title: Презентація на тему «Параолімпійські ігри»

text:
Параолімпійські ігри
  Історія параолімпіади
Поява видів спорту в який можуть брати участь інваліди зв'язують з ім'ям англійського нейрохірурга Людвіга Гутмана.Він стверджував: "Важливо не те, що загублено, важливо те, що залишилося". Відповідно до цієї концепції він увів спорт у процес реабілітації військовослужбовців із травмами спинного мозку. Група інвалідів, що уперше за всю історію спорту взяла в руки спортивне спорядження, складалася з 16 паралізованих чоловіків і жінок, що були військовослужбовцями. Відбулося це 28 липня 1948 року в госпіталі Сток-Мандевиль, де були проведені перші змагання зі стрілянини з луку для спортсменів на колясках. Дата початку змагань символічно збігалася з часом відкриттям Олімпійських Ігор у Лондоні. У 1956 році Людвіг Гутман розробляє хартію спортсменів, формує основи, на яких далі розвивається спорт людей з фізичними недоліками. "Ціль Сток-Мандевильських Ігор, - писав Гутман, - об'єднати паралізованих чоловіків і жінок із усіх частин світу в міжнародному параолімпійському русі, і нехай спорт вдихне надію, підбадьорює тисячі паралізованих".
Становлення Завдяки зусиллям Гутмана, що на практиці довів, що спорт для людей зфізичними недоліками створює передумови для успішної життєдіяльності, відновлює психічну рівновагу, дозволяє повернутися до повноцінного життя, незважаючи на фізичні проблеми. У 1960 році в Римі, через кілька тижнів після завершення XYII Олімпійських Ігор, були проведені міжнародні змагання інвалідів. У них брали участь 400 спортсменів з 23 країн. Фізично здорових атлетів на спортивних олімпійських аренах замінили люди мужнього характеру, що відкривали рахунок необхідним і іграм, що захоплюють. Ігри пізніше одержали назву "Параолімпійські". З кожними наступними іграми збільшувалося число учасників, розширювалася географія країн, росла кількість видів спорту. До спортсменів зі спинальними травмами приєднуються спортсмени інших нозологій. Ігри відтоді проводяться регулярно - кожні 4 роки, фактично термін їхнього проведення збігається з проходженням Олімпійських Ігор.
У 1988 році ігри одержали статус "Параолімпійських". Графічним символом світового параолімпійського руху стали червона, синя і зелена півсфери, що символізують розум, тіло, непокірливий дух.
Історія параолімпійського руху (від Рима до Солт-Лейк-Сіті) Розвиток спорту інвалідів має більш ніж столітню історію. Ще в XVIII і XIX ст. установлено, що рухова активність є одним з основних факторів реабілітації інвалідів.  Перші спроби прилучення інвалідів до спорту були початі в XIX ст., коли, у 1888 р.,  у Берліні формувався перший спортивний клуб для глухих. Уперше “Олімпійські ігри для глухих” проведені в Парижі 10-17 серпня 1924 р. У них брали участь спортсмени - представники офіційних національних федерацій Бельгії, Великобританії, Голландії, Польщі, Франції і Чехословаччини. На Ігри прибули спортсмени з Італії, Румунії й Угорщині.  Інваліди з ушкодженнями опорно-рухового апарату стали активно прилучатися до занять спортом тільки після другої світової війни. В наступні роки збільшилася не тільки чисельність учасників, але і кількість видів спорту. Ідея проведення змагань інвалідів була підтримана міжнародною громадськістю.  Перші Параолімпійські ігри відбулися в столиці Італії Римі в 1960 р. Церемонія відкриття Ігор пройшла 18 вересня на стадіоні “Акваацетоса”, де були присутні п'ять тисяч глядачів. У змаганнях взяли участь 400 спортсменів з 23 країн. Делегація спортсменів Італії була самої численною. Програма римських ігор уключала вісім видів спорту, серед яких були легка атлетика, плавання, фехтування, баскетбол, стрілянина з луку, настільний теніс і т.д. Медалі розігрувалися в 57 дисциплінах. У змаганнях брали участь спортсмени з ушкодженням спинного мозку.
 В II Параолімпійських іграх (Токіо, Японія, 1964 р.) взяли участь 390 спортсменів з 22 країн. Команди Великобританії (70 чіл.) і США (66 чіл.) були представлені найбільшою кількістю атлетів. У програму Ігор були включені нові види спорту, зокрема, їзда на колясках, важка атлетика і метання диска.  У III Параолімпійських іграх (Тель-Авів, Ізраїль, 1968 р.) брали участь 750 атлетів з 29 країн. У порівнянні зі змаганнями в Токіо програма Ігор істотно розширилася. У проведенні змагань по деяких видах спорту, наприклад, по баскетболу, плаванню і легкій атлетиці введені класифікаційні зміни.  У IV Параолімпійських іграх (Хайдельберг, Німеччина, 1972 р.) брали участь 1000 спортсменів з 44 країн. Самі численні делегації представлені Німеччиною, Великобританією і Францією.У програму змагань уведені нові види спорту і дисципліни для спортсменів різних груп недієздатності: голбол, біг на 100 м для спортсменів з порушенням зору і т.д. Під час Ігор установлено кілька світових рекордів, зокрема, у плаванні, де уперше використовувалися спеціальні технічні засоби У V Параолімпійських іграх (Торонто, Канада, 1976 р.) брали участь 1600 спортсменів (з них 253 жінки) з 42 країн. Вперше в параолімпійських змаганнях брали участь 261 спортсмен з ампутованими кінцівками Церемонія відкриття VI Параолімпійських ігор (Анхем, Нідерланди, 1980 р.) відбулася на стадіоні “Папендаль” у присутності 12 тис. глядачів. У змаганнях брали участь 2500 спортсменів з 42 країн. Розширена класифікація спортсменів-інвалідів дозволила розіграти більш 3 тис. медалей.Вперше в програму Параолімпійських ігор включений сидячий волейбол, а також змагання для чотирьох груп інвалідності спортсменів. Голбол для спортсменів з порушенням зору став параолімпійським видом спорту. На Іграх сформований Міжнародний координаційний комітет. Параолімпійські ігри 1984 р. проходили в Америці і Європі: 1780 спортсменів з 41 країни брали участь у змаганнях у Нью-Йорку і 2300 представників з 45 країн – у Сток-Мандевилі. На Іграх розіграно 900 медалей
 На VIII Параолімпійські ігри (Сеул, Південна Корея, 1988 р.) прибула рекордна кількість спортсменів – 3053 представника з 61 країни Програма включала 16 видів спорту. Як демонстраційний вид спорту представлений теніс на колясках. Церемонія відкриття IX Параолімпійських ігор (Барселона, Іспанія, 1992 р.) проходила 3 вересня на олімпійському стадіоні. На ній були присутні 65 тис. глядачів На Х Ігри (Атланта, США, 1996 р.) прибули 3195 спортсменів (2415 чоловіків і 780 жінок) Церемонія відкриття XI Параолімпійських ігор (Сідней, Австралія, 2000 р.) відбулася в олімпійському парку. Програма змагань включала 18 видів спорту, у тому числі 14 олімпійських. Унікальними для ігор стали: боччі, голбол, пауерліфтинг і регбі.
Зимові параолімпійські ігри
Перші зимові Параолімпійські ігри відбулися в 1976 р. в Орнсколдсвіці (Швеція). Змагання для спортсменів з ампутованими кінцівками і порушенням зору були організовані на треку й у полі. Уперше демонструвалися змагання в гонках на санях.  Другі параолімпійські змагання в 1980 р. у Гейло (Норвегія). Швидкісний спуск на санях проводилися як показові виступи. У Параолімпійських стартах взяли участь спортсмени всіх груп інвалідності.III зимові Параолімпійські ігри були проведені в Інсбруці (Австрія) у 1984 р. Уперше 30 чоловіків на трьох лижах взяли участь у гігантському слаломі. У 1988 р. IV зимові Параолімпійські ігри знову проводилися в м. Інсбрук (Австрія). У змаганнях брали участь 397 спортсменів з 22 країн. Уперше на Ігри прибули спортсмени з СРСР. У програму Ігор були введені змагання на сидячих лижах. У 1992 р. V ігри проходили в Тігнісі й Альбервилі (Франція). Через відсутність спеціальних льодових споруджень змагання відбулися тільки на треку й у полі. Вперше в лижних гонках змагалися спортсмени з порушенням розумового розвитку. VI Зимові Параолімпійські ігри проводилися в 1994 р. у Ліллехаммері (Норвегія). Приблизно 1000 атлетів жили в селі, де були спеціальні технічні засоби для інвалідів.На Іграх продемонстровані змагання із сидячого хокею. Параолімпійська версія хокею виявилася популярною. Змагання з лижних гонок і біатлону проходили на місцевому лижному стадіоні. Норвежці виграли золоті медалі в естафеті на сидячих лижах. Представники країни-організатора Ігор домінували в їзді на санях і ковзанярському спорті.VII Зимові Параолімпійські ігри вперше проводилися на азіатському континенті – у Нагано (Японія). В Іграх взяли участь 1146 чіл. (571 спортсмен і 575 офіційних осіб) з 32 країн. Протягом 10 днів розігрувалися медалі в 5 видах спорту: гірськолижному, ковзанярському, лижних гонках, біатлоні і хокею. VIII Зимові Параолімпійські гри пройшли в Солт-Лейк-Сіті (США)  у 2002 р. У них брали участь 580 спортсменів з 36 країн.
Розвиток параолімпійського руху в Україні
 Національний центр параолімпійської та дефлімпійської підготовки та реабілітації інвалідів створений на виконання Указу Президента «Про розвиток та підтримку параолімпійського руху в Україні» на базі санаторного комплексу «Юний ленінець». У центрі здійснюватиметься підготовка національних збірних команд з параолімпійських та дефлімпійських видів спорту для участі у чемпіонатах світу, Європи, параолімпійських та дефлімпійських іграх; проведення спортивних заходів для інвалідів національного і міжнародного рівня, а також реабілітація, оздоровлення, відпочинок інвалідів усіх нозологійна феєричному виступі української параолімпійської збірної на іграх-2000 у Сіднеї наші спортсмени здобули 37 медалей. Саме це спричинило появу комплексного президентського Указу «Про розвиток та підтримку параолімпійського руху в Україні», яким передбачалось, зокрема, і будівництво національної бази підготовки спортсменів-інвалідів.  7-16 березня 2002 р. в американському місті Солт-Лейк-Сіті проходили VIII зимові Параолімпійські ігри, у яких брали участь спортсмени-інваліди з 35 країн.Президент Національного Параолімпійського комітету України Валерій Сушкевич повідомив, що в Параолімпіаді брали участь 11 спортсменів з дев'яти областей України. Склад параолімпійської збірної був менше, ніж на попередніх іграх у Нагано У складі параолімпійської збірної України були бронзовий призер Сіднея і Нагано, абсолютний призер чемпіонату Німеччини Світлана Трифонова з Дніпропетровська, триразовий чемпіон Нагано - Оле Мунц із Харкова, чемпіон світу по лижних гонках і біатлону, призер Кубка світу по лижних гонках - Олександр Васютинский з Миколаєва, срібні призери відкритого чемпіонату Німеччини, сумчанин Віталій Лук’яненко, харків'янин Микола Овчаренко і Ірина Кириченко.  За 2002 рік українські спортсмени-інваліди завойовували 26 кубків Європи і світу, у тому числі 10 золотих, 7 срібних і 9 бронзових.
На параолімпійських іграх є багато видів спорту
Параолімпійці заслоговують велику пошану за свій непокірливий дух, за свою витрівалисть і снагу до життя
Зимові види спорту
Підготувала учениця      10 класуСтефанків Зоряна


title: Презентація на тему «Поль Сезанн»

text:
ПРЕЗЕНТАЦИЯ
по искусству

Поль Сеза́нн — французский художник-живописец, представитель постимпрессионизма

                                                                      Ученицы 10-А класса
                                                                        СИТ ОШ №61
Касторской Сузанны

