title: Презентація на тему «Petrykivka style of painting» (варіант 2)

text:
Petrykivsky Painting

Petrykivsky painting or “petrykivka” is traditional Ukrainian decorative painting, which originates from Dnipropetrovsk oblast of Ukraine,Petrykivka village. Pertykivsky painting traditionally decorated everyday household items, and the earliest samples of it date back to the 17th century.
The distinctive features of this handicraft are the patterns, unusual technique and white background.
Of the three elders Petrikivsky Pilipenko Irina Ulyanivna most traditional.
Striking fine artistic taste and artistic skill Tatiana Paty, which "by eye", but his masterly created the paradise bush with simple field and garden flowers, rose from snags and strawberries
Thank you
for your
attention.


Презентація на тему «Моя майбутня професія – лікар» (варіант 3)


Презентація на тему «Захист тварин в Україні»


title: Презентація на тему «Longfellow»

text:
HENRY WADSWORTH LONGFELLOW

(1807-1882)
Biography of Henry Wadsworth Longfellow
Henry Wadsworth-Longfellow was a powerful figure in the cultural life of nineteenth century America. Born in 1807, he had become a national literary figure by the 1850s and a world-famous personality by the time of his death in 1882 Henry's grandfather, Peleg Wadsworth (1748-1829), was a Revolutionary War general who later served seven terms in the United States Congress. The family home in Portland was built for Peleg in 1785-6. Father Stephen Longfellow (1776-1849) was a lawyer and legislator who helped found many of Maine's early cultural institutions, including the Maine Historical Society (1822). Henry's mother and early encourager was Zilpah Wadsworth Longfellow (1778-1851), direct descendant of Plymouth's John and Priscilla Alden, and a woman of learning, wit, and liberal religious convictions. Longfellow attended Bowdoin College, in Brunswick, Maine, where he met Nathaniel Hawthorne, his lifelong friend and literary colleague. After graduation in 1825 and three years of touring and study in Europe, he assumed the professorship of modern languages — then a relatively new field — at Bowdoin. His publishing record (six foreign language textbooks in as many years) finally earned him a similar post at Harvard in 1834, beginning his long association with the city of Cambridge. Longfellow published his first poem at age thirteen in the Portland Evening Gazette — a precocious sign of an astounding literary career as editor, anthologist, translator, playwright, novelist, and, above all, poet. His many published works sold in phenomenal numbers and multiple editions. Most important are Ballads and Other Poems (1841), Poems on Slavery (1844), Evangeline (1847), The Song of Hiawatha (1855), The Courtship of Miles Standish (1858), Tales of a Wayside Inn (1863), his translation of Dante's Divine Comedy (1867), and Keramos (1878).
One of Longfellow's favorite metaphors is the backward glance. People in the present look back into their distant pasts and make a discovery. What had once been history — political, conflicted, sad, and bloody — could now be seen as imaginative myth: ordered, noble, and a source of strength. Longfellow wrote for a young nation ready to make this backward glance.
Marriage to Frances "Fanny" Appleton
Longfellow began courting Frances "Fanny" Appleton, the daughter of a wealthy Boston industrialist, Nathan Appleton. During the courtship, he frequently walked from Harvard to her home in Boston, crossing the Boston Bridge. That bridge was subsequently demolished and replaced in 1906 by a new bridge, which was eventually renamed as the Longfellow Bridge.
After seven years, Fanny finally agreed to marriage, and they were wed in 1843. Nathan Appleton bought the Craigie House, overlooking the Charles River as a wedding present to the pair. The house was occupied during the American Revolution by General George Washington and his staff.[4]
His love for Fanny is evident in the following lines from Longfellow's only love poem, the sonnet "The Evening Star", which he wrote in October, 1845: "O my beloved, my sweet Hesperus! My morning and my evening star of love!"
He and Fanny had six children:
Charles Appleton (1844-1893)
Ernest Wadsworth (1845-1921)
Fanny (1847-1848)
Alice Mary (1850-1928)
Edith (1853-1915), who married Richard Henry Dana III, son of Richard Henry Dana
Anne Allegra (1855-1934)
When the younger Fanny was born on April 7, 1847, Dr. Nathan Cooley Keep administered the first obstetric anesthetic in the United States to Fanny Longfellow.
Longfellow retired from Harvard in 1854, devoting himself entirely to writing. He was awarded an honorary doctorate of Laws from Harvard in 1859.
Frances "Fanny" Appleton
List of Longfellow's Works
Coplas de Don Jorge Manrique (Translation from Spanish) (1833)
Outre-Mer: A Pilgrimage Beyond the Sea (Travelogue) (1835)
Voices of the Night: Ballads; and other Poems (1839)
Hyperion, a Romance (1839)
Ballads and Other Poems (1842)
Poems on Slavery (1842)
The Spanish Student. A Play in Three Acts (1843)
Poets and Poetry of Europe (Translations) (1844)
The Belfry of Bruges and Other Poems (1845)
Evangeline: A Tale of Acadie (Epic Poem) (1847)
Kavanagh: A Tale (1849)
The Seaside and the Fireside (Poetry)(1850)
The Golden Legend (Dramatic Poem)(1851)
The Song of Hiawatha (Epic Poem) (1855)
The Courtship of Miles Standish and Other Poems (1858)
Tales of a Wayside Inn (Poetry)(1863)
Household Poems (1865)
Flower-de-Luce (Poetry)(1867)
Dante's Divine Comedy (Translation)(1867)
The New England Tragedies (1868)
The Divine Tragedy (1871)
Christus: A Mystery (1872)
Three Books of Song (1872)
Aftermath (Poem)(1873)
The Masque of Pandora and Other Poems (1875)
Kéramos and Other Poems (1878)
Ultima Thule (1880)
In the Harbor (Poems)(1882)
The Village BlacksmithManuscript
Emerson’s Distaste
In his famous essay "The Poet," Emerson claims that men who are skilled in the use of words are not true poets, saying, "...we do not speak now of men of poetical talents, or of industry and skill in metre, but of the true poet" (qtd. in Richards, 103). And slightly later, he adds, "For it is not metres, but a metre-making argument, that makes a poem" (104). According to Emerson, a poet who values form over thought is not a poet at all, but rather merely a skilled manipulator of words. For him, a poet must be the articulator of some genuine thought or argument; it does not suffice to merely create a poem solely on the sound and effect of words.
In 1844, the same year that Emerson published his essay, Henry Wadsworth Longfellow published "The Day is Done," a poem that argues directly against the point made in "The Poet." Longfellow is hyperaware of the meter, rhyme, word choice, and overall sound of his poem; in fact, those elements are what make the poem a cohesive and successful piece of work. As a result of Longfellow's attention to the effect of the words and seeming disregard for what Emerson would call a "metre-making argument," "The Day is Done" serves as a counter-argument to Emerson's initial claim.
Major Themes, Historical Perspectives, and Personal Issues
Longfellow's themes in the poems in this collection are nearly indistinguishable from those of his contemporaries in England. It's useful to show him, therefore, as an example of the branch of American literature that created itself in admiring imitation of English literature. He is also that rare thing, a genuine celebrity of a poet, whose fame has subsided and whose stature has shrunk accordingly. Many of the poems we now admire most are from his later years, and conform better to modern taste than the poems for which he was famous in his lifetime. Thus, he can be used as a good example of the ways in which changing literary tastes alter literary reputations.
Significant Form, Style, or Artistic Conventions
Longfellow's poems are not only accessible in their meaning, but they are also highly regular in their form. It is very simple to teach metrics with Longfellow because he provides easy and memorable examples of so many metrical schemes. These can be presented in connection with Longfellow's personal history, for he is of course an academic poet, and as such a poet writing often self-consciously from a learned perspective. Thus, nothing with him seems wholly spontaneous or accidental.
“The Song of Hiawatha” Critical Analysis
While The Song of Hiawatha was roundly praised on both sides of the Atlantic after its publication, criticism in more recent years has been considerably less laudatory. Longfellow's choice to mimic the solemn, unrhymed tetrameter of the Finns’ Kalevala has caused his poem to be criticized by many, to the extent that some have felt Longfellow plagiarized the Finnish work. While the poem was sometimes mocked by his contemporaries, it has been subjected to increasing satire through the years, even being lampooned in Marx Brothers films and Bugs Bunny cartoons. Critics have also debated what sources Longfellow used, and some have been annoyed by the anachronism of the arrival of white men when Hiawatha's stories are more properly set long before the European settlers arrived. Nevertheless Longfellow’s poem was popular with the public. Despite the flaws critics have highlighted in the work, The Song of Hiawatha is still widely accepted as a significant nineteenth-century American poem.


title: Презентація на тему «Школа моєї мрії»

text:
Школа моєї мрії

     Вчителі повинні бути:
дружелюбними;
Комунікативними;
Веселими;
Кваліфікованими.

Учні повинні бути:
старанними;

ввічливими

розумними

дисциплінованими
Наші уроки завжди:
Зацікавлюють
Знайомлять із чимось новим
Змушуюють проявити фантазію
Проводяться  у вигляді гри
Спорт в шкільному житті
Майданчики для ігри в футбол , баскетбол , хокей;
Додаткові заняття у різних видах спорту;
Спортивне обладнання.
Особливі побажання
Басейн;
Душ;
Кінний спорт;
Бейсбол;
Кімната відпочинку.
Проект втілення мрії в життя
Добре вчитися.
Вивчення іноземних мов.
Здобуття професії.
Початок будування.
Пошук інвесторів.
“Welcome to school”
Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Європейська музична культура» (варіант 2)

text:
1
ЄВРОПЕЙСЬКА МУЗИЧНА
                   КУЛЬТУРА
2
КОМПОЗИТОРИ ВІДЕНСЬКОЇ ШКОЛИ
3

Віденська школа (нім. Wiener Klassik)  ̶  мистецький напрям у європейській музичній культурі 2-ї половини XVIII — початку XIX століття.
Віденська школа
Представники:
Франц Йозеф Гайдн;
Вольфганг-Амадей Моцарт;
Людвіг ван Бетховен;
Штрауси – батько та син
Франц шуберт та інші

4
Вольфганг-Амадей Моцарт(1756–1791)
«Вічне сонячне світло в музиці, ім’я тобі "Моцарт"».
 (А. Г. Рубінштейн)

5
6
Йоганн Моцарт
У віці 4-х років Моцарт створив концерт для клавесина.
З 6-ти років разом із сестрою почав виступати з концертами в різних містах Європи.
Домашній концерт (Йоганн Моцарт, його батько та сестра)
7
КОМПОЗИТОРИ-РОМАНТИКИ

Романтизм — напрям у європейському мистецтві кінця XVIII — початку XIX ст., що виник в атмосфері розчарувань, сумнівів та безнадійності, які панували у тогочасному суспільстві, унаслідок відриву мрії від реальності.
Композитори-романтики зосередили увагу на багатому і складному внутрішньому світі людини.
У своїй творчості вони надають перевагу жанру мініатюри — як вокальної, так і інструментальної.
8
Представники романтизму :
Ф. Шопен
Ф. Ліст
П. Чайковський та інші
9
10
Фредерік Шопен (1810 ̶ 1849)
Шопен писав твори винятково для фортепіано.  Він не залишив жодної опери, симфонії чи увертюри.
11
Фредерік Франсуа Шопен
Музей Шопена у Варшаві
12
Ференц (Франц) Ліст(1811 ̶ 1886)
13
Ференц (Франц) Ліст
Розпочав свої публічні виступи в 9 років.
Багатогранна творча діяльність Ліста охоплює близько 60 років. Упродовж свого життя він створив понад 1300 творів.
Улюблений жанр Ф.Ліста – расподія.
14
Будинок-музей Ліста у Веймері
Ференц (Франц) Ліст
15
ФРАНЦУЗЬКІ ШАНСОНЬЄ
Французька музика завжди асоціювалася із витонченістю, ліричністю та поетичністю. Французька пісня зачаровує, хвилює слухачів. І саме таку музику, поліфонічну за своїм змістом, називали у XV—XVI ст. шансоном.
Ранні шансони розвинулися з таких жанрів народної музики, як балади, рондо, а також із мистецтва трубадурів.
Першим значним автором шансонів був Гійом де Машо (XIV ст.).
16
17
Едіт Піаф
Справжнє ім’я –Едіт Джованна Гассіон(1915 ̶ 1963)
18
Едіт Піаф
«Публіка втягує тебе у свої обійми, відкриває своє серце та поглинає тебе повністю. Ти сповнюєшся її любовʼю, а вона – твоєю».

