний дохід яких складає 15-35%. До них відносяться Угорщина, Чехія, Австрія, Швейцарія, Італія, Франція, Іспанія, Португалія та ін.

Міжнародний туризм сьогодні істотно впливає на розвиток світогосподарських зв'язків, економіку окремих країн.
Розвиток туризму, ріст об'єму туристичних послуг збільшує кількість робочих місць. За оцінками спеціалістів, в даний час в туріндустрії працює більше 100 млн. чоловік, кожне 16-е робоче місце в світі приходиться на туризм, а до 2005 року кожен 8-й працездатний чоловік в світі буде зайнятий в цьому секторі.
Туристичний бізнес стимулює розвиток інших галузей господарства: будівництва, торгівлі, сільського господарства, виробництво товарів народного споживання і т.д.
Крім впливу на економіку багатьох країн, міжнародний туризм впливає на їх соціальну і культурну сферу, екологію. А останні, в свою чергу, впливають на туризм і туристів.

За економічними ознаками туризм можна поділити на такі форми як активний і пасивний.Приїзд іноземних туристів в країну являється активним туризмом. Він служить фактором ввозу валюти в дану країну чи регіон.Виїзд громадян даної країни чи регіону в інші держави являється пасивним туризмом. Він пов'язаний з вивозом валюти з даної країни чи регіону. В Україні, на жаль, в більшій мірі має місце імпорт туризму, ніж його експорт. В зв'язку з цим країна втрачає великі можливості одержання валюти і розвитку туризму як одної з самих прибуткових на сьогодні галузей економіки.

Грошові надходження з міжнародного туризму у світі та Європі 3 1980 по 2003 р.
Міжнародний туризм являється активним джерелом надходжень іноземної валюти. Наприклад, велика частина доходів від міжнародного туризму в загальній сумі надходжень від експорту товарів і послуг складає:
Розвиток міжнародного туризму викликає й деякі негативні наслідки, наприклад, інфляцію, знищення навколишнього середовища, порушення традицій місцевого населення і т.п.
    До факторів, що викликали бурхливий розвиток туризму в останні роки, можна віднести такі:
ріст суспільного багатства і доходів населення;
скорочення робочого часу і збільшення вільного часу;
розширення використання транспорту для туристичних поїздок (авіаційного, автомобільного та ін.);
розвиток засобів комунікації та інформаційних технологій;
істотні зрушення в структурі духовних цінностей та ін.
Найбільш органічно пов'язано з туризмом готельне господарство. Відповідно статистичним даним щодо кількості готелів в Україні:
По використанню номерного фонду перше місце займає м. Київ, де одноразова місткість готелів складає 15754 місць і АР Крим 12143 місця. У Донецькій області одноразова місткість готелів дорівнює - 7509 місць, що на 1687 місць більше, ніж у Харківській області і на 354 місць більше, ніж у Дніпропетровській області.
Способи класифікації міжнародного туризму
Розрізняють два види послуг:
Перший вид - це такі послуги, які опосередковуються речами, тобто матеріальні. Наприклад, послуги по виробництву продуктів харчування для туристів.
Другий вид -це послуги, дія яких спрямована на живу людину чи оточуючі її умови, тобто нематеріальні. До них відносяться послуги по реалізації туристичних путівок, обслуговуванню туристів у готелі, організації театральних вистав та ін. В даному випадку праця надає послугу не річчю, а в ролі діяльності.
    Однак обидва види послуг мають вартість і являються товаром.

Туристичні послуги, запропоновані в ролі товару на світовому ринку, різноманітні. До них відносяться послуги:
1) по розміщенню туристів (в готелях, мотелях, пансіонатах, кемпінгах, боатингах);
2) переміщенню туристів до країни призначення і по країні різними видами пасажирського транспорту;
3) забезпеченню туристів харчуванням (в ресторанах, кафе, барах, тавернах, пансіонатах);
4) спрямовані на задоволення культурних потреб туристів (відвідання театрів, музеїв, природних та історичних заповідників, фестивалів та ін.);
5) спрямовані на задоволення ділових інтересів туристів (участь в конгресах, симпозіумах, наукових конференціях, ярмарках і виставках);
6) послуги торгових підприємств (продаж сувенірів, подарків, листівок і т.п.);
7) по оформленню документації (паспорта, візи та ін.).
Наведемо деякі статистичні дані щодо туризму. Валютні надходження від міжнародного туризму зросли з 6,8 млрд дол. у 1960 р. до 14,1 млрд дол. У 1967 p. їх частка у загальній вартості світового експорту товарів і послуг становила 6,7 %.
   За станом на 1990 р. доходи від міжнародного туризму досягли вже 255 млрд дол., найбільшою була частка США (40,6 млрд дол.). Витрати американських туристів за кордоном також перевищували витрати туристів з інших країн.
    Позитивне сальдо Франції від туристичного бізнесу становить у середньому близько 6 млрд дол., Іспанії — 13 млрд дол. Доходи від туризму забезпечують третину вартості експорту Іспанії. Аналогічною є частка доходів від туризму в загальному експорті Австрії.

В Японії та Німеччині негативне сальдо між експортом та імпортом туристичних послуг щороку у середньому становить відповідно 20 і 15 млрд дол.
    Серед країн, що розвиваються, найбільше позитивне сальдо від туристичного бізнесу має Таїланд — близько 3 млрд дол. щороку. 50 % усього валового внутрішнього продукту Багамських островів створюється завдяки обслуговуванню іноземних туристів.
    Валютно-фінансовий аспект міжнародного туризму має важливе економічне значення. Туризм перетворився на важливий чинник національного розвитку, що впливає на багато галузей економік країн світу — будівництво шляхів сполучення, транспорт, зв’язок, громадське харчування, торгівлю, комунально-побутове обслуговування, медицину тощо. Туристичні підприємства надають туристам комплекс послуг.

Інклюзив-тури частіше всього використовуються при авіаційних перевезеннях. Вартість перевезення до місця призначення і назад в даному випадку визначається на основі спеціально розроблених інклюзив-тарифів, які інколи нижче звичайних. Вони включають також вартість розміщення туристів у готелі, харчування та інші послуги. Інклюзив-тури використовуються як при групових, так і при індивідуальних поїздках.
Пекідж-тур також передбачає надання клієнту повного комплексу послуг, проте в нього можуть не входити транспортні послуги.
    Принципіальних відмінностей між цими видами комплексних послуг немає. Інклюзив-тур більш поширений в західних країнах, пекідж-тур - в США. Структура цих турів залежить від конкретної країни, складу туристів, їх купівельної спроможності, від характеру послуг, їх асортименту і якості


title: Презентація на тему «Іван Малкович» (варіант 2)

text:
Іван Малкович
 10 травня 1961

Біографія
Іван Малкович — український поет і видавець.

Народився 10 травня 1961 року в Березові Нижньому на Івано-Франківщині в сім’ї Антося Малковича та Юлії Малкович (Арсенич). У 1976 році після закінчення місцевої школи вступає на скрипкове відділення Івано-Франківського музичного училища імені Д. Січинського. 1980 — закінчує Івано-Франківське музучилище та вступає на філологічне відділення Київського державного університету імені Т. Г. Шевченка

6 січня 1981 року виходить його перша велика поетична публікація у «Літературній Україні» із вступним словом Д. Павличка.

Друкувався в журналах "Київ", "Жовтень", "Дніпро", літературному альманасі "Вітрила", газеті "Літератрна Україна".

Член Спілки письменників з 1986 р. Автор п'ятьох «дорослих» поетичних книг: «Білий камінь» (1984), «Ключ» (1988), «Вірші» (1992), «Із янголом на плечі» (1997), «Вірші на зиму» (2006).

У 1981 році ще 19-річним юнаком на всеукраїнському літературному семінарі в Ірпені таємним голосуванням кількох сотень літераторів І.Малковича було обрано «Найкращим молодим українським поетом».

1984 — побачила світ перша поетична збірка «Білий камінь» (Київ, в-во «Молодь»). Публікацію відстоювала легендарна українська поетеса Ліна Костенко. «Найніжніша скрипка України» — так назвала молодого поета Ліна Костенко у видавничій рецензії на «Білий камінь»

У 1985 році, отримавши диплом філолога-україніста Київського університету імені Т. Г. Шевченка, кілька місяців працює у школі вчителем української мови та літератури. У 1986 році переходить на посаду редактора дошкільної літератури у видавництві «Веселка». У 1986 році став (наймолодшим на той час) членом Спілки письменників СРСР.

1987 — переходить на посаду редактора відділу поезії у видавництво «Молодь». У 1988 році виходить друга поетична збірка «Ключ» (Київ, в-во «Молодь»).

У 1989 році долучається до організації першого молодіжного пісенного фестивалю «Червона Рута». з 1991 до 1992 року працює в редакції дитячого журналу «Соняшник». З 1992 року працює на посаді головного редактора дитячих програм «Укртелефільму».