Поль Сезанн
Натюрморт с имбирной кринкой, сахарницей и яблоками
Натюрморт с хлебом и яйцами

Натюрморт с блюдом для фруктов
Натюрморт с яблоками и апельсинами
Натюрморт с грушами
Натюрморт с баклажанами
Натюрморт с часами
Натюрморт с зелёным сосудом и оловянным котлом
Натюрморт с яблоками
Натюрморт с гранатом
Натюрморт с бутылкой мятного ликера
Натюрморт со статуэткой
Натюрморт с цветами
Натюрморт с тюльпанами в вазе
Натюрморт с цветами и фруктами
Натюрморт с тюльпанами и яблоками
Натюрморт с дельфатской вазой с цветами
Дом папаши Лакруа
Дома в Провансе
Дворец Марии на пути к Черному замку
На берегу Марны
Гора св. Виктории со стороны окрестностей Гарданны
Берег в Марне
Вид на Эстак и шато де Иф (море в окрестностях Эстака)
Пейзаж с виадуком
Замок  Медан
Лесная делянка
Завтрак на свежем воздухе
Большие купальщицы
Поль Алексис читает вслух Золя
Арлекин
Карнавал
Вакханалия (Любовная борьба)
Девушка за фортепиано
Портрет Луи Августа Сезанна, отца художника
Сидящий крестьянин
Дама в голубом
Портрет садовника Волье
Мадам Сезанн в красном кресле
Мужчина с трубкой
Девочка с куклой
Портрет Луи Гийома
Автопортрет
Автопортрет
Автопортрет


title: Презентація на тему «Вишивання шовковими стрічками»

text:
Вишивання шовковими стрічками

Розглянути історію виникнення вишивання шовковими стрічками як виду декоративно-вжиткового мистецтваознайомитися з технологією вишивання шовковими стрічками виготовити виріб, оздоблений вишивкою шовковими стрічками
Завдання уроку

Вишивка шовковими стрічками
 відома людям здавна.
 Вона дозволяє створювати красиві об’ємні композиції, якими можна прикрасити одяг, сумочку, капелюшок  або подушку.
Історія вишивки стрічками
Шовкові стрічки використовували ще з давніх часів. Ними прикрашалися волосся, декорувалася одяг і меблі.

Вишивка шовковими стрічками набула широкого поширення у Франції XVIII століття, в епоху Рококо.

 Шовковими стрічками вишивали не тільки одяг, але і білизну.

З Франції вишивка шовковими стрічками перекочувала до Англії, а звідти поширилася
     в країни Британської Імперії, в тому числі і
     в Америку.

Історія вишивки стрічками
Вишивка стрічками була особливо популярна у другій половині XIX століття:
нею прикрашали не тільки одяг, але і ковдри, капелюшки, парасольки, абажури і різні дрібнички.
Потім популярність цього виду рукоділля пішла на спад, але останнім часом вишивка шовковими стрічками почала відроджуватися, а інтерес до неї
не згасає, а навпаки, все посилюється.
Матеріали та інструменти
Стрічки:
традиційно для вишивання використовують
шовкові, атласні і муарові стрічки
 шириною від 3 мм до 10 мм.

Їх можна купити і в спеціалізованих рукодільних магазинах, і в звичайних галантерейних відділах.
Матеріали та інструменти
 Голки:

якщо ви вишиваєте стрічками по канві,
то краще використовувати  гобеленові голки,
а при роботі з іншими тканинами - голки з гострим кінчиком,
але подовженим вушком, щоб стрічка не м'ялась.

Матеріали та інструменти
П’яльця:

 для того, щоб тканина була добре натягнута,
майстри рекомендують використовувати залежно від малюнка звичайні круглі або ж рамкові пальці, як і при вишивці хрестиком.

Матеріали та інструменти
Тканина:
 для освоєння техніки можна використовувати  тканини рівномірного переплетення
з бавовни і льону,
але в принципі ніяких обмежень немає - вишивка стрічками
 чудово виходить, наприклад, і на шовку,
і на оксамиті

Матеріали та інструменти
Матеріали та інструменти

Схема:

більшість майстринь
 спочатку наносять на тканину контури майбутнього малюнка,
 потім виконують допоміжні стьобання
і вже потім вишивають безпосередньо стрічками.
Основні прийоми вишивки
Закріплення вузлика на стрічці
1.Відміряти стрічку завдовжки 30-40 см.Один кінець зрізати навкоси і заправити його в голку.2. Підігнути початок стрічки на зворотний бік на 5-10 мм і вколоти голку по центру стрічки.3. Притримуючи стрічку однією рукою і протягуючи другою , зав язати вузлик.Цей вузлик називається плоским.
Закріплення вузлика на стрічці
Основні прийоми вишивки

Закріплення шва
Щоб закріпити стрічку,
після завершення роботи виведіть голку
на виворітну сторону вишивки і легенько підтяніть стрічку.
Відріжте стрічку в 5-7 мм від останнього стібка
і закріпіть її на тканині дрібними стібками,
 виконаними катушковими нитками.

САШЕ з вишитими трояндами
Матеріали:

 Тканина 22 * 26 см
 Рожева стрічка шириною 7 мм (3,5 м)
 Світло-зелена стрічка шириною 3 мм (1,2 м)
 Товста нитка з люрексом
 Висушені пелюстки троянди для наповнення
Хід роботи
1. Виконати розмітку виробу за схемою
Хід роботи
2. Нанесіть контур малюнку
Хід роботи
3. Ниткою з люрексом вишийте стебло.

Хід роботи
4. Світло-зеленою стрічкою
 швом “петля” вишийте листя
Хід роботи
5. Ниткою з люрексом вишийте вузлики.
Хід роботи
6. Залиште 1,5 м рожевої стрічки
 для зав язування саше,
а решту стрічки – розділіть на 5 рівних частин.
Хід роботи
7. Зробіть 5 троянд з призібраної стрічки
і пришийте на виріб.
Хід роботи
8. Зшийте саше
Хід роботи
9. Наповніть саше
 пелюстками троянд
Хід роботи
10. Закріпіть стрічку
 для зав язування саше.
Хід роботи
11. Оформіть стрічку для зав язування декоративним бантом.
Шви, що використовуються під час роботи
Шов “тамбурний”
Шов тамбурний
Виведіть голку зі стрічкою на лицеву сторону і введіть її назад в тому ж місці.
Зробіть з виворітної сторони прокол
на довжину стібка і витягніть стрічку,
як показано на малюнку.

Зробіть другу петельку, вколовши голку
 в тільки що зроблену петельку.

Шви, що використовуються під час роботи
Шов “петля”
Шви, що використовуються під час роботи
Шов “петля”
Виведіть голку зі стрічкою на лицеву сторону
і введіть її в теж саме місце. Зробіть з виворітної сторони прокол на довжину стібка і накиньте петлю за голку.
Витягніть стрічку як показано на мал.
 та продовжуйте протягувати,
 поки не утвориться петля бажаної форми.
Акуратно підтяніть стрічку і проведіть голку на виворітну сторону за петлею.
Шви, що використовуються під час роботи
Шов “вузлики”
Шви, що використовуються під час роботи
Шов “вузлики”.

Виведіть голку зі стрічкою на лицеву сторону
і 2 рази обмотайте стрічкою.
Потім введіть голку в тканину в теж місце звідкіля вона вийшла і акуратно підтягніть стрічку до утворення вузлика.

Шви, що використовуються під час роботи
Троянда з призібраної стрічки
Шви, що використовуються під час роботи

Троянда
 з призібраної стрічки.

Прокладіть швейною ниткою зметувальні стібки
      по краю стрічки.
Починайте формувати квітку, підтягуючи зметувальний шов.
Продовжуйте викладати стрічку по спіралі, закріплюючі її ниткою.
Дійшовши до кінця стрічки, підігніть її вниз і закріпіть.
Прикріпити троянду на виріб.

Саше
Наостанок
.
Творіть прекрасне своїми руками !
Головне – бажання, фантазія і уява.
Використані  джерела:
Шаг за шагом / В.Ю.Гаврилова Энциклопедия «Вышивка шелковыми лентами». – Издательство «Книжный клуб семейного досуга», 2007.

2.    http://onejournal.org/uk/vyshivanie-lentami.html


title: Презентація на тему «Перлини готики» (варіант 3)

text:
Виконала
учениця 11Вкласу
Куценко Віталія
Перлини готики
Ознаки готики — це характерне спрямування споруди вгору, що підкреслювалося стрілчастими шпилями, це вітражі (великі вікна із різнокольорового скла), найдавніші зразки яких збереглися у Великій Британії та Франції, а також численні арки, багатство скульптурного оздоблення.
Термін «готика» (іт. — незвичний, варварський) було введено теоретиком мистецтва й архітектором Джорджо Вазарі. Від початку XIX ст., коли щодо мистецтва X—XII ст. почали застосовувати термін «романський стиль».Історія мистецтва оперує також поняттями англійська, французька, німецька готика. Мистецтво готичного стилю характеризується пошуком синтезу між архітектурою, живописом і скульптурою. Гармонійний усесвіт романського стилю перетворився на динамічний, спрямований угору всесвіт готики. Пізньороманський стиль відтворив усі формальні передумови готики.
Найвидатніші пам’ятки готичного стилю
Собор Паризької Богоматері у Франції
собор Паризької Богоматері у Франції Нотр-Дам де Парі
У соборі вбачається подвійність стилістичних впливів: з одного боку, присутні відгомони романського стилю Нормандії, з властивим йому могутньою і щільною єдністю, а з іншого, використання новаторських архітектурних досягнень готичного стилю, який додає будівлі легкість і створює враження простоти вертикальної конструкції і вагової опори будови (будучи каркасом опори будови його видно лише ззовні).
собор Паризької Богоматері у Франції Нотр-Дам де Парі
Кафедральний собор Богоматері
Шартрський
Кафедральний собор Богоматері в Шартрі являє собою тринавну споруду з хрестоподібним плануванням з невеликим трансептом і деамбулаторієм. Східна частина храму має декілька напіввідкритих радіальних каплиць, три з яких помітно виступають за межі півкола деамбулаторія, а решта чотири мають меншу глибину.
На час зведення собору його склепіння було найвишим у Франції Особливістю зовнішнього вигляду собору є його дві відмінні одна від одної вежі. 105-метровий шпиль південної башти відноситься до 1140 року, його виконано у формі романської піраміди, північна ж вежа заввишки 113 метрів має основу, яка лишилась від романського собору, а її шпиль з'явився на початку XVI століття і є взірцем пізньої готики.
Кафедральний собор Богоматері Шартрський
Ам'єнський собор
Цей собор є найвищим завершеним собором у Франції, де звід кам'яної арки досягає висоти 42.30 метрів (перевершений тільки незакінченим собором Святого Петра). Він також має величезний внутрішній об'єм — більший від усіх соборів у Франції, та оцінюється величиною приблизно 200 000 кубічних метрів (260 000 куб.яр.). Собор був побудований між 1220 та 1270 роками, та зареєстрований у Світовому надбанні ЮНЕСКО із 1981 року.Незважаючи на втрату майже всього із оригінального набору мозаїчного скла, Ам'єнський собор славиться якістю та кількістю готичних скульптур початку 13 століття, розміщених на головному фасаді із заходу та брамі Південного трансепту, а також великої кількості поліхромічних скульптур пізнішого часу в середині будівлі.
Ам'єнський собор
Собор — одна з найвизначніших споруд готичного стилю у Франції, як з точки зору архітектури, так і за кількістю скульптурних елементів — 2303. Завдяки цьому занесений до Світової спадщини ЮНЕСКО з 1991-го року. Собор є одною з найвидатніших туристичних пам'яток Франції, кількість відвідувачів в 2007-му році сягнула півтора мільйони осіб
Реймський собор
Реймський собор
Кентерберійський собор
В XV століття неф набув близького до сучасного вигляду («перпендикулярна готика»); істотно була надбудована центральна вежа. Північно-західна вежа в романському стилі в XVIII столітті загрожувала обваленням і була розібрана; в 1830-і роки на її місці виросла нова споруда, стилізована в дусі «перпендикулярної» готики.