Едіт Піаф — французька співачка й акторка, одна з найвідоміших естрадних співачок у світі.
1958 року Едіт почала виступати в концертній залі «Олімпія» — успіх був фантастичним.
19
20
Вільгельм Ріхард Вагнер(1813 ̶ 1883)
21

Музика була написана в єдиному творчому пориві – за сім тижнів (серпень-вересень 1841 р. )
Твір сповнений драматизму, таємничості. Опера поєднує народно-побутові сцени з фантастичними.
Вільгельм Ріхард Вагнер
«Летючий голландець»
22
Вільгельм Ріхард Вагнер

Арія Єлизавети – виконує Вікторія де Лос Анхелес  (1961)
Боротьба за душу Тангейзера – світу духовного, морального обов’язку  та світу земної любові (чуттєва насолода)
«Тангейзер»


title: Презентація на тему «Романтизм» (варіант 6)

text:
Романти́зм — ідейний рух у літературі й мистецтві, що виник наприкінці 18 століття у Німеччині, Великій Британії й Франції, поширився на початку 19 століття в Російській  імперії, Польщі й Австрії, а з середини 19 століття охопив інші країни Європи та Північної і Південної Америки.
Характерними ознаками романтизму є заперечення раціоналізму, відмова від суворої нормативності в художній творчості, культ почуттів людини; увага до особистості, її індивідуальних рис; неприйняття буденності й звеличення „життя духу“; наявність провідних мотивів самостійності, світової скорботи (національної туги) та романтичного бунту, нескореності; історизму та захоплення фольклором.
Романтизм, що виник після французької революції, в умовах утверджуваного на зламі 18 — 19 століття абсолютизму, був реакцією проти раціоналізму доби Просвітництва і застиглих форм, схем і канонів класицизму та подекуди проти сентименталізму. Філософську базу романтизму заклав німецький філософ Фрідріх Шеллінг. Визначальними для романтизму стали ідеалізм у філософії і культ почуттів, а не розуму, звернення до народності, захоплення фольклоромі народною мистецькою творчістю, шукання історичної свідомості й посилене вивчення історичного минулого, інколи втеча від довколишньої дійсності в ідеалізоване минуле або у вимріяне майбутнє чи й у фантастику. Романтизм призвів до вироблення романтичного світогляду та романтичного стилю і постання нових літературних жанрів — балади, ліричної пісні, романсової лірики, історичних романів і драми.

Романтизм сформувався на тлі суспільної кризи як прояв незгоди з тенденціями кінця XVIII ст.

Романтизм в українській літературі
       Євген Гребінка, як і багато хто в українській, російській та польській літературі, вдавався в умовах миколаївської реакції до жанру байки. У байках Гребінки відбито соціальні суперечності тогочасної дійсності. Езопівською, сповненою алегорій мовою, він, бачачи соціальну й національну несправедливість тогочасної царської Росії, наважувався говорити сувору і сміливу правду. Майже в усіх його байках хижакам і гнобителям протистоїть простий чоловік, кий має здоровий глузд і мораль, і цим протиставляється автором багатим, крутіям, здирникам, чинодралам. Наприклад, у байці «Ведмежий суд» він викриває тогочасні порядки, продажність і корупцію в судових установах миколаївської Росії, де судді, Ведмеді та Вовки, за доносом Лисиці готові розтерзати жертву, бідолашного Вола, за те, що той лиш «їв сіно, і овес, і сіль».
      У своїх байках, коротких мініатюрах, побудованих, як у драматичних творах, на протиставленні й зіткненні характерів, добра і зла, Гребінка досяг простоти й легкості стилю, влучності характеристики персонажів, завдяки чому його твори стали явищем в українській літературі того часу.
       Євген Гребінка успішно виступав і як прозаїк, автор історичних повістей, нарисів та роману «Чайковський», присвяченого подіям визвольної війни 1648–1654 років.. Створено його на основі родинних переказів, оскільки мати Гребінки походила з роду Чайковських. У «Чайковському» Гребінка, продовжуючи лінію М.Гоголя, творами якого тоді зачитувалися Росія й Україна, створив широке епічне полотно, зобразив суворе життя козаків, їхню мужність і вірність у дружбі. Гребінка звертався й до так званих злободенних тем, дуже гостро вирішуючи тему маленької людини у жорстокому суспільстві.

Євген Гребінка
Ось Сонечко зійшло, і світить нам, і гріє, І божий мир як маківка цвіте,На небі чистому ген Хмара бовваніє. Та Хмара надулась і річ таку гуде: «що вже мені се Сонце надоїло! Чого воно так землю веселить? Хоч я насуплюся, воно таки блищить. Я полечу йому назустріч сміло, Я здужаю його собою затемнить». Дивлюсь - і Хмарами півнеба замостило, На Сонечко мов ніччю налягло. А Сонце вище підплило І Хмари ті позолотило.

        Романтизм у Франції
       Віктор Гюго - єдиний у Європі, хто залишився вірним романтичному напряму до кінця життя, тоді, як загалом романтичний рух у французькій літературі вичерпався уже в 40-50 роках 19 ст., а в німецькій літературі в 20-ті роки. Він один з багатьох, хто не прокляв Французьку революцію, ідеї революції взагалі, хто зберіг віру та оптимізм у можливість розумного поступу і творчого потенціалу людини і людства. Саме завдяки Віктору Гюго французький романтизм сприймався як найбільш соціально орієнтований, наснажений соціальними ідеями: співчуття до бідних та знедолених, вимога соціальної справедливості.

      Над драмою «Рюї Блаз» Гюго працював трохи більше місяця - з 8 липня по 11 серпня 1838. Спочатку він коливався у виборі її назви. Збереглися авторські варіанти назв: «Королева нудьгує» і «Помста дона Саллюстія». Але потім Гюго їх забракував, віддавши перевагу цим зовні ефектним назвами просте «Рюї Блаз», яким підкреслювалося значення повсталої проти розтлінного суспільства особистості, бунтаря з народу.
      Основний сюжет п'єси будується навколо інтриги, яку задумав міністр поліції дон Саллюстій де Базан, щоб помститися королеві. Дон Саллюстий де Базан спокусив фрейліну королеви і відмовляється з нею одружитися. Королева з презирством звільняє його і відправляє у вигнання. Дон Саллюстий пропонує свого кузена - дону Сезару де Базанов - шляхетному розбійнику, що ховається від закону - заступництво і гроші в обмін на послугу: той повинен спокусити королеву. Дон Сезар з обуренням відмовляється: хоча він проциндрив стан і став розбійником, але він відмовляється образити королеву і жінку. В результаті розмови двох кузенів дона Сезара де Басана заарештовують за наказом дона Саллюстия і відправляють на галери. Один із слуг дона Саллюстия, Рюї Блаз - молода людина, нещодавно закінчив університет, як дві краплі води схожий на його кузена. Дон Саллюстий вводить РюиїБлаза під виглядом свого кузена дона Сезара де Базана у вище суспільство і наказує слузі домогтися розташування королеви. Рюї Блаз, давно і безнадійно закоханий в королеву, погоджується.

Віктор Гюго
“ Рюї Блаз ”

Романтизм у  літературі  США
      Джеймс Фенімор Купер - американський романіст і сатирик. Класик пригодницької літератури.
Незабаром після народження Фенімора його батько, суддя Вільям Купер (англ.) Рос., Досить багатий землевласник, переселився в штат Нью-Йорк і заснував там селище Куперстаун (англ.) Рос., Що перетворився на містечко. Отримавши початкову освіту в місцевій школі, Купер відправився в Єльський університет, проте, не закінчивши курсу, поступив на морську службу (1806-1811) і був призначений до споруді військового судна на озері Онтаріо.

      Цій обставині ми зобов'язані чудовими описами Онтаріо, яке трапляється в його знаменитому романі «Слідопит, або На берегах Онтаріо». У 1811 році одружився на француженці Делане, що походила з сім'ї, симпатизувала Англії в епоху війни за незалежність; її впливом пояснюються ті порівняно м'які відгуки про англійців та англійською уряді, які зустрічаються в ранніх романах Купера. Випадок зробив його письменником. Читаючи одного разу вголос дружині якийсь роман, Купер зауважив, що неважко написати краще. Дружина зловила його на слові, і щоб не здатися хвальком, він у кілька тижнів написав свій перший роман «Обережність» .
      Після повернення з Європи Купер написав політичну алегорію «Монікіни» (1835), п'ять томів подорожніх нотаток (1836-1838), кількох романів з американського життя , памфлет «Американський демократ» . Крім того, написав ще «Історію американського флоту» . Виявлене в цьому творі прагнення до цілковитого безпристрасності не задовольнило ні його співвітчизників, ні англійців; полеміка, їм викликана, отруїла останні роки життя Купера. Помер Фенімор Купер 14 вересня 1851 від цирозу печінки.
      «Червоний Корсар» - один з найбільш відомих морських романів класика американської літератури Ф. Купера, створений в 1827 році. Герой роману, пірат і контрабандист, кидає виклик військовому флоту англійського короля. В образах капітана Хайдегера і його товаришів, мужніх людей, загартованих вічним єдиноборством зі стихією, письменник опоетизував боротьбу за свободу проти тиранії.

Джеймс Фенімор Купер
“Червоний косар”

Романтизм у Німеччині
        Генріх Гейне: великий «розстрига романтизму»
З Гейне ми попадаємо в атмосферу того 19 століття, що був століттям революційно-демократичних рухів, перших виступів робітничого класу й розвитку соціалістичних ідей; ми виходимо за межі тільки німецької національної суспільної проблематики, який часом обмежувалися романтики, у широкий мир загальноєвропейських процесів і ідейних шукань.
      Гейне народився й виріс у Дюссельдорфі, розташованому в Рейнській провінції, що граничить із Францією. Тут розвиток буржуазних відносин ішло швидше, ніж в інших областях країни, будувалися заводи, фабрики. Гейне відкрив нові можливості у поезії й у прозі, з’єднавши лірикові з публіцистикою, а публіцистику з лірикою. У його ліричних віршах, багато хто з яких покладені на музику й переведені на інші мови, простота й задушевність німецьких народних пісень з’єдналися зі світовідчуванням людини XIX сторіччя, з його ідейними шуканнями й рефлексією.
      Фантазія Гейне, дивно яскрава, нестримна, що постійно породжує несподівані образні сполучення, незвичайні метафори й порівняння, з’єднана із цілеспрямованим, гострим аналізом сучасної йому дійсності. Його іронія, .родинна романтичної, до неї висхідна й від її ж успадкованої деякої своєї особливості (глузливе обігравання, романтичної мрії, самоіронію художника), носить все-таки новий характер, тому що інтелектуально по своїй; природі й багато в чому пов’язана з аналитичностью художнього мислення поета. У творах Гейне, як і в романтиків, фантастика живе всюди, але романтичні здогади про закономірності дійсності переміняються в зрілий період його творчості тверезим аналізом.

Генріх Гейне
“Книга пісень”

Романтизм у Польщі
      Ада́м Бе́рнард Міцке́вич — один із найвидатніших польських поетів, засновник польського романтизму, діяч національно-визвольного руху. Засновник польської романтичної драми і вдома, і в Західній Європі порівнюється з Байроном та Ґете. Під час свого життя у Парижі був професором Слов'янської літератури в Коледж де Франс. В основному відомий як автор поетичної новели «Дзяди» та національного епосу «Пан Тадеуш» який вважають останнім великим епосом шляхетної культури Речі Посполитої.
     В історію польської літератури XIX століття А. Міцкевич увійшов як один з найбільш яскравих і талановитих представників польського революційного романтизму, як поет, який відбив у своїй творчості інтереси пригнобленого польського народу. Він мріяв про світле майбутнє своєї батьківщини і твердо вірив у наступ довгоочікуваної для його вітчизни "зорі звільнення". Міцкевич був одним з перших польських поетів, який зрозумів неминучість руйнування і загибелі старої, реакційно налаштованої шляхетської Польщі. У кращих творах поета знайшли відображення його революційно-демократичні настрої.
     Однак найбільша заслуга Міцкевича полягає в тому, що, прийшовши до революційного демократизму, він став виразником передових ідей свого часу, натхненником і співаком визвольної боротьби свого народу.
Однією з найпопулярніших збірок є Кримські сонети.