У 1992 році у створеному власному видавництві «А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА» видає першу книжку — «Українську абетку». Того ж року виходить третя поетична збірка «Вірші» (Київ, «Український письменник»). У 1994 році у видавництві «А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА» виходить перше видання «Улюблених віршів». У 1997 році побачила світ четверта книга поета «Із янголом на плечі» (Київ, поетична аґенція «Княжів»).

У 2002 році Форум видавців у Львові визнає «А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГУ» найкращим видавництвом року в Україні. У 2004 році видавництво «А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА» отримало право на створення філії в Москві (за умови, що на кожній книжці буде зазначено: «Книга без права продажи в Украине»). Того ж року Форум видавців у Львові визнає Івана Малковича найкращим директором видавництва в Україні. Тоді ж Іван Малкович став кавалером Міжнародного ордену усмішки (свого часу цю нагороду отримували Папа Іван-Павло ІІ, Астрід Ліндґрен, Сєрґєй Образцов, Дж.Роулінґ та ін.)

У 2005 році у видавництві «А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА» виходить перше видання «100 казок. 1-й том», а також п'ята поетична книжка Івана Малковича «Вірші на зиму» (Київ, «А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА»)

З 2008 року Іван Малкович починає видавати в «А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-Зі» «дорослу» літературу.
Іван Малкович — редактор, упорядник, автор та перекладач кількох десятків книжок для дітей. «Це людина, маніакально віддана ідеї «особливо якісної української книги». (Книжковий огляд, №1, 2002). У 2004, 2008, 2009 рр. входить до «ТОП-100 найвпливовіших людей України» щорічного рейтингу журналу «Кореспондент».

Вірші Івана Малковича перекладено англійською, німецькою, італійською, російською, польською, литовською, грузинською та іншими мовами.
Твори
ВІРШІ, ЯКІ НЕ ПОВЕРНУТЬСЯ В ГОРИ
ВРАЗ БАРАНЧИК НАРОДИВСЯ
ВСЕ ПОРУЧ
НА СЦЕНІ МАКУ
ШУКАННЯ БЕЗСМЕРТНИКА
І ще багато різних творів
Фото

Презентацію виконав учень 8 фмек/хб класу
Наконечний Андрій


title: Презентація на тему «Конфлікти старшого шкільного віку»

text:
Презентаціяна тему:«Конфлікти старшого шкільного віку»
Підготували
Студенти 142 групи
Ващенко Дар'я
Мартиненко Олена
Семененко Тетяна
Шарлай Наталья
Юнацтво — час самоствердження, бурхливого росту самосвідомості, активного осмислення майбутнього, час пошуку, надій, сподівань.
Особливості дітей даної вікової категорії
Яскраво виражено вибіркове відношення до навчальних предметів.
Юнацтво — це період розквіту всієї розумової діяльності.
Прагнення створити власну точку зору, дати свою оцінку подіям, що відбуваються
Самостійність мислення набуває визначного характеру та край необхідна для самоствердження особистості.
Юнацький вік — це період вироблення світогляду, переконань, характеру та життєвого самовизначення.
• нерозуміння вчителем учня;
• незнання вчителем інтересів, прагнень школярів;
• допущення вчителем щодо учнів нетактовності;
• відсутність взаєморозуміння педагога з батьками;
• висока вимогливість вчителя до вчинків, поведінки учнів;
• відсутність контакту з учнями після уроків;
• неоднакове ставлення педагога до різних учнів класу;
• несучасність поглядів, світогляду педагога;
• відсутність у вчителя педагогічної витримки.
Причини виникнення конфліктів між вчителями та учнями (названі старшокласниками):
• сам допускаю помилки у поведінці;
• не вмію вести бесіду стримано;
• відчуваю несправедливість, надмірну критичність з боку педагога до мене;
• не задумуюсь над своїми вчинками;
• втратив інтерес до навчання.
Причини конфліктів, що відбуваються з ініціативи учнів (За результатами анкетування учнів )
Причини виникнення конфліктів батьків зі своїми досить дорослими дітьми:
• конфлікти і суперечки через те, що діти, на думку батьків, займаються зовсім не тим, чим їм слід було б займатися перед закінченням школи;
• батьки не задоволені тим, що їхні діти дружать з деякими з однолітків;
• вибір професії випускником;
• між батьками, що розлучені, і дитиною старшого шкільного віку виникають конфлікти через те, що в родині з'явилась чужа людина;
•між дітьми від різних батьків, які змушені жити разом в одній сім'ї.
Які умовно можна назвати словесними домаганнями:
прізвиська, піддражнювання, образи;
- нападки, обсмикування;
- прагнення перекричати;
- примусити замовкнути.
Проблеми взаємостосунків:
груба, агресивна поведінка на спортивному майданчику, на перерві, в їдальні;
боротьба за авторитет ;
відмова від чергування по класу, школі.
Проблеми володіння (доступності):
- псування або втрата майна: підручників, мобільних телефонів, дисків та інших цінних речей.
Причини конфліктів, що виникають між однолітками
Приклади конфліктних ситуацій старших класів:
Нові відношення з вчителями.
Гумор на уроці.
Групові конфлікти з приводу навчальної роботи.
Дружба і кохання в школі.
Право на гідність.

Нові відношення з вчителями.
Бажання учня привернути до себе увагу молодої вчительки, виділиться серед однолітками своєю «наглістю» по відношенню до неї.
Конфлікти викликані вчителем в результаті застосування міри покарання, невідповідної віковим здатностям учня.

Гумор на уроці.
Особливості взаємовідносин старших учнів з учителем, прагнення до нестандартного способу вирішення конфлікту. Як правило, учні багато пробачають вчителям, розуміючи труднощі педагогічної праці, якщо у відносинах з ним вчителя немає особистої неприязні.

Групові конфлікти з приводу навчальної роботи
Більшість конфліктних ситуацій в цьому
 віці породжуються потребою
 старшокласників
бути активними учасниками,
а не тільки
 свідками соціальних подій,
виразити своє відношення до них.
Дружба і кохання в школі
Для старшокласників «класичними»
завжди будуть конфлікти з приводу
взаємовідносин дівчат з хлопцями,
з приводу поведінки їх в школі і поза нею.
Право на гідність
Багато конфліктів виникають
з причини образи вчителями
 особистості учнів, приниження їх гідності,
 що породжує захисну реакцію.
Рекомендації щодо запобігання конфліктів у старшому віці:
1.Відмовитись від правила
часто, з натиском
підкреслювати
здібності одних учнів,
неуспіхи інших.
2.Відмовитись від прямого
 протиставлення дітей
одне одному.
3.Не “пиляти” і не “лаяти”
при всьому класі.
Розмовляти частіше.
4.Помічати найменші кроки
до компромісу егоцентричних
школярів, але не підкреслювати
 це різко як щось несподіване.
5.Називати всіх на ім'я і
вимагати
цього від дітей під час
звернення одне до одного.
6. Постійно підкреслювати,
що взаємостосунки
у класі повинні визначатися
не лише успішністю, а й
тими добрими справами,
 які людина зробила для інших.
7.Частіше говорити із
замкнутими,
“нецікавими” учнями,
адже поведінка дітей
багато в чому має
наслідувальний
характер,
і коли вони бачать,
як учитель говорить
з таким однокласником,
починають також
 виявляти
 до нього інтерес.
8.З повагою
ставитись
до особливостей
дівчат і хлопців.
9.Усе, що
відбувається
 з учнями,
сприймати
всерйоз.


title: Презентація на тему «Міжнародні економічні організації»

text:
організації
Роботу виконала:Бутенко Анастасія Олександрівна,
учениця 10–Е класу
Пирятинського ліцею

Міжнародні економічні
Актуальність теми
Актуальність обраної теми очевидна.Утвердження державної незалежності  України започаткувало її фактичний вихід на світову арену як суб'єкта міжнародних економічних відносин.Кардинальні зміни в геополітичному становищі України, що відбулися після здобуття нею незалежності, та ситуаційні особливості сучасного стану трансформаційних процесів в економіці істотно підвищили роль зовнішньоекономічних відносин у розвитку країни. Посилення цього чинника об'єктивно диктується здійснюваними ринковими перетвореннями, які формують якісно нові засади подальшого економічного та соціального розвитку країни. Україна тільки входить в систему світового економічного простору і від  того, як цей процес буде відбуватись залежить подальший економічний і соціальний розвиток держави, як органічної підсистеми світової економіки.
Об’єкт дослідження – міжнародні економічні організації.
Предмет дослідження – роль України в даних процесах.
Мета дослідження:
дослідити міжнародні економічні організації;
систематизувати необхідний науково-літературний, практичний та статистичний матеріал, що дало б  змогу його подальшого використання  у проведенні навчально-виховних заходів та практичних занять.

Завдання роботи:
дослідити необхідність та роль міжнародних економічних відносин, зокрема для України;
розглянути питання міжнародного поділу праці та міжнародної економічної інтеграції;
 дослідити місце України в даних процесах;
вивчити форми міжнародних економічних відносин, зовнішню торгівлю України, міграційні процеси у світі та в нашій країні, міжнародні валютні відносини;
дослідити особливості міжнародних економічних відносин України з країнами світу.