Кентерберійський собор
Сієнський собор
Собор, збудований на підвищеному фундаменті у вигляді латинського хреста, вміщує три нави. Зверху встановлено гексагональний купол. Фасад споруди оздоблено білим мармуром з додаванням червоного сієнського мармуру та зеленого мармуру з району Прато.Вона чітко розділена на 2 частини: нижню та верхню, які вказують на 2 різніх періоди будівництва собору. Приміщення собору поділяється на три нефа, нові, які перетинає з трансепт, розділений в свою чергу на два нефи, та глибока хора. Внутрішні виміри становлять : довжина 89.4 метра, ширина 24.37 метра та висота 54.48 метра. Інкрустована мармуровою мозаїкою, підлога є однією з найбільш багато прикрашених такого роду підлог в Італії. Мозаїка вкриває всю підлогу собору.

Сієнський собор
Міланський собор
Є одним з найбільших соборів світу, другим за місткістю готичним собором (після Севільського собору) і другим за місткістю собором в Італії (після собору Святого Петра в Римі). Довжина самого найвищого шпиля становить 4 метри. На ньому знаходиться статуя Мадонни. Статистику гігантоманії будови можна було б доповнити ще деякими цифрами: в цілому собор прикрашають 3400 статуй(серед них можна побачити статуї пророків, святих, мучеників, горгулій, химер, статую, котру місцеві вважають прототипом статуї Свободи у Нью-Йорку і статую Муссоліні. Дах оформлений як тераса.
Міланський собор
Палац дожів
Неначе в насмішку над усіма законами архітектури верхня масивна частина Палацу дожів покоїться на легких ажурних арках. При першому погляді здається, що будівля перекинута фундаментом догори і дахом вниз, настільки нелогічна сама система її фасаду: дві стрічки слабких опор внизу і висока суцільна стіна вгорі. У 1577 році чергова пожежа знищила одне крило будівлі і Антоніо де Понті, творець моста Ріальто, відновив первинний вигляд будівлі. У центрі східного фасаду знаходиться великий балкон, виконаний учнями Сансовіно в 1536 році. Над балконом — стрілчасте вікно і скульптурне зображення дожа Андреа Ґрітті перед символом Венеції. Над цим балконом встановлена статуя Правосуддя роботи скульптора Алессандро Вітторіа. Саме з цього балкона у 1866 році було проголошено возз'єднання Венеції з Італійським Королівством.

Палац дожів


Презентація на тему «Музичні ритми Америки» (варіант 4)


title: Презентація на тему «Невдачі ринку як причина державного регулювання економіки. Цілі державного регулювання»

text:
Невдачі ринку як причина державного регулювання економіки. Цілі державного регулювання
Презентацію підготувалаШейко Ю. В.
Сучасна змішана економіка регулюється переважно через ринкові регулятори. Ринковий механізм об’єднує виробників і споживачів у єдину економічну систему, підпорядковує виробництво суспільним потребам у формі платоспроможного попиту. Ринок сприяє ефективному розподілу ресурсів. Це означає, що він спрямовує ресурси на виробництво тих товарів, які найбільше потрібні суспільству, спонукає підприємців застосовувати найбільш ефективні комбінації використання обмежених ресурсів, сприяє розробці та впровадженню нових, найбільш ефективних технологій. Зрештою, ринок виконує важливу селективну функцію серед товаровиробників, завдяки чому з товарного виробництва вибувають ті господарські суб’єкти, результати діяльності яких не відповідають умовам ринкової конкуренції.

Утім, ринок не є ідеальною формою організації суспільного виробництва. Як суб’єкт макроекономічного регулювання він має певні обмеження.
Багатовікова практика переконливо довела, що без державного втручання в господарське життя суспільства ефективне функціонування ринкового господарства неможливе. Ступінь цього втручання є різним залежно від зрілості економічної системи, але загальний напрям очевидний: в індустріальній та постіндустріальній економіці роль держави зростає.
Економічні функції уряду країни
Забезпечення правової бази і суспільної атмосфери
Створення умов для конкуренції
Перерозподіл ВВП і національного багатства
Коригування розподілу ресурсів
Контроль за фінансовою і кредитно-грошовою діяльністю
Аналіз економічної кон’юнктури
Стимулювання виробничої активності

Обмеженість регулюючих можливостей ринкового механізму:

тривалі порушення рівноваги між попитом і пропозицією;
інфляція;
безробіття

Об’єктивна залежність між величиною податкової ставки і зростанням надходжень до бютжету

“ З підвищенням ставки податку, доходи держави спочатку збільшуються до певної межі, а потім різко починають зменшуватись”
                                      (Крива  Лаффера)
 Надходження податків

Ставка
оподаткування
Крива Лаффера
Ринковий механізм — це спосіб організації та функціонування відносин між суб’єктами господарювання, що базується на принципах попиту і пропозиції, вільного ціноутворення, конкуренції. Планово-державний механізм (адміністративно-командна система управління) — централізоване, тотальне державне управління со- ціально-економічним розвитком країни на основі директивного плану.
Існує чимало ситуацій, коли ринок демонструє свою неспроможність. Неспроможність («провали», «невдачі», «вади») ринку — це ситуація, за якої ринок не в змозі координувати процеси економічного вибору так, щоб забезпечити ефективне використання ресурсів. Неспроможність конкурентних ринків пояснюється чотирма головними причинами: ринковою владою, неповною (асиметричною) інформацією, зовнішніми ефектами, суспільними благами. Тому дуже важливою є роль держави в забезпеченні умов для конкуренції й запобігання ситуації, коли одна фірма або невелика група фірм практично контролюють певні ринки.
Певні обмеження ринку можна об’єднати так:
здатність ринку реагувати лише на індивідуальні потреби людей, що фінансуються окремими суб’єктами згідно з їхньою індивідуальною платоспроможністю. Тому ринок не має механізмів, здатних забезпечувати людей суспільними благами, тобто товарами й послугами колективного споживання, потреба в яких не залежить від індивідуальної платоспроможності. До таких належать послуги державного управління, національної армії, міліції, охорони здоров’я, освіти, науки, культури тощо;
відсутність досконалого механізму ринку, який був би здатен протистояти такому явищу, як економічна нестабільність, що проявляється через затяжний спад виробництва, надмірне безробіття, високий рівень інфляції тощо;
відсутність досконалої конкуренції на сучасному ринку, оскільки на ринкові відносини чималий вплив можуть чинити монопольні утворення. Впливаючи на обсяги виробництва і ціни, вони обмежують ефективність ринкової конкуренції і створюють умови для такого розподілу ресурсів, який враховує не суспільні, а власні інтереси цих утворень. Ринковий механізм не має надійного імунітету, здатного протистояти монополізму;
взаємодія людей через ринковий механізм створює негативні побічні наслідки, так звані зовнішні ефекти, які не враховуються в процесі ринкових відносин. До них належать надмірна нерівність доходів, нерівномірний розвиток окремих регіонів, порушення екологічних умов життя населення, відхилення від стандартів якості споживчих товарів тощо.
Перелічені вище обмеження ринку можуть бути компенсовані лише за допомогою державного втручання в економіку.
Планово-державний механізм
Неможливість самостійного ефективного функціонування ринкової системи в умовах сучасного індустріального суспільства зумовлює необхідність державного регулювання економіки.
Чинники, що зумовлюють необхідність державного регулювання економіки
Основні цілі державного втручання в економіку
Основні засоби державного регулювання економіки
Цілі державного регулювання
Економічне зростання
Конкурентоспроможність національної економіки
Стабілізація цін
Зайнятість
Економі́чне зроста́ння — зміна результатів функціонування економіки. Розрізняють екстенсивне й інтенсивнеекономічне зростання. Екстенсивний тип зростання, здійснюється шляхом збільшення обсягів залучених до процесу виробництва ресурсів. Інтенсивний тип — це такий, який здійснюється шляхом ефективнішого використання ресурсів на основі науково-технічного прогресу та найкращих форм організації виробництва.
За́йнятість — це діяльність громадян, яка пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і приносить їм дохід у грошовій або іншій формі.
Стабільність цін — ситуація, при якій темпи інфляції настільки низькі, що суттєво не впливають на прийняття економічних рішень;
Конкурентоспроможність національної економіки - це здатність економічної системи забезпечувати за будь-якого впливу внутрішніх та зовнішніх чинників соціально-економічну оптимальність, яка виявляється у високому суспільному ефекті.
Її характеризують з позицій таких підходів: 1) ресурсного (технологія, наявність капіталу для інвестування, чисельність і кваліфікація людських ресурсів, наявність природних ресурсів, економіко-географічне положення країни); 2) факторного (динаміка зростання національної економіки, що є базою для зміни позицій країни на світових ринках); 3) рейтингового (інтегральне відображення стану економіки за допомогою системи макропоказників, на кшталт експортного потенціалу, рівня цін, рівня життя, валових інвестицій, якості роботи державних інституцій тощо).
Конкурентоспроможність національних економік у системі світового господарства оцінюють здебільшого на основі моніторингу бізнес-клімату, рівня економічної свободи, якості та ефективності державного управління, ступеня глобалізації економіки, рівня розвитку людського потенціалу, потенціалу зовнішніх запозичень, рівня корумпованості суспільства тощо.


title: Презентація на тему «Арабо-мусульманська культура» (варіант 1)

text:
Арабо-мусульманська культура
Підготувала:
Учениця 7с/г класу
Ніколаєнко Влада
Мекка - найвідоміше місто Саудівської Аравії. Священна мечеть Харам , знаходиться в самому центрі Мекки .
Кааба - мусульманська святиня у вигляді кубічної споруди у дворі Священної Мечеті

Мечеть Аль-Акса - мусульманський храм в Старому Єрусалимі

Купол Скелі— монумент наХрамовій горі в Єрусалимі, поруч із мечеттю Аль-Акса.

Мечеть пророка в Медині

Мечеть Султана Сулеймана(м. Стамбул)

Блакитна мечеть(Стамбул)

Вражаючим елементом мечеті є міхраб - молитовна ніша, яка вирізана з цілісного шматка мармуру. На ньому встановлений чорний камінь, привезений з Мекки.
Собор Святої Софії  (Стамбул)
Колишній православний собор, згодом - мечеть, нині – музей.

Мечеть Аль-Куба

Мечеть Омеядів

Мечеть Фейсал(Ісламбад)

Тадж                            Махал (Індія)

Джама-Масджид (Делі)

Мечеть Султана Омара Алі Сайфуддіна


title: Презентація на тему «Кредит як стимулюючий чинник розвитку економіки»

text:
Кредит як стимулюючий
чинник розвитку економіки
Доповідач:
Завражний Дмитро
Сутність кредиту
Кредит - це суспільні економічні відносини, що виникають між економічними суб'єктами з приводу переданням один одному в тимчасове користування вільних коштів на засадах зворотності, платності, строковості, цільового характеру та гарантованості.

за допомогою кредиту доходи населення перетворюються з капіталу, який не працює, у той, що функціонує;

кредитування несе в собі користь всім зацікавленим у цьому процесі сторонам. Банк також отримує прибуток від здійснення цих операцій через різницю у відсотках, які сплачуються по внесках;

кредитно-банківська система є способом регулювання економіки країни.

