title: Презентація на тему «Леонардо да Вінчі» (варіант 12)

text:
	Епоха Відродження або Ренесанс – це епоха в історії культури Європи, що прийшла на зміну культурі Середніх віків і передує культурі нового часу. Хронологічні рамки епохи – початок XIV-остання чверть XVI століть і в деяких випадках – перші десятиліття XVII століття (наприклад, в Англії і, особливо, в Іспанії). Відмінна риса епохи Відродження – світський характер культури і її антропоцентризм (тобто інтерес, в першу чергу, до людини та її діяльності). З’являється інтерес до античної культури, відбувається ніби її «відродження» – так і з’явився термін. Яскравим представником епохи Відродження є Леонардо да Вінчі.
Леонардо да Вінчі
Видатний італійський вчений, дослідник, винахідник і художник, архітектор, анатоміст та інженер, одна з найвизначніших постатей італійського Відродження.
          Леонардо да Вінчі народився 15 квітня 1452 року в селищі Анкіано поблизу Вінчі, укріпленої фортеці за 30 км від Флоренції.  Його батьками були 25-річний нотаріус П'єро і селянка Катерина. Перші роки життя Леонардо провів разом з матір'ю. Його батько незабаром одружився на багатій і знатній дівчині, але цей шлюб виявився бездітним, і П'єро забрав свого трирічного сина на виховання. Розлучений з матір'ю Леонардо все життя намагався відтворити її образ у своїх шедеврах. Леонардо не мав прізвища в сучасному розумінні; «да Вінчі» означає просто «родом з містечка Вінчі». Повне його ім'я — італ. Leonardo di ser Piero da Vinci, тобто «Леонардо, син пана П'єро з Вінчі».
	У 1482 році Леонардо, будучи, за словами Вазарі, дуже талановитим музикою, створив срібну ліру у формі кінської голови. Лоренцо Медічі послав його як миротворця до Лодовіко Сфорца в Мілан, а ліру відправив з ним як подарунок. Цього ж року Леонардо почав роботу над кінним пам'ятником Франческо Сфорца, батька Людовика Моро. Протягом 10 років Леонардо да Вінчі працює над цим монументом (глиняна модель статуї була зруйнована при взятті Мілану французами у 1500; відома лише за підготовчими ескізами). На цей період припадає і творчий розквіт Леонардо-живописця. В «Мадонні в скелях» (1483–1494, Лувр, Париж; 2-й варіант — 1497–1511, Національна галерея, Лондон) розроблені Леонардо да Вінчі персонажі представлені в оточенні дивного скелястого пейзажу, в якому відображені геологічні спостереження Леонардо да Вінчі. У середині 1480-х він створив «Мадонну Літта». У 1485 році створений «Портрет музиканта».
 	Картина належить пензлю Андреа дель Вероккіо , а також його учня Леонардо да Вінчі. Вона була закінчена приблизно до 1457 року. На даний момент знаходиться в галереї Уффіці у Флоренції. Картина була замовлена бенедиктинським монастирем валомброзіанів Сан-Сальми, де й перебувала до 1530 року.
	Частина картини (деякі елементи пейзажу і світловолосий ангел зліва) написані Леонардо. Деякі критики вважають, що другого ангела написав Сандро Ботічеллі. З ангелом Леонардо пов'язана знаменита легенда про «переможеного вчителя». Відповідно до неї, Вероккіо був настільки вражений майстерністю учня, що закинув пензель.

Хрещення Христа
Робота була написана для правителів Мілана, потім перейшла до сім'ї  Літта, і кілька століть перебувала в їхній приватній колекції. Початкова назва картини — «Мадонна з немовлям». Сучасна назва картини походить від імені її власника графа Літта, якому також належала фамільна картинна галерея в Мілані. У 1864 р. він звернувся в Ермітаж з пропозицією купити «Мадонну з немовлям» і кілька інших картин. У 1865 р. Ермітаж продав графові чотири картини, серед яких була «Мадонна з немовлям», за 100 тис. франків.
Мадонна Літа
	Цю вівтарну картину Леонардо замовило одне релігійне братство, проте через розходження в ціні художник вирішив її залишити в себе. Закінчував він її десь між 1490 і 1494 роками. Деякі дослідники вважають, що картина закінчена не повністю.
Мадонна в скелях
	Версія, що зберігається в Луврі, була написана між 1483- роками, або навіть раніше. Вона на 3,5 см вища і на 2 см ширша лондонської версії. Перша згадка про цю картину відноситься до 1625 року, тоді вона знаходилася у французькій королівській колекції. Картини, практично, ідентичні, але перша лондонська картина написана пізніше, до 1508 року. Вважається, що над деякими її частинами працювали брати де Преді́. Вона писалася для капели церкви Сан-Франческо Гранде в Мілані. Церква продала її найімовірніше в 1781 році (за іншими версіями до 1785) художнику Гевіну Гамільтону, який і привіз картину до Англії. Після перебування в декількох колекціях «Мадонна в скелях» була куплена Національною галереєю в 1880 році. У червні 2005 року за допомогою інфрачервоного дослідження була виявлена картина, поверх якої написана «Мадонна в скелях». Імовірно там була зображена жінка, що вклоняється, тримаючи в одній руці дитину і простянувши другу руку. Рентгенівське і інфрачервоне дослідження виявили також багато інших авторських поправок до картини.
	«Таємна вечеря» — відома фреска Леонардо да Вінчі, стінопис якої створено в період 1495-1497 років у монастирі домініканців Санта-Марія-делла-Грація в Мілані. Шедевр, який в історії живопису відкриває епоху Відродження, зображує Ісуса Христа з апостолами та скорботне з ними застілля у вечір перед самим розп'яттям.
Таємна вечеря
	«Мо́на Лі́за» — портрет молодої жінки, написаний італійським  художником Леонардо да Вінчі близько 1503 року. Картина є одним з найвідоміших творів живопису у світі. Відноситься до епохи Відродження. Виставлена в Луврі (Париж, Франція). Повна назва картини італ. Ritratto di Monna Lisa del Giocondo — Портрет пані Лізи дель Джокондо.

Мона Ліза
	В жодній іншій картині Леонардо глибина та імла атмосфери не передані з такою досконалістю, як у «Мона Лізі». Це повітряна перспектива, ймовірно, краща за виконанням."Мона Ліза" отримала всесвітню славу не тільки завдяки якості роботи Леонардо, яка вражає і художніх шанувальників, і професіоналів. Картина вивчалася істориками і копіювалась живописцями, але вона б не довго залишалася відомою лише для знавців мистецтва, якби не її виняткова історія. В 1911 році «Мона Ліза» була викрадена і лише три роки опісля, завдяки випадковим обставинам, повернена музею. Протягом цього часу «Мона Ліза» не сходила з обкладинок газет і журналів всього світу. Тому не дивно, що «Мону Лізу» копіювали частіше за всі інші картини. Картина стала об'єктом поклоніння як шедевр світової класики.
	У 1487 розробляє літальну машину — орнітоптер, заснований на пташиному польоті. 1489 виконує анатомічні малюнки черепів.
	З 1490-х років зосередився на архітектурі і анатомії. У 1490 створена Вітрувіанська людина— уславлений малюнок, який іноді називають канонічними пропорціями. Виконана глиняна модель кінного монумента Франческо Сфорца. Але її зруйнують вояки-французи в Мілані.