Міжнародні економічні організації
Міжнародні економічні організації — це об'єднання суверенних держав, створені на основі міжнародного договору і статуту для виконання певних функцій, які мають систему постійно діючих органів, володіють міжнародною правосуб'єктністю і засновані відповідно до міжнародного права.
	Суть міжнародних економічних відносин та факторів,що на них впливають
На рубежі XX і XXI ст. в економіці високорозвинутих держав склався ряд проблем і процесів, які справляють найбільший вплив на міжнародні економічні відносини. Насамперед, це підвищення ефективності господарства в результаті залучення до нього дедалі більшої кількості держав з різними рівнями індустріального розвитку, з неповторними особливостями національної, расової та релігійної специфік. Наступним за важливістю є завдання підтримання гармонії між людиною і природою, поширення ультрасучасних технологій, здатних кардинально знизити забруднення середовища проживання і потреби в невідтворюваних благах. Нарешті, найістотнішими стали глобальні технологічні зміни і становлення інформації як основного виробничого ресурсу. Україна з ряду причин серйозно відстала у сфері інформаційного та інноваційного розвитку.
Міжнародний поділ праці та міжнародна економічна інтеграція. Місце в них України
Світова система господарювання склалася наприкінці ХІХ – на початку ХХ ст. Саме в цей час виникли міжнародні монополії, завершується економічний розділ світу, остаточно формується світовий ринок. З того часу світове господарство безупинно розвивається під впливом багатьох факторів, і цей процес ще далекий від завершення.
Згідно з прогнозами експертів ООН, до 2000 р. кількість населення на земній кулі досягне 6 мільярдів чоловік. Всі люди, які проживають на Землі розмовляють 2796 мовами. На планеті існує 190 держав, у світі в обігу налічується понад 300 найменувань грошей.
Спеціалізація стає залежною від успіхів країни в науково-технічному прогресі. Відбувається подальший розвиток міжнародного поділу паці – перехід від міжгалузевої до внутрігалузевої. Важливим суб’єктом цього пароцесу  стали транснаціональні корпорації.
ОСОБЛИВОСТІ МІЖНАРОДНИХ ЕКОНОМІЧНИХ ВІДНОСИН УКРАЇНИ З КРАЇНАМИ СВІТУ
Питома вага України у світовій економіці досить помітна. За економічним потенціалом Україна входить до першої шістки країн Європи .Об'єктивно це мало б визначити істотну роль нашої країни у міжнародному територіальному поділі праці. Проте частка України у світовій торгівлі досі не надто висока. Недостатньо використовуються можливості для міжнародної кооперації зовнішніх інвестицій тощо. Попри це українська продукція добре відома у багатьох країнах: для деяких країн та регіонів Україна є важливим партнером в економічній співпраці.
Обсяг товарообігу України з деякими країнами в 2011 р., млн дол
Структура експорту та імпорту України з країнами далекого зарубіжжя
Сучасні проблеми зовнішньоекономічної діяльності України
Розвиток економіки держави в цілому, як і окремих її галузей серед іншого визначається відношенням обємів експорта й  імпорта. Більшість розвинутих капіталістичних країн мають додаткове сальдо торгового балансу з значним превищенням експорта над імпортом. В Україні, в силу обєктивних причин перехідного періоду, поки спостеріється зворотня тенденція.
Підсумовуючи, можна виділити основні причини , що певною мірою стримують зростання українського експорту :
помітне посилення міжнародної конкуренції і зростання державної                      підтримки свого експорту у провідних зарубіжних країнах;
значно ускладнений вихід на світові ринкі для українських підприємств внаслідок протекціоністських заходів з боку ряду країн позахисту власних ринків;
низька кокурентноспроможність значної частини української промислової продукції;
 недостатній розвиток систем сертифікації та контролю якості експортної продукції при зростанні на світових ринках вимог не тільки до науково-технічних параметрів , а і до споживчих та екологічних характеристик, що примущує вітчизняних експортерів збувати свою продукцію за зниженими, а то і демпінговими цінами;
відсутність досвіду та спеціальних знань щодо виходу на світові ринки у більшості підприємств, низький рівень маркетингової діяльності, нескоординованість дій на державному рівні;
 розрив традиційни виробничих та коопераційних зв’язків з підпрємствами країн СНД та з Східної Європи;
низький рівень співробітництва з країнами, що розвиваються;
 критично недостатнє інвестування ексортноорієнтованих проектів за рахунок внутрішніх ресурсів та обмежені можливості використання з цією метоюіноземних інвестицій і кредитів внаслідок низького міжнародного рейтингу  надійності України.

Гальмами у зростанні обсягів відтичизняного експорту є також такі чинники : низька ефективність вробництва, висока енерго та металомісткість продукції, високий ступінь старіння основних виробничх фондів, відсталість технологічної бази більшості галузей народного господарства. До цього слід додати велику залежність від імпорту енергоносіїв, проміжної продукції, машин та устаткування, невиправданне ввезення багатьох споживчих товарів, фактичнк відсутність фінансової, організаційної та інформаційної структури державної підтримки експорту, слабкий експортний та валютний контроль.
ВИСНОВКИ
В сучасних умовах економічного розвитку України зовнішньоекономічні відносини — одна з найважливіших сфер її діяльності. Створення і розвиток цих відносин з усіма країнами світу, і особливо з найбільш розвинутими, сприятиме інтернаціоналізації виробництва, підвищенню рівня його технології та якості продукції. Тільки цим шляхом Україна зможе інтегруватися в Європейський і світовий ринок.
Було б наївним вважати, що переваги інтеграції спрацьовують автоматично, і не бачити тих складних проблем, які виникають при переплетінні політичних і соціально-економічних інтересів. Інтеграція - складний і тривалий процес, що зачіпає національні інтереси різних країн, вимагає їхньої гармонізації, перемоги принципів міжнаціонального партнерства.
Приєднання України до ВТО може стати початком її принципово нової зовнішньоекономічної стратегії, орієнтованої на активне включення в інтеграційні процеси. Доречно підкреслити, що зараз в розвитку цієї організації розпочався якісно новий етап, коли попередні форми співробітництва все більше поступаються ефективнішим відповідно до сучасного рівня продуктивних сил.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Зимові свята»

text:
Зимові свята
4 грудня – Введення
Інша назва цього свята Третя Пречиста. В церковному календарі це, одне з найбільших православних свят іменується як Введення до храму Пресвятої Богородиці.
До цього дня потрібно завершити всі сільськогосподарські роботи. Дуже великим гріхом після Введення вважається копання або ж розпушування землі.
Як Введення мостить мости, а Микола гвіздки забиває, то зима лютою буде.
атися
7 грудня - Катерини
Безпосередньо в день Катерини дівчата збирались на вечорниці. Після вечорниць дівчата збиралися
за святковим столом.
До них могли приєднатися хлопці.
Залишатись допізна на гулянні цього вечора дівчатам не можна, бо треба йти додому, аби не прогнівити Долю.
Як на Катерину холодно, то буде голодно.

Андрій Первозванний був одним із дванадцяти апостолів, учнів Ісуса Христа. В нього був брат апостол Петро.
Свята
13 грудня - Андрія (Калитка)
Історія
Особливо апостола шанують в Україні, тому що в повісті минулих літ зазначено, що він освятив схили Дніпра, на яких виріс Київ.
Як ще до цього дня сніг не випав - зима буде теплою, а як з'явився - холодною.
Свята
Ворожіння

Обряд
Дівчата знімали взуття з лівої ноги й від столу почергово міряли доріжку до порога : чий чобіт перший стане на нього - та найскоріше вийде заміж.
14 грудня - Наума
Раніше навчальний процес починався 1 грудня (за старим стилем). Восени треба допомагати батькам в їх нелегкій праці на полі, а взимку, коли довгі та холодні вечори, можна іти за знаннями.
Увечері до майбутнього школяра приходив його хрещений батько, який приносив буквар і навчав дитину кількох літер.
На ранок, відвідавши лише пшоняної каші, і отримавши батьківське благословіння Євангелієм та свяченою вербою дитина ішла до школи.

17 грудня - Варвари
Свята великомучениця Варвара вважається покровителькою ремесел.
Дівчата готували до святкового столу вареники з маком і запрошували хлопців.
 Куштуючи обрядову страву, хлопцям треба бути уважними, адже хитрі дівчата, заради забави, один із вареників начиняють шматком вовни.
19 грудня - Миколи Чудотворця
Зимовий Миколай особливо опікується знедоленими, хворими. Та щоб там не казали, а найбільше приходу Миколая чекали діти. Святий Миколай одарює їх подарунками в залежності від поведінки на протязі року.

В календарі є два свята Миколи - один весняний
(22 травня) і другий зимовий.
7 січня - Різдво Христове
Після закінчення Святвечора наступає чарівна різдвяна ніч, під час якої не можна спати, бо все щастя проспиш.
Колядувати і заходити першими до оселі господаря в день Різдва можна лише хлопцям, які, згідно із звичаєм, несуть в домівку мир та спокій.
 Після закінчення церковної відправи родина знову збирається на святковий обід, який вже не є пісним.