Переваги кредиту:
Недоліки кредиту:
банки стають одноосібними власниками найбільш повної фінансової та управлінської інформації про своїх клієнтів-позичальників, і це дозволяє їм маніпулювати умовами подальших взаємовідносин;

заміна банка-кредитора може стати негативним сигналом на ринку про фірму-позичальника;

водночас, паралельна співпраця з декількома банками може призвести до високих накладних витрат.
Суб’єкти кредитних відносин
Кредитор
Позичальник
Принципи кредитування
Платність
Забезпеченість
Строковість
Цільове призначення
Поверненість
Роль кредиту в розвитку економіки
активно впливає на принципи суспільного відтворення;
відіграє значну роль в організації грошових розрахунків;
сприяє розширенню виробництва та реструктуризації економіки;
сприяє розвитку реформованого сільського господарства України.
(млн. грн)
Таблиця сум наданих
кредитів
Висновок
Кредит відіграє важливу роль в економіці країни, стимулює інноваційну діяльність, допомагає розвиватись науково-технічному прогресу, сприяє успішному експорту традиційних товарів та імпорту нових технологій, провідної техніки, що дає успішний розвиток економіки країни.
Дякую за увагу!!!


title: Презентація на тему «Сімейні конфлікти» (варіант 2)

text:
Сімейні конфлікти
Підготували учениці
7(11) – А класу
Єзерська В., Крамарук М.
Види сімейних конфліктів
Конструктивні конфлікти - це конфлікти, що виникають з різних причин, але рішення їх приносить відчуття задоволеності обом партнерам. З яким згодні обидві конфліктуючі сторони. Його результат завжди благополучний.
Деструктивні конфлікти - такі конфлікти дуже небезпечні, оскільки їх результат не задовольняє обидві сторони і може, затягуватися на багато років, знижуючи відчуття задоволеності своїм шлюбом, після себе надовго залишаючи неприємний осад. Часта повторюваність такого роду конфліктів може призвести до розлучення.
Причини сімейних конфліктів
 Прагнення самоствердитися в сім'ї
	 Прагнення до самоствердження , як правило , охоплює всі сфери взаємовідносин , тому тут конфлікт може спалахнути в будь-який момент . Бажання одного з подружжя зайняти керівне становище в шлюбі часто підкріплюється «батьківськими» порадами. Таке прагнення суперечить основним принципам шлюбу , серед яких співпраця і взаємоповага. У таких ситуаціях будь-яка прохання може , розцінюється як посягання на особисту свободу , і створювати в сім'ї напружену обстановку.
 	Дидактична звичка
	Звичка одного з партнерів повчати іншого в чому б то не було. Така модель поведінки веде до сімейних і подружнім конфліктів, за рахунок того що обмежує будь-який прояв самостійності і вносить постійні розбіжності у поглядах на життя
	Зосередженість виключно на своїх справах
	Кожна доросла людина має масу обов'язків перед начальством , батьками , дітьми тощо тому, як правило , часу і сил на те щоб брати участь або хоча б стежити за ходом справ чоловіка / дружини зовсім не залишається. Ця модель поведінки особливо часто простежується у молодят , так як змінювати своїм заставленим життєвим звичкам ніхто з них не готовий , тому покладання на їхні плечі додаткових обов'язків призводить до виникнення конфліктів
	Надмірна зосередженість
У повсякденному спілкуванні між подружжям завжди присутня якась рутинність і заклопотаність сімейними проблемами, це призводить до нестачі спільних позитивних переживань і як наслідок - до появи конфліктних ситуацій.
Шляхи вирішення конфліктів
Треба описати ситуацію для себе конкретно по фактам, уникаючи звинувачень чи своєї стверджень своєї позиції з точки зору своїх почуттів.
	Звернути увагу на слова і дії, які вказують на початок і кінець ситуації
2. 	Тепер ваше завдання - зрозуміти, як ви можете розцінити ту чи іншу дію або бездіяльність, висловлювання або жест партнера, що, на ваш погляд, відбувалося в той чи інший момент. Намагайтеся робити короткі формулювання, записуючи їх навпроти кожного виділеного раніше кроку.
3. 	Опишіть максимально детально то, як ви самі вели себе в цій ситуації: позу, жести, погляд, інтонацію, слова, вираз обличчя. Можливо, такий опис допоможе вам зайняти позицію стороннього спостерігача.
Коротко сформулюйте результат, в який вилилася ситуація. При цьому уникайте різного роду узагальнень, типу завжди, ніколи, часто і т.п. Будьте максимально конкретні. Не робіть порівнянь.

Тепер сформулюйте той результат, до 	якого б ви хотіли прийти. Важливо також 	перевірити те, наскільки реалістичні ваші 	очікування. Треба пам'ятати, що "почуття 	іншої людини зміняться або зникнуть 	самі собою", "людина зробить щось, що 	для нього не характерно", "у людини 	з'являться якості, йому не властиві" 	відносяться до нереалістичним 	очікуванням
Порівняйте результат за допомогою питань: Ви змогли отримати те, що хотіли? Чим саме відрізняються реальний результат від бажаного Чому ви не отримали бажаний результат? Які ваші кроки та інтерпретації завадили цьому? Що можна було зробити по-іншому?
Після того, як ви зробите висновки стосовно вашої особистої поведінки, дуже важливо на практиці попросити вибачення, але в дуже спокійній формі, не використовуючи звинувачуваних форм, наприклад: “Якби ти не вчинив так, то я б не сказала цього”. Треба розуміти, що провокування не приводить до вирішення конфліктів, а тільки загострює їх.
І також не забувати, що щаслива родина – це основа здорового суспільства.


Презентація на тему «Юлія Тимошенко»


title: Презентація на тему «Эпоха немого кино»

text:
«Они погубили старейшее из искусств — пантомиму. Они уничтожили великую красоту молчания.»
(Чарлз Чаплинв 1929 г. о звуковом кино)
Эпоха немого
 кино
«Немое кино» — общепринятое обозначение кинематографа в первые десятилетия его истории, когда фильмы выходили на экраны без синхронно записанного звука. Именно отсутствие доступной технической возможности записи и синхронного воспроизведения звука (а не, скажем, отсутствие цвета) оказалось наиболее важным обстоятельством, которое определило художественную специфику кинофильмов в этот период.
Отсутствие в фильмах звучащей речи стало катализатором поиска новых возможностей организации изобразительного ряда. Благодаря этому ограничению сложилась «немая» школа изложения сложного сюжета средствами монтажа, появились титры, основой актёрской игры стал специфический вид пантомимы.
К началу 1920-х годов «немое кино» обзавелось широким набором художественных средств, которые обусловили параллельное развитие нескольких направлений кинематографа как искусства — наиболее принципиальны и влиятельны оказались немецкий киноэкспрессионизм (Фридрих Вильгельм Мурнау, Фриц Ланг, Пауль Лени и др.), американская повествовательная школа (Дэвид Уорк Гриффит, Томас Инс и др.) и советская школа документально-художественного фильма (Дзига Вертов).

Представители немецкого
киноэкспрессионизма,
кинорежиссёры.
Фридрих Вильгельм Мурнау
Фриц Ланг
Пауль Лени
Американские
кинорежиссёры
Дэ́вид Лью́элин
Уорк Гри́ффит
Томас
Харпер Инс
Советский кинорежиссёр. Один из основателей и теоретиков документального кино. Первым применил методику «скрытая камера».
Дз
и
г
а

Ве
р
то
в
История
В 1878 году Эдвард Мэйбридж снял с помощью большого количества камер скачущую лошадь по кличке «Оцидент». Позже была изобретена «камера» с фотопластинами на вращающемся барабане.
В 1884 году Джордж Истмэн заменил фотопластины бумажной пленкой покрытой фотоэмульсией.
В 1888 году режиссёр Луи Лепренс снял первый в истории плёночный фильм — «Сцена в саду Роундхэй». В конце 1888 года Лепренс снял «Движение транспорта по мосту Лидс».
Становление кинематографа во Франции связано с именем братьев Огюста и Луи Люмьеров, которые работали в Лионе в фотографической студии их отца Антуана. Их кинематограф, который предназначался как для съёмок фильмов, так и для их показа, был запатентован 13 февраля 1895 года. Его первая публичная демонстрация состоялась 28 декабря того же года в индийском салоне «Гран-кафе» на бульваре Капуцинов в Париже. На этом показе зрители могли наблюдать 10 фильмов, общей протяжённостью 20 минут, которые были сняты неподвижной камерой. Одним из первых фильмов стал «Выход рабочих с фабрики братьев Люмьер в Лионе», который запечатлел выход из ворот нескольких сот человек, собаку, лошадь, а также выезд человека на велосипеде. Ещё на этом показе демонстрировался фильм «Разрушение стены», где кадры фильма прокручивались в обратном порядке и разрушенная стена восстанавливалась. «Разрушение стены» стал первым фильмом со спецэффектами. На этом сеансе также демонстрировалась и первая комедия — «Политый поливальщик», в котором поливальщик оказывается облитым струёй воды из-за шалости мальчика, наступившего на шланг.
Особенности немого кино
По мере расширения художественных средств немого кино появилась также возможность создавать полнометражные фильмы без интертитров; это было характерно прежде всего для немецкой «камерной драмы», наиболее важным примером которой является фильм Мурнау «Последний человек»(1924).
Специфической особенностью немых фильмов является использование титров (интертитров) — текстовых вставок, которые давали пояснения по сюжету, воспроизводили реплики персонажей или даже комментировали происходящее для аудитории. Титры появились в кино не сразу, и функция их со временем существенно менялась. Они использовались как заглавия монтажных частей, как замена звуковой речи, как средство изложения сюжета и связывания отдельных сюжетных фрагментов и так далее. Поначалу фильмы продавались для проката без вмонтированных титров — прокатчик получал только текст, который мог напечатать и вставить в фильм по своему усмотрению (например, перевести титры на другой язык), на плёнке в этом случае начало титра обозначалось косым крестом с номером титра. В России в начале XX века существовали титровочные мастерские, которые выполняли для прокатчиков изготовление монтажных фрагментов с интертитрами. Со временем титры были осмыслены как эстетически важная часть фильма, они специально оформлялись и организовывались с остальным материалом. Кроме того, титры часто тонировались цветом.
Изобразительные и художественные возможности немого кино были чрезвычайно высоки. Выработался совершенно особый неповторимый стиль общения со зрителем при помощи мимики и жестов. Выразительность движений некоторых актёров немого кино вряд ли может быть превзойдена даже в современном звуковом кино. Кроме того, киносеансы в начале XX века не были полностью беззвучны — обычно показ кино имел музыкальное сопровождение на фортепьяно. Профессия пианиста в кинотеатре называлась «тапёр». Многие мелодии из репертуара тапёров того времени дошли и до нас.
Тем не менее, распространено заблуждение, что немые фильмы были примитивны. Причиной распространения этого заблуждения в середине XX века называют то, что немые фильмы часто тогда демонстрировались на повышенной скорости (например, фильмы, снятые со скоростью 16 кадров в секунду, показывались на скорости 24 кадра в секунду), и то, что большинство сохранившихся немых фильмов оказались в технически плохом состоянии.
В студии «Гомо́н» уже начиная с 1902 года непрерывно экспериментировали в области создания звукового кино. Проблема синхронизации изображения и голоса решалась путем соединения на одной оси сначала кинопроектора и фонографа и затем граммофона.
По этому же пути в своих поисках продвигался Чарльз Урбан. Однако сложность создававшихся аппаратов ограничивала сферу их практического применения.
Звук стал сопровождать кинопоказы лишь во второй половине 1920-х годов, когда в США, Германии и СССР были созданы пригодные для широкого использования системы звукового сопровождения фильмов. Первым звуковым фильмом, вышедшим в широкий прокат, стала американская кинокартина «Певец джаза» (The Jazz Singer, 1927), однако преимущественное производство немых фильмов продолжалось ещё как минимум год, звуковые фильмы стали преобладать на экранах США лишь в 1929 году. Первый советский звуковой художественный фильм — «Путёвка в жизнь» (1931).
Знаменитые фильмы
немого кино:
«Прибытие поезда на вокзал Ла-Сьота» (Франция, 1896)
«Путешествие на Луну»
(Франция, 1902)
«Большое ограбление поезда»
(США, 1903)
«Вампиры»
(Франция, 1915)
«Рождение нации»
(США, 1915)
«Нетерпимость»
(США, 1916)
«Голем: как он пришёл в мир»
(Германия, 1920)
«Кабинет доктора Калигари»
(Германия, 1920)
«Носферату»
(Германия, 1922)
«Доктор Мабузе, игрок»
(Германия, 1922)
«Стачка»
(СССР, 1924)
«Алчность»
(США, 1924)
«Золотая лихорадка»
(США, 1925)
«Аэлита»
(СССР, 1924)
«Броненосец Потёмкин»
(СССР, 1925)
«Большой парад»
 (США, 1925)
«Генерал»
(США, 1926)
«Метрополис»
(Германия, 1927)
«Фауст»
(Германия, 1927)
«Цирк»
(США, 1928)
«Человек с киноаппаратом»
 (СССР, 1929)
«Ящик Пандоры»
 (Германия, 1929)
«Андалузский пёс»
(Франция, 1929)
«Огни большого города»
(США, 1931)
«Наполеон»
(Франция, 1927)
«Восход солнца»
(США, 1927)
«Толпа»
 (США, 1928)
«Страсти Жанны д’Арк»
(Франция, 1928)
Знаменитые персоны эпохи немого кинематографа
«Я родился с душой артиста, одарённого ловкостью рук, изворотливостью ума и врождённым актёрским талантом. Я был одновременно и умственным и физическим работником»