Пілігрім

Країна розкоші прослалась підо мною,Вгорі — блакить ясна, тут — лиця чарівні.Чому ж у дальній край так хочеться мені,Чом ще за дальшою я плачу давниною?
О Литво! Шум лісів, породжених тобою,Миліший, ніж Байдар всі солов'ї гучні,І більше я радів твоїй трясовині,Як цим шовковицям з їх ніжною красою!
На лоні красоти, серед казкових див,Чом лину серцем я до молодого ранку,До тої, що колись так ніжно полюбив?
В краю, заказанім для мене, ти, коханко,Як ходиш по моїх недавніх ще слідах,Чи згадуєш мене хоч іноді в думках?

 Руїни замку в Балаклаві

Ці замки, що лежать у безладі руїн,—Сторожа і краса твоя, невдячний Криме!Тепер уламки це, що гад живе між ними,Чи гірший, аніж гад, людського роду син,
На вежу сходимо, тут напис є один.Можливо, це ім'я, що вчинками гучнимиБуло прославлене. Та час неумолимийПокрив зелом його серед замшілих стін.
Тут грек на камені різьбив тонкі оздоби,Монголів Генуя обертала в рабів,Намаз побожний свій отут хаджі творив.
Тепер тут чорний гриф літа при темнім гробі;Так в місті, де нема нікого, крім мерців,Чорніють прапори погребної жалоби.

Адам Міцкевич
“ Кримські сонети”

 Романтизм у Англії
       Джордж Гордон народився в Лондоні в старовинній, але збіднілій дворянській сім'ї. У десять років, після смерті двоюрідного дідуся, успадкував титул лорда та Ньюстедське абатство, старовинний маєток у графстві Ноттінгемшир (великому промисловому центрі Англії). Саме тут Байрон став свідком жахливого визиску пролетаріату й виступів луддитів. «Години дозвілля» (1807) — перша, ще не цілком самостійна збірка віршів. Сатирична поема «Англійські барди і шотландські оглядачі» (1809) поклала початок теоретичній полеміці Байрона з реакційним романтизмом, якої він не припиняв протягом всього життя. Байрон суворо осуджував поетів так званої «озерної школи» за зраду прогресивних ідей, нещадно висміював потяг до середньовіччя,містики.
      Літературну славу й світове визнання принесли Байрону перші дві пісні «Паломництво Чайльда Гарольда»(1812), написані під враженням подорожі до Португалії, Іспанії, Албанії, Греції, Туреччини. Публікація цього поетичного щоденника знаменувала собою народження революційної течії в англійському романтизмі. Саме тут Байрон уперше заявив про свої симпатії до національно-визвольної  боротьби поневолених народів і про свою ненависть до загарбницьких воєн. Для цього він використав традиційну на той час форму мандрів романтичного героя.
    “Паломництво Чайльд Гарольда»— поема Джорджа Гордона Байрона, опублікована частинами в період з 1812 по 1818 роки, в якій розповідається про враження розчарованого життям юнака від закордонної мандрівки та про роздуми, викликані цією мандрівкою. У ширшому сенсі поема відображає меланхолію та розчарування покоління, що втомилося від наполеонівських воєн
     «Паломництво» — перший літературний твір, у якому зустрічається байронічний герой. Це особливий тип ліричного героя з високим рівнем інтелекту й гостротою сприйняття, здатний легко пристосовуватися до нових ситуацій і хитро домагатися в них своєї вигоди. Це освічена й розвинута людина. Вона має харизму й привабливість, однак їй бракує цілісності, вона схильна до раптової зміни настрою, не знає чого хоче, прагне до протилежностей водночас. Загалом, байронічний герой не має жодних авторитетів, і насолоджується власноруч створеним образом вигнанця й знедоленого. Він схильний до різкості й цинізму, поведінки, що шкодить йому самому й шкідливих звичок, має нездоланне прагнення спокушати жінок. Він сексуально привабливий, почасти завдяки містичній таємничій масці, але ця сексуальна привабливість часто заводить його в халепу.

Джордж Байрон
“ Паломництво Чальд Гарольд”

Романтизм у музиці
         В якості основної проблеми романтичної музики висувається проблема особистості, причому в новому освітленні - в її конфлікті з навколишнім світом. Романтичний герой завжди самотній. Тема самотності - чи не найпопулярніша у всьому романтичному мистецтві. Дуже часто з нею пов'язана думка про творчу особистість: людина самотня, коли він є саме неабиякою, обдарованою особистістю. Артист, поет, музикант - улюблені герої в творах романтиків («Любов поета» Шумана, «Фантастична симфонія» Берліоза з її подзаголовком- «Епізод з життя артиста», симфонічна поема Ліста «Тассо»).       Властивий романтичній музиці глибокий інтерес до людської особистості висловився в переважанні в неї особистого тону. Розкриття особистої драми нерідко набувало у романтиків відтінок автобіографічності, який вносив у музику особливу щирість. Так, наприклад, багато фортепіанні твори Шумана пов'язані з історією його любові до Кларі Вик.           Справжнім відкриттям композиторів-романтиків стала тема фантастики. Музика вперше навчилася втілювати казково-фантастичні образи чисто музичними засобами. В операх XVII - XVIII століть «неземні» персонажі (як, наприклад, Цариця ночі з моцартовской «Чарівної флейти») розмовляли на «загальноприйнятому» музичній мові, мало виділяючись на тлі реальних людей
     Найважливішим моментом естетики музичного романтизму була ідея синтезу мистецтв, яка знайшла найбільш яскраве вираження в оперній творчості Вагнера і в програмній музиці Берліоза, Шумана, Ліста.

Романтизм в музиці

Романтизм у живописі
         Глибину ідей і своїх особистісних переживань живописці передають через художній образ, створений за допомогою композиції, кольору, акцентів. У різних країнах Європи були свої особливості в трактуванні романтичних образів. Це пов’язано з філософськими течіями, а також суспільно-політичною обстановкою, живим відгуком на які було мистецтво.                  Живопис не була винятком. Роздроблена на невеликі князівства і герцогства Німеччина не переживала серйозних суспільних потрясінь, художники не створювали монументальних полотен, що зображають героїв-титанів, тут інтерес викликав глибокий духовний світ людини, його краса і велич, моральні пошуки. Тому найбільш повно романтизм в живопису Німеччини представлений в портретах і пейзажах. Роботи Отто Рунге – це класичні зразки цього жанру. У портретах, виконаних живописцем, через тонку опрацювання рис обличчя, очей, через контраст світла і тіні передано прагнення художника показати суперечливість особистості, її міць і глибину відчування. Через пейзаж, трохи фантастичне, перебільшене зображення дерев, квітів і птахів, художник також намагався відкрити багатоплановість людської особистості, її схожість з природою, різноманітною і непізнаною. Яскравим представником романтизму в живописі був художник-пейзажист К. Д. Фрідріх, який робив акценти на силі і могутності природи, гірських, морських пейзажів, співзвучних людині.
         Романтизм у живописі Франції розвивався за іншими принципами. Революційні потрясіння, бурхлива громадська життя проявилися в живописі тяжінням художників до зображення історичних та фантастичних сюжетів, з патетикою і «нервовим» збудженням, яке досягалося яскравим колірним контрастом, експресією рухів, деякою хаотичністю, стихійністю композиції. Найбільш повно і яскраво романтичні ідеї представлені у творчості Т. Жеріко, Е. Делакруа. Художники майстерно користувалися кольором і світлом, створюючи пульсуючу глибину почуттів, піднесений порив до боротьби і волі.

Романтизм у живописі
Романтизм у живописі
Романтизм у живописі
Романтизм у живописі


title: Презентація на тему «Постмодернізм» (варіант 6)

text:
Презентація на тему:Постмодернізм
Виконала:
учениця 11- А класу
Борівець Ольга
		Постмодернізм
 (лат. post— «після»,  і франц. modernisme— «сучасний»)— напрям, який прийшов на зміну модернізму у літературі, філософії та мистецтві.

Милорад Павич (1929-2009)
		Сербський письменник, перекладач, історик літератури. У 2004 році  номінований на Нобелівську премію. Автор роману-лексикону “Хозарський словник”, роману-кросворду “Краєвид, намальований чаєм”, роману-довідника для гадання “Остання любов у Царгороді”.
Умберто Еко (нар. 1932)

Італійський філософ, учений, літературний критик, письменник.
 Автор романів:
 “Ім’я троянди”, “Маятник Фуко”, “Празький цвинтар”.
Пауло Коельо (нар.1947)
	Бразильський письменник. Автор романів :
“Щоденник  мага”, “Алхімік”, “Вероніка вирішує померти”.
Харукі Муракамі (нар.1949)
	Японський письменник, перекладач.
 Автор романів:
 “Трилогія пацюка”, “Хроніки механічного птаха”, “Кафка на пляжі”, “1Q84”.
Патрік Зюскінд (нар. 1939)
	Німецький письменник, кіносценарист.
Автор творів:
“Контрабас”, “Парфуми”, “Голубка”, “Історія пана Зоммера”.
Архітектура
Танцюючий будинок
Музей Гуггенгайма в  Більбао
В архітектурі стиль спрямований проти безликої стандартизації та програмового техніцизму

Малярство.Поп - арт
Пітер  Блек,   Джо Тілсон  і   Річард Сміт – виконали перші роботи в стилі арту
Карта 1961року
Джаспер  Джонс
Зебра 1983р.
Енді Уорхол
Оп – арт (оптичне мистецтво) – художня течія другої половини ХХ століття, використовується різними оптичними іллюзіями, заснованих на особливостях сприйняття плоских і просторових фігур

«Новий  реалізм» - об’єднання  художників  у Парижі  в  першій  половині 1960 – х рр.,  які  орієнтувалися  в своїй  творчості  на  основні складові “нової  реальності”
Живопис
              Постмодернізм у живопису виник дещо пізніше, ніж в архітектурі. Поворот до нього почався тільки в 70-і рр.., Проте, розпочавшись пізніше, він досить швидко прийшов до свого завершення. Про це свідчив цілий ряд виставок, що відбулися в європейських країнах на самому початку 80-х рр.. У Лондоні мала місце виставка «Новий дух в живописі» (1980), в Берліні - «Дух часу» (1981), у Парижі - «Бароко-81» (1981), в Римі - «Авангард і трансавангард» (1982), в Сен-Етьєні - «Міф. Драма. »(1982).               Названі та інші виставки красномовно говорили про те, що модернізм і авангард вичерпали себе, що вони майже непомітно й нечутно пішли зі сцени мистецтва, і їх відхід не викликав особливого жалю і тим більше трагедії чи катастрофи, що їхнє місце зайняв постмодернізм.            Особливої виділення в постмодерністській живопису заслуговує творчість французького художника Жерара Гаруста. На його прикладі найбільш яскраво видно не тільки характерні і для всього постмодернізму риси й особливості, але й ті глибокі зміни, які відбулися в положенні мистецтва за післявоєнний час.

Василь Кандиський
ДЖУЗЕППЕ АРЧИМБОЛЬДО
Василь Кандиський
Арсен Савадов
Кіно
               Постмодернізм проникає в кінематограф пізніше, ніж в інші види мистецтва. Це відбувається у другій половині 70-х рр.. На 80-і рр.. припадає розквіт постмодернізму в кіно, після чого наступає певний спад. Німецький режисер Райнер Вернер Фасбіндер став одним з перших, у творчості яких цілком виразно з'являються риси постмодернізму. Вв його роботі «Заміжжя Марії Браун», поставленої в 1978 р., риси постмодернізму виявилися найбільш виразно. Ця робота Фасбіндера близька до постмодернізму тим, що в ній розвінчується прагнення до великих цілей, які найчастіше виявляються ілюзорними. У міру наближення до них вони перетворюються на свою протилежність і замість задоволення викликають глибоке розчарування. У ще більшою мірою від постмодернізму йде присутня у фільмі еклектика, змішання різних типів розповіді - від кримінальної хроніки до класичного оповідання, поєднання абсолютно різнорідних речей - тонкого смаку і несмаку, несподівані переходи від відчутної реальності до її бутафорської ефемерності, наявність контрастних цитат і посилань, накладання музики Бетховена на свист і улюлюкання футбольних уболівальників.               Тим не менш американське кіно займає в постмодернізмі значне місце. Це не дивно, оскільки суспільство споживання знайшло в Америці найбільш повне і адекватне втілення. Знову ж таки саме в Америці «психопатологія достатку», що стала одним з головних соціальних джерел постмодернізму, отримала найбільший розвиток. Як правило, головним героєм американських постмодерністських кінострічок виступає яппі, в чию розмірене і благополучне життя несподівано вривається турбулентний, вихреобразное подія. Фільм «Індіана Джонс і храм долі» відомого режисера С. Спілберга став одним з перших, в якому проглядаються багато рис постмодернізму. Він демонструє підкреслену асоціальність і аполітичність, з'єднує чисто американські технічні трюки і американський гумор зі східною екзотикою і чорною магією, наповнений споживчим гедонізмом. У цілому стрічка вийшла занадто перевантаженою й аморфною.