Якщо на Багату кутю іній, або сніг - то літо мокрим буде.
Зелене Різдво - білий Великдень.
14 січня - Василя. Новий рік.
На вечерю готують Щедру кутю. Дуже важливо, щоб одяг цього дня був ретельно випраний та чистий. Після вечері треба обов'язково зайти до сусідів і попросити один в одного пробачення за можливу вину одного перед одним, аби Новий рік зустріти в мирі та злагоді.

Старий рік у ноги - Новий
     у пороги.
Василів вечір додає дня на курячу ніжку.

19 січня - Хрещення Господнє

В церквах цього вечора освячують воду, яка набирає особливої сили та цілющості. Хрещенською водою лікують рани, вона допомагає відвернути будь-яке лихо. Отож, прийшовши вранці після вечірньої церковної відправи додому потрібно скропити кожен куточок Вашої оселі свяченою водою, тоді у Вашому домі буде лад та спокій.
Тріщи не тріщи, а вже минули Водохрещі.
Підчас освячення води йде сніг - добре роїтимуться бджоли і колоситимуться хліба .

15 лютого - Стрітення
Жорстока битва Зими і Весни відбувається на Стрітення, тому існує ще одна цікава назва свята - Зимобор. В цей день у церквах відбувається посвята води та свічок. Стрітенська свічка захищає від грози та пожеж.

Як на Стрітення капає зі стріхи - не найдеться з літа потіхи.
Дуй не дуй, не до Різдва йде, а до Великодня.

29 лютого – Касьяна
Касьяна вважають лінивим та злим, саме тому і святкують його день лише раз на чотири роки.
День святого Касьяна вважається несприятливим у всіх відношеннях. Не можна вдосвіта вставати і виходити на вулицю, аби Касьян не подивився. Ті хто родився в цей день вважаються нещасливими.
Раз Касьян кинув оком - не буде добра з цього дитяти.
Масляна
Останній перед Великим постом тиждень треба провести весело:
У понеділок  жінки розпочинали свято
Масляни;
У вівторок  жінки знову в шинку;
Середа має назву «Зноби-баби»;
У четвер не можна шити та прясти;
У п'ятницю зять повинен почастувати свою тещу;
Субота не позначена цікавими обрядами;
У неділю  готували вареники з сиром.

Не завжди котові масляна.
Масляна, Масляна, яка ти мала, - якби ж тебе сім неділь, а посту одна.


title: Презентація на тему «Кримінальне право» (варіант 2)

text:
Кримінальне право
Підготувала учениця 10 – А класу
Фурдиш Вероніка
Криміна́льне пра́во — одна з фундаментальних галузей права, законодавства України.
Кримінальне право як галузь права — це система (сукупність) юридичних норм, що встановлюють, які суспільно небезпечні діяння є злочинами, і які покарання підлягають застосуванню до осіб, що їх вчинили.

Завдання кримінального права — правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Джерела кримінального права України
Конституція України як концептуальна база всього законодавства України, в тому числі і кримінального законодавства
Кримінальний Кодекс України — основний систематизований законодавчий акт, який об'єднує всю сукупність кримінально-правових норм
Укладені та ратифіковані Україною міжнародні договори, що містять кримінально-правові норми, які імплементовані в національне кримінальне законодавство
Рішення Конституційного Суду України у випадку визнання ним неконституційності кримінально-правових законів
   Принципи кримінального права
Принципами кримінального права визнаються найбільш визначні, головні положення (засади) кримінального законодавства, які встановлені законом чи безпосередньо з нього витікають, і які мають пряму дію, пряму регулятивну функцію.

Всі принципи кримінального права можна поділити на загальні та спеціальні.

Загальні принципи притаманні не тільки кримінальному праву, але й іншим галузям права. Такими є: законність, рівність громадян перед законом, невідворотність відповідальності, справедливість, гуманізм та демократизм.
Спеціальні принципи притаманні тільки кримінальному праву.
Загальні принципи
1.Принцип законодавчого визначення злочину. Це одне із найважливіших загальних положень (принципів) кримінального права. Воно визначається в ст. 1, 2, 3 та 11 КК України. Реалізація цього принципу не залишає місця для аналогії кримінального закону, яка прямо заборонена ч. 4 ст. 3 КК.
2.Принцип особистої відповідальності. Кримінальна відповідальність можлива лише за власні дії (бездіяльність). Ніхто не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за злочин, вчинений іншою особою. Цей принцип безпосередньо витікає зі змісту ч. 2 ст. 2 КК: «Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду».
3. Принцип винної відповідальності. Кримінальна відповідальність настає тільки при наявності вини, тобто лише в таких випадках, коли заподіяна шкода, вчинений злочин були заподіяні навмисно чи необережно (ст. 23 КК). Невинно заподіяна шкода (казус), незалежно від її тяжкості, злочином не визнається і кримінальної відповідальності не тягне.
4.Принцип суб'єктивної осудності. Кримінальна відповідальність ґрунтується лише на суб'єктивній осудності. Об'єктивна осудність відхиляється, оскільки вона не враховує, не припускає участі в діях свідомості та волі. Крім вини, як підґрунтя суб'єктивної сторони злочину, кримінальна відповідальність припускає, вимагає усвідомлювання винною особою всіх ознак складу злочину. Найбільш переконливо принцип суб'єктивної осудності діє при ексцесі виконавця. Співучасники не підлягають відповідальності за ті дії виконавця, які не охоплювалися їх умислом.
5.Принцип повної відповідальності. Повнота осудності означає вимогу поставити в провину особі все скоєне нею, незалежно від того, якою кількістю кримінально-правових норм це передбачено. Будь-яка неповнота осудності визнається безумовною підставою для повернення кримінальної справи на додаткове слідство.
6. Принцип переваги обставин, що пом'якшують відповідальність. При конкуренції обтяжуючих та пом'якшуючих відповідальність обставин перевагу мають пом'якшуючі обставини вчинення злочину. Так, наприклад, при вчиненні навмисного вбивства з особливою жорстокістю перебуваючої в стані вагітності жінки, але в стані фізіологічного афекту, скоєне кваліфікується лише як умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання.
Система кримінального права
Подібно до КК, кримінальне право як галузь права поділяється на дві частини — Загальну й Особливу.
Інститути Загальної частини:

I. ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ
II. ЗАКОН ПРО КРИМІНАЛЬНУ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ
III. ЗЛОЧИН, ЙОГО ВИДИ ТА СТАДІЇ
IV. ОСОБА, ЯКА ПІДЛЯГАЄ КРИМІНАЛЬНІЙ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ (СУБ'ЄКТ ЗЛОЧИНУ)
V. ВИНА ТА ЇЇ ФОРМИ
VI. СПІВУЧАСТЬ У ЗЛОЧИНІ
VII. ПОВТОРНІСТЬ, СУКУПНІСТЬ ТА РЕЦИДИВ ЗЛОЧИНІВ
VIII. ОБСТАВИНИ, ЩО ВИКЛЮЧАЮТЬ ЗЛОЧИННІСТЬ ДІЯННЯ
IX. ЗВІЛЬНЕННЯ ВІД КРИМІНАЛЬНОЇ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ
X. ПОКАРАННЯ ТА ЙОГО ВИДИ
XI. ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ
XII. ЗВІЛЬНЕННЯ ВІД ПОКАРАННЯ ТА ЙОГО ВІДБУВАННЯ
XIII. СУДИМІСТЬ
XIV. ПРИМУСОВІ ЗАХОДИ МЕДИЧНОГО ХАРАКТЕРУ ТА ПРИМУСОВЕ ЛІКУВАННЯ
XV. ОСОБЛИВОСТІ КРИМІНАЛЬНОЇ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ ТА ПОКАРАННЯ НЕПОВНОЛІТНІХ.