                                   -Жорж Мельес
Макс Линдер
Мак Сеннет
Джозеф Фрэнк Китон
«…Он очень разносторонен — он и бродяга, и джентльмен, и поэт, и мечтатель, а в общем это одинокое существо, мечтающее о красивой любви и приключениях. Ему хочется, чтобы вы поверили, будто он учёный, или музыкант, или герцог, или игрок в поло. И в то же время он готов подобрать с тротуара окурок или отнять у малыша конфету. И, разумеется, при соответствующих обстоятельствах он способен дать даме пинка в зад, — но только под влиянием сильного гнева.»
Чарли Чаплин
Роско Арбакл
Гарольд Ллойд
Дуглас Фэрбенкс
Рудольф
Валентино
Лон Чейни
Луиза Брукс
Гай Мэддин
Немое кино сегодня
К стилистике немого кино обращаются многие современные режиссёры. Например, канадец Гай Мэддин, создатель таких лент как «Самая печальная музыка на свете» (2003) и «Клеймо на мозге» (2006), сделал приёмы дозвукового кинематографа неотъемлемой частью своей творческой манеры. В 2007 году заметным кинособытием стала лента «Антенна» аргентинского постановщика Эстебана Сапира, выдержанная в «эстетике немецкого экспрессионизма, французского авангарда и монтажного кино 1920-х». Крупный зрительский и фестивальный успех сопутствовал французской мелодраме «Артист» (2011), поставленной Мишелем Хазанавичусом, который обратился к стилистике раннего Голливуда. Фильм получил приз за лучшую мужскую роль на Каннском кинофестивале и пять премий «Оскар», в том числе за лучший фильм, лучшую режиссуру и лучшую мужскую роль.

«Немое кино — самая чистая форма кинематографа. Ему, конечно, не хватает звука человеческого голоса и шумов. Но их добавление не искупило тех необратимых последствий, которые повлекло за собой. Если ранее не хватало одного только звука, то с его введением мы лишились всех достижений, завоеванных чистым кинематографом.»
Альфред Хичкок
«В конце эпохи кино великие кинематографисты — практически все — достигли уровня, близкого к совершенству. Введение звука поставило их достижения под угрозу. Дело в том, что в тот период блестящее мастерство замечательных художников оттенило жалкое непотребство прочих, и люди малодостойные потихоньку вытеснялись из профессии. Теперь же с приходом звука серость благополучно вернулась на свои позиции.»
Франсуа Трюффо

Спасибо за внимание!


title: Презентація на тему «Виготовлення в’язаної серветки»

text:
Виготовлення в’язаної серветки

  Для проекту я вибрала саме виготовлення в’язаної серветки,тому що цей виріб є предметом декору будь-якого інтер’єру в будинку і просто гарною річчю.
Організаційно-підготовчий етап
               Сам виріб
           Схема виробу
Метою цього проекту я вдосконали своє вміння в’язати, виготовити гарний в’язаний виріб.
   Основні завдання.
Основними завданнями проекту є виготовлення серветки, вичення інформації про історію в’язаної серветки.
Мета і основні завдання проекту
       Україна славиться на весь світ своїми народними ремеслами. Історики звернули свою увагу на цей вид мистецтва відносно недавно – у ХХ столітті.
       Археологи зробили аналіз традиційного одягу українців і прийшли до висновку, що при виготовленні одягу були використані дві основні техніки – в’язання та плетіння.       В’язання активно використовувалося за часів Трипільської культури. На уламках посуду були знайдені уривки в’язаних виробів. Через деякий час почалося в’язання ритуальних виробів, жіночих головних уборів, сіточок для волосся.
       Археологи знайшли перші мідні гачки для в’язання, датовані VII-VI ст. до н.е. У цей час самими популярними матеріалами для в’язання були льон, коноплі та шерсть. В’язані речі стають предметом торгівлі, їх продають грецьким колоніям, купцям з Індії та Персії.

       У Х столітті в’язання стає ремеслом з центром у Києві. Сільські ремісники виготовляли в’язаний одяг для мешканців сіл, а міські орієнтувалися не тільки на місцеве населення, але й на приїжджих.
       Національні традиції в’язання передавалися крізь століття. Українські умільці славляться виробами ручної роботи – одягом, шарфами, шкарпетками, хустками,шапочками,рукавицями. Крім одягу місцеві умільці виготовляють прикраси для дому – серветки, покривала і навіть плетені килими. Великою популярністю користуються плетені ікони. В Україні можна так само придбати в’язані сувеніри, іграшки, прикраси для одягу.
      Ще недавно, коли людство не було поглинене телебаченням, інтернетом і сучасними розвагами, в’язання виконувало одну з провідних ролей в організації жіночого дозвілля.

Історична довідка
Аналіз зразків-аналогів
Економічні розахунки1.Розрахунок матеріальних витратВсього:12 грн
1 кВт=29 коп.
100 Вт=3 коп.
Працюватимемо 4 дні.
Одна проста лампочка витрачає за годину своєї праці 100Вт.
Отже працюючи кожного дня по 3 год. Ми отримаємо суму витрат електроенергії:
3*(3*4)=3*12=36 коп.
ВСЬОГО:36 коп.
Витрата електроенергії
Оскільки виробник не проходив спеціальне навчання в данній галузі і не мав стажу роботи, то оплата праці рахується за ІІІ розрядом.
ІІІ розряд-460 грн в місяць.
ІІІ розряд-6 грн за годину праці.
Отже враховуючи тривалість виготовлення данного виробу отримуємо оплату праці:
6грн*(3*4)= 6 грн*12 год=72 грн.
ВСЬОГО: 72 грн.

Оплата праці
А=0,1В/N
В-вартість обладнання;
N-час зносу.
А=0,1*(3 грн/12 год)=0,03 грн.
0,03 грн-3 коп.
ВСЬОГО: 3 коп.
Амортизація
S=Eв+Ее+Ез+А
Ев=12 грн;
Ее=36 коп;
Ез=72 грн;
А=3 коп.
S=12 грн.+36 коп.+72 грн.+3 коп=84 грн.39 коп.
ВАРТІСТЬ ВИРОБУ:84 грн.39 коп.
Собівартість
1.Дослідження ринку
2.Визначення місткості ринку(купівельна спроможність)
3.Визначення споживачів товару
4.Формування каналів збуту
5.Реклама виробу
Маркетингові дослідження
Місткість ринку — це обсяги продажу товарів на конкретному ринку (продажу конкретній групі споживачів даного регіону в заданий проміжок часу в тому самому бізнес-середовищі в рамках конкретної маркетингової програми).

Визначення місткості ринку
Оскільки дітям не потрібні в*язані сереветки, то споживачами будуть люди, які цінують ручну працю, але водночас не зможуть її самі виготовити.
Отже, споживачами будуть люди віком від 25-30(вік, коли людина заробляє на власні потреби, але водночас зайнята їх самостійним виготовленням) до 55-60років(в цей вік зрілі люди ідуть на пенсію і тому мають більше часу щоб виготовити такий виріб самостійно).Вік від 25-30 років до 55-60 років – вік, коли людина має роботу, щоб бути зайнятою і має зарплату щоб оплачувати свої поребності.
Споживачі товару
Даний виріб можна подарувати на свята(Новий Рік, Різдво).
Даний виріб можна продати на ринкові:
На свята, які мають наступити, люди шукають якийсь особливий подарунок для своїх рідних та близьких. Серветка- унікальний подарунок, який може послугувати як предметом декору, так і побутовою річчю.

Канали збуту
            Реклама виробу
Купуйте в*язану серветку, адже це є не просто цікавим подарунком для друзів ,а й гарною річчю для дому!!!
Висновок:за допомогою цього проекту я дізналася історію в`язанjї серветки, дізналася ринкові ціни на даний виріб, та навчилася обраховувати вартість товару.
Використана література:
Сайт  http://www.mirvyazaniya.ru/salfetki.html

Висновок і використана література


title: Презентація на тему «Духовний світ мого існування»

text:
Духовний світ мого існування
Підготували:Ващишин Ю.Черепанин Х.
«Якщо людина не знає ,до якого  порту вона пливе,
то жоден вітер не буде їй попутнім»

 Людина, особливо в роки юності, усе частіше задумується над життєвим шляхом, прагне ставитися до себе свідомо, саморозвиватися, самовиховуватися. Цей процес піднесення людини  один з філософів
 назвав "людським самобудівництвом". Об'єкт цього будівництва – насамперед
 духовний світ людини.
   Що ж таке духовний світ особистості?
Так, Платон порівнював тіло з кораблем, а душу - з керманичем корабля. Такі наочні образи з'являлися і пізніше: тіло-кінь, яким керує вершник-душа. Матеріальне і духовне, тіло і психіка трактувалися, таким чином, як дві самостійні засади. Ідею про нероздільність тіла і душі висунув Аристотель. Йому належить також думка проте, що душа   людини – перший двигун тіла.
    Духовний світ особи — особлива, індивідуальна, неповторна форма прояву, існування, функціонування духовного життя суспільства. Основою формування духовного світу особи є зміст суспільної свідомості. Духовний  світ містить у собі всі рівні і структурні елементи суспільної свідомості, всі основні особливості духовного життя суспільства.

  Формування духовного світу особи здійснюється під впливом чотирьох основних факторів.
Перший — це об'єктивні умови життя на макро- і мікрорівні.
Другий — система цілеспрямованого виховного впливу на особу, що формується. Теж на макро- і мікрорівні.

Третій - це залучення особи, що формується, до практичної участі в різних сферах життя.
Четвертий фактор - це самовиховання, самонавчання, самовдосконалення, самоконтроль. Особа стає творцем самої себе.

 “Мета нашого існування - в пошуку щастя, в пошуку задоволеності і реалізації наших можливостей.”
Тому ми визначили п’ять складових повноцінного духовного життя. Це наші стосунки з оточуючими, здоров’я, особисте зростання, участь і улюблені заняття. Здається – не так багато, але за наявності в нашому житті цих компонентів воно і справді стає краще. Розглянемо їх більш детально.
Відносини з оточуючими відіграють для щастя важливу роль. Спілкуватися варто з тими людьми, які дійсно важливі для вас, і з якими радісно проводити час. Сім’я, друзі, однодумці - ось приємний коло спілкування.
Здоров’я теж відіграє у відчутті щастя не останню роль. Згадайте, як неприємно відмовляти собі в чомусь через недугу. Якість життя знижується, продуктивно працювати                                  немає ніяких сил.