               Головною фігурою постмодернізму в кіно є англійський режисер Пітер Грінуей. Його по праву називають «англійським Фелліні». Він маєпрофесійну освіту живописця і починав свій творчий шлях як художник. Незабаром захопився кінематографом, побачивши в ньому набагато більше художніх можливостей, ніж у живопису. Грінуей вважає, що «кіно - найвитонченіше засіб вираження XXстоліття».               Постмодернізм проявляється у Грінуея перш за все в його інтересі до минулого, межі якого він все далі відсуває тому: спочатку вони доходили до XVII ст., А в останньому фільмі - до Х ст. Як і інших постмодерністів, минуле цікавить Грінуея не саме по собі, він дивиться на нього через призму сьогодення. У мистецтві минулого його приваблює в першу чергу бароко, а разом з ним - почуття і чуттєвість. Значний інтерес викликають у нього також класицизм і маньєризм. Постмодернізмом обумовлений також погляд Грінуея на людину. Він відмовляється від будь-якого піднесення людини, її устремлінь і мотивів поведінки. У такому високому понятті, як любов, він вбачає головним чином біологічні та фізіологічні основи, дарвінівську турботу про продовження роду, яку люди навчилися прикривати усілякими прикрасами. Про постмодернізмі свідчить також охоче проходження Грінуея «принципом задоволення». Гедонізм, почуттєві задоволення і насолоди, включаючи сексуальні, займають у нього особливе, привілейоване місце. У зв'язку з цим у його картинах є ще одна характерна риса: схильність до крайнощів і надмірності.                 Постмодерністське початок дозволяє Грінуея включати у свої фільми багато елементів масової культури і кітчу: вбивства, жорстокість, насильство, секс і т.д. Це робить їх видовищними, наповнює їх внутрішнім динамізмом, вони тримають глядача в постійній напрузі, доставляючи йому бажане задоволення і розвагу. У цьому плані найбільш вдалим вважається «Контракт малювальниця», що став, мабуть, найкращим фільмом режисера. Здається, що творчість П. Грінуея являє собою «постмодерн, гідний поваги», про який мріє Ж.-Ф. Ліотар. Проте переважна частина постмодернізму в кіно залишає бажати кращого.
Висновок
             Постмодернізм являє собою виключно складне явище. Тому в одному з визначень Ж.-Ф. Ліотара він розуміється як «некероване зростання складності». Таке визначення відображає важливий аспект постмодернізму, але є надто загальним і широким. Більш суттєві моменти даного феномена зачіпаються при його зіставленні з модернізмом. У цьому плані найбільш адекватним і вдалим виглядає визначення, яке дає постмодернізму американський соціолог 3.Бауман. У дещо зміненому вигляді його можна сформулювати так: постмодернізм - це модернізм, який визнав свою поразку і свою неможливість.            Модернізм поставив перед собою грандіозні і глобальні цілі. Кидаючи виклик Богу, він намірився перетвориться людину, суспільство, природу і Всесвіт. У відповідності з поставленими завданнями природа повинна була бути перетвореною і підкореної, в суспільстві повинні встановитися справді справедливі міжлюдські стосунки, а сама людина має стати найвищою мірою досконалою істотою, в повній мірі володіє свідомістю і самосвідомістю.                Таким був проект модернізму. Його здійснення тривало приблизно два століття. До середини XX ст. стало ясно, що значна частина проекту виявилася невиконаною, а не менш значна частина - взагалі нездійсненним.                Все це викликало глибоку кризу модернізму, наслідком якого став постмодернізм. Він висловлює глобальний ціннісний криза. Постмодернізм вказує на те, що весь попередній шлях розвитку людства виявився значною мірою помилковим і вимагає істотних коректив. У той же час він означає перехідний стан і перехідну епоху, залишаючи питання про майбутнє відкритим.


Презентація на тему «Екологія як наука про довкілля» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Правила безпеки при використанні газових та електричних приладів»

text:
правила безпеки при використанні газових та електричних приладів
Кожен день ти користуєшся електричними приладами, але потрібно знати, що вони криють у собі небезпеку. Так, дія електричного струму на людину може призводити до електричних травм та пошкоджень, таких як скорочення м'язів, що супроводжується сильним болем, втратою свідомості, порушенням роботи серця чи дихання (або обох цих порушень разом). Іноді трапляються нещасні випадки від дії електричного струму, які приводять до смерті людини. Та щоб уникнути багатьох неприємностей, тобі достатньо завжди пам’ятати та дотримуватись правил поводження з електричними приладами.
Правила поводження з електричними приладами:
Якщо ти дивишся телевізор, а екран погас або почав миготіти, ні в якому разі не можна по ньому стукати. Він може загорітися або навіть вибухнути. Його треба негайно вимкнути.
Якщо щось потрапило до телевізора, радіоприймача та інших електроприладів, які працюють, треба в першу чергу їх вимкнути. Ні в якому разі не можна лізти туди олівцем чи іншим предметом.
Забороняється тягнути за електричний шнур руками, тому що він може обірватися і вразити електричним струмом.
Не можна підвішувати речі на кабелі.
Коли ідеш з дому – всі електроприлади мають бути вимкнені.
 Використання електричних приладів не за призначенням або невміле користування ними, може призвести до Пожежі!

Але якщо вже так сталося, що електричне обладнання загорілося, то перш за все потрібно:
вимкнути електрорубильник. (А ти знаєш, де знаходиться електрорубильник твого помешкання? Якщо ні, тоді негайно попроси своїх батьків показати тобі його і навчити, як ним користуватися!)
Якщо знеструмити електромережу неможливо, то слід пам’ятати: не можна застосовувати для гасіння воду та пінні вогнегасники, можна лише порошкові;
 терміново телефонуй за номером 101 і викликай пожежників на допомогу.

Якщо електроприлад зайнявся, спробуй діяти за такою схемою:
обмотай руку сухою ганчіркою, висмикни вилку з розетки;
накрий палаючий предмет ковдрою;
повідом дорослих про пожежу.

В жодному разі не
Під час прогулянки ЗАБОРОНЯЄТЬСЯ:
підходити до оголених дротів і чіпати їх руками;
розводити багаття, запускати повітряних зміїв під лініями електропередач;
гратись поблизу підстанцій.

Якщо не забувати ці прості правила, то можна уникнути багатьох неприємностей.

Пам’ятай, несправності в електромережі й електричних приладах може усунути лише спеціаліст-електрик!

Правила безпеки при поводженні з газом
Щоб газ приносив людям лише радість і тепло, кожний член сім'ї, починаючи зі шкільного віку, мусить знати і суворо дотримуватись правил безпечного користування газом, знати, до яких наслідків призводить порушення цих правил.
Природний газ майже вдвічі легший за повітря і при витоку з приладів і газопроводів піднімається, скупчуючись у верхніх зонах приміщень.
Природний і зріджений гази не мають кольору і запаху. Щоб газам надати запаху, до них додають домішки, у результаті чого з’являється запах гнилої капусти.
Запам’ятай, що газ, яким користуються у побуті, є горючою речовиною і порушення правил користування ним може призвести до виникнення пожежі.

Основні вимоги безпечної експлуатації побутового газового устаткування
Для попередження виникнення пожежонебезпечної ситуації потрібно правильно користуватися побутовими газовими приладами.
Запам’ятай основні вимоги для попередження пожежі:
Забороняється користуватися несправними газовими приладами чи використовувати їх не за призначенням.
Не можна залишати без нагляду працюючі газові прилади
Якщо газ потрапив у повітря приміщення, негайно слід закрутити кран подачі газу і провітрити приміщення.
Категорично забороняється сушити білизну чи волосся над плитою із запаленими пальниками.
Не можна розміщувати біля газової плити речовини, що можуть легко займатися: папір, тканини тощо.
Порядок дій при виявленні запаху газу:
ні в якому разі не використовуй сірники, запальнички та інші джерела відкритого вогню; не вмикай світло та будь-які електроприлади; не користуйся електродзвінками квартир; не використовуй телефони з дисковими номеронабирачами;
негайно перекрий вентилі на газовому приладді і крани на плиті;
відчини вікно і двері, створивши протяг для провітрювання приміщення;
виклич аварійну службу газу за телефоном104 і залиш приміщення.
Порядок дій у разі вибуху газу та пожежі в приміщенні:
негайно перекрий вентилі на газовому приладді і крани подачі газу перед ними;
терміново повідом аварійну службу газу за телефоном 104;
негайно повідом пожежну охорону за телефоном 101;
якщо є постраждалі - виклич швидку медичну допомогу за телефоном 103.
Правила поведінки при отруєнні газом:
відчини вікна, двері;
потерпілого необхідно винести на вулицю і розстебнути одяг на грудях. На голову покласти холодний компрес, а до ніг – грілку, оббризкати обличчя холодною водою, дати понюхати нашатирний спирт, напоїти міцним чаєм, кавою.

Будь завжди уважним при користування газом, неухильно дотримуйся правил експлуатації газових приладів – у цьому запорука твоєї безпеки!
ПАМ’ЯТАЙ, користуватись газовим приладдям можна тільки після того, як дорослі детально пояснять тобі правила поводження з ними і ще деякий час наглядатимуть за тим, чи правильно ти все виконуєш.


Презентація на тему «Хмарні технології»


title: Презентація на тему «Стилі інтер’єру»

text:
Презентація
На тему
Стилі інтер’єру
Авангард
Основною рисою стилю Авангард є контраст архітектурних форм і художнього оформлення, він виходить далеко за рамки класичної естетики, створюючи нові експериментальні рішення. Кожному приміщенню, виконаному в стилі Авангард, властивий свій унікальний характер з індивідуальною динамікою та енергією.  Він підходить сміливим і рішучим людям, завжди готовим експериментувати.

Ампір
Інтер'єр, виконаний в стилі Ампір, наповнений величною і урочистою атмосферою, класичними формами і розкішним оформленням. У різних країнах Ампір доповнюється елементами місцевого фольклору, підкоряючись народним звичаям і правилам.
  Ампір (початок XIX століття) - урочисто-парадний стиль, правоприємник Класицизму, що характеризує всю міць і розкіш Римської імперії.

Англійский стиль
Cтіни зазвичай малюють в сліпучо-жовтий, яскраво червоний або м'який кремові тони.  Дерев'яні підлоги застеляють товстими і затишними вовняними килимами.  Неодмінний атрибут англійської вітальні - м'який шерстяний плед з картатим візерунком і лавочка для ніг.  Житло прикрашають важкі, але при цьому витончені поліровані меблі. В Англії троянди цвітуть не тільки в парках, а й на гардинах, меблевій оббивці.

Античність
Під Античністю розуміють архітектуру стародавньої Греції і Риму. Давньогрецька архітектура, що виникла на островах Егейського моря, була настільки гармонійною і цілісною, що згодом сприймалася пізнішими стилями (Ренесанс, Класицизм, Неокласицизм) як першоджерело, як  еталон для наслідування.

Арабський стиль
 Формування арабського стилю відбувається під впливом релігії, тому він є одним із найяскравіших стилів, що зберіг своє первісне обличчя.  Одним з основних елементів залишається арабська мозаїка, в сюжеті якій присутні квіти та геометричні фігури, тому що Коран забороняє використання зображень людей і тварин. Також доповненнями в інтер'єрі є пуфи і декоративні подушки, розписні стіни і текстиль.


title: Презентація на тему «Дендрологічний парк “ Софіївка “»

text:
Дендрологічний парк “ Софіївка “
Виконала:
учениця 10 – А класу
Зміст
1. Основна інформація про парк.
2. Історія.
3. Об'єкти парку.
4. Наукова робота.
5. Довкілля.