Інститути Особливої частини:I. ЗЛОЧИНИ ПРОТИ ОСНОВ НАЦІОНАЛЬНОЇ БЕЗПЕКИ УКРАЇНИII. ЗЛОЧИНИ ПРОТИ ЖИТТЯ ТА ЗДОРОВ'Я ОСОБИIII. ЗЛОЧИНИ ПРОТИ ВОЛІ, ЧЕСТІ ТА ГІДНОСТІ ОСОБИIV. ЗЛОЧИНИ ПРОТИ СТАТЕВОЇ СВОБОДИ ТА СТАТЕВОЇ НЕДОТОРКАНОСТІ ОСОБИV. ЗЛОЧИНИ ПРОТИ ВИБОРЧИХ, ТРУДОВИХ ТА ІНШИХ ОСОБИСТИХ ПРАВ І СВОБОД ЛЮДИНИ І ГРОМАДЯНИНАVI. ЗЛОЧИНИ ПРОТИ ВЛАСНОСТІVII. ЗЛОЧИНИ У СФЕРІ ГОСПОДАРСЬКОЇ ДІЯЛЬНОСТІVIII. ЗЛОЧИНИ ПРОТИ ДОВКІЛЛЯIX. ЗЛОЧИНИ ПРОТИ ГРОМАДСЬКОЇ БЕЗПЕКИ
        X. ЗЛОЧИНИ ПРОТИ БЕЗПЕКИ ВИРОБНИЦТВАXI. ЗЛОЧИНИ ПРОТИ БЕЗПЕКИ РУХУ ТА ЕКСПЛУАТАЦІЇ ТРАНСПОРТУXII. ЗЛОЧИНИ ПРОТИ ГРОМАДСЬКОГО ПОРЯДКУ ТА МОРАЛЬНОСТІXIII. ЗЛОЧИНИ У СФЕРІ ОБІГУ НАРКОТИЧНИХ ЗАСОБІВ, ПСИХОТРОПНИХ РЕЧОВИН, ЇХ АНАЛОГІВ АБО ПРЕКУРСОРІВ ТА ІНШІ ЗЛОЧИНИ ПРОТИ ЗДОРОВ'Я НАСЕЛЕННЯXIV. ЗЛОЧИНИ У СФЕРІ ОХОРОНИ ДЕРЖАВНОЇ ТАЄМНИЦІ, НЕДОТОРКАННОСТІ ДЕРЖАВНИХ КОРДОНІВ, ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПРИЗОВУ ТА МОБІЛІЗАЦІЇXV. ЗЛОЧИНИ ПРОТИ АВТОРИТЕТУ ОРГАНІВ ДЕРЖАВНОЇ ВЛАДИ, ОРГАНІВ МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ ТА ОБ'ЄДНАНЬ ГРОМАДЯНXVI. ЗЛОЧИНИ У СФЕРІ ВИКОРИСТАННЯ ЕЛЕКТРОННО-ОБЧИСЛЮВАЛЬНИХ МАШИН (КОМП'ЮТЕРІВ), СИСТЕМ ТА КОМП'ЮТЕРНИХ МЕРЕЖ І МЕРЕЖ ЕЛЕКТРОЗВ'ЯЗКУXVII. ЗЛОЧИНИ У СФЕРІ СЛУЖБОВОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ТА ПРОФЕСІЙНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ, ПОВ'ЯЗАНОЇ З НАДАННЯМ ПУБЛІЧНИХ ПОСЛУГXVIII. ЗЛОЧИНИ ПРОТИ ПРАВОСУДДЯXIX. ЗЛОЧИНИ ПРОТИ ВСТАНОВЛЕНОГО ПОРЯДКУ НЕСЕННЯ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ (ВІЙСЬКОВІ ЗЛОЧИНИ)XX. ЗЛОЧИНИ ПРОТИ МИРУ, БЕЗПЕКИ ЛЮДСТВА ТА МІЖНАРОДНОГО ПРАВОПОРЯДКУ.
Предмет кримінального права становлять суспільні відносини, які виникають при вчиненні злочину між особою, яка його вчинила, та державою, від імені якої виступають відповідні правоохоронні органи. Внаслідок врегулювання нормами кримінального права вони набирають форми правовідносин.
Предмет кримінального права не збігається з предметом науки кримінального права, який полягає у вивченні та теоретичному розвиткові: історії цієї галузі права; джерел кримінального законодавства та практики його застосування; моделюванні розвитку кримінального законодавства; проблем підвищення дієвості кримінального законодавства; кримінального законодавства іноземних країн
Метод правового регулювання — це сукупність певних засобів, за допомогою яких регламентуються й охороняються суспільні відносини. До основних методів науки кримінального права належать:
філософський, або діалектичний;
метод пізнання;
юридичний, або догматичний, метод;
соціологічний метод;
метод системного аналізу;
метод порівняльного правознавства, або компаративістський;
історичний (генетичний) метод дослідження.
Дякую за увагу


Презентація на тему «Зеров Микола Костянтинович»


title: Презентація на тему «Алкоголь» (варіант 6)

text:
Алкоголь
та вплив алкоголю на здоров'я людини
Статистика вживання алкоголю в Україні
Мета
Дізнатись , що таке алкоголізм.
Визначити ознаки алкоголізму.
Визначити шкідливий вплив алкоголю на організм людини.
Визначити від чого залежить вплив алкоголю на організм.
Визначити причини алкоголізму у людей.
Визначити вікові групи які зловживають алкоголем.
Алкоголізм
Алкоголі́зм — захворювання, що викликається систематичним вживанням алкогольних напоїв, що характеризується патологічним потягом до них, призводить до психічних і фізичних розладів та порушує соціальні стосунки особи, яка страждає цим захворюванням.[1]. Найважчою стадією є синдром фізичної залежності від алкоголю, при якому раптове припинення його вживання може викликати такі абстинентнісимптоми, як тремор, страх, галюцинації або марення
Ознаки алкоголізму

  Хворобливий потяг до алкоголю;
Ріст толерантності (зростає витривалість до великої кількості алкоголю);
Втрата кількісного контролю;
Наявність синдрому відміни або абстинентного синдрому.

Алкогольні напої розрізняються між собою по міцності. Чим вище зміст алкоголю, тим міцніше напій. Наприклад, у пиві – 3-5 %, у вині – 12-18 % і в міцних напоях - 30-40%.
6. Що небезпечніше… Ч арка горілки, келих натурального вина, чи бокал пива?
7. 1 л води = 1000 г 1 л алкоголю = 790 г Вміст алкоголю Відсотковий вміст алкоголю у різному посуді 40% 150 см 3 16 40 см 3 1 доза алкоголю = 16 см 3 =12,8 г 10-11% 330 см 3

Вплив алкоголю на організм людини залежить від:
ваги і росту людини.
Чим менша вага людини і чим менший у неї зріст , тим швидше вона п'яніє.Діти й підлітки мають меншу вагу.Отже сп'яніння настає набагато швидше.Це підлтки повинні знати обов'язково!
Як алкоголь впливає на заняття спортом
Зловживання алкоголем руйнує червоні волокна м'язів.
Саме ці волокна визначають фізичну витривалість людини

Також зловживання алкоголем руйнує білі волокна які відповідають за те як людина бігає і стрибає
Після вживання алкогольного напою алкоголь швидко всмоктуєтся в кров
Через кілька хвилин алкоголь розносится по усьому тілу й попадає у головний мозок
Після вживання алкоголю кровоносні судини розширються й серце починає відчувати навантаження від алкоголю
Після вживання алкогольного напою печінка починає відчувати навантаження. Навіть при невеликій кількості алкоголю погіршується координація рухів, збільшується час реакції на зовнішні подразники й час ухвалення рішення, тому з людьми в цьому стані часто відбуваються нещасні випадки.
Що може статися в результаті алкогольного сп'яніння
Що може статися в результаті алкогольного сп'яніння.
 Можна стати посміховищем в очах навколишніх. Алкоголь викликає у мене відчуття впевненості в собі та допомагає розслабитися!!!
 Можна потрапити у в'язницю…
 Можна одержати важкі травми, включаючи травми голови. Може наступити огидне, хворобливе похмілля.

Причини алкоголізму

Фізіологічні причини . Фізіологи і біохіміки намагалися виявити відмінності в хімічному дії алкоголю на непитущих і на осіб, що зловживають спиртним , особливо страждають алкогольною залежністю . В давно питущих був знайдений ряд біохімічних зрушень , хоча не зовсім ясно , чи є вони наслідком або причиною надмірного споживання алкоголю . Показано , зокрема , що в деяких осіб з алкогольною залежністю розвиваються додаткові метаболічні механізми , що забезпечують набагато більшу швидкість виведення спирту з організму , ніж в осіб без алкогольної залежності , і відповідно кращу переносимість великих доз алкоголю .
Генетичні причини . Відомо , що ризик розвитку алкоголізму у дітей , батьки яких страждають алкогольною залежністю , значно вище , ніж в іншій популяції , однак алкогольна залежність розвивається лише у 25% нащадків обох батьків - алкоголіків . Вірогідність розвитку алкоголізму у дітей , обоє батьків яких страждають алкоголізмом , в 5 разів вище , ніж у дітей батьків - непитущих .
  Психологічні причини . Є дані , що значна частина алкоголіків (майже 35 % ) страждає одночасно   іншими психічними порушеннями , однак такого поняття , як « алкоголічні особистість » , не існує.Розвиток пристрасті до алкоголю обумовлено складним переплетінням факторів: особистого досвіду , впливу однолітків у молоді роки , впливу батьків , соціальних і культурних звичаїв , життєвих стресів та доступності спиртних напоїв. Коли людина починає пити , фактори навколишнього середовища разом з фізіологічними змінами , викликаними пияцтвом , можуть посилювати і підтримувати цю звичку , поки , нарешті , вона не призведе до виникнення в питущого людини серйозних життєвих труднощів.