Особисте зростання
   дозволить вам також відчувати себе краще – тут вже йдеться про те, щоб
   цінувати себе вище, ніж
   просто професійну одиницю
   або члена сім’ї
Участь, виявляється, також здатне зробити ваше життя щасливішим. Згадайте те приємне відчуття, коли ви робите щось хороше іншим. Нехай це буде просто добра порада, підтримка або усмішка. Ви не тільки прикрасите або полегшите чиєсь життя, але і зробите послугу собі - подарувавши собі почуття, що ви корисні і важливі для когось.

Нарешті, можливість займатися якимось цікавою вам справою. Хобі також додає в життя фарб і позитиву.
    Не одними матеріальними благами живе людина, і якщо не буде щастя в нашому житті, ніякі фінанси не куплять його.
Отже, духовний світ людини – це почуття, духовні орієнтири та світогляд. Він не існує поза духовним життям суспільства і разом з тим виходить за його межі.Усі елементи духовного світу людини органічно взаємопов’язані. Духовно багата людина має проникливий розум, гармонійні почуття, тверду волю.Духовний світ кожної людини є явищем неповторним і унікальним.
Джерела
http://ikf2007.ru/
http://pidruchniki.com/
http://textbooks.net.ua/
http://bukvar.su/

The End


title: Презентація на тему «Финансовое право»

text:
	 Финансовое право:  бюджетная и налоговая системы.
Подготовили ученицы 10-А класса
ЗОШ №90
Усманова Екатерина      и
Колесник Елизавета
Финансовое право - это отрасль права, регулирующая общественные отношения в области мобилизации, распределения и использования государственных финансовых средств.

Финансовое право регулирует исключительно отношения, возникающие в финансовой деятельности государства: составление, утверждение, исполнение бюджета, сбор платежей и налогов, государственное финансирование и кредитование, регулирование денежной и валютной систем и др.

Субъектами финансового права являются юридические и физические лица, наделенные финансовой правосубъективностью (правоспособность и дееспособность).
Финансовое законодательство Украины - это совокупность нормативно-правовых актов, содержащих нормы финансового права.
К их числу относятся:
Бюджетный кодекс Украины (22 июня 2001),
Закон Украины «О системе налогообложения» (18 февраля 1997),
Декрет Кабинета Министров Украины «О подоходном налоге с граждан» (26 декабря 1992, с последующими изменениями),
Декрет Кабинета Министров Украины «Об акцизном сборе» (1993 г.) и другие нормативно-правовые акты.
Финансовая система Украины включает:

Бюджет   и   бюджетная  система
		Бюджет - это план формирования и использования финансовых ресурсов, необходимых для функционирования государства в течение бюджетного периода.

		По своей сути бюджет - это роспись доходов и расходов государства на один бюджетный период. Он утверждается Верховной Радой и приобретает силу закона, в денежной форме возлагает на государственные органы обязанности по мобилизации средств и предоставляет полномочия на их расходования.

		Бюджетные отношения в Украине регламентированы              Бюджетным   кодексом  Украины от 21 июня 2001 г.  Этот                           кодекс дает определение основных терминов,  используемых                             в сфере бюджетных отношений, определяет структуру бюджет-                         ной системы и ее принципы, состав  доходов и расходов бюджета,                 стадии и процедуру бюджетного  процесса, его участников,                                    субъектов  контроля за соблюдением бюджетного законодательства               и их полномочия, ответственность за бюджетные правонарушения и т.п.

Бюджетная система Украины
Принципы бюджетной системы Украины
Стадии бюджетного процесса:

	Совокупность финансовых ресурсов, которая сосредоточена в бюджетах всех уровней, образует бюджетные ресурсы Украины.

Источники бюджетных ресурсов - платежи хозяйственных организаций и налоги с физических  и  юридических  лиц и т.д.

	Счетная палата от имени Верховной Рады Украины осуществляет контроль за использованием средств Государственного бюджета Украины.

Государственный и местный бюджеты состоять из общего и специального фондов.

Налоговая система
и ее правовое регулирование
Налоговое право — это совокупность финансово-правовых норм, которые регулируют отношения в области налогов (устанавливают порядок их изъятия, регулируют отношения, связанные с возникновением, изменением и прекращением налоговых обязательств).

Предметом налогового права являются налоговые отношения государственных налоговых органов, налогоплательщиков и налоговых представителей (налоговых агентов) по установлению, изменению и изъятию у налогоплательщиков (юридических и физических лиц) части их доходов в соответствующий бюджет
     Существует несколько юридических признаков метода правового регулирования налоговых отношений:
Наличие юридического факта, порождающего налоговыеправоотношения.
Юридическое положение участников правоотношений.
Содержание и распределение прав и обязанностей междуучастниками правоотношений.
Характер и особенности государственно-принудительных мерза нарушение норм налогового права.

МЕТОДОМ ПРАВОВОГО РЕГУЛИРОВАНИЯ является система способов воздействия права на определенную отрасль общественных отношений.
     Основные принципы налогового права :
1. Каждое лицо должно уплачивать законно установленные налоги и сборы.
2. Налоги и сборы не могут иметь дискриминационный характер и различно применяться исходя из социальных, расовых, национальных, религиозных и иных подобных критериев.
3. Налоги и сборы должны иметь экономическое основание и не могут быть произвольными.
4. Не допускается устанавливать налоги и сборы, нарушающие единое экономическое пространство и, в частности, прямо или косвенно ограничивающие свободное перемещение в пределах территории товаров или финансовых средств.

Принципы налогового права — это основные исходные положения в системе финансово-правовых норм, развивающие конституционные начала и реализуемые в процессе установления налогов.

Продолжение:
6. При установлении налогов должны быть определены все элементы налогообложения. Акты законодательства о налогах и сборах должны быть сформулированы таким образом, чтобы каждый точно знал, какие налоги (сборы), когда и в каком порядке он должен платить.
7. Все неустранимые сомнения, противоречия и неясности актов законодательства о налогах и сборах толкуются в пользу налогоплательщика (плательщика сборов).

Налоговая система включает:
Налогоплательщики  несут следующие основные обязанности:

Права налогоплательщиков :

Ответственность за нарушение обязанностей:
Финансовые санкции:

Вопросы
Финансовое право – это?
Финансовое право делится на 2 системы, какие?
Какие лица являются субъектами финансового права?
Финансовая система Украины включает криминальную ответственность?
Кем утверждается Государственный бюджет Украины?
Какая первая стадия бюджетного  процесса?
Совокупность финансовых ресурсов, которая сосредоточена в бюджетах всех уровней, что образует?
Что такое налоговое право?
Основные исходные положения в системе финансово-правовых норм – это?
Что включает в себя налоговая систама?

Спасибо
за
внимание!!!
Усманова. К, Колесник. Л., ЗОШ№90, 2012


title: Презентація на тему «Орфоепія в українській мові»

text:
Орфоепія в українській мові

План
Орфоепія як розділ мовознавства.
Основні правила української орфоепії.
Український діалект.
Історія формування української орфоепії.
Висновок

Орфоепія
Орфоепічний словник української мови
  Основні правила української орфоепії
Голосні
Приголосні
ЗВУКОСПОЛУЧЕННЯ
УВАГА! Порушення орфоепічних норм мови завжди негативно впливає на сприймання змісту мовлення, зосереджує увагу співрозмовника або слухача не на змісті, не на тому, про що йдеться в мовленні, а на його звуковому оформленні; часто недодержання орфоепічних норм може спричинити спотворення висловлюваної думки; воно завжди викликає небажані, неприємні емоції у співрозмовників та слухачів.
На жаль, порушення орфоепічних норм у практиці українського усного літературного мовлення трапляється ще досить часто. Інколи помилка зумовлюється пропуском одного із звуків, наприклад:
Правильно
Плутати
Плутаю
Плутають
Неправильно
Путати
Путаю
Путають
Дуже часто у мовленні замість [ф] вживають [хв], а замість [хв] -[ф]
факт
фарба
фахівець
Феномен
форматний
функціонувати
хвала
хвороба

 хвакт
хварба
хвахівець
хвеномен
хворматний
хвункцюнувати
фала
фороба
Український діалект
Діале́кт— різновид мови, що вживається як засіб порозуміння особами, пов'язаними між собою територією, фаховою або соціальною спільністю. Відтак, розрізняють територіальний і соціальний різновиди діалектів. Найчастіше поняття діалект уживають у значенні територіального діалекту.
Карта діалектів України
Словник діалектів
Історія формування української орфоепії.
Більшість норм української орфоепії склалася ще в XIX — на початку XX століття в процесі формування сучасної української літературної мови. Проте несприятливі умови, в яких перебувала українська мова за часів царизму, роз'єднання українського населення аж до 40-х років ХХ століття державними кордонами, гальмували цей процес, а разом з ним гальмували й становлення та стабілізацію єдиних орфоепічних норм. Умови для остаточного усталення орфоепічних норм української мови створилися лише за радянського часу, а їх поширення на всю українську територію стало можливим тільки після возз'єднання всього українського народу в єдиній українській радянській державі.
● Висновок
Українська орфоепія характеризується відносною простотою, що полегшує її засвоєння, полегшує обов'язкове додержання її норм. Простота правил літературної вимови зумовлюється, з одного боку, тим, що в українській орфографії переважає фонетичний принцип передавання звуків на письмі, а це зменшує розбіжність між вимовою і її писемним оформленням. З іншого боку, українській орфоепії не властива надлишкова варіантність вимовних норм, що не несуть будь-якого фонологічного навантаження.
Її функціональна досконалість забезпечується загальнонародним, наддіалектним характером, відповідністю вимовних норм закономірностям фонетичної системи літературної мови та їх стабільністю.
Орфоепія — один з найважливіших компонентів багатогранного комплексу різноманітних засобів мовного спілкування. Цим визначається її місце і вага в усному літературному мовленні.

Висновок


title: Презентація на тему «Шарль Азнавур»

text:
Шарль Азнавур
900igr.net

План:1. О французском шансоне;2.Шарль Азнавур
Многие и не догадываются, что жанр «шансон» появился именно во Франции, а в переводе на русский это популярное музыкальное направление означает слово «песня», неважно какая – народная, эстрадная или популярная.
Самым основным компонентом в шансоне является лиричная мелодия и, конечно же, эмоциональная композиция, ее и должен передать исполнитель. Практически все тексты французского шансона посвящаются красивой любви и разным жизненным историям.
Пользующийся огромной популярностью в народе, французский шансон, на своей родине некоторое время был запрещен. Наполеон, находясь на посту императора Франции, запретил петь откровенные песни на улице и в общественных местах, именно поэтому шансон пришлось переместить в кабаре.
Французский шансон специалисты делят на классический и эстрадный. Хотя необходимо отметить, что особого различия между ними нет, это особенно видно в современных произведениях этого жанра.
Самым известным и востребованным исполнителем классического шансона является Шарль Азнавур
Шарль Азнавур – автор более тысячи песен, многие из которых вошли в сокровищницу французской эстрады. Он стал первым французским исполнителем, которому удалось получить платиновый диск в Европе. Общее количество дисков, проданных за карьеру певца, перевалило уже за 100 млн.
Его песни исполняли Рэй Чарльз, Ширли Бейси, Лайза Минелли, Фред Астер, Бинг Кросби и многие другие известные артисты.
Настоящее имя Шарля Азнавура - Shahnour Varenagh Aznavurjian (Шанур Варинаг Азнавурян). Он родился 22 мая 1924 года в Париже, в семье выходцев из Армении. Уже в возрасте пяти лет Шарль играл перед зрителями на скрипке, а в девять дебютировал на сцене, исполняя русские танцы. Петь он тоже начал с детства, в капелле церкви Сен-Северена. Когда ему было тринадцать лет, он сыграл в театре Одеон маленького Генриха IV в пьесе «Марго».
 В середине 50-ых в его репертуаре появилась песня "Aprеs l'amour" ("После любви"), содержание которой было сочтено слишком откровенным, настолько, что ее запретили транслировать на радио. Тем не менее, артист не сдавался и выступал перед публикой в клубах, коль скоро на радио его не жаловали. И, в конце концов, он добился признания. Более того - принято считать, что певец произвел настоящую революцию на французской музыкальной сцене.
Вместе с семьей он живет в Швейцарии, на берегу Женевского озера. Несмотря на возраст, Азнавур продолжает работать и много ездит по миру с гастролями - когда ему исполнилось 75, он просто не смог расстаться со сценой и сказал: "Я собираюсь работать до 90 лет и умереть в 100".


title: Презентація на тему «New Zealand» (варіант 6)

text:
New Zealand

 Fact File
Official  name		New Zealand (English); Aoteraoa (Maori)
Capital city		Wellington
Largest cities		Auckland, Christchurch, Dunedin
Total area		268, 680 sq km
Population 		4,116, 000 people
Main religions		Christian, Catholic
Major ethnic groups	Europeans, Maori, Pacific Islanders, Asian
Consist of		North Island, South Island, Stewart Island,
			Chatman Islands and minor islands
Currency 		New Zealand Dollar (NZ$)
Official language	English, Maori
Nationality 		a New Zealander (the New Zealanders)
Form of government	parliamentary democratic monarchy
Natural resources	land (for farming, dairy farming, cattle 				breeding), forests
Flag 			the New Zealand Flag
Internet TLD (top-level domain) 		.nz
International dialing code		+ 64

   The map of New Zealand
	New Zealand lies between the Equator and the South Pole in the southern Pacific Ocean, near the eastern coast of Australia.
	New Zealand is an island country with a total area of 268, 680 sq km.
	It has no land boundaries. Australia is New Zealander’s nearest western neighbour.  These two countries are separated from each other  by the Tasman Sea.