	1516 року переїжджає до Франції як придворний художник, інженер, архітектор і механік. Тут він створив серію рисунків на тему всесвітнього потопу. Але у Франції Леонардо майже не малював, у майстра оніміла права рука, і він насилу пересувався без сторонньої допомоги. Третій рік життя в Амбуазі 67-річний Леонардо провів у ліжку. 23 квітня 1519 року він залишив заповіт, а 2 травня помер в оточенні учнів і своїх шедеврів в Кло-Люсе. За словами Вазарі, да Вінчі помер на руках короля  Франциска І, свого близького друга. Ця малодостовірна, але поширена у Франції легенда знайшла віддзеркалення в полотнах Енгра, Ангеліки Кауфман і багатьох інших живописців. Леонардо да Вінчі був похований в замку Амбуаз. На могильній плиті вибито напис: «У стінах цього монастиря покоїться прах Леонардо да Вінчі, найбільшого художника, інженера і архітектора Французького королівства».


title: Презентація на тему «How to choose your future career»

text:
How to choose
your
 future career
“Choose a job you love, and you will never have to work a day in your life…”

Confucius
Choosing the right career can be difficult, but having a defined career direction will help you with getting a job. But with a little hard work, some planning, and some serious self-reflection, you can set yourself on a path towards a fruitful, fulfilling career that can provide for you and your family.
Consider your dream career
There is an old saying that if you’re trying to choose a career, you should think about what you would do if you didn’t have to work. If you had a million dollars and you could do anything, what would you do? Your answer to that question, while maybe not literally the best career choice for you, may give you insight into what you should do:
If you want to be a music star, consider going into audio engineering or music composition. These careers are easier to pursue and you will be much more likely to succeed and provide for yourself in the future.
If you want to be an actor, consider going into media broadcasting. You can get a degree in communications or work your way up the chain of command in a local news or other television studio.
If you want to travel the world, consider becoming an airline steward or stewardess. This is a great way to make a living and pursue your dream of traveling the globe.

Consider your hobbies
It is very easy to turn your hobbies or something you love doing into a future career. Many hobbies correspond to real world needs and positions. Consider what you like to do and how that might fit into a career:
For example, if you like playing video games, consider becoming a video game designer, programmer, or QA specialist.
If you like drawing or art, consider becoming a graphic designer.
Іf you like sports, consider going into teaching and getting certified as a coach.

Consider what skills you excel in
If you are particularly good at certain skills, such as fixing things or making things, this can provide you with a great future career. Schooling may or may not be necessary, but skilled labor is often in demand and you will find it fairly easy to find work:
For example, carpentry, auto repair, construction, and electrical work all benefit from people who are good at fixing things or working with their hands. These also tend to be stable, well-paying jobs.
Other skills, such as a skill for cooking, can also be easily turned into a career.

Explore yourself
Figuring out what you should do with your life may sometimes require you to get to know yourself better. If you want a career that will really make you happy, you have to have a very good understanding of what you want and what you enjoy. For some people, this means taking some time off to decide what’s important to them:
There is nothing wrong with this, so don’t feel bad. It’s more important that you figure your life out as early as possible, rather than getting knee deep in a career which makes you hate your life.

Khudobchuk Yana
Didkivska Olga
Form 10-V


title: Презентація на тему «Михайло Драгоманов»

text:
Михайло Драгоманов
Зміст:
Михайло Драгоманов- 1 із сотні найкращих митців
Як вплинув Емський указ на видатного митця та політичного мислителя
Суспільно-політичні погляди Драгоманова
Історичне джерело
Драгоманов-Вчений, публіцист і політичний мислитель

Михайло Драгоманов- 1 із сотні найкращих митців
Михайло Петрович Драгоманов народився 18 вересня 1841 в місті Гадяч . У родині Драгоманових пишалися своїм походженням з козацької старшини , незалежністю і навіть вільнодумством . Один з дядьків Михайла , Яків Драгоманов , брав участь у декабристському повстанні. Батько ж закінчив привілейоване училище правознавства у Петербурзі, згодом з невідомих причин перебрався до провінційного Гадяч . Серед місцевих жителів він користувався репутацією небагатого , але совісного і справедливого людини. Ця патріархальна сім'я тяжіла до російської культури , тим не менш, існував і інтерес до української старовини . І в майбутньому не лише син Михайло , а й донька Драгоманових Ольга ( відома більше як Олена Пчілка , мати Лесі Українки ) працюватимуть для української літератури.

Михайло Драгоманов спочатку навчався в нічим не примітному Гадяцькому повітовому училищі (1849-1853 рр. . ) , Згодом - у Полтавській гімназії (1853-1859 рр. . ) З її рутинними порядками. Самостійність юнака, його внутрішня задерикуватість і неприйняття показною чемності доставляли йому чимало проблем. За незалежні погляди Драгоманов був виключений з останнього курсу без права вступу в будь-яке інше навчальний заклад . Однак завдяки втручанню попечителя Київського навчального округу М. Пирогова йому було дозволено скласти іспити за курс гімназії екстерном.

Дуже важливим у становленні М. Драгоманова як політичного і громадського діяча був його виступ над труною Т. Шевченка в Києві , коли прах Великого Кобзаря перевозили на Тарасову ( Чернечу ) Гору. Палкі слова юного промовця про те , що кожен , хто йде служити народу , надіває на себе терновий вінець , виявилися пророчими.
Як вплинув Емський указ на видатного митця та політичного мислителя

Після видання царським урядом Емського указу М. Драгоманов змушений був емігрувати. Від'їжджаючи з Києва, він узяв на себе зобов'язання перед «Старою громадою» видавати за кордоном вільний український громадсько-політичний часопис за її фінансової підтримки. Спочатку М. Драгоманов редагував у Женеві безцензурний збірник «Громада», а з часом разом з С. Подолинським та М. Павликом наприкінці 70-х до середини 80-х років видавав однойменний часопис. У ньому друкувалися статті про гнобительську сутність самодержавства, швидке зубожіння селянства, селянські й робітничі виступи, народницький рух в Україні, його успіхи в культурно-освітній діяльності.

Працюючи в Європі, М. Драгоманов все більше переконувався в тому, що разом із національно-культурними справами українські патріоти мусять турбуватися і про соціально-економічні інтереси народу. Тому він, як головний редактор, усе частіше висловлював радикальні соціалістичні ідеї на сторінках часопису. Це призвело до розриву М. Драгоманова зі «Старою громадою», яка продовжувала стояти лише за культурницьку діяльність.
Суспільно-політичні погляди Драгоманова
Свою громадсько-політичну і наукову діяльність М. Драгоманов підпорядковував одній меті — перетворити Батьківщину на передову європейську країну як за соціально-економічним становищем народу, так і за політичним статусом української влади. Щоб цього досягти, вважав він, ніколи не вистачить лише культурницької роботи, тим більше за умов, коли царизм цьому енергійно перешкоджав. Щоб подолати імперський спротив, потрібно опертися на підтримку народу, який ще не має достатнього рівня культури й освіти, але готовий повірити і піти за патріотами, якщо вони поєднають національно-культурні вимоги із соціально-економічними потребами народу і втілять їх у «громадівському соціалізмі».