Національний дендрологічний парк „Софіївка” НАН України (м. Умань Черкаської обл.) є одним з найвидатніших творінь світового садово-паркового мистецтва кінця ХVІІІ — першої половини ХІХ ст.
В зміст
Парк «Софіївка» заснований у 1796 році власником міста Умані, магнатом Станіславом Щенсним Потоцьким та названий на честь його дружини Софії Вітт-Потоцької.
Станіслав Щенсний Потоцький
В зміст
Парк був створений у майже безлісій місцевості, розчленованій річкою Кам'янкою, балками та ярами, які врізалися в гранітове підложжя, що часто виходило на поверхню. При створенні парку вдало використано рельєф, але без заздалегідь наміченого плану.
Парк починається з головного входу по вулиці Садовій. За ним йде центральна алея. Башти головного входу, споруджені у 1850 — 1852 роках, збереглися до нашого часу разом з в'їздними воротами та хвірткою.
Тарпейська скеля розташована праворуч по ходу Головної алеї. На ній розташована дерев'яна альтанка легкої конструкції, що продовжує скелю. Вперше її встановлено в 1839 році.
Посеред Нижнього ставу з широко роззявленої пащі змії, що звивається на камені, б'ється стовп води — фонтан «Змія». Вода надходить до фонтану по самопливному підземному водогону, викладеному з гранітного тесаного каменю вздовж дороги.
Кожний  куточок парку  пов’язаний  з  переказами  та романтичними  історіями про  сімейне життя Потоцьких.
У Софіївці ведеться наукова робота в галузі дендрології, садівництва (зокрема вивчення, акліматизація та інтродукування цінних рослин), паркобудівництва, ботаніки та екології рослин.
В зміст
Крім екскурсій, в парку можна поплавати на паромі, гондолі, пропливти на човні підземною рікою Ахерон, прокататися на конях, як верхи, так і в екіпажі, сфотографуватися у строях, які були модні у XIX столітті, покататися на катамаранах і веслових човнах.
В зміст
Важко уявити, яких титанічних зусиль було докладено задля того, щоб дика місцевість перетворилася в казковий парк. Шедевр, що з'явився більше двохсот років тому, чарує нас і сьогодні, і є вічним пам'ятником найпрекраснішому почуттю – коханню.


Презентація на тему «Античність» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Соціум – суспільство людей»

text:
«Соціум – суспільство людей»
Підготував
учень 11-Б класу
Ходунай Володимир
Соціум — велика, стійка соціальна спільнота, яка характеризується єдністю умов життєдіяльності людей за якихось певних відносин.

Соціальна спільнота — відносно стійка сукупність людей, що вирізняються більш-менш однаковими ознаками, умовами і способом життя, масової свідомості, спільністю соціальних норм, ціннісних систем і інтересів.
Класифікація груп

За чисельністю:
За характером
взаємин:
За способом
організації:

великі (етнічні, релігійні);
малі (до 30 осіб).
первинні (сім’я, клас, студентська група);
 вторинні (трудовий колектив).
формальні (юридично оформлені);
 неформальні.
Ознаки:
1. Стать.
2. Дохід.
3. Національність.
4. Вік.
5. Спорідненість і шлюб.
6. Професія.
7. Місце проживання.
Квазігрупа — слабко організоване, нестійке, короткочасне об’єднання людей випадкового складу (натовп, публіка в театрі).
Статусні групи — виникають на основі соціальної нерівності і відіграють важливу роль під час визначення соціального стану, статусу особистості.
Номінальні групи — їх виділяють для статистичного обліку населення:
а) пасажири приміських потягів, автобусів;
б) перебувають на обліку в міліції;
в) бездітні, багатодітні, малодітні;
г) які мають постійну або тимчасову прописку.
Агрегатні групи — сукупності людей, виділені на основі поведінкових ознак (аудиторія, публіка). «Агрегат» — випадкове скупчення людей.
Спільнота — сукупність людей, що характеризується певними єдиними ознаками (інтерес, умови життя і діяльності, близькість поглядів, спільна віра).
Види спільнот

Стійкі (етнічні, територіальні).
Нестійкі (масові рухи, аудиторія, натовп).
Стратифікація (лат. stratum — шар, пласт і facere — робити) — процес і результат диференціації суспільства на різні соціальні прошарки, що відрізняються за своїм суспільним статусом.
Страта — сукупність сімей та індивідів, що мають певний соціальний рівень за доходами, добробутом, владою або престижем.
Соціальна стратифікація
Рабство
Касти
Стани
Класи
Закритий тип:
Існують жорстокі перепони між верствами (стратами), які обмежують переміщення.
Відкритий тип:
Можливі й бажані переміщення з одного класу в інший.


title: Презентація на тему «Історія виникнення фотографії»

text:
Haga clic para cambiar el estilo de título
Haga clic para modificar el estilo de texto del patrón
Segundo nivel
Tercer nivel
Cuarto nivel
Quinto nivel


title: Презентація на тему «Громадянське суспільство» (варіант 6)

text:
Громадянське суспільство
Виконав Саліх Мікаель 11-Ф
Етапи формування громадянського суспільства
Передумови функціонування громадянського суспільства:

Економічні: приватна власність, вільний ринок, конкуренція. Соціальні: велика вага у суспільстві середнього класу.

Політико-правові: правова рівність громадян, повне забезпечення прав і свобод людини, їх захист, децентралізація влади, політичний плюралізм.

Культурні: забезпечення права людини на отримання інформації, високий освітній рівень населення, свобода совісті.
Закріплення приватним (цивільним) правом природних суспільних відносин є передумовою формування суспільства вільних громадян, тобто громадянського суспільства (вільного від держави).
Громадянське суспільство
Ідея громадянського суспільства з’явилася в Новий час на противагу всевладдю держави.

Концепцію громадянського суспільства розробив Г. Ф. Гегель, який визначав громадянське суспільство як зв’язок (спілкування) осіб через систему потреб і розподіл праці, правосуддя, зовнішній порядок.
Ф.Гегель
— вся сукупність міжособистісних, сімейних, громадських, культурних, релігійних відносин, які розвиваються поза рамками і без втручання держави, а також розгалужена система незалежних від держави суспільних інститутів, що реалізують повсякденні індивідуальні та колективні потреби.
Громадянське суспільство
1. Наявність у суспільстві вільних власників засобів виробництва.
2. Розвиненість і розгалуженість демократії.
3. Правова захищеність громадян, рівність усіх перед законом.
4. Високий рівень громадянської культури.
Характерні ознаки громадянського суспільства:
СТРУКТУРА ГРОМАДЯНСЬКОГО СУСПІЛЬСТВА
За словами іспанського філософа X. Ортеґи-і-Ґассета «закон громадської думки — це закон всесвітнього тяжіння у царині політичної історії».
 Зростання її впливу на соціальні відносини пов’язане з демократизацією життя, підвищенням культурного та освітнього рівня населення, процесами глобалізації тощо.

Термін «громадська думка» вперше застосував у XII ст. англійський державний діяч лорд Д. Солсбері на означення моральної підтримки населенням країни дій парламенту. Поступово цей термін став загальноприйнятим.
Поняття і функції громадської думки
X. Ортеґ-і-Ґассет
— специфічний вияв масової свідомості, що виражається в оцінках (вербальних і невербальних) і характеризує ставлення людей до суспільно значущих подій і фактів, актуальних проблем суспільного життя.
Громадська думка
На різних етапах розвитку суспільства, у різних типах суспільств за різних політичних режимів вияв громадської думки як соціальної інституції має свої особливості.
Так, за тоталітарних режимів вона є безсилою, за ліберальних — береться до уваги за можливості і тільки за демократичного правління стає дієвою силою, впливаючи на всі процеси суспільного життя.
а) соціальні процеси, відносини
б) економічні процеси, відносини.
в) політичні процеси, відносини.
г) духовні, ідеологічні процеси, відносини.

Громадська думка може бути використана у сферах суспільства, серед яких:
В Україні сьогодні відбувається поступове становлення громадянського суспільства, яке ще надто далеке від завершення.

За висновками політологів і соціологів, Україна є лідером серед постсоціалістичних європейських держав за рівнем недовіри населення владним структурам.


title: Презентація на тему «Українське кіномистецтво»

text:
УКРАЇНСЬКЕКІНОМИСТЕЦТВО
Кіномистецтво - це вид художньої творчості, що сформувався на технічній основі кінематографії.
Кіномистецтво є синтезом літератури, образотворчого мистецтва, театру і музики, тому кажуть, що28 грудня 1895 рокународилася нова муза - муза кіно.
Саме в цей день у Парижі брати Огюст і Луї Люм’єр продемонстрували публіці перший сеанс Сінематографу, фільм мав назву«Прибуття поїзда на вокзал Ла Сьота».
Технологічні витоки вказують на дві принципові складові кінематографа:

фотографія;
рух.

Фотографічний принцип пов'язує кіно з образотворчою традицією, що йде від живопису, тобто пов'язує кіно з ідеєю мистецтва. "Рухома картинка" веде свій початок від балагану, ярмаркових атракціонів, ілюзіон, тобто традицій масового та розважального видовища.
У 1893 році головний механік Одеського Новоросійського університету Йосип Тимченко винайшов і сконструював прототип сучасного кінознімального апарату та апарату для кінопроекції. Тоді ж він здійснив перші в світі кінозйомки – зафільмував вершників і метальників списів.
Перша українська кінозйомка відбулася увересні 1896 року в Харкові,де фотограф А.Федецький зняв кілька хронікальних сюжетів.
Піонери українського кінематографу початку 1900-х років віддавали перевагу екранізації популярних українських вистав:

«Наталка Полтавка»
«Наймичка»
«Москаль-чарівник»
З дореволюційним кіно в Україні пов'язана творчість багатьох популярних акторів. Королевою екрану тих часів була Віра Холодна, яка народилася в Полтаві і багато знімалася в Одесі.
1922 року було засновано Всеукраїнське фотокіноуправління, якому вдалося реконструювати одеське і ялтинське підприємства, а 1928 року ввести в дію київську кінофабрику (майбутню Київську кіностудію ім. О.Довженка).
Ігрове кіно намагалося поєднати революційну тематику з традиційною для попереднього періоду мелодрамою та пригодницькими жанрами. У цей час в Україні з'явилися також екранізації класичних творів національної літератури:
«Тарас Трясило»
«Микола Джеря»
«Борислав сміється»
В Одесі проходили зйомки багатьох фільмів, що ставили московські кінорежисери.У 1925 р. на екрани країни вийшов кінофільм Сергія Ейзенштейна «Броненосець Потьомкін», що увійшов в десятку кращих фільмів світового кінематографу і став візитною карткою Одеси.
Неторовані шляхи долав у кіно самобутній режисер і сценарист, відомий скульпторІван Кавалерідзе, який показав світові такі фільми, як:
«Прометей»
«Запорожець за Дунаєм»
Особливу роль у становленні українського кіномистецтва відіграли фільми Олександра Довженка:
«Звенигора» (1928)
«Арсенал» (1929)
«Земля» (1930)
Його творчість піднесла вітчизняний кінематограф до світового рівня.
У 1930 р. в Україні з'являється перший звуковий фільм — документальна стрічка Дзиги Вертова «Симфонія Донбасу», а наступного року глядачі почули голоси акторів у художньому фільмі О.Соловйова «Фронт».
Кадр зі стрічки Дзиги Вертова «Симфонія Донбасу»
Наприкінці 1930-х тотальний терор у СРСР поєднується з кон'юнктурним поверненням до національно-історичної тематики. Фільми «Щорс» Олександра Довженка і «Богдан Хмельницький» Ігора Савченка — це дивовижне поєднання вимушеної заангажованості держзамовлення і очевидної режисерської та акторської обдарованості.
Кадр зі стрічки «Щорс» (1939)
Кадр зі стрічки «Богдан Хмельницький» (1941)
Українське кіно часів Другої світової війни  було переважно підпорядковане ідеологічним завданням воєнної доби. Разом з тим, у цей час були зняті справжні кіношедеври.  До них можна віднести фільми «Райдуга» Марка Донського та «Україна в огні» Олександра Довженка.
Х/ф «Україна в огні» (1943)
Х/ф «Райдуга» (1943)
У 80-их роках з’являються успішні анімаційні стрічки режисерів:
Володимира Дахна (мультсеріал «Як козаки... »);
Давида Черкаського («Пригоди капітана Врунгеля», «Острів скарбів» та ін.);
Леоніда Зарубіна («Солом’яний бичок»);
Володимира Гончарова («Чумацький шлях»).
Українські режисери намагалися, проте не досить успішно, створити фільми на соціалістичну проблематику. Лише 1989 року побачили світ:
«Астенічний синдром»К.Муратов
«Бич Божий»О.Фіалка
«Розпад»
М.Бєліков
Фільм Юрія Іллєнка „Лебедине озеро. Зона” (1989) – здобуває широкий міжнародний успіх, ставши своєрідною антитоталітарною емблемою.
Видатні актори України
Марія Заньковецька(1854 – 1934)
Віра Холодна(1893 – 1919)
Леонід Биков(1928 – 1979)
Гнат Юра(1888 – 1966)
Богдан Ступка(1941)
Видатні кінорежисери України
Олександр Довженко(1894 – 1956)
Іван Кавалерідзе(1887 – 1978)
Лесь Курбас(1887 – 1937)
Сергій Параджанов(1924 – 1990)
Підготувалаучениця 10-А класуГринюк Інна