Негативний вплив алкоголю на органи і системи організму
Хвороби серцево-судинної системи займають провідне місце в структурі смертності населення. Під впливом алкоголю дивується серцевий м'яз, що веде до тяжких захворювань і смерті
Хвороби системи зовнішнього дихання. При одночасній дії цих двох отрут їх шкідливий вплив ще більше зростає. Тютюновий дим пошкоджує структуру альвеолярних макрофагів - клітин, що захищають легеневу тканину від органічного і мінерального пилу, знешкоджувальних мікроби і віруси, що знищують загиблі клітини. Тютюн і алкоголь представляють серйозну загрозу для здоров'я.
Шлунково-кишкова патологія. Хворі на хронічний алкоголізм часто скаржаться на порушення діяльності шлунково-кишкового тракту, так як слизова шлунка першої сприймає отруйну дію алкоголю. При дослідженні у них виявляють гастрит, виразкові хвороби шлунка і дванадцятипалої кишки
Печінка займає особливе положення серед органів травної системи. Це головна «хімічна лабораторія» організму, яка виконує антитоксичну функцію, бере участь майже у всіх видах обміну речовин: білковому, жировому, вуглеводному, водному. Під дією алкоголю функції печінки порушуються, що може привести до цирозу
   Нирки . У більшості хворих алкоголізмом порушується видільна функція нирок. Відбуваються збої в роботі всієї гіпоталамо-гипофизно-надниркової системи, отже, порушується регуляція діяльності нирок. Згубно діє алкоголь на ніжний нирковий епітелій (захисна тканина, що вистилає внутрішню поверхню порожнистих органів), це істотно порушує роботу нирок.


title: Презентація на тему «Street workout»

text:
Підготував учень 10-А класу
Немеш Олександр
Street workout

Street workout
Street workout — (англ. Вуличне тренування) — тренування на турніку, брусах, яке відбувається тільки на свіжому повітрі. Основним заняттям на турніку є підтягування. Людина яка займається воркаутом називається не інакше як воркаутер, термін — турнікмен, який часто вживають у засобам масової інформації не зовсім правильний. Є ще один вид такого тренування, який називається Ghetto workout, він призначений на силове навантаження, в той час як Street workout поєднує в собі техніку і силу.
Види воркауту
Є три основні напрямки у яких розвивається воркаут:
Воркаут
Стріт воркатут
Гетто воркаут
Дворова гімнастика
Джимбар
Workout у світі
Найвідомішою командою в світі з воркауту є Bar-barians. До її складу входять: Jude, Zakaveli, Slik Ric, Tuface, Bolo Ben, Leitz Out, Niroc, Mad Money, Tech.
Workout в Україні
Відповідно до найбільшої кількості прихильників сторінки у соціальній мережі та експертної думки основним ідеологом воркатуту в Україні та СНД можна вважати Дениса Мініна. Cаме він популяризував цей вид спорту в Україні. Щороку Денис збирає в Україні «Workout Fest», на якому збираються кращі воркаутери з різних країн: Америка, Росія, Латвія та інші.


title: Презентація на тему «Соціальна Стратифікація»

text:
Соціальна Стратифікація
Соціальна стратифікація
Диференціація суспільства на соціальні класи та верстви населення; розташування індивідів і груп згори вниз горизонтальними шарами (стратами) за ознакою нерівності в прибутках, власності, рівні освіти, обсягу влади, професійному престижі, стилі життя.
Типи стратифікованого с-ва
Рабство
Воно було граничною формою нерівності, за якої одні люди володіли іншими. Щоправда, і рабство було неоднорідним залежно від періоду чи культури: в одному випадку раб перебував поза законом (класична форма рабства), в іншому — йому відводилася роль слуги чи солдата.
Касти
У різних регіонах поділ на касти має різні форми. Особливо характерний він для Індії. Як правило, межі між кастами дуже різкі, що практично виключає будь-яку соціальну мобільність. Каста пов'язана з індуїзмом і з ученням про «переселення душі». Сподівання на те, що в «наступному» житті його каста підвищиться, спонукає індивіда суворо дотримуватися певних суспільних норм.
Стани
Властиві європейському феодалізмові. До найвищого стану належали аристократи і вельможі. До другого — духівництво, наділене значними привілеями. До третього стану — вільні селяни, чиновники недворянського походження, купці й ремісники. Межі між станами не були такими різкими, як за кастової системи, а соціальне переміщення було можливим, хоча й складним.
Класи
Цей тип стратифікованого суспільства є головним об'єктом соціології марксизму. Її основоположник К. Маркс вважав класову структуру суспільства основою розвитку і змін, а виникнення класів пояснював економічними чинниками — суспільним поділом праці, формуванням відносин приватної власності. В. Ленін застосовував багатофакторний аналіз класоутворюючих ознак: місце в системі суспільного виробництва, відношення до власності на засоби виробництва, роль у суспільній організації праці, розміри доходів та ін.

Поділ с-ва на класи
Вищий клас. До нього зараховують роботодавців, керівників, топ-менеджерів, усіх, хто володіє виробничими потужностями чи контролює їх, має велике багатство.
Середній клас. Цей феномен сформувався в індустріальному суспільстві, розвинувся в постіндустріальному.
Нижчий клас.До нього належать малокваліфіковані робітники, особи без професійної кваліфікації (так звані «сині комірці»).
     Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Щепкін Михайло Семенович»

text:
Щепкін Михайло Семенович –             ВИДАТНИЙ АКТОР УКРАЇНСЬКОЇ ТА РОСІЙСЬКОЇ СЦЕНИВиконала:Мізіна Дарина (12 група)
Народився в с. Красному Курської губернії в родині селянина-кріпака.
Початкову освіту здобув у повітовому училищі в Суджі. Навчання продовжував у Курському губернському училищі.
У 1805 р. почав сценічну діяльність у напівкріпосній трупі Курського театру братів Барсових.
На сцені цього театру Щепкін уперше почав утілювати правду сценічного характеру, природність поведінки і дійової особи, заклав основи теорії і практики сценічного реалізму.
Із 1816 р. перейшов до Харкова в трупу Штейна та Калиновського. За короткий час здобув визнання.
У 1818-1821 рр. — актор Полтавського театру під керівництвом І. Котляревського, який допоміг викупити Щепкіна з кріпацтва у графині Волькенштейн.
 У 1819 р.  були поставлені на полтавській сцені «Наталка Полтавка» та «Москаль-чарівник», в яких Щепкін створив вражаючі своєю правдивістю художні образи виборного Макогоненка  й селянина Михайла Чупруна.

Актор зумів виявити глибокі знання життя і побуту українського народу, на яких будував образи своїх героїв.
Пізніше «Наталка Полтавка»  та «Москаль-чарівник» з великим успіхом ішли на сцені Малого театру в Москві та Александринського театру в Петербурзі.

Щепкін переніс на російську сцену справжню українську народність, з усім її гумором та комізмом.
У 1822 р. переїхав до Московського Малого театру, де працював сорок років і завершив розпочату ще в Україні реформу театрального мистецтва.
Працюючи в Росії, актор не поривав своїх творчих зв'язків з Україною й українським театром.
 Твори І. Котляревського й Г. Квітки-Основ'яненка Щепкін увів до діючого репертуару російського театру й не розлучався з ролями в них до кінця своєї творчості.
 У 1857 р. Михайло Семенович спеціально приїхав до Нижнього Новгорода, щоб зустріти Тараса Шевченка, який повертався з заслання.
 Щепкін часто виступав перед акторами з бесідами про акторську і режисерську майстерність.  Він виробив свою систему праці над образом, що проповідувала нові засоби театральної виразності. Водночас  Михайло Семенович радив, аби актор ніколи не копіював життя, а прагнув до художнього узагальнення дійсності, всебічного розкриття на сцені внутрішнього її змісту.
Він перший заклав основи «театру переживання», перевтілення в сценічний образ.
Щепкінський метод розкриття внутрішньої суті сценічного образу підхопили і розвинули його учні й послідовники (Марко Кропивницький, Марія Заньковецька, Микола Садовський, Панас Саксаганський).
Під час одного з читань Гоголя на відкритому повітрі Михайло Семенович сильно застудився.
Помер Щепкін 11 серпня  1863 р. в Ялті. Його було поховано на П'ятницькому цвинтарі.
Над могилою Щепкіна споруджено пам'ятник із великого дикого каменя з епітафією:
  "Михайлу Семеновичу Щепкіну, артистові і людині".
Іменем актора названі училище Малого театру та Сумський обласний музично-драматичний театр


title: Презентація на тему «Первісні музичні інструменти» (варіант 4)

text:
Первісні музичні інструменти
Виконав Кошло Маркіян
Учень 10-Б класу
 Сопілка-народний духовий музичний інструмент;в Україні відомий ще з княжих часів.
Скрипка-струнний музичний смичковий інструмент. Має чотири струни .
З'явився у середині XVI століття, прототипом її
 стала віола.
Трембіта – народний духовий мундштуковий музичний інструмент. Поширена в Карпатах.
Бандура -  український  народний струнно- щипковий  музичний  інструмент.  Винайдена у 14 столітті .
Гітара – струнний музичний інструмент. Бере своє походження з давньогрецької кіфари. Винайдена у 13 столітті.
Арфа- щипково-струнний музичний інструмент з вертикально натягнутими струнами.
Флейта – духовий музичний інструмент . Перші флейти існували ще в епоху неандертальців.
Критська ліра –  грушеподібний трьохструнний музичний інструмент . Предок європейських смичкових інструменів . Поширена на Криті та островах Егейського моря.
Труба – пікколо – це мідний духовий музичний інструмент . Винайдена фактично у період бароко.
Волинка - старовинний шотландський музичний інструмент ,який являє собою резервуар для повітря та трубки до яких потрапляє повітря . Таких трубок є три.