Отже, його «громадівський соціалізм» мав ґрунтуватися на колективній власності виробничих об'єднань — громад. Відносини українського народу з іншими народами М. Драгоманов розглядав з позицій федераліста. Він не виступав за відокремлення України від Росії. Одночасно Драгоманов розумів, що сильна централізована російська держава завжди обмежуватиме права особи. Тому він вважав за необхідне перебудувати Російську імперію на вільну федерацію автономних регіонів, у якій усі рішення приймалися б на місцевому рівні.

У своїй відомій статті «Пропащий час. Українці під Московським царством (1654-1876)» М. Драгоманов доводив, що загалом українці під російським правлінням більше втратили, аніж набули, особливо в питаннях демократії, парламентаризму, освіти й культури.
Історичне джерело
«Драгоманів, — писав І. Франко, — для нас є чимось більше, як заслуженим чоловіком. Ми в нім шануємо друга, вчителя, провідника... Голос його був для нас заохотою, осторогою, вказівкою куди йти, голосом сумління... вповні безкорисно не жалував праці, писання... і навіть докорів, щоб наводити нас, лінивих, малоосвічених, вирослих у рабських традиціях нашого глухого кута, на кращі, ясніші шляхи європейської цивілізації. Можна сказати, що він за вуха тяг нас на той шлях».
Драгоманов-Вчений, публіцист і політичний мислитель
Літературна спадщина Драгоманова складається з двох чітко відрізняються один від одного частин - наукових праць , головним чином з етнографії та фольклору , і політичних творів , які за своєю формою є суто публіцистичними . Проблеми , до якої групи віднести той чи інший працю , не виникає ніколи . Дивно , що Драгоманов , вчений з освіти та професії , ніколи не надавав своїм політичним працям форми наукового трактату.

Безумовно , це не означає , що між двома сторонами творчості Драгоманова не існує жодного зв'язку. Він прямо стверджував , що вивчення українського фольклору надавало глибокий вплив на розвиток його політичних ідей. З іншого боку, зрозуміло , що напрямок його наукових досліджень часто визначалося політичними інтересами , наприклад , коли він аналізував суспільно - політичний зміст народної поезії. Незважаючи на цей зв'язок , існує чіткий поділ між науковими та політичними творами Драгоманова , яке характеризує його особистість і його методи . Він мав занадто великої наукової сумлінністю , щоб претендувати на авторитет поза сферою своєї компетенції. Драгоманов не викладали політичних проблем з кафедри , він писав про них як громадянин і борець , який прагне досягти певних практичних результатів , і повністю усвідомлюючи , що виражає свої особисті погляди.

Доля Михайла Драгоманова була долею людини, відданої своїм ідеалам. Невтомною працею, своїми прогресивними ідеями він пробуджував і надихав до громадсько-політичної діяльності нові й нові когорти українських патріотів.

Над презентацією працювала:Петрушина Катерина


title: Презентація на тему «Andrew Lloyd Webber»

text:
Andrew Lloyd Webber
1981
The Phantom of the Opera


title: Презентація на тему «Килимарство» (варіант 1)

text:
Робота
Учениці 5 курсу 3 групи
Рубаненко Олени
КИЛИМАРСТВО
Килимарство — це  стародавній художній промисел, широко поширений по всьому світу. Ручне килимарство існує з тих часів, коли люди навчилися виробляти пряжу і тканини з волокнистих матеріалів. Батьківщиною килимарства вважається Персія
Килимарство в Україні
Літописні джерела свідчать про розквіт килимарства в Київській Русі в другій половині X—XII ст.  У XV—XVII ст. і особливо у XVIII ст. килими вже виготовляли в багатьох поміщицьких майстернях, килимарських цехах, мануфактурах і фабриках Поділля, Волині, Галичини.
ОРНАМЕНТИ
Щодо орнаментів та барв українське килимарство можна поділити на дві основні смуги - Правобережжя й Галичина з переважанням геометричного орнаменту й Лівобережжя з рослинним орнаментом.
Яскраво відчутні в українському килимовому орнаменті східні впливи мають двояке походження:
Лінійно-геометричний шов поширився з Балканського півострова Дністром і Дунаєм на Правобережжя, Бесарабію та Галичину.
Рослинний орнамент, пов'язаний безпосередньо з Азією та Іраном, розвинувся разом із вишивковими елементами на Лівобережжі.
Також  можна  виділити килимарство на території Полісся.  У ткацтві Полісся переважають смугасті композиції. Це різної ширини та чергування прості й складні смуги, утворені рядками різноманітних орнаментів – від барвистих смуг рядків крапок і рисок до складніших за силуетом і фактурою.
Найвідоміші центри килимарства на Україні:
Решетилівка (Полтавська обл.)
С. Дігтярі (Чернігівська обл.)
Косів (Івано-Франківської обл.)
Глинянки (Волинська обл.)

Квіткові
мотиви

Геометричні мотиви
Кінець
Дякую за перегляд


title: Презентація на тему «Органи державної податкової служби України та їх завдання»

text:
Органи державної податкової служби України та їх завдання
Податкова служба - це сукупність державних органів, які організують і контролюють надходження податків, податкових і окремих видів неподаткових платежів.
Надійність та ефективність податкової системи залежить від двох чинників: раціональності побудови податкової системи і рівня організації податкової служби держави.
Формування податкової служби України розпочалось у 1991 році, що було пов’язане з переходом від системи платежів у бюджет до системи оподаткування. За умов податкового методу формування доходів бюджету вкрай необхідна самостійна, чітко організована і міцна державна служба, яка здійснює контроль у сфері оподаткування. Раніше окремих податкових органів не існувало. У складі Міністерства фінансів та його підрозділів в областях, районах, містах виділялись відповідно управління, відділи та інспекції державних доходів. Вони несли відповідальність за дотриманням чинного порядку збирання бюджетних доходів і за виконання плану надходжень платежів до бюджету.
У 1991 році при Міністерстві фінансів була створена Державна податкова інспекція України, а в 1996 році на базі Державної податкової інспекції України та підрозділів Міністерства внутрішніх справ України з боротьби з кримінальним приховуванням прибутків від оподаткування була створена Державна податкова адміністрація України, якій надали статус центрального органу виконавчої влади.
До системи органів державної податкової служби належать: Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах (рис.3). У складі органів державної податкової служби функціонують відповідні спеціальні підрозділи з боротьби з податковими правопорушеннями (далі - податкова міліція) і підрозділи з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів.
Державна податкова адміністрація України залежно від кількості платників податків та інших місцевих умов може утворювати міжрайонні (на два і більше районів), об'єднані (на місто і район) державні податкові інспекції та у їх складі відповідні підрозділи податкової міліції.
У Державній податковій адміністрації України та державних податкових адміністраціях в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі утворюються колегії, які є дорадчими органами і розглядають найважливіші напрями діяльності відповідних державних податкових адміністрацій.
Державну податкову службу України очолює Голова Державної податкової адміністрації України, якого призначає на посаду та звільняє з посади Президент України за поданням Прем'єр-міністра України.
Державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі очолюють голови, які призначаються на посаду і звільняються з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Голови Державної податкової адміністрації України.
Державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції очолюють начальники, які призначаються на посаду і звільняються з посади Головою Державної податкової адміністрації України за поданням голів відповідних державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.
Таким чином, податкова служба України має три рівні:-Державну податкову адміністрацію України - вища ланка;-державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі - середня ланка;-державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, міжрайонні та об`єднані державні податкові інспекції - базова ланка.
Головними завданнями державної податкової служби України є:- здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством (далі - податки, інші платежі);
- внесення у встановленому порядку пропозицій щодо вдосконалення податкового законодавства;- прийняття у випадках, передбачених законом, нормативно-правових актів і методичних рекомендацій з питань оподаткування;- формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, Єдиного банку даних про платників податків - юридичних осіб;
- роз'яснення законодавства з питань оподаткування серед платників податків;- запобігання злочинам та іншим правопорушенням, віднесеним законом до компетенції податкової міліції, їх розкриття, припинення, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення.