title: Презентація на тему «Готи» (варіант 2)

text:
Го́ти (англ. Goths, від англ. Gothic у значенні варварський, грубий) — субкультура, що зародилася наприкінці 70-х років XX століття у Великобританії на основі панк-руху.
Готи
Готична субкультура досить різноманітна і неоднорідна, однак для всіх її представників в тому чи іншому ступені характерні специфічний імідж і інтерес до готичної музики. Від початку будучи молодіжною, нині у світі субкультура представлена людьми віком від 14 до 45 років і старшими
Зародження субкультури
Розвиток готичної субкультури був тісно пов'язаний з еволюцією музичного жанру готичний рок. Свого розквіту він набув у першій половині 1980-х років, коли широко популярними стали такі виконавці, як Bauhaus, Southern Death Cult, Siouxsie and the Banshees та інші. Істотний вплив на формування готики здійснив лондонський клуб Batcave. До 1983 року вже можна було говорити про те, що нова субкультура остаточно утвердилася.
Fields of the Nephilim
Поширеність
 На сьогодні готична субкультура поширена переважно в Європі і Північній Америці, в меншому ступені — в Азії і Австралії. Вона має розвинену соціальну та інформаційну інфраструктуру — видаються тематичні журнали, підтримуються сайти, регулярно проводяться готичні музичні фестивалі
Представники різних типів готичної субкультури
http://imgoth.ru/ - соціальна мережа готів
Основна ідея субкультури
Однією з психологічних основ готичного руху був «пасивний», естетичний протест проти панівних культурних стереотипів. Для більшості представників субкультури характерні деякі спільні риси характеру (наприклад, замкнутість), проте ніякого єдиного світогляду готи не мають. Незважаючи на те, що готи в цілому негативно ставляться до сучасного суспільства, вони здатні успішно у нього інтегруватися
Основні складові субкультури
Основними складовими субкультури є готична мода і готична музика.
Готична мода дуже різноманітна і включає низку специфічних напрямків, проте загальними рисами для більшості з них є переважання чорного кольору в одязі, специфічна атрибутика і особливий макіяж
Приклади готичної моди
Приклади готичної моди
Сучасний стан
Серед сучасних представників субкультури можна умовно виділити два великих напрямки — до першого відносяться готи, які віддають перевагу музиці «традиційних» жанрів (готичний рок, пост-панк, дарквейв), до другого — шанувальники EBM, дарк-електро і подібних стилів, що мають з початковою готикою мало спільного; відмінність в смаках призвела до того, що у представників цих двох течій виникли різні модні тенденції, часто вони відвідують різні клуби і фестивалі, користуються вузько орієнтованими Інтернет-ресурсами — відповідно, і розуміння «готики» у них може бути майже протилежним
Проблеми розвитку
Готична субкультура постійно наражається на критику з різних позицій. У засобах масової інформації найчастіше тиражується спотворений, негативний образ готики; з боку консервативних кіл суспільства і релігійних організацій на адресу субкультури лунають різноманітні звинувачення, які частіше не відповідають дійсності. У багатьох країнах, в тому числі в тих, що вважаються розвиненими, готи регулярно стикаються з ворожістю з боку оточуючих, а часом навіть стають жертвами агресії.
Загалом
Ніякого «готичного світогляду» не існує — стрижнем, навколо якого центрується субкультура, виявляються специфічні «вечірки, музика, компанія і одяг». Таку точку зору поділяють й інші соціологи — вони констатують, що готів можуть об'єднувати музичні смаки і деякі особливості поведінки, але єдиних поглядів на світ вони не мають — вся їх спільність зводиться до «клубів, музики і зовнішнього вигляду». Тому готику слід сприймати виключно як спільноту людей, які поділяють певні інтереси, але ні в якому разі — як «культ», в якому наявні певні обов'язкові для всіх його членів світоглядні установки.
Кінець


title: Презентація на тему «Вишитий рушник»

text:
Вишитий рушник
Український рушник – наш давній символ, прадавня традиція. Він має таку ж давню історію, як і наш народ, був невід’ємною частиною його буднів і свят, ритуалів.
«Не лінуйся, дівонько, рушники вишивати, буде чим гостей шанувати»
Та спасибі тобі, моя ненько,
 Що будила мене раненько,
 А я слухала, вставала
 Та рушнички напряла
Висіли рушники над головами молодих. Там були вишиті барвінок, голуби, дубові і березові листочки – на дітей міцних, хлопчиків і дівчаток. По краях – колосся, щоб життя було з хлібом і колосилося.
Широко використовувався рушник як декор в інтер’єрі житла.
 Обрядовим хлібом на українському традиційному весіллі був коровай.
Обряд вітання молодих хлібом-сіллю на рушникові.
Кульмінацією весілля, закріпленням шлюбу, було «стати на рушник»
Коли б мені,
 Боже неділі дождати-
На рушник стати,
Тоді не розлучить
 ні батько, ні мати,
Ні суд, ні громада…
Молода Ганнуся
 на рушничок стала,
Своєму миленькому
всю правду сказала.
Свому миленькому,
свому чоловіку,
Що буде любити
від вінця до віку
Жоден обрядовий елемент не відігравав у традиційному весіллі такої символічно - етичної ролі як рушник. Він утверджував не лише працьовитість дівчини, а й чистоту почуттів між подружжям, з’єднував у родинні стосунки сімї молодого і молодої, стелився, образно кажучи, життєвою дорогою, котру мали пройти молоді.
По 80-100 рушників готувала наречена до заміжжя. А найголовнішим був той, на якому батьки благословляли молодих.
Знак любові
Знак готовності до шлюбу
Знак незнищенної
пам’яті
Символ незвичайної сили
Карта орнаментів України
Ганна Йосипіна Леончук
(1917 – 1979)


Презентація на тему «Здоров’я людини і навколишнє середовище»


title: Презентація на тему «Пряма і непряма мова» (варіант 1)

text:
Пряма і непряма мова
Пігготувала учениця 11-І класу
Черкаської спеціалізованої школи №13
Білокінь Анастасія

1.Пряма і непряма мова як засоби передачі чужої мови.
2.Заміна прямої мови непрямою.
3.Цитата як спосіб передачі чужої мови.
4.Діалог.

 Пряма і непряма мова як засоби             передачі чужої мови
РОЗДІЛОВІ ЗНАКИ ПРИ ПРЯМІЙ МОВІ
Заміна прямої мови на непрямою
- Коли пряма мова виражена розповідним реченням, то вона передається підрядним реченням із сполучником що: Я сказав йому повчально: «Географію завжди треба, сину, добре знати» —> Він сказав сину, що географію завжди треба добре знати.
- Коли пряма мова виражає спонукання, просьбу або наказ, тоді вона замінюється підрядним реченням зі сполучником щоб або простим реченням з неозначеною формою дієслова: «Робіть, як ми домовились,» — порадив Гаврило. —> Гаврило порадив, щоб робили, як вони домовились.
- Коли пряма мова виражена питальним реченням, то вона замінюється підрядним за допомогою сполучників хто, що, куди, де тощо: «Оце увесь ар’єргард?» — сумно спитав командир. —> Командир сумно спитав, чи оце увесь ар’єргард.

ЦИТАТА ЯК СПОСІБ ПЕРЕДАЧІ ЧУЖОЇ МОВИ
т
 Цитату можуть супроводжувати вставні слова, які вказують на джерело  думки: «Все йде, все минає» , за твердженням      Т. Шевченка.
Вказівку на джерело , яка стоїть безпосередньо після  цитати , беруть у дужки : «Бути - значить виконувати  обов’язок»
Діалог
Діало́г  — двосторонній обмін інформацією між двома людьми в вигляді питань та відповідей.
Слова кожної особи, яка бере участь у розмові, називаються репліками.
Основними ознаками діалогу є: намір, цілеспрямованість, правила ведення розмови.

п
Кожну репліку діалогу записуємо з нового рядка, перед реплікою ставимо тире.
Якщо перед реплікою стоять слова автора, після них ставимо двокрапку. Якщо слова автора стоять після репліки, то після неї ставимо кому або знак оклику, чи знак питання, а потім — тире. Слова автора після репліки записуємо з малої літери.
Коли є діалог, то замість лапок ставиться тире. Кожна репліка починається з нового рядка, а розділові знаки в реченні ставляться такі само, як при прямій мові:
— Бабусю! — каже він. — Хотів я подивитися, чи дуже довгий світ.
— Гай-гай! Дивився б із воріт, а лізти високо малому не годиться.
6. Якщо репліки беруться в лапки і записуються підряд без слів автора, то між ними ставиться тире. «На добридень, ти моя голубонько!» — «На добридень, мій коханий друже!» — «Що сьогодні снилось тобі, любко?» — «Сон приснився, та дивненький дуже». — «Що ж за диво снилось тобі, мила?» — «Мені снились білії лелії..» — «Тішся, мила, бо лелія — квітка чистої та любої надії!».

Збережіть рідну мову!!!
Бас.


title: Презентація на тему «Телебачення» (варіант 3)

text:
ТЕЛЕБАЧЕННЯ
Телебачення— загальний термін, що охоплює всі аспекти
технології та практичної діяльності, пов’язаних з передачею
зображень із звуковим супроводом на далекі віддалі.
Телебачення є потужним засобом комунікації, засобом
масової інформації.
Перші зображення, передані з використанням електрики, були
Відправлені давніми механічними факсами, у тому числі пантеле-
графами, опрацьованими в кінці дев'ятнадцятого століття. Кон-
цепція передачі за допомогою електрики рухомих телевізійних
зображень вперше з'явилася в 1878 році, невдовзі після винаходу
телефону, як телефоноскоп.
У 1884 році Пауль Ніпков, 23-річний студент університету в Німеч-
чині, запатентував першу електромеханічну систему теле-
бачення, яка використовувала сканувальний диск, що обертався
переміщаючи спіральні ряди отворів, через які здійснювалась
растеризація (формування зображення на моніторі).
У 1907 році російський вчений Борис Розінг став першим
винахідником, який використав електронно-променеві тру-
бки (ЕПТ) в приймальнику експериментальної системи теле-
бачення. Він використав дзеркальний барабанний сканер.
ВЧЕНІ, ЩО ПРАЦЮВАЛИ НАД РОЗРОБКОЮ
             ТЕЛЕВІЗІЙНИХ СИСТЕМ:

Джон Берд
Кальман Тіганий
Лев Термен
Герберт Івс
Філо Фарнсуорт

Джона Берда називають «винахідником телебачення»,
                      або «батьком телебачення»
Справжній прорив у техніці електронного телебачення здійснив
учень Б. Розінга В. К. Зворикін — в 1923 році він подав заявку на
патент телебачення, засноване повністю на електронному принципі.
А в 1931 році створив першу в світі передавальну електронну
трубку з мозаїчним фотокатодом, названу «іконоскопом», пок-
лало початок розвитку електронного телебачення.
Іконоскоп — перша електронна передавальна телевізійна трубка,
що дозволила почати масове виробництво телевізійних приймачів.
Будова іконоскопу
2 листопада 1936 ВВС почало передачі першого у світі
публічного регулярного телебачення високої чіткості
Супутникове телебачення — система передачі телевізійного
сигналу від передавального центру до споживача через штучний
супутник Землі, розташований на геостаціонарній навколоземній
орбіті над екватором.
Цифрове телебачення  — галузь телевізійної техніки, в якій
передача, обробка та зберігання телевізійного сигналу
відбувається у цифровій формі.
Компанія Зеонбуд побудувала національну цифрову телемережу
DVB-T2, що містить у собі 32 канали, включаючи канали
високої чіткості.
 Частина віруючих людей (православні, католики, мусульмани,
 іудеї) виступають проти наявності телебачення в будинках.
 Для цього використовують різні аргументи, від звернень до
 релігійних догматів до досліджень, які стосуються впливу
 телебачення на фізичне і психічне здоров'я людей.
Дякую за увагу!
Афонін А. 9А


title: Презентація на тему «Wolfgang Amadeus Mozart»

text:
Презентація на тему:
Wolfgang Amadeus Mozart

Підготував:
Учень 10-А класу
Нечас Сергій
Wolfgang Amadeus Mozart
1756-1791

     Geburtsdatum
27. Januar1756
Geburtsort
Salzburg
Todesjahr
5. Dezember 1791 (35  Jahre)
Land
Osterreich
Beruf
Komponist , Organist, Geiger, Dirigent
Kinderjahre (Дитячі роки)
Mozart wurde 1756 in der Ostereichischen stadt Salzburg geboren.
Моцарт народився в 1756 році в австрійському місті Зальцбурзі.
Schon mit 4 Jahren spielte er ausgezeichnet Klavier und Geige und machte die ersten Kompositionsversuche.
Вже з 4 років він чудово грав на фортепіано та скрипці і робив перші спроби письменництва.
Als er noch keine sechs Jahre alt war, unternahm sein Vater mit Wolfgang eine reise durch Europa.
Коли йому не було ще й шести років, його батько разом з Вольфгангом почав поїздку по Європі.
Alle bewunderte man das ungewohnliche Talent des Jungen.
Всі захоплювалися незвичайним талантом хлопчика.