Дякую за увагу!


Презентація на тему «Модернізм у мистецтві»


title: Презентація на тему «Violence in animated cartoons»

text:
  Violence in animated cartoons

According to results of the research spent by scientists of University college in London and University of Ottawa in Canada, two third of children's animation films show death of one of key characters. As to feature films, only in half from them heroes perish.

«Children's animation films abound with scenes of murders and death», — is told in results of research «Animated cartoons kill» (Cartoons kill), published in magazine British Medical Journal. In children's cartoon films often show cruel scenes of violent death that injures children's mentality.

That is great quantity of cartoon films with violence scenes of aggression which are in the easy approach
 Is enough dangerous tendency.

The increase in quantity of violence and cruelty in cartoon films can have irreparable consequences for mental health of the child and its further to formation as persons

Also the violence which is used by the young spectator from TV screens is fixed in the head of the child as usual action which can be used at possibility

 It is not necessary to forget that cruelty on the screen leads emotional that to psychological excitation. The sum of all these factors specifies in negative influence of cruelty and violence in cartoon films on not generated children's consciousness therefore demands intervention of adults

Always it is necessary to remember that the majority of animated cartoons with violence elements are created for adult spectators, and the problem consists that such animated cartoons often are in the easy approach, therefore the main task of parents to protect children from such cartoon films


title: Презентація на тему «Ювелирный магазин»

text:
Ювелирный магазин
Бизнес-план
Кирюша Карандец, 11-А класс

	Вашему вниманию будет представлен бизнес-план по открытию ювелирного магазина. Он содержит подробное описание всех этапов, которые необходимо пройти начинающему предпринимателю. Также здесь приводятся все экономические расчеты денежных средств, необходимых для реализации проекта, прогнозируемые расходы и доходы. Кроме этого, в бизнес-плане описаны некоторые организационные моменты ведения предпринимательской деятельности.

Цель проекта: провести детальное исследование эффективности открытия ювелирного магазина, выяснить экономическую выгоду проекта, вычислить затраты на его реализацию, получить необходимое инвестирование
Бизнес-план ювелирного магазина: расположения
	Помещение для ювелирного магазина будет арендовано в новом ТРЦ. Центр  находится в оживленной части города с большим людским потоком. Будущий ювелирный салон будет располагаться в месте, где намечен наиболее людный поток: на первом этаже ТРЦ, рядом с популярным бутиком и эскалатором, ведущим на второй этаж.

	Специализацией ювелирного салона станут украшения из серебра, которые отличаются более низкой ценой, но обладает презентабельностью не меньшей, чем изделия из золота и других драгоценных металлов. Дополняться серебряные украшения будут вставками из драгоценных и полудрагоценных камней. Более половины всего представленного ассортимента будет находиться в среднем ценовом сегменте, около трети продукции – в сегменте премиум-класса. Всего в магазине будет представлен ассортимент из более, чем 500 позиций.
График работы, персонал, заработная плата
	В связи с тем, что режим работы торгового центра с 10.00 до 21.00, необходимо, чтобы ювелирный салон работал по тому же графику. Для нормального ведения деятельности в текущих условиях ювелирному салону требуется штат из четырех продавцов-консультантов, которые будут работать по графику 2х2. Для увеличения объемов продаж и создания дополнительной мотивации для работников, в салоне рекомендуется ввести смешанную систему оплаты труда, состоящую и постоянной (оклад) и переменной части (процент от продаж).

Расходная часть
Распределение расходов

Окупаемость проекта
Старт проекта: Декабрь 2014 г.
Открытие ювелирного салона: Март 2015 г.
Выход на точку безубыточности: Май 2015 г.
Дата окупаемости проекта: Декабрь 2015 г.
Срок окупаемости проекта: 24 месяца
Доходность инвестиций: 15% годовых

Спасибо за внимание!


Презентація на тему «Види кіно» (варіант 1)


Презентація на тему «Сандро Боттічеллі» (варіант 1)


title: Презентація на тему «СОЦІАЛІЗАЦІЯ ОСОБИСТОСТІ» (варіант 1)

text:
СОЦІАЛІЗАЦІЯ ОСОБИСТОСТІ
Виконав учень 11-Б класу
Кравець Дмитро
Соціалізація
    Соціалізація – процес розвитку людини, становлення особистості у взаємодії з навколишнім світом

Процес соціалізації проходить відповідно до статі та етапів життя, які поділяються на:
Дитинство;
Юність;
Молодість;
Зрілість;
Старість.
Соціалізація може бути:
Первинною
Вторинною

Сім’я як основа суспільства
Сім'я – міні-модель суспільства. Без сім'ї та сімейного виховання, сімейного піклування про дитину не було б ні суспільства, ні держави, ні етносу. Як би не змінювалися суспільні установки, які б негаразди не вирували над людством, сім'я завжди залишалася.

Кризове становище сім’ї в Україні
 Зниження народжуваності.
Нестабільність сім’ї, розлучення.
Свідома відмова від народження дитини.
 Масові відмовляння від дітей, передання їх у пологові або дитячі будинки, втеча дітей з дому, жорстоке поводження з дітьми.
Різке скорочення рівня «шлюбності» і одночасно активний ріст позашлюбної народжуваності.

Гендерна соціалізація – це процес засвоєння людиною соціальної ролі, визначеною для неї суспільством від народження залежно від того, чоловіком або жінкою вона народилася
Гендерні ролі - норми та правила поведінки жінок і чоловіків, що ґрунтуються на традиційних очікуваннях, пов’язаних з їх статтю. Вони відрізняються в суспільствах з різною культурою і змінюються із часом.
    Врахування гендерних особливостей у суспільстві необхідне, адже:

Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Кримінальна відповідальність неповнолітніх»

text:
Кримінальна відповідальність
неповнолітніх
Кримінальна відповідальність:
Кримінальна відповідальність – це передбачені Кримінальним кодексом обмеження прав і свобод особи, яка вчинила злочин, що індивідуалізується в обвинувальному вироку суду і здійснюються спеціальними органами виконавчої влади держави.
Кримінальний  кодекс  України
Ст.20. Вік, з якого наступає кримінальна відповідальність
1.Кримінальній відповідальності належить особа, досягнувша під час скоєння злочину шістнадцятилітньго віку.
2.Особи чотирнадцяти років підлягають кримінальній відповідальності за вбивство(ст.105), навмисне причинення тяжкої шкоди здоров*ю(ст.111), згвалтування(ст.131), крадіжка(ст.158), пограбування(ст.161), розбій(ст.162), тероризм(ст.205), вандалізм(ст.214) і т.д.
3. Якщо неповнолітній досягнув даного віку (1,2 пункти), але в випадку розумової відсталості, не пов*язаною з психічним здоров*ям, під час скоєння правопорушення не міг в повній мірі усвідомлювати фактичний характер й суспільну небезпеку своїх дій або регулювати ними, він не підлягає кримінальній відповідальності.
Кримінальний кодекс визначає таку мету покарання:
Кару як відплату за вчинене
Виправлення засудження
Запобігання вчиненню нових злочинів самим засудженим
Запобігання вчиненню злочинів з боку інших осіб
Види покарань неповнолітнього:
Штраф
Громадські роботи
Виправні роботи
Арешт
Позбавлення волі на певний строк

Штраф
Арешт

Підготувала учениця 9-Є класу
Бірюк Анна


Презентація на тему «Футуризм» (варіант 4)


Презентація на тему «Айвазовський Іван Костянтинович» (варіант 3)


title: Презентація на тему «Архітектура» (варіант 1)

text:
Архітектура
Архітектурний стиль
Архітектурний стиль — сукупність основних рис та ознак архітектури певного історичного часу і місця, яка проявляється у функціональних, конструктивних, мистецьких особливостях будов.

Найвідоміші архітектурні стилі
Романський стиль
Монументалізм
Готика
Ренесанс
Класицизм
Ампір
Бароко (в тому числі «Українське бароко»)
Рококо
Неоготика (або псевдоготика)
Модернізм
Неокласицизм (в тому числі ретроспективізм)
Конструктивізм
Північний модерн, Деконструктивізм
Боз ар(Боз арт)
Хай-тек (від англ. високі технології)

Модерннізм
Романський стиль
Рома́нський стиль — художній стиль, що панував у Європі (переважно західній) в X—XII ст. (у деяких місцях — і в XIII ст.), один із найважливіших етапів розвитку середньовічного європейського мистецтва. Найповніше виявив себе в архітектурі. Термін «романський стиль» увів на поч. XIX ст. Арсісс де Комон, який встановив зв’язок архітектури XI—XII ст. із давньоримською.