title: Презентація на тему «Animals» (варіант 2)

text:
Animals
Giraffe
Crocodile
Mouse
Hamster
Tortoise
Упражнения

Отгадайте, кто изображен на картинках?
?
Giraffe
?
Crocodile
?
Mouse
?
Hamster
?
Tortoise


title: Презентація на тему «Мейсенский фарфор»

text:
Мейсенский фарфор
Учениц 11 арх класса
Гетьман Валерии и Ефремовой Ирины
История создания фарфора Мейсон
Первая в Европе фарфоровая мануфактура Мейсен была основана в 1710 году, вскоре после открытия секрета изготовления твердого фарфора в Саксонии алхимиком Иоганном Фридрихом Бёттгером (1682—1719) в содружестве с ученымЭренфридом Вальтер фон Чирнхаузом (1651—1708).
Графу фон Чирнхауз, основателю стекольных заводов, в 1704 г. было поручено контролировать деятельность Бёттгера - по указу правителя Саксонии Августа Сильного содержали как пленника в Мейсене. Август Сильный поручил Бёттгеру получить золото, однако эти опыты не увенчались успехом. Правитель разрешил Бёттгеру открыть мастерскую по производству твёрдого фарфора. Через два года совместной работы с Чирнгаузом, в 1709 г., им был открыт его состав. Твёрдый фарфор сходен по своим характеристикам с китайским фарфором, его основные компоненты — это каолин (фарфоровая глина) и китайский камень (разновидность полевого шпата), также в дальнейшем использовался полевой шпат.

Марки Мейсенского фарфора по годам
Обаяние Мейсенского фарфора
Посуда
Фарфор Мейсен в России
Для светской Европы мейсенский фарфор сразу же стал предметом культа.
Традиционный круг заказчиков фарфоровой мануфактуры Meissen включает в себя богатейшие семьи Европы и России, а в прошлом среди заказчиков мейсеновского фарфора были Екатерина II, графы Строгановы, князья Юсуповы, Карл Фаберже, многие коронованные особы Европы. Шедевры фарфоровой мануфактуры Meissen находятся в коллекциях самых известных музеев мира, в том числе в Эрмитаже (г. С.- Петербург).
По некоторым сведениям, в 1770 году в Россию было ввезено 40 % всего экспорта фарфора Meissen. В конце XVIII века на мануфактуре Meissen были выделены специальные дни для производства товара для России. В условиях необычайно высокого спроса на мейсенский фарфор во многих городах России в конце XVIII века были созданы постоянные склады мейсенского фарфора. Они находились в Петербурге, Москве, Киеве, Митаве, Полтаве, Ревеле и других городах.

Одно из первых изображений фарфора Meissen запечатлено на картине «Шоколадница» кисти Жана Этьена Лиотара.
Фарфор Meissen сегодня
Мейсенский фарфор не теряет своей ценности для коллекционеров и в наши дни. Многовековое наследие Meissen тщательно берегут её мастера, способные выпускать множество видов изделий из фарфора, ни в чем не уступающих оригиналу. Разница между новыми и старинными фарфоровыми изделиями практически незаметна. В наши дни, как и 300 лет назад, весь мейсенский фарфор создаётся вручную. Краски для росписи фарфора смешивают вручную в соответствии с рецептом, которому уже несколько сотен лет.
По информации Meissen, при создании мейсенского фарфора используются около 10 000 оттенков красок. Рецепты красок хранятся в строжайшей тайне. На фарфоровой мануфактуре Meissen производится около 175 000 типов фарфоровых предметов.
В собрании Meissen хранится 200 000 моделей майсенского фарфора разных периодов.
Скрещённые синие мечи — эмблема саксонского фарфора Meissen с почти трёхсотлетней историей — это один из самых престижных логотипов среди поклонников изысканной роскоши. Этот товарный знак наносится вручную на каждое фарфоровое изделие майсенской мануфактуры с 1722 года кобальтовой краской под глазурью.

Спасибо за внимание


title: Презентація на тему «Іллєнко Юрій Герасимович»

text:
Іллєнко Юрій Герасимович
Виконав учень 11-Б
Надворний Ярослав
Біографія (дитинство)
Народився Юрій Герасимович в 1936 році у Черкасах.

Під час Другої Світової війни 1941-го опинився з мамою й двома братами в самому серці Сибіру, селі Філіповці Ординського району на Обі (Російська Федерація).

Молодший брат помер від виснаження. Повернення до спустошеної України 1944 було недовгим.

Юрій закінчив школу на робітничій околиці Москви і вступив у престижний Всесоюзний державний інститут кінематографії на операторський факультет, як і старший брат Вадим.
Біографія (Творчість в СРСР)
1960 зняв дипломну роботу «Прощавайте, голуби» (перший в історії інституту повнометражний фільм) і отримав за роботу нагороди на світових кінофестивалях в Празі і Локарно — за найкращу операторську роботу.

1963 отримав запрошення зі студії ім. О. Довженка зняти фільм «Тіні забутих предків» режисера Параджанова. Фільм став не лише лауреатом понад сотні міжнародних кінофестивалів, але й актом відродження слави українського духу, збудником української ідеї.

Біографія (Творчість в СРСР)
1967 дирекція Венеціанського кінофестивалю персонально запрошувала Юрія Іллєнка з фільмом «Вечір на Івана Купала» на фестиваль з гарантією головного призу «Золотий лев» Святого Марка, але міністр культури СРСР Романов стверджував, що такого фільму взагалі не існує.