Bis zu seinem achtzehnten Lebensjahr besuchte Mozart viele Kulturzentren Europas: Wien, Paris, London, Rom und andere Städte.

До 18 років Моцарт відвідав багато культурні центри Європи: Відень, Париж, Лондон, Рим та інші міста.

 Überall hatte er den größten Erfolg.

Скрізь він мав великий успіх.

 Aber dieser Erfolg dauerte nicht lange.

Але цей успіх тривав недовго.

Mozart wollte nicht nur spielen, er wollte auch komponieren.

Моцарт хотів не тільки грати, але і складати музику.
Seine ersten Opern waren sehr schön, aber sie gefielen dem aristokratischen Publikum nicht.

Його перша опера була прекрасна, але вона не сподобалася аристократичної публіці.

 Der Bischof von Salzburg behandelte Mozart sehr schlecht.

Єпископ Зальцбурга поводився з Моцартом дуже погано.

„Man behandelt mich unmenschlich", schreibt Mozart in einem Brief an seinen Vater, „ich muß die Fußböden fegen, die Zimmer aufräumen und bekomme dafür Groschen.

«Звертаються нелюдяно, - писав Моцарт у листі своєму батькові, - я повинен підмітати підлогу, прибирати кімнату і отримувати за це гроші».

 Als Komponist hatte also der junge Mozart keinen Erfolg.
Як композитор молодий Моцарт не мав успіху.
Сім’я Моцарта
Сестра Моцарта
Das schwere Leben, der Kampf für seine neuen Ideen in der Opernkunst führten dazu, daß Mozart schwer krank wurde.
Важке життя, боротьба за його нові ідеї в оперному мистецтві призвели до того, що Моцарт тяжко захворів.
 Er starb im Jahre 1791, im Alter von nur 35 Jahren.
Він помер в 1791 році у віці 35 років.
Berühmten Opern von Mozart wie «Figaros Hochzeit», „Don Juan», «Die Zauberflöte» und andere werden oft in unseren Opern und Konzertsälen aufgeführt.

Відомі опери Моцарта такі як «Одруження Фігаро», «Дон Жуан», «Чарівна флейта» та інші часто виконуються в наших оперних і концертних залах.
Ludwig van Beethoven
1770 - 1827
Der geniale deutsche Komponist Ludwig van Beethoven wurde 1770 in der kleinen Stadt Bonn am Rhein geboren.
Геніальний німецький композитор Людвіг ван Бетховен народився в маленькому містечку Бонн на Рейні.
 Sein Großvater war Dirigent, und sein Vater war Sänger im Theater.
Його дід був диригентом, а батько - співаком в театрі.
Der Junge zeigte eine große musikalische Begabung.
Хлопчик виявляв великі музичні здібності.
Als er sechs Jahre alt war, spielte er zum ersten Mal in einem Konzert.
Коли йому було шість років, він вперше зіграв на концерті.
Als 13 Jahre alt war, spielte er schon im Theaterorchester.
У 13 він зіграв вже в театральному оркестрі.
Beethovens Vater war sehr streng.
Батько Бетховена був дуже суворий.
Der kleine Ludwig sollte stundenlang Klavier spielen.
Маленький Людвіг мав годинами грати на фортепіано.
Mit zwölf Jahren wurde er Hoforganist und bekam Geld für seine Arbeit.
З 12 років він став органістом при дворі і отримував гроші за свою роботу.
 Der junge Hofmusiker sah immer traurig aus. Seine Mutter war oft krank.
Юний музикант виглядав завжди сумно. Його мама часто хворіла.
Als Hoforganist half er der Familie Geld verdienen, und nach dem Tode der Mutter übernahm der kaum Sechzehnjährige die Sorge für den Vater und die Kinder.
Як придворний органіст він допомагав сім'ї заробляти гроші і після смерті матері 16-річним дбав про батька і дітей.
Als Beethoven im Alter von 22 Jahren von Bonn nach Wien zog, hatte er bereits 24 Musikwerke geschaffen.
Коли Бетховен у віці 22 років переїхав їх Бонна до Відня, у нього вже було 24 готових музичних твори.
 Wien war damals der Mittelpunkt der Musikkultur in Europa.
Відень був тоді центром музичної культури в Європі.

Die Wiener aristokratische Gesellschaft war Beethoven fremd.
Віденське аристократичне суспільство було чуже Бетховену.
Dazu kam noch ein persönliches Unglück: Beethoven wurde taub.
До того ж додалося ще особисте нещастя: Бетховен став глухим.
In Wien lebten damals die weltberühmten Komponisten Glück, Joseph Haydn und Wolfgang Amadeus Mozart.
У Відні жили тоді всесвітньо відомі композитори Глюк, Гайдн і Вольфганг Амадеус Моцарт.
Und doch war Beethoven kein Pessimist.
Але Бетховен не був пессимістом.
In seinen Werken besang er die Lebensfreude und den Sieg über das Unglück.
У своїх творах він оспівував радість життя і перемогу над нещастям.
In Wien sind Beethovens bekannteste Werke entstanden.
У Відні з'явилися найзнаменитіші твори Бетховена.
Hier schuf er seine Oper „Fidelio" und seine neun Sinfonien.
Тут він написав свою оперу "Фіделіо» і свої дев'ять симфоній.
Beethovens Dritte Sinfonie heißt die „Heroische".
Третя симфонія Бетховена називається "Героїчна".
Seine Neunte Sinfonie ist ein Hohelied auf die Freiheit, auf die glückliche Zukunft, auf die Völkerfreundschaft.
Його дев'ята симфонія - піднесена пісня свободі, щасливого майбутнього, дружбу народів.
Beethoven starb 1827.
Бетховен помер в 1827 році.
Beethovens Musik kennt man heute in der ganzen Welt.

 Музику Бетховена знають сьогодні в усьому світі.

Musik der Tat und des Kampfes, die Musik des  Optimismus.

Музику дії і боротьби, музику оптимізму.

Deshalb ist sie uns nah.

Від того вона нам і близька.


title: Презентація на тему «Визначні вчені-натуралісти»

text:
Визначні вчені-натуралісти
Виконала: учениця 5-Г класу
Кирлейза Олександра
Антоні ван Левенгук(1632-1723)
Антоні ван Левенгук- голландський натураліст, конструктор мікроскопів, основоположник наукової мікроскопії, який досліджував з допомогою своїх мікроскопів структуру різних форм живої матерії.

Левенгук був одним з найбільш видатних дослідників природи. Він перший помітив, як кров рухається в найдрібніших кровоносних судинах - капілярах. У 1673 році Левенгук першим з людей побачив мікробів і клітини. Довгі, довгі години він розглядав у мікроскоп все, що потрапляло на очі: шматочок м'яса, краплю дощової води, хвостик пуголовка, сіруватий наліт зі своїх зубів. Яке ж було його здивування, коли в зубному нальоті, в краплі води і багатьох інших рідинах він побачив безліч живих істот. Вони мали вигляд і паличок, і спіралей, і кульок.

З часу Левенгука і до наших днів мікробіологія домоглася великого прогресу. Вона виросла в широко розгалужену область знань і має дуже велике значення і для всієї людської практики (медицини, сільського господарства, промисловості), і для пізнання законів природи. Тисячі дослідників по всьому світі вивчають різноманіття мікроорганізмів. І усі вони шанують Левенгука – видатного голландського біолога-самоучку, з якого почалася історія мікробіології.
Висновок

Роберт Гук(1635-1703)
Роберт Гук — англійський природодослідник, учений-енциклопедист, що зіграв важливу роль у науковій революції сімнадцятого століття.

Відкриття
Роберт Гук найбільше відомий за свій закон пружності (закон Гука). Також його часто згадують як «батька мікроскопії» — саме Гук увів термін клітина для найменшої живої частинки. Він збудував один із перших телескопів, спостерігав за обертаннями Марса та Юпітера. Він був першим, хто припустив, що тіла розширюються при нагріванні і що повітря складається із дрібних частинок, які розділені порівняно великими відстанями.

Ісаак Ньютон(1643-1727)
Ісаак Н'ютон— англійський учений, який заклав основи сучасного природознавства, творець класичної фізики.
Ньютон сформулював закони руху, відомі як закони Ньютона й закон всесвітнього тяжіння, які стали основою наукового світогляду впродовж трьох наступних століть і мали великий впив не тільки на фізику, а й на філософію.

Відкриття
Використовуючи свою теорію Ньютон зумів пояснити закони Кеплера, що описують рух планет навколо Сонця. Ньютон побудував перший телескоп-рефрактор і розвинув теорію кольору на основі спостережень розщеплення білого світла в спектр в оптичній призмі.

Джозеф Прістлі(1733-1803)
Джозеф Прістлі— британський натураліст, філософ, громадський діяч. Увійшов до історії перш за все як видатний хімік, який відкрив кисень і вуглекислий газ.

Прістлі по праву можна вважати одним з основоположників сучасної хімії. Його основні хімічні дослідження були присвячені вивченню газів. У 1771 Прістлі відкрив фотосинтез, виявивши, що повітря, зіпсоване горінням або диханням, знову стає придатним для дихання під дією зелених частин рослин. У 1778 р. він довів, що при фотосинтезі рослини поглинають вуглекислий газ і виробляють кисень. Прістлі вперше отримав хлороводень і аміак. Разом з іншими вченими він сприяв утвердженню уявлень про складний склад повітря. Прістлі належить честь відкриття у 1774 році кисню. Крім хімії, його дослідження відносяться також і до оптики. Роботи Прістлі отримали широку популярність у наукових колах.

Олександр Флемінг(1881-1955)
Александер Флемінг — британський біолог, що публікував статті в галузі бактеріології та імунології. Став відомим завдяки відкриттю лізоциму (антибактеріального ферменту, що виробляється людським організмом) і виділенню першого відомого антибіотика пеніциліну з плісняви. У 1945 році Флемінг отримав Нобелівську премію з фізіології та медицини.


Презентація на тему «Українська мова» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Моя майбутня професія» (варіант 4)

text:
Моя майбутня професія

ФК - 44 - ІІ
це просто гроші - дасть відповідь людина, яка одержує ці самі фінанси у вигляді заробітної плати щомісяця;

Що таке фінанси?
це складна наука - зітхне вчений;
це бюджет мого підприємства - дасть відповідь головний бухгалтер..
У фінансистів інший стиль мислення.

Для фінансистів гроші - скоріше, засіб досягнення чогось, але не самоціль.

У фінансистів більш скрупульозний підхід до грошей, тому що вони з грошима мають справу постійно, і підходи по управління корпоративними фінансами відбиваються на фінанси особисті.

Гроші на кожну людину діють по-різному. Фінансисти ж звикли до великих обсягів грошей, тому до грошей вони відносяться набагато спокійніше.

Мені подобається думка про те, що я зможу  навчитися розпоряджатися фінансами не тільки в межах конкретного підприємства чи фірми, але й зможу знати, що робити з власними фінансами, які сподіваюся заробляти, будучи на посаді фінансиста.

Ось тому я й хочу стати фінансистом
Хто знає все про гроші?
Звичайно, фінансисти, адже саме вони мають справу з грошима
кожний день – і на роботі, і вдома.