Монументалі́зм (монумента́льність)
Монументалі́зм (монумента́льність) — літературно-мистецький напрямок в українській літературі раннього Середньовіччя 10-11 століть або архітектурний стиль.

Готика
Для готики характерний символіко-алегоричний тип відображення. Від романського стилю готика успадкувала верховенство архітектури в системі мистецтв і традиційні типи будинків.
Особливе місце в мистецтві готики західноєвропейських країн займав міський собор — вищий зразок синтезу архітектури, скульптури і живопису (переважно вітражів). Непорівнянний простір собору, вертикалізм його веж ізводів, підпорядкування скульптури ритмам динамічності архітектури, багатобарвне сяйво вітражів робили сильний емоційний вплив на віруючих.

Відродження або ренесанс
Відродження, або Ренеса́н — культурно-філософський рух кінця Середньовіччя — початку Нового часу, що ґрунтувався на ідеалах гуманізму та орієнтувався на спадщину античності.

Бароко
Культура бароко позначена тяжінням до:
Прагнення вразити читача пишним оздобленням твору;
Відтворенням постійного руху, пишності, вихору часу;
Алегоризм;
Різкий контраст;
Тенденції життєствердного сприйняття дійсності;
Вираження просвітницької тематики;

Класицизм
Якщо ранішній палац Тьєне ще має риси палаців Флоренції, то наступні зовсім на нього не схожі. Палладіо виробив свій варіант магнацького палацу і варіював його все життя. Він розробив нову систему пропорцій ордерів. Тепер ордер був не декором фасаду, а головним принципом побудови. Палладіо вивчав «Десять книжок про архітектуру» Вітрувія і пішов далі, розробив новий різновид міського палацу з перістилем і внутрішнім двором.

Ампір
Ампі́р — Наполеонівський ампір - стиль жорсткий, пафосний і холодний, офіційний, більш символічний. Він помітно відрізнявся від класицизму кінця 18 ст., який вільно обрали і відродили французькі митці в середині століття. Наполеон, як узурпатор влади, активно жадав величі і ореолу могутності давньоримських імператорів. Саме тому митцям Франції було наказано брати за взірці мистецтво не республіканського Риму, а в Римі доби імператорів — офіційному, поміркованому і холодно-величному.

Рококо
Рококо́ — Стиль рококо створений для жінки й пристосований до її мінливих смаків і примх. Майже головним словом доби рококо було слово «примха» (каприз). У мистецтві визначається легкими, нервовими, ніжними та химерними формами («грайливе» рококо).

Неоготика
Неоготика або Псевдоготика — напрямок в архітектурі, що сполучає елементи готики з ясними композиціями, що йдуть від класицизму. Частка «нео» - вказівка, що стиль виник на новому етапі розвитку архітектури кінця 18-середини 19 ст. і є складовою частиною так званих історичних стилів.

Модерннізм
	Модерні́зм - загальний термін, що використовується для виниклих на початку 20 століття спроб порвати з художніми традиціями 19 століття; заснований на концепції домінування форми на противагу змісту.

Неокласицизм
Неокласици́зм — загальна назва ряду художніх течій 2-ї половини 19—20 ст., які зверталися до традицій античності, відродження та класицизму.

Конструктивізм
В архітектурі конструктивізм обстоює раціональну доцільність, економність, лаконізм у засобах вираження. Прагнучи поєднати мистецьку творчість з виробництвом, Конструктиві́зм відкидає практично не вмотивовану декоративність, схематизує мову мистецтва.

Деконструктивізм
Деконструктиві́зм — напрям в сучасній архітектурі, заснований на застосуванні в будівельній практиці ідей французького філософа Жака Дерріда. Іншим джерелом натхнення деконструктивістів є радянськийконструктивізм 1920-х рр. Для деконструктівістських проектів характерні візуальна ускладненість, несподівані зламані форми, підкреслено агресивне вторгнення в міське середовище.

Хай-тек
Використання простих геометричних фігур при збереженні виразного силуету.
Широке використання скла, пластмас, блискучих поверхонь металу.
Використання сіро-металевих фарб.
Децентралізація джерел освітлення.
Багато трубчастих конструкцій та сходинки, що винесені на зовні.
Високий прагматизм в плануванні і використанні простору (виконується не завжди).
Глобалізація — італієць будує у Франції, а японець в арабській країні (деяке ігнорування національних особливостей культури).

Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Загальне поняття про вольову діяльність людини. Розвиток сили волі»

text:
Загальне поняття про вольову діяльність людини.Розвиток сили волі
Виконала учениця 11-А класу:-Александрук Таня

ВОЛЯ - це свідоме управління людиною своєю діяльністю та поведінкою, що виявляється у прийнятті рішення, подоланні труднощів і перешкод на шляху досягнення мети, виконання поставлених завдань.

Воля має самоцінне значення в житті людини:

- воля забезпечує виконання дій, позбавлених прагнення до мети (коли домінує мотив "треба", а відсутній мотив "хочу";

- воля необхідна в ситуації вибору дій, коли недостатньо однієї домінуючої підстави (є декілька альтернативних більш-менш рівнозначних варіантів і треба зважитись на один з них);

- регуляція волею діяльності, коли необхідно утриматись від небажаної активності. Воля тісно пов'язана з іншими проявами психіки. Так, для формулювання мети і усвідомлення перешкоди працює інтелект людини, стимулювати вольові зусилля можуть певні емоції та

За вольовою регуляцією стоїть спільне системне функціонування багатьох психічних процесів, тому волю можна розуміти тільки як вищу психічну функцію

Воля пов'язана з багатьма сторонами психіки людини:

— з потребами, інтересами, світоглядом, ідеалами, переконаннями (тобто загалом з мотиваційною сферою особистості, насамперед тими її складовими, які належать до спрямованості особистості, що є стрижнем її психологічної структури);

— з почуттями, оскільки в деяких випадках людині необхідно утриматися від певних дій та вчинків, особливо у стані афекту;

— з мисленням, адже воля передбачає наявність цілеспрямованості людини, що передбачає свідомий вибір мети і підбір засобів для її досягнення; нерідко в ході досягнення мети людина зустрічається з труднощами, що вимагає внесення певних коректив.

Витримка і самовладання виявляються в умінні людини стримувати свої почуття, якщо це потрібно, гальмувати імпульсивні дії, підпорядковувати себе поставленій меті.

Терпіння, наполегливість особистості дають їй змогу продовжувати діяльність у найскладніших умовах, незважаючи на тимчасові невдачі і перешкоди. Наполегливість - одна з найважливіших якостей особистості, що сприяють їй у досягненні мети. Але не слід наполегливість плутати з упертістю. Уперта людина практично завжди намагається наполягти на своєму, не оцінюючи критично свої судження, бажання чи рішення.

Рішучість як вольова якість особистості дає їй змогу виконати прийняте рішення без зайвих вагань. Люди, позбавлені цієї якості, часто не можуть довести розпочату справу до кінця і сумніваються у правильності вибору способу виконання. Важливою умовою рішучості є сміливість, тобто готовність людини йти на виправданий ризик. Безумовно, рішучість має ґрунтуватися на глибокій розсудливості і лише тоді вступати в дію, коли людина остаточно вирішує, що їй потрібно. Тут цілий ланцюг: обмірковування цілей, боротьба мотивів, сумніви тощо.

 Воля - це влада над своїми почуттями. І.М. Сеченов, розкриваючи сутність волі та її значення у психіці людини, писав: „Воля не є якийсь безособовий агент, який розпоряджається рухом, - це діяльнісний бік розуму і морального почуття".
Розвиток сили волі

Інструкція Рівень складності: Непросто 1 крок
Почніть з простого. Розвивати силу волі слід з простого. Наприклад, придумайте собі режим дня і дотримуйтесь його. Після того, як Ви в цьому досягнете успіху, переходьте до більш складних вправ. Наприклад, включіть в свій режим ранкову зарядку, яку треба зробити обов'язково і заради якої треба встати раніше. Для розвитку сили волі необхідна послідовність. Чи не перескакуйте з вправи на вправу, не досягнувши певних результатів у першому.

2 крок
Не здавайтеся завчасно. Будьте терплячі. Розвиток сили волі на увазі розвиток сили волі. Замкнуте коло. Ви не отримаєте відчутних результатів відразу ж, цю хвилину. Це довгий і копіткий процес, який все-таки гарантує успіхи в майбутньому.

3 крок
Пробуйте відмовити собі. Відмова собі в чому-небудь на увазі під собою дві речі. Пам'ятайте одну з перших серій Єралашу, де хлопчик розвивав силу волі, відмовляючись є шоколадний батончик, який лежав перед ним? Вам треба робити те ж саме. Згадайте, що Ви любите більше всього і відмовте собі в цьому. Друга річ, яку необхідно засвоїти, це відмова собі в чомусь за невиконання того, що Ви повинні були виконати під час тренувань. Даний спосіб дає подвійний ефект. Пам'ятайте, що якщо Ви не досягли успіху в тренуваннях Вашої сили волі, Ви можете звернутися до фахівця психолога, і він обов'язково Вам допоможе.