1971 на XXIV з'їзді комуністичної партії України вустами першого секретаря Львівського обкому КПУ тов. Добрика було заборонено наступний, третій фільм «Білий птах з чорною ознакою», як «найбільш шкідливий фільм, що колись було зроблено в Україні, особливо шкідливий для молоді».
Творчість у незалежній Україні
Юрій Іллєнко створив незалежну кіностудію «Фест-Земля», на якій зняв перший в Україні фільм не на державні кошти. В основу фільму було покладено зеківські оповідання Сергія Параджанова «Лебедине озеро. Зона».

Це фільм було запрошено на Каннський кінофестиваль, де він виборов два призи: Приз ФІПРЕССІ — міжнародної федерації кінопреси і Приз «Ескор» — незалежної молодої кінокритики.
Творчість у незалежній Україні
Наступні десять років Юрій Іллєнко був безробітний як кінематографіст. Написав за цей час свій найкращий сценарій про друге пришестя Христа «Агн», монографію «Парадигма кіно» — перший в Україні підручник з кінорежисури.

Зробив три персональні виставки своїх живописних і графічних творів, зняв проект «Молитва за гетьмана Мазепу», до якого йшов близько третини свого життя.
Смерть
Помер 15 червня 2010 року у селі Прохорівці на Черкащині. Він тривалий час хворів на невиліковну хворобу.
Політична діяльність
На парламентських виборах 2006 та 2007 року Юрій Іллєнко балотувався у народні депутати України, входячи під другим номером у список політичної партії Всеукраїнське об'єднання «Свобода».

Під час передвиборчих кампаній Іллєнко подорожував Україною, агітуючи виборців за ВО «Свобода» та поширюючи національну ідею.
ДЯКУЮ ЗА УВАГУ!
До побачення!


title: Презентація на тему «Підприємницька діяльність» (варіант 1)

text:
Підприємницька діяльність

Борейко Альона
Види підприємництва
Комерційне
Фінансове
Посередницьке
Виробниче
Підприємства
За організаційною формою
одноосібне володіння
 партнерство
 корпорація
За метою діяльності
 прибуткові
 неприбуткові
За формою власності
 приватні
     колективні
  державні
За масштабом (розміром)
 великі
  середні
 малі
  Форма власності                    Організаційні форми підприємств

Одноосібне володіння
Партнерство
Корпорація
Приватна
Колективна

Виробничі кооперативи
Збутові та споживчі кооперативи
Кредитні кооперативи (Спілки)
Державна

Комунальні підприємства
Загальнодержавні підприємства
Переваги та недоліки організаційних форм бізнесу
                        Допускаються
Громадяни України та інших держав,не обмежені законом у правоздатності або дієздатності
Юридичні особи всіх форм власності, визначених законом України “ Про власність”
До підприємницької  діяльності
Підприємництво- самостійна, ініціативна, господарська діяльність громадян, спрямова
                                     на на отримання прибутку.
Підприємство- самостійний суб`єкт господарювання, який здійснює виробничу і комер
                               ційну діяльність з метою отримання прибутку.
Витрати підприємства
Постійні FC
Відсотки за кредитами
Оренда устаткування
Рентні та страхові платежі
Зарплата керівникам

Змінні VC
На сировину,
 матеріали, паливо
Оплата праці найманих працівників

Витрати підприємства
Загальні витрати ТС

Середні
ATC

АFC
AVC
Загальний дохід
ТR=PQ
Р- ціна товару
Q- кількість продукції
Дохід та прибуток підприємства
Загальний прибуток
ТР= ТR-TC
TR- загальний дохід
ТС- загальні витрати
MR- граничний дохід, пов’язаний із продажем додаткової одиниці продукції
МС- граничні витрати, пов`язані зі створенням додаткової одиниці продукції
MR=MC- правило максимізації прибутку підприємства
Види прибутку
Бухгалтерський-
різниця між виручкою і явними витратами
Економічний- різниця між виручкою й усіма витратами (явними і неявними)
Чистий- прибуток, що залишається у підприємця після всіх відрахувань


title: Презентація на тему «Мілан Кундера» (варіант 3)

text:
Мілан Кундера
всесвітньо відомий чесько-французький письменник ;

поет ;

 драматург ;

прозаїк.драматург;
Народився 1 квітня 1929р. в місті Брно в Чехословаччині, в сім'ї відомого піаніста і музикознавця Людвика Кундери, учня композитора Леоша Яначека.
З дитинства вчився грі на фортепіано у свого батька, пізніше також вивчав музичну композицію. У юності підробляв чорноробом і грав джаз.
У 1948 закінчив гімназію у Брно, після чого відправився в Прагу вступати до Карлового університету. Провчившись два семестри на філософському факультеті за фахом літературознавство і естетика, перейшов на факультет кіно і телебачення Празької Академії Витончених Мистецтв.
Там вивчав спочатку режисуру, а потім сценаристику. Закінчивши Академію в 1952, став там викладати світову літературу, спочатку на посаді асистента, а з 1964 - доцентом.
Оскільки в ранньому віці Кундері довелося пережити нацистську окупацію, в ньому досить рано прокинулася політична свідомість.
Природною реакцією був вступ в комуністичну партію в 1948р., оскільки після перемоги над фашизмом комуністи багатьом представлялися рятівниками. Проте в 1950р. Кундера був виключений з партії за "протипартійну діяльність" і "помилкові погляди".
У 1956, після початку " відлиги", Кундеру відновили в партії, але в 1970 він був знову виключений за участь в "празькій весні" 1968.
У 1940-і перекладав чеською мовою вірші В. Маяковського і Г.Аполлінера, а в 1946 вийшли його власні перші вірші в журналі "Mlade archy". Рання поезія Кундери відповідала духу часу і була схвалена офіційною критикою.
 В той же час в поетичній збірці «Людина - неосяжний сад»(1953) він намагався полемізувати із спрощеним тлумаченням людської особистості і протистояти офіційній естетиці.
Переломним моментом в творчості Кундери  можна вважати поетичну збірку «Монологи»
(1957, перероблений в 1964 і в 1965),
в якому проявився інтерес автора до людської психології.

Збірка мала підзаголовок “Книга про любов” і була присвячена стосункам між чоловіком і жінкою, з усією їх складністю, що не відповідало комуністичній ідеології.
З кінця 50-х поступово знаходив адекватну форму для вираження свого світогляду в драматургії і прозі. П'єса «Власники ключів»(уперше поставлена в 1962), в якій протиставляються образи обивателів і героїчних людей, використовуючи військову тематику, викликала великий резонанс і на батьківщині Кундери, і за кордоном.
Велике значення для культурного життя того часу мала публіцистика Кундери, наприклад, роздум «Про дискусії спадкові»(1955), за допомогою якого він вступив в дискусію про духовну орієнтацію сучасної чеської літератури.
У культурно-політичному виступі на IV з'їзді Союзу Чехословацьких письменників в 1967 він відмітив, що чеській культурі, надовго ізольованій від світу, спочатку німецькою окупацією, а потім сталінізмом, загрожує втрата історичної пам'яті. 	У цьому виступі містилася також різка критика будь-яких проявів цензури.
	У 1969 Кундеру звільнили з роботи, і усі його публікації були викреслені з офіційних списків книг, виданих в Чехословаччині.