У фінансистів
інший
стиль
мислення.
Для фінансистів гроші - скоріше, засіб досягнення чогось, але не самоціль
У фінансистів більш скрупульозний підхід до грошей
Гроші на кожну людину діють по-різному. Фінансисти ж звикли до великих обсягів грошей, тому до грошей вони відносяться набагато спокійніше.
Мені подобається думка про те, що я зможу  навчитися розпоряджатися фінансами
	На сучасному етапі фінанси перетворилися на універсальний і надзвичайний активний елемент економічного життя, розвинулися методи і форми мобілізації коштів та їх розподіл у державі з метою задоволення потреб населення, вдосконалення виробничих та соціальних процесів.
	Фінансам належить провідна роль в економічній системі. Це зумовлене тим, що їх функціонування визначає кількісні та якісні параметри будь-якого економічного явища чи процесу, а також кінцеві результати діяльності.
	Фінанси формують життєздатність суспільства, його потенціал, забезпечуючи при цьому реалізацію поставлених кожною людиною, кожним підприємством та державою в цілому завдань та цілей. Вміти керувати грошовими потоками є вкрай важливим умінням, яке має бути в наявності  у всіх фінансистів.
Особливість діяльності фінансиста - бути завжди і всюди потрібним, бути в центрі усіх важливих подій свого підприємства:

потрібно чітко уявляти: як працює Ваш бізнес, де можна знайти резерви зниження затрат та як раціональніше використовувати робочу силу;

спеціаліст із фінансів повинен грамотно орієнтуватися не тільки в економічному, але й в податковому та цивільному законодавстві;

це гарний керівник, який розуміє, що персонал повинен бути організований та стимульований відповідно результатів своєї праці;

це людина, яка чітко ставить задачі перед виконавцями та визначає сфери відповідальності.
Чим займаються фінансисти?
Плюси професії:
 + фінансисти були і залишаються найбільш популярними фахівцями  на ринку праці;
 + висока заробітна плата.

Специфіка професії
Мінуси професії:
одне з основних вимог роботодавця до кандидатів - досвід роботи на аналогічних посадах;
перш ніж ви станете висококласним фахівцем, здатним давати точні прогнози і ефективні рекомендації, пройде не один рік.
Вимоги професії
до індивідуально-особистих  особливостей фахівця:
аналітичний склад розуму;
емоційно-вольова стійкість;
уважність;
акуратність;
сумлінність;
посидючість, вміння багато і напружено працювати;
нервово-психічна стійкість;
рахунково-аналітичні здібності;
висока працездатність;
здібність до концентрації і розподілу уваги впродовж тривалого часу;
хороша оперативна і довготривала пам'ять.
Аналітичний
склад розуму
   емоційно-         вольова             стійкість
уважність
акуратність
сумлінність
посидючість, вміння багато і напружено працювати
нервово-психічна стійкість
рахунково-аналітичні здібності
висока працездатність
здібність до концентрації і розподілу уваги впродовж тривалого часу;
хороша оперативна і довготривала пам'ять
	 Фінансисти придатні для професійної діяльності у фінансово-кредитній системі з обслуговування юридичних та фізичних осіб у сфері грошового ринку.

Вони можуть працювати в:
 пенсійних фондах;
страхових фондах;
кредитних спілках;
розрахункових центрах;
управліннях інкасації;
комерційних банках.
Де працюють фінансисти?
В перспективі, я бачу себе керівником підприємства, який відповідає за розвиток компанії, її конкурентоспроможність, контролює та координує діяльність усіх структурних підрозділів.
Через 10 років

ФЕВ

$


ІФДКТБ


Презентація на тему «Музика в моєму житті»


title: Презентація на тему «Художня обробка деревини»

text:
Презентація«художня обробка деревини»

Робота учня 10-А класу Міщенка Сергія
Художня обробка деревини
Худо́жня обро́бка деревини́ — найдавніший вид декоративно-прикладного мистецтва, виготовлення оригінальних виробів з дерева різноманітного функціонального призначення.
За формотворчими техніками художнє деревообробництво поділяється на відповідні галузі:
- бондарство;
- деревообробне токарство;
- теслярство-столярство
- декоративне різьблення.
Історія художньої обробки
  Загалом художня обробка дерева була вже добре розвинена за часів Русі. Відомо, що вже у І тис. н. е. дерево широко використовувалося в будівництві міст і сіл, князівських палаців і фортець. Серед ремісничих професій існували теслярі, ложкарі, бондарі, різьбярі та ін. Техніка обробки дерева була доволі різноманітна: видовбування, вирізування, розпис, випалювання тощо. Одна з найдавніших технік — видовбування — використовувалася для виготовлення побутових речей: посуду, корит, човнів.
Обробка деревини різанням

 Обробка деревини, за допомогою якої змінюють її розміри, форму і зовнішній вигляд без зміни хімічного складу, називається механічною. Механічну обробку деревини можна проводити різанням, гнуттям, пресуванням, розколюванням. Переважаючим видом механічної обробки є різання.Розрізняють різання із зняттям стружки і без зняття стружки. У столярному виробництві деревину обробляють переважно різанням із зняттям стружки способами піленія, стругання, долбленія, свердлення, шліфування. Різання без зняття стружки відбувається, наприклад, при розрізанні на ножицях шпони і тонрой фанери, при висіканні з шпони сучків.
Столярство і бондарство
Столярство — найпоширеніша техніка й галузь виробництва з дерева будівельних виробів, меблів, музичних інструментів та художньої сувенірної продукції. Одна з важливих засад столярства, відзначена ще у давніх цехових статутах,— виготовлення виробів без жодного цвяха за допомогою столярних з'єднань на клею.
Для столярних робіт, так само як і для вирізування, видовбування та ін., необхідне пристосування для закріплення заготовки виробу або його частини — верстат.

Бондарство — окремий вид деревообробного промислу і техніка виготовлення з тесаних клепок і гнутих смерекових або ліщинових обручів великого, місткого посуду. Раніше бондарі користувалися простими інструментами: сокирою, ручною пилою, двохручним ножем (теслом), циркулем та ін. Крім бочок і діжок, здавна виготовляли барила, цеберки, коновки, скіпці, маснички та ін. Бондарство як формотворча техніка сьогодні успішно використовується при створенні невеликого ужиткового і декоративного посуду.
Столярство і бондарство
Різьблення і його види
 До найдавніших технік художнього декорування виробів із дерева належить різьблення. Воно поділяється на плоске, плоскорельєфне, контррельєфне, ажурне та об'ємне.
 Найпоширеніше — плоске різьблення — буває контурним, виїмчастим, трьохгранновиїмчастим та ін. Його роблять одним ножем або кількома різцями (долотами). Наприклад, контурною різьбою у XVIII—XIX ст. в Карпатах прикрашали скрині та інші вироби. Виїмчасте виконували півкруглим долотом. Значно складніше, трьохгранновиїмчасте різьблення поширилося на значній території України у XVIII— XIX ст. Його виконували прямим, скісним, кутнім та півкруглим долотами.
 Найбільшу кількість доліт (близько 50) використовували гуцульські майстри плоского різьблення наприкінці XIX ст. Майже кожний мотив вони вирізували іншим долотом.
 Плоскорельєфне різьблення, що має кілька висотних рівнів від фону, також виконували великою кількістю доліт та інших допоміжних інструментів.

 Контррельєфне різьблення застосовували, виготовляючи різноманітні дерев'яні форми для кахель, печива, сиру, вибійки тощо. Виконувалось майже аналогічно, як і трьохгранновиїмчасте, однак набагато глибше, з використанням доліт із закругленими фасками для вибирання деревини.
 Ажурне різьблення нагадує плоскорельєфне, має наскрізь прорізане тло. Найскладніше за технікою виконання (з рельєфним і ажурним характером мотивів) так зване «сніцарське різьблення» при виготовленні іконостасів, культивоване у XVII—XIX ст. цеховими різьбярами.
 Кругле різьблення інколи застосовується у виготовленні й оздобленні святкового посуду, музичних інструментів, палиць, дитячих іграшок тощо, його технічні прийоми ґрунтуються на засадах народної скульптури.
 Крім різців використовуються допоміжні інструменти: пилочки, свердла, молотки, кліщі, рашлиль, напилки, а також інструменти для розмітки та контролю (лінійка, кутник, малка, рейсмус, циркуль, шило тощо).

Профілювання
Профілювання — декоративна техніка художньої обробки дерева, відома з X—XI ст. Полягає у вирізуванні пилкою та долотами геометричних орнаментів по краях дощок (прикраси будівлі та оздоблення меблів). Крім плоского профілювання відоме об'ємне профілювання балок, кронштейнів, стовпів, що межувало з об'ємним різьбленням. Профільовані об'ємні елементи майстри виконували переважно сокирами-тесаками.
Випалювання
Випалювання здавна роблять на світлих породах дерева: ялині, смереці, сосні, клені. Здебільшого ним оздоблюють бондарний посуд, рідше меблі. Нині випалювання застосовують при декоруванні дитячих іграшок та елементів народної дерев'яної архітектури. Розрізняють два способи випалювання — розжареними металевими штампиками («штансами»), з відбитків яких складають різноманітні орнаменти, й електрописаком, що дає чіткий контурний малюнок.
Розпис
Розпис — зручна й оригінальна техніка орнаментування дерев'яних виробів, відома з X—XI ст. Технічно він мало чим відрізняється від розпису на інших матеріалах. Орнамент наносять пензлями по заґрунтованій або незагрунтованій поверхні виробу темперою, гуашшю, олійними й аніліновими фарбами, нітроемаля-ми. З кінця XIX ст. розписані вироби почали покривати лаком, що оберігало їх від забруднення.
Крім розглянутих традиційних прийомів і технік, зустрічаються їхні різновиди й поєднання, наприклад, «штампування» металевими пробійчиками, аналогічне карбуванню; зіставлення плетених частин із гладкими поверхнями; контурне різьблення тонованих площин-елементів; викладання орнаментів соломкою тощо.


title: Презентація на тему «The Sugar Act in 1764»

text:
The Sugar Act
1764
The Sugar Act, also known as the American Revenue Act, was passed on April 5, 1764. The act placed taxes by the British on sugar, wine, coffee and other goods imported in large quantities from England, which caused economic upheaval in the colonies. Many colonists boycotted these products, claiming taxation without representation, as they did not have any representatives within the British Parliament. Despite the unrest, the British had many reasons for the implementation of the Sugar Act.
Reasons for the Sugar Act of 1764
1.French and Indian War
The French and Indian War began in 1756 to determine who would control North America. England won control in 1763, ousting the French and pushing the Native American Indians further westward. The war was incredibly expensive, sending England into enormous debt. In 1764 Prime Minister George Greenville saw an opportunity with the Sugar Act as a way to collect funds to pay off the debt caused by the French and Indian War.

2.Smuggling of Goods
Before the Sugar Act of 1764, there was the Molasses Act of 1733. This was England's answer to the colonists purchasing foreign molasses, which was cheaper. England implemented the Molasses Act, placing taxes on all non-British molasses products shipped to the colonies in an attempt to force colonists to purchase British products. However, the colonists found a way around the Molasses Act through the smuggling of goods. The Sugar Act of 1764 came just before the expiration of the Molasses Act as a way for the British to prevent the smuggling of goods and enforce taxes upon the colonists.

Facts About Sugar Act
The goal of the act was to raise revenue to help defray the military costs of protecting the American colonies at a time when Great Britain's economy was saddled with the huge national debt accumulated during the French and Indian War (Seven Years War).
The focus of the Sugar Act was to discourage colonial merchants and manufacturers from smuggling non-British goods to avoid taxes imposed by Parliament.
The Sugar Act increased the number of items that would be taxed when they were imported to the colonies, but it actually reduced the tax on molasses and sugar
The Sugar Act also increased enforcement of smuggling laws.
The Sugar Act empowered customs officials to have all violations tried in vice admiralty courts rather than local colonial courts where the juries often looked favorably on smugglers.
Strict enforcement of the Sugar Act successfully reduced smuggling, but it greatly disrupted the economy of the American colonies by increasing the cost of many imported items, and reducing exports to non-British markets.
Americans protested the Sugar Act primarily because of its economic impact, but for some "no taxation without representation" became a rallying cry against Parliament's right to tax the colonies.
Protests against the Sugar Act led to boycotts of some British luxury goods, which did boost local manufacturing in some instances.
The end