    The geographical  peculiarities
New Zealand is made up of three main islands – the North Sea, the South Sea and the Stewart Island. The South Island is separated from the North island by Cook Strait.
The Stewart Island
Cook Strait
The North Sea
The South Sea

      The geographical  peculiarities
There are also such smaller offshore islands as the Chatham Islands, Campbell Islands, the Antipode Islands, the Bounty Islands and the Auckland Islands.
The Antipodes Islands
The Kermadec Islands
Chatham Island
The Bounty Island
Campbell Island

       It’s interesting to know…
…New Zealand is 12 hours ahead of Greenwich Mean Time (GMT). So, it is one of the first places in the world to see the new day.

…The Maori people call New Zealand Aotearoa,  which is usually translated into English as “The Land of the Long White Cloud”.

…New  Zealand is also called “Godzone”, “Pig Isles”, “Shaky Isles”, “Quaky Isles”, “Maoriland” and “Kiwiland”

An interesting historical fact…

The name “New Zealand” came from Dutch cartographers, who called the islands “Nova Zeelandia”, after the Dutch province of Zeeland. British explorer James Cook adapted the name to the English language and the name became New Zealand.

      The geographical  peculiarities
	Though the country is so small there are so many beautiful things that attract  attention  - volcanoes, subtropical rainforests, geysers, fiords, beaches, glaciers and high mountain peaks.
	New Zealand lies on the plates that make geological movements. Volcanic action still continues on the islands. Earthquakes are frequent here though they are not  so damaging.
	 The North Island has a number of large active volcanoes, among them is Ruapehu.  The last eruptions were here in 1995 and 1996.
Ruapehu

      Flora and fauna of New Zealand
	Flora in New Zealand is very rich. There are about 2,000 species where 1,500 are endemic (which are only found in this country). It also has some of the oldest trees.
	Fauna in this country is also special. Long time ago, without enemies, some birds lost their ability to fly, and some insects became gigantic.

It’s interesting to know…

Before Europeans came to New Zealand there were no predatory animals at all.  This  was so good for many flightless birds. All wild mammals living in New Zealand at present were imported.

      Flora and fauna of New Zealand
Many of New Zealand’s native animals are found nowhere else in the world:

 the kiwi – its egg is about one fifth of its own weight
 the kakapo – the world’s largest flightless parrot
 the tuatara – the oldest living reptile Tuataras live for 300 years. They can be
     traced back 190 million years to the Mesozoic era

kiwi
kakapo
tuatara

Flora and fauna of New Zealand
 the biggest earthworms in the world
 the smallest bats in the world – the only native land mammals in New
     Zealand
 the weta – the heaviest insect in the world (70 gm and 20 cm long)
the weta
New Zealand bat

    Rivers and mountains
New Zealand is a very mountainous country. About one third of the islands is covered with mountains. The Southern Alps run along the western coast of the South Island and are the highest in New Zealand. Mount Cook is the highest mountain there (3, 050 metres above the sea level).
the Southern Alps
Mount Cook

      Rivers and mountains
It’s interesting to know…

Sometimes New Zealanders say that the North Island means “beaches” and the South Island means “mountains”
New Zealand’s rivers are mainly short and swift. The longest river is the Waikato. There are many lakes on both islands as well. The North Island’s volcanic interior contains New Zealand’s largest lake. Its name is lake Taupo.
Waikato
Taupo

     Climate
	New Zealand is known for its maritime climate which is quite good during the whole year. It is moist, temperate and is affected by latitude and the proximity of the ocean.
	Climate of this country has no extremes and no wide range of temperatures. The difference of winter and summer temperatures is about 10 degrees. That is why New Zealand is very attractive for tourists. Seasons here are reverse of the Northern Hemisphere like in Australia.
	Because of New Zealand’s wet and mild climate many inhabitants  of the country are busy with farming and dairy goods production.
	There are heavy rainfalls in New Zealand all year round which is very good for cattle –farming, sheep- farming, growing fruit, vegetables and flowers.

     The population of the country
        An interesting historical fact…

Before Europeans came to the island, the tribes of Maori did not have the name for themselves. They adopted the name “Maori” meaning “normal” to distinguish themselves from Europeans.
	The tribes  of Maori are well-known all over the world. The Maori are famous for their folk-songs and wood-work. They are often called “Vikings of Sunrise”.

     The population of the country
	In the 19th century there was a struggle between the Maori people and the British colonies. It was a series of the Maori Wars. Many of the Maori were killed and English settlers took their lands.
	Both English and Maori are official languages. English is more widely spoken, though the Maori language  is now coming back thanks to the revival of their native language Maoritanga and Maori culture.

     The symbols of New Zealand
	The symbol of  New Zealand is the kiwi – a flightless bird, native to this country.
	Kiwi has no 				       tail, almost no wings and is about the size 				       of a large hen. No other bird lays eggs				       so large in proportion to its size: the egg is 				       about one fifth of its own weigh. It means 				       that in many ways the kiwi does not look 				       like  an ordinary bird.  It is rare and very 				       much protected.

It’s                                                                        interesting to know:

The Kiwi as an emblem				         first appeared in the late 19th century.  				         During World War I the name “kiwi” was 				         used for New Zealand  soldiers.

     The symbols of New Zealand
	Today, New Zealanders overseas  (and at home) are called “Kiwis”. The Kiwi is closely associated with  the Armed Forces. The green fruit   with the brown skin that we call “kiwi” is known as “kiwifruit”.
	They often call small children “Kiwis”. In elementary school there are  such posters with the words: “Be a tidy kiwi!”
	The bird is now used in the coat of arms, crests and badges of many New Zealand cities, clubs and organisations.

     The symbols of New Zealand
	As for the New Zealand Flag, the stars of the Southern Cross show country’s  location in the South Pacific Ocean. The Union Flag shows that New Zealand was once a British colony.

     The symbols of New Zealand
	The New Zealand and Australian flags have very much in common. The only difference is that the Australian Flag shows the stars  of the Southern Cross  in white colour on a blue field while the New Zealand Flag shows the stars in red on a blue field.

     The symbols of New Zealand
	There are two national anthems of New Zealand and both have equal status. These are “God defend New Zealand” and “God Save the Queen”.  The first one is always used on sports occasions.
New Zealand’s coat of arms

     Some details of culture of New Zealand
	The culture of New Zealand is a mixture of different cultures: British, Aboriginal and other European countries.
	Today New Zealanders are highly educated and sophisticated urban dwellers.
	There is a cultural phenomenon in New Zealand known as “kiwiana”. You know that New Zealanders are called “kiwis” around the world after the native bird “kiwi”. Now their “kiwi” sense of humor, “kiwi” view of life make up “Kiwiana”, which is all the special things and details that show their national identity, their “kiwi nationhood”.
	Kiwifruit, for example, was once known as Chinese gooseberry, but the fact that it was imported from New Zealand made world call  this fruit – kiwifruit.

     Some details of culture of New Zealand
	There is a famous New Zealand dessert called “pavlova” (meringue, cream and kiwi topping). It was invented as a tribute to the Russian ballerina Anna Pavlova who toured to Australia and New Zealand  in 1926.

     Some details of culture of New Zealand
	New Zealanders love water. They have a strong passion for ocean- going craft. New Zealanders have won many medals for yachting, windsurfing, kayaking and rowing.

     Some details of culture of New Zealand
	Among the qualities valued by New Zealanders are individualism,  self-reliance and a genius for invention. Long time ago first people in New Zealand dealt with isolation and the elements, so that it developed their ingenuity and made them multi-skilled. That contributed a lot to their character.
	They also have a strong sense of fair play and teamwork. New Zealand was one of the first countries who gave women the right to vote.
	The language in this country is close to Australian English with some elements of the Maori language.

Wellington

Auckland
Christchurch
Dunedin

The Tasman Sea

Bungee jumping in New Zealand


title: Презентація на тему «Ринок капіталу» (варіант 3)

text:
Ринок капіталу
 Підготувала учениця 11-А класуТЗОШ№24Складанюк Наталія
Ринок капіталів - це частина фінансового ринку, де формується попит і пропозиція на середньостроковий та довгостроковий позиковий капітал.

Фінансовий капітал
Фізичний капітал
  Капітал, вкладений у справу, який працює як джерело доходу у вигляді засобів виробництва: машини, обладнання, будівлі, споруди, земля, запаси сировини, напівфабрикатів тощо.
Це грошові засоби, які можуть бути використані для придбання або створення фізичного капіталу. Є джерелом для нагромадження фізичного капіталу.
Ринок капіталів виконує такі функції:

По-перше, об’єднує дрібні розрізнені грошові заощадження населення, державних підрозділів, приватного бізнесу, зарубіжних інвесторів і створює великі грошові фонди.

По-друге, трансформує грошові кошти в позичковий капітал, що забезпечує зовнішні джерела фінансування матеріального виробництва національної економіки.

По-третє, надає позики державним органам і населенню для вирішення таких важливих завдань, як покриття бюджетного дефіциту, фінансування частини житлового будівництва тощо.