 Його позбавили права працювати і друкуватися в Чехословаччині, п'єси не ставилися.
Оскільки твори публікувалися на заході, він міг жити на гонорари, хоча основна частина грошей діставалася державі, а сам автор отримував лише малу їх частину.
У 1974 отримав запрошення університету міста Ренн у Франції. У 1975 йому дали дозвіл виїхати в цю країну разом з дружиною Вірою Грабанковой.
 Через чотири роки, після публікації “Книги сміху і забуття”, чехословацький уряд позбавив його громадянства. У 1981 отримав французьке громадянство.
 Пропрацювавши чотири роки в Ренне, перебрався в Париж, де викладав у вищій школі громадських наук.
Сам Кундера ділить свою творчість на два етапи: період незрілості, коли він підкорявся партійним обмеженням в області літератури(від цієї частини своєї творчості дистанціюється і забороняє публікувати твори цього періду), і на період своїх кращих творів.
Кундера стверджує, що уперше "знайшов себе", коли писав розповідь «Я сумний Бог»(1958), пізніше включений в перший з трьох зошитів «Смішних любовей»(1963, 1965, 1968).
Характерна риса Смішних любовей - анекдотичність, жартівливість. По визнанню автора, він почав писати оповідання для власного задоволення.
Перше загальне видання усіх трьох зошитів, що складається з 8 оповідань, вийшло в Празі в 1970, проте пізніше автор переробив збірку, надавши йому нової форми і композиційну єдність, і включив в нього тільки 7 оповідань.
Перший роман  - “ Жарт ” – присвячений темі сталінізму. Після виступу Хрущова на 20 з'їзді КПРС з викриттям культу особи Сталіна ця тема набула популярності. Вже у першому своєму романі автор постав зрілим майстром критичної оцінки політичних подій,котрий на все має свою власну думку.
Кундера відстояв роман перед урядовими цензорами, і книга нарешті була надрукована в 1967 без змін. Використовуючи гротескну історію про людське життя, зіпсоване із-за простого жарту, і про невдалу помсту героя, автор малює зміни, що відбувалися в чеському суспільстві з середини 50-х, і приводить свого героя до відчуття відчуженості від світу.
Кундера не раз підкреслював, що черпає натхнення в творах європейської літератури періоду Відродження і Просвіти, особливо в романах Боккаччо, Ф. Рабле, Л. Стерна і Д.Дідро.
Останній роман “Невідання”(2000) був уперше опублікований за бажанням автора на іспанській мові. Теми роману - еміграція, самотність, пам'ять, забуття, ностальгія, байдужість.
“ Я впевнився, що кожну книгу треба писати так, наче вона остання, ніколи не варто нічого відкладати до наступної книги. В мене завжди таке відчуття, що книга, над якою я в певний момент працюю,буде моїм епілогом, що більше я нічого не напишу. Та я не можу спинитись – я приречений продовжувати.. ”
Дякую за увагу!


Презентація на тему «Первинні засоби пожежогасіння»


Презентація на тему «Незвичайні споруди»


Презентація на тему «Основи Кримінального права» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Одяг українців»

text:
Одяг українців

1.Натільний
2.Нагрудний

3.Стегновий
СОРОЧКА —один із найдавніших елементів одягу. За часів Київської Русі Слугувала як натільним, так і верхнім одягом і шилася з полотна чи сукна. Східнослов'янська с кінця XIX — початку XX ст., мала велику кількість варіантів крою і орнаментації та відповідала декільком призначенням. Це і колоритно оформлені святкові, і більш стримані пожнивні та повсякденні тощо, які виготовлялися з полотна різної якості.

Жіночий одяг

Шляхтянка
Шляхтянка
Шляхетна панна
Шляхетна пані
Знатна пані
Міщанка
Міщанка

Чоловічий костюм

Полковник Писар Сотник Шляхетич Козак-підпомічник
Рядовий козак Міщанин

Презентацію зробив Дегтяр Дмитро


title: Презентація на тему «Націоналізм» (варіант 1)

text:
НАціоналізм
Підготував учень 11 Б класу
Бєльський Денис
Націоналізм
ідеологія і напрямок політики, базовим принципом яких є теза про цінність нації як найвищої форми суспільної єдності та її первинності в державотворчому процесі. Відрізняється різноманіттям течій, деякі з них суперечать одне одній. Як політичний рух, націоналізм прагне до відстоювання інтересів національної спільноти у відносинах з державною владою.
світоглядний принцип, найбільшою мірою притаманний передовим представникам народу, що виборює своє право на розбудову власної держави, тобто прагне перетворитись на націю
Історія:Перші прояви
Окремі прояви національних почуттів і національних рухів зустрічаються у стародавні, античні та середні віки,наприклад:
Почуття відмінності стародавніх євреїв від невірних
Почуття відмінності античних греків від варварів
Також,націю, як політичне (але не етнічне) утворення уособлював т.зв, репрезентативний клас:
Дворянство у Росії та Франції
Шляхта у Польщі
Козацтво в Україні
Шляхта у Польщі
Козацтво в Україні
Дворянство у Франції
Історія:17-18 сторіччя
Початок утвердження націоналізму як універсального явища поклали англійська (17 ст.) і французька (18 ст.) революції, які скасували королівську владу і проголосили націю об'єднанням вільних громадян й джерелом державної суверенності.
Історія:19 сторіччя
На початку 19 століття націоналізм перестав бути західноєвропейським явищем, поширившись на нові історичні регіони. У Південній Америці розгорнулися національно-визвольні рухи проти іспанської влади на чолі з венесуельцем Сімоном Боліваром (1783–1830) й аргентинцем Хосе де Сан Мартіном (1778–1850).
У другій половині 19 ст. успішно завершилося об'єднання італійської та німецької нації.

Сімон Болівар
Хосе де Сан Мартін
Отто фон Бісмарк
Джузеппе Гарібальді
Історія:Початок 20-сторіччя
Новий післявоєнний політичний порядок, який проголосив американський президент Вудро Вільсон у «14 пунктах» (1918), одним із основоположних принципів визнавав право нації на самовизначення. Його було частково втілено у Версальській системі, яка визнала утворення й незалежність нових національних держав — Литви, Латвії, Естонії, Фінляндії, Польщі, Чехословаччини, Югославії. Однак цей принцип було запроваджено вибірково. Він не стосувався тих національних рухів, які у часи війни перебували у ворожому до Антанти таборі Центральних держав
Передвоєнні роки та Друга світова війна
Утвердження тоталітарних режимів у Радянському Союзі, Німеччині, Японії та ін. країнах у 1930–1940 привело до посилення нового типу національних рухів — панславістського, пангерманського і паназіатського.
Повоєнні роки, крах колоніальної системи
Після Другої світової війни 1939—45 основний принцип, який вимагає визнання за націями право на власну державу, став універсальним і загальноприйнятим. Це відобразилося, зокрема, у розпаді останніх імперій. Розпад англійської імперії розпочався ще у міжвоєнну добу, коли Англія визнала незалежність Іраку (1932) та Єгипту (1936). Серед національних рухів в англійських колоніях найсильніше виявився індійський, особливо, коли його очолив Мохандас Карамчанд Ганді (1869–1948). У 1947 Англія визнала незалежність Індії. Індійські мусульмани не приєдналися до індійського національного руху й добилися утворення окремої національної держави — Пакистану (1947).
Сучасність
У сучасному світі націоналізм залишається універсальним явищем. Він охоплює не лише країни третього світу, але і країни з достатньо високим рівнем господарського і культурного розвитку.

політична ідеологія, а також громадсько-політичний рух, що ставить на меті створення і розвиток української самостійної національної держави та захист національної самобутності. Націоналізм вимагає в першу чергу національної самосвідомості, усвідомлення національної спільності групи людей.Український націоналізм — різновид європейського націоналізму.


title: Презентація на тему «Театральна культура» (варіант 1)

text:
Театральна культура
Театральне мистецтво України бере початок з глибокої давнини, коли воно проявлялося в народних іграх, танцях, піснях та обрядах. З 11 століття відомі театральні вистави скоморохів. В епоху Київської Русі елементи театру були в церковних обрядах. Про це свідчать фрески Софійського собору в Києві (11 століття). Перші зразки драми прилюдно виголошувалися учнями київських Братської та Лаврської шкіл (16-17 століття). Важливими осередками розвитку релігійної драми у цей час вважалася також Львівська братська школа та Острозька академія. У 17-18 столітті широкого розмаху набули вертепи — мандрівні театри маріонеток, які виконували різдвяні драми та соціально-побутові інтермедії. У 1795 році був відкритий перший в Україні стаціонарний театр у Львові, в колишньому костелі єзуїтів. В Наддніпрянщині, де перші театральні трупи народилися також у 18 столітті, процес відкриття стаціонарних театральних споруд просувався повільніше. Так, у Києві перший стаціонарний театр з'явився у 1806 році, в Одесі — в 1809, в Полтаві — в 1810.
Зародження і становлення
Становлення класичної української драматургії пов'язане з іменами Івана Котляревського, який очолив театр у Полтаві та Григорія Квітки-Основ’яненка, основоположника художньої прози в новій українській літературі. Бурлеск та експресивність, поряд з мальовничістю та гумором, що характерні для їх творів, надовго визначили обличчя академічного театру в Україні. У другій половині 19 століття в Україні поширився аматорський театральний рух. В аматорських гуртках розпочинали діяльність корифеї українського театру — драматурги і режисери Михайло Старицький, Марко Кропивницький та Іван Карпенко-Карий. Заслуга швидкого розвитку театру належить також і видатній родині Тобілевичів, члени якої виступали під сценічними псевдонімами Івана Карпенка-Карого, Миколи Садовського і Панаса Саксаганського. Кожен із них не лише створив власну трупу, а й був видатним актором і режисером.
Провідною зіркою українського театру того часу була Марія Заньковецька.
Новий період в історії національного театру розпочався в 1918 році, коли у Києві утворилися Державний драматичний театр і «Молодий театр» (з 1922 року — модерний український театр «Березіль») Леся Курбаса та Гната Юри. На театральній сцені з'явилася когорта талановитих акторів — Амвросій Бучма, Мар'ян Крушельницький, Олімпія Добровольська, Олександр Сердюк, Наталя Ужвій, Юрій Шумський та інші.
ХХ століття
Державний драматичний театр продовжував традиції реалістично-психологічної школи. Натомість Молодий театр обстоював позиції авангардизму. З утворенням театру «Березіль» його сцена стала своєрідним експериментальним майданчиком. Не випадково макети театрального об'єднання «Березіль» отримали золоту медаль на Всесвітній театральній виставці у Парижі в 1925 році. Тут були вперше поставлені п'єси видатних українських письменників і драматургів Миколи Куліша («Народний Малахій», «Мина Мазайло») та Володимира Винниченка («Базар», «Чорна Пантера і Білий Медвідь»). Завдяки генію Лесю Курбасу, який поєднав у собі таланти режисера, актора, драматурга і перекладача світової літератури, були по-новому осмислені на українській сцені твори Вільяма Шекспіра, Генріха Ібсена, Гергарта Гауптмана, Фрідріха Шиллера і Мольєра, здійснені постановки невідомих до цього українському глядачу п'єс європейських драматургів.
З творчого об'єднання «Березіль» бере початок театральна бібліотека, театральний музей і перший театральний журнал. До експериментальних пошуків Леся Курбаса, якого було репресовано за часів сталінізму, і досі звертаються сучасні митці. У наш час у Києві проходить міжнародний театральний фестиваль «Мистецьке Березілля», присвячений пам'яті Леся Курбаса.
На Закарпатті в умовах значного припливу інтелігенції із ЗУНР і УНР через втрату державності був створений зокрема Руський театр, який очолив Микола Садовський.

За роки незалежності в Україні з'явилося багато нових театрів, зростає інтерес до народного та вуличного театру. Українське драматичне мистецтво дедалі активніше інтегрується в європейський культурний простір. Світове визнання здобув театральний режисер Роман Віктюк, творчість якого стала вагомим внеском у світову театральну естетику кінця 20 століття. Відомий далеко за межами України й інший український режисер — Андрій Жолдак. Низка талановитих акторів українського театру, Богдан Ступка, Ада Роговцева, Анатолій Хостікоєв та інші, з великим успіхом знялися у вітчизняних і зарубіжних кінострічках.
Театр в Незалежній Україні
Нині в Україні щорічно відбувається низка міжнародних театральних фестивалів, що засвідчили свій авторитет у Європі: «Київ травневий» у Києві, «Золотий Лев», «Драбина» у Львові та "Драма.UA" у Львові, «Тернопільські театральні вечори. Дебют» у Тернополі, «Херсонеські ігри» у Севастополі, «Мельпомена Таврії» у Херсоні, «Різдвяна містерія» в Луцьку, «Інтерлялька» в Ужгороді.
У 2010 р. створено всеукраїнську театральну портал-мережу "atheatre.com.ua - український театральний простір", яка налічувала понад 112 театрів і 81 драматурга станом на лютий 2012 р. Портал містить інформацію про театральні фестивалі, репертуар театрів, відомості про вистави й історичні довідки. Всю інформацію театри розміщують самостійно.

Запорізький академічний обласний український музично-драматичний театр імені В. Г. Магара

Запорізький обласний театр юного глядача

Запорізький обласний театр ляльок

Запорізький муніципальній театр-лабораторія «VIE»

Театри Запоріжжя


title: Презентація на тему «Австралоїдна раса»

text:
Австралоїдна раса
Автор проекту:
Загородня Катерина
Австралоїдна раса
Австрало́їдна ра́са  — велика раса, що виділяється багатьма антропологами поруч із 3 основними расами. До австралоїдної раси відносять аборигенів Австралії, меланезійців, папуасів, веддів та дравідів Індії, окремі популяції мешканців Океанії.