Ринок капіталів сприяє:

зростанню виробництва і збільшенню товарообігу;

трансформації грошових заощаджень у капіталовкладення;

відновленню основного капіталу;

руху капіталів усередині країни.
Боргові ринки або ринки кредиту:

За допомогою фінансових інструментів суб'єкти господарювання беруть гроші в борг і використовують їх на свої потреби. Основними фінансовими інструментами на цих ринках є облігації, закладні та векселі, термін обігу яких перевищує 1 рік;
Ринки акціонерного капіталу:
За допомогою акцій інвестори мають можливість об'єднати гроші, вкласти їх у певний проект, а прибутки розподіляти пропорційно до вкладених коштів.
Міжнародний ринок капіталу:
На міжнародному ринку процеси купівлі-продажу товарів фінансового ринку регламентуються законами і нормативними актами з міжнародної торгівлі. Відповідальність за дотримання цих правил несе держава, суб'єкти якої виходять на світовий ринок.
Ринок капіталу характеризується такими особливостями
Його функціонування визначається потребою нагромадження капіталу
Попит на капітал залежить від його граничної продуктивності
Пропонування капіталу визначається     вигодами(доходами)кредитора від надання грошей у
   тимчасове користування боржникові.
4)Процент-ціна ринку капіталу-узгоджує інтереси кредитора та       позичальника й визначається за формулоюі = В/К  100%
Учасниками ринку капіталів є:
первинні інвестори, якими є власники вільних фінансових ресурсів, що мобілізовані банками і перетворені у позиковий капітал
спеціалізовані посередники - кредитно-фінансові організації, що здійснюють безпосереднє залучення (акумуляцію) коштів, перетворення їх у позиковий капітал і подальшу тимчасову передачу його позичальникам на зворотній основі за плату у формі відсотків;
позичальники - юридичні і фізичні особи, а також держава, що відчувають нестачу у фінансових ресурсах і готові заплатити спеціалізованому посереднику за право тимчасового користування ними.
Таким чином, ринок капіталів забезпечує платоспроможність фінансової системи, максимальне узгодження загальногосподарських процесів нагромадження та інвестування як за обсягом, так і за структурою.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Вставні слова й словосполучення»

text:
Вставні слова й словосполучення
Звичайно, в кожного єдине,Як і Дніпрова течія,Домашнє вогнище родинне,Оселя наша і сім’я.                   Д.Білоус
Вставні слова, словосполучення, речення
граматично не пов'язані з членами речення
 виражають ставлення мовця до висловленого
 характеризують спосіб оформлення думки
не несуть нової інформації
уточнюють основне повідомлення
Групи вставних конструкцій
Виражають упевненість, невпевненість, сумнів
Виражають задоволення, незадоволення, радість, жаль, здивування
Указують на джерело повідомлення
Указують на зв'язок думок, послідовність викладу
Привертають увагу співрозмовника
Групи, які виражають упевненість, невпевненість, сумнів
Приклади:
безумовно
може бути
щоправда
без сумніву
сподіваюся
здається
Групи, яка виражає задоволення, незадоволення, радість, жаль
Приклади:
на щастя
на диво
слава Богу
 як навмисне
 чого доброго
як на зло
 на сором
Групи,які вказують на джерело повідомлення
Приклади:
по-моєму
по-твоєму
 як відомо
за словами...
мовляв
на мою думку
Група, яка вказує на зв'язок думок, послідовність викладу
Приклади:
по-перше
нарешті
отже
інакше кажучи
проте
однак
Група, яка привертає увагу співрозмовника
Приклади:
чуєте
бачиш
 зверніть увагу
між нами кажучи
зрозумійте
даруйте
Зверніть увагу!
дієслова (здається, кажуть, думаю)
прислівники (звичайно, видно, можливо)
іменники (правда, на жаль,
на щастя)
у реченні можуть виконувати різні функції - бути членами речення і вставними словами
Вставні речення
Значення, які властиві вставним словам, можуть виражатися і цілими реченнями.
Наприклад:
 Як ми вже знаємо, по дорозі з Харкова Гребінка зупинився в Кременчуці (П. Жур).
Ну а ви, я бачу, здружилися (М. Трублаїні).
Стилістичні особливості
Вставні слова (словосполучення, речення) вживаються в різних стилях мови. У науковому та публіцистичному здебільшого вживаються ті з них, що вказують на порядок висловлення думки, джерело інформації, достовірність висловленого тощо.


Презентація на тему «Сутність і функції грошей»


title: Презентація на тему «Продуктивність праці як показник економічної ефективності»

text:
Продуктивність праці як показник економічної ефективності
Доповідач:
Завражний Дмитро
Економічна ефективність – досягнення найбільших результатів за найменших витрат живої та уречевленої праці, це конкретна форма вияву закону економії часу.
Узагальнюючим показником ефективності використання робочої сили є продуктивність праці.
Продуктивність праці - це показник трудової діяльності працівників.

Основні шляхи
 підвищення продуктивності праці
розвиток і впровадження у виробництво досягнень науково-технічного прогресу;

піднесення загальноосвітнього, культурно-технічного та професійного рівня працівників;

раціональне використання природних, матеріальних, трудових ресурсів;

поліпшення організації та управління виробництвом;

впровадження ефективних матеріальних і моральних стимулів до праці.

В ринкових умовах важливу роль для зростання продуктивності праці має максимальне використання діючих потужностей.
Поліпшення використання засобів праці здійснюється за трьома напрямками:
екстенсивність використання праці;
інтенсивність праці;
техніко-технологічний рівень вдосконалення виробництва.
Велике значення для підвищення продуктивності праці мають організаційно-економічні фактори, які визначаються рівнем організації виробництва, праці й управління. До таких факторів належать:
удосконалення форм організації суспільного виробництва;

удосконалення організації праці;

удосконалення організації управління виробництвом.
Для формування належного ставлення до праці необхідно створювати такі умови, щоб персонал сприймав свою працю як свідому діяльність. Система мотивації повинна розвивати почуття належності до конкретної організації. І основу будь-якої моделі мотивації накладають передусім психологічні аспекти.
Кваліфікація є значним сигналом на ринку праці. Рівень освіти індивіда можна визначити за кількома параметрами — за кількістю років навчання, отриманим ступенем, репутацією навчального закладу, що присвоює ступень, середнім балом.
Серед організаційно-економічних факторів підвищення продуктивності праці окреме місце посідають умови праці – сукупність факторів виробничого середовища, що впливають на здоров'я людини, її працездатність, результати її праці
Отже, підвищення продуктивності праці є безперечною умовою прогресу і розвитку виробництва. Чим більше продуктивність праці будь-якого підприємства, тим воно є більш економічно ефективним як для себе так і для країни.

Розглядаючи підприємства, можна відмітити, що для успішного та прибуткового ведення бізнесу основним показником є економічна ефективність. Безпосередній вплив на економічну ефективність дає продуктивність праці. Адже чим вона більша, тим прибутковіше те чи інше підприємство. Але для досягнення більшого рівню прибутковості потрібно підвищувати продуктивність праці. Це може бути мотивація до роботи, фінансове стимулювання, покращення умов праці, підвищення кваліфікації, використання більш ефективних знарядь  праці та ін. Отже, продуктивність праці є важливим показником економічної ефективності.
Висновок:
Дякую за увагу!!!


Презентація на тему «Фізичні та хімічні явища» (варіант 4)


title: Презентація на тему «Злочинність»

text:
Злочинність
Відносно масове, історично мінливе, соціальне і кримінально-правове явище, що являє собою цілісну сукупність всіх злочинів, вчинених на певній території за відповідний період часу.

Підготував Венцеславський Данило
Поняття та види злочинів
Злодій — людина, яка чинить злодіяння, злочини в тій чи іншій системі цінностей чи законів, зокрема людина, яка чинить злодіяння з точки зору іншої людини, групи людей, людства в цілому тощо. Протилежністю злодія є добродій.
Поділ людських вчинків на добрі і злі, схвалення одних і осуд інших відігравали, відіграють та будуть відігравати важливе значення у житті людства.
Природа людини, наявність у неї свободи вибору, суперечливий характер соціального буття призводять до того, що одна й та ж людина здатна робити як добрі, так і злі вчинки, будучи добродієм в очах одних і злодієм в очах інших.

Поняття та види злочинів
Суспільство завжди намагається жити за встановленими правилами, проте немає жодної людської спільноти, у якій би такі правила не порушувалися. Часто такі порушення мають дріб'язковий характер — наприклад, запізнення учня на урок, перехід дороги за межами пішохідного переходу, а іноді є надзвичайно небезпечними, як от крадіжка чи вбивство людини. Незначні порушення носять назву проступок. Відносини, пов'язані зі вчиненням людьми суспільнонебезпечних діянь та визначенням відповідальності за їх вчинення регулює кримінальне право, а самі ці діяння називаються злочинами.
Правопорушення: проступки і злочини вивчає наука деліктологія. Злочинність вивчає наука кримінологія.

Злочини діляться
невеликої тяжкості
середньої тяжкості
тяжкі
особливо тяжкі

Крадіжка
Крадіжка є різновидом викрадення, вирізняючись з-поміж інших видів викрадення спосіб вилучення майна — таємністю. Таємність як ознака полягає у тому, що особа, яка вчиняє крадіжку, вважає, що вилучає майно непомітно для потерпілого. Істотним моментом є саме факт усвідомлення таємності злочинцем, навіть коли таку крадіжку помічав потерпілий чи інші особи, а злочинець вважав, що діє непомітно від них — таке діяння залишатиметься саме крадіжкою.
Злодійський «закон»
Відданість і підтримка злодійський ідеї ;
Неприпустимість співпраці з правоохоронними органами ;
Чесність по відношенню один до одного;
Залучення в своє середовище нових членів , особливо молоді;
Заборону на заняття політичною діяльністю ;
Стежити за порядком в ВТТ і СІЗО, встановлювати там владу злодіїв у законі;

Злодії в законі
Злодії в законі (рос. вор в законе) — специфічне для СРСР (в подальшому для Росії, України, та країн СНД) злочинне об'єднання, яке не має аналогів у світовій кримінальній практиці, що утворилося в 30-х роках XX століття і характеризується наявністю жорсткого кодексу кримінальних традицій, а також винятковим рівнем закритості і конспіративності.
Вуличне кримінальне правопорушення
До кримінальних правопорушень, що вчинені в умовах вулиці, належать:
крадіжки з ресторанів, кафе, закладів громадського харчування, магазинів, ларків, кіосків, транспортних засобів, інших об'єктів, якщо проникнення в них здійснено безпосередньо з вулиці;
незаконне заволодіння транспортним засобом, якщо він знаходився на вулиці, біля будинків, на стоянках, які не охороняються.

Наркотики

Офіційним визнанням речовини наркотичною в Україні є включення її до переліку наркотиків наказом міністра охорони здоров'я.
Термін «наркотична речовина» включає три критерії:
медичний;
соціальний;
юридичний;

Злочинність в Україні


Презентація на тему «Сучасна зорова поезія»


title: Презентація на тему «Російський балет» (варіант 8)

text:
Російський балет
Балет – Синтетичний вид сценічного мистецтва, в якому зміст вистави розкривається переважно засобами пластичного танцю, міміки й музики.
Галерея артистів Російського балету
Майя Плісецька
Безумовно, самої знаменитої російської балериною, що увійшла в історію рекордно довгої балетної кар'єрою, є москвичка Майя Плісецька.
Ганна  Павлова
Ганну Павлову називали ліричною балериною. З восьми років мріяла танцювати у балеті. Її мрія здійснилася. Випускниця Вагановського училища була прийнята в трупу Санкт-Петербурзького Маріїїнського театру. За чотирнадцять років служби на сцені Маріїнського театру вона виконала партії більше ніж у сорока балетах.
Вацлав  Ніжинський
Вацлав Ніжинський – один із тих, хто приніс славу російському балету у першій четверті ХХ століття. Його танець був містично яскравим і надзвичайно легким.
Галина Уланова
Галину Уланову називали богинею, людиною з іншого виміру, душею російського балету, яка принесла на сцену особливу духовну атмосферу, зумівши досягти дивовижної гармонії зовнішньої і внутрішньої пластичності.
Володимир васильєв
Про Васильєва говорили, що він танцює не тільки всім своїм тілом, але і кожною його клітинкою, пульсуючим ритмом, вражаючи рідкісним поєднанням експресії, віртуозної техніки, з безсумнівним акторським талантом, умінням перевтілюватися.
Матильда Кшесинска
Була відома як фаворитка Миколи ІІ. Після закінчення Імператорського театрального училища, Матильда, була прийнята в Маріїнський  театр. Славу одній із самих талановитих балерин їй принесло віртуозне  виконання Єсмеральди в одноіменном балеті 1899 року.
Анастасія Волочкова
Анастасія Волочкова-одна з найвидатніших сучасних балерин Росії.
Дякую За увагу!!!


title: Презентація на тему «Основні принципи порятунку та захисту людей»

text:
.
3
2
1

3
2
1
6
5
4
5
4
3
2
1
6
5
4
3
2
1