Історія
У глибоку давнину австралоїдний антропологічний тип був широко поширений у Південній і Південно-Східній Азії. Вважається, що пращури австралоїдів мігрували з Африки приблизно 60 тис. років тому через південну частину Євразії до Австралії через оголений шельф (унаслідок льодовикової регресії моря) та мілководні частини морів Зондського архіпелагу.

Типи австралоїдів:
Мюррейский;
Карпентарійський;
Баррінеанский.
Представники характеризуються:
 широким носом,
 потовщеними губами,
хвилястим або кучерявим волоссям,
прогнатизмом,
рядом дерматогліфічних і одонтологічних ознак.
Великий масивний череп, але незначна масивність усього кістяку. Сильні надбрівні дуги, великі прогнатні щелепи, великі зуби, коротка шия. Значна пігментація шкіри, волосся і очей (іноді цяточки пігменту навіть виходять за межі райдужки), глибоко посаджені очі. Зріст вище середнього і високий, дуже витягнутої статури. За ознаками будови зубів відносять до східного надрасового стовбуру.
Сильний ріст бороди та вусів, особливий напрям росту волосся на тілі. Частина австралоїдів (Західна Австралія, Південна Індія, Океанія) в молодості та у літах мають біляве волосся, що не є результатом метисації, а закріплена в якийсь період ізоляції мутація, подібна до тієї, що закріпилася у північних європейців.
Дякую
за увагу!


title: Презентація на тему «Сюрреалізм» (варіант 5)

text:
Сюрреалізм
Реальне в нереальному,Нереальність в реальності.
Сюрреалізм - модерністський напрямок у мистецтві ХХ століття, що проголосив джерелом мистецтва сферу підсвідомості, а його методом розриви логічних зв'язків, замінених суб'єктивними асоціаціями. Головними рисами сюрреалізму є протиприродність сполучення, що лякає, предметів і явищ, яким надається видима вірогідність.
Сюрреалізм виник у Парижі в 20-х роках. У цей час навколо письменника і теоретика мистецтва Андре Бретона групується ряд однодумців - це художники Жан Арп, Макс Ернст, літератори і поети – Луї Арагон, Поль Елюар, Пилип Супо й ін. Вони не просто створювали новий стиль у мистецтві і літературі, вони, у першу чергу, прагнули переробити світ і змінити життя. Вони були упевнені в тім, що несвідоме і нерозумний початок уособлює собою ту вищу істину, що повинна бути затверджена на землі.
Засновник течії -
Андре Бретон
Андре Бретон (фр. Andre Breton, 19 лютого 1896 — 28 вересня 1966) — французький поет і письменник, основоположник сюрреалізму.
Найвідоміші роботи
*              «Магнітні поля», спільно з Філіпом Супо, 1919 (пер.1994)
*              «Маніфест сюрреалізму», 1924 (пер.1986)
*              «Надя», 1928–1963 (пер. 1994)
*              «Другий маніфест сюрреалізму», 1929 (пер.1994)
*              «Божевільна любов», 1937 (пер.2006)
*              «Аркан 17», 1945
Поль Елюар французький поет
Луї Арагон прозаїк, французький
Ґійом Аполлінер, поет французький
В українській поезії риси сюрреалізму мали вірші Василя Хмелюка, частково Богдана-Ігора Антонича, з 1950-их роках найсильніші в поезії і прозі Емми Андієвської (творення «надреальної» мови), Юрія Тарнавського і письменників молодого покоління.
Видатні художники сюрреалізму:
Сальвадор Далі
Рене Магрітт
Леонора Каррінгтон
Слони 1948р.
Постійність пам’яті 1931р.
Роботи Далі
Галлюциногенный тореадор 1970
Вселенский собор дали 1960
Найвідоміша роботи Рене
Препятствие пустоты
Будиночок тітоньки Дженні
Лабіринт
Російський художник Володимир Куш


Презентація на тему «Телевізори»


title: Презентація на тему «Kiev Metro»

text:
Міністерство освіти і науки, молоді та спорту України Спеціалізована школа №298 Оболонського району м. КиєваТворча презентація з курсу за вибором“Гіди - перекладачі” на тему:Kiev Metro                                                                          Виконав учень 10-а класу                                                                                Бородай ДенисКиїв 2013
The Kiev Metro is a metro system that is the mainstay of Kiev's public transport. It was the first rapid transit system in Ukraine and the third one built in the USSR (after Moscow and St Petersburg Metros). It now has three lines with a total length of 66 kilometres (41 miles) and 51 stations. The system carries more than a million passengers daily. One of the deepest stations in the world, Arsenalna (at 105.5 m or 346 ft), is found on the system.
The story for a rapid transit system in Kiev originates back to 1916 when businessmen of the Russo-American trading corporation attempted to collect funds to sponsor construction of a metro in Kiev, which previously has been a pioneering city for Imperial Russian rapid transit, like opening of the first Russian tram system. Following the Bolsheviks' victory in the Russian Civil War, Kiev became only a provincial city and no large-scale proposals to improve the city were drawn.
Following the terrible destruction suffered by the city in the war, a massive reconstruction was opened for the capital of the third largest city in the USSR. This time the Metro was in the plan and construction began in August 1949. Eleven years later the first 5.2 kilometre segment from the Vokzalna to Dnipro.
Construction of the second line began in the early 1970s and the first three stations were opened in 1976. What became known as the Kurenivsko-Chervonoarmiyska Line continued expanding.
Construction of the third, Syretsko-Pecherska Line began in 1981 for the first three station segment to open in 1989 in central Kiev.
Like all Metro systems in the former Soviet Union which are known for their vivid and colourful decorations, Kiev's is no exception. The original stations of the first stage are elaborately decorated, showing the postwar Stalinist architecture blended with traditional Ukrainian motifs.
Only in the 1970s did decorative architecture start to make a recovery. The stations built from the 1980s onwards show more innovative design when compared with stations of the same era in other cities of the former USSR.
Plastic tokens are used for turnstiles; the tokens can be bought from cashiers at all stations or from automatic exchange machines that exchange 2 and 10 Hryvnia bills into tokens. The current tokens are of blue color; before 2008 green tokens were used that are no longer valid.


title: Презентація на тему «Забобони»

text:
Забобони

Поняття забобону
     Забобон — вид марновірства, що полягає у тому, що індивід приймає за реальність невідомі сили, здатні провіщати події і навіть впливати на них. Містить допущення, часто неусвідомлене, що від цих сил можна знайти захист або досягнути з ними компромісу. Тому забобон, як правило, проявляє себе на поведінковому рівні у деяких обрядових формах: носінні талісманів, татуюванні, магічних жестах і ін. Особливе місце займають прикмети: певним подіям приписується прогностичне значення. Поняття "забобон", так само як і поняття «істина», «брехня», «помилка», «упередження», в принципі чітко не визначені і часто служать лише чиєюсь суб'єктивною думкою.

Причини виникнення забобонів
      Більшість забобонів мають глибоке історичне коріння і часто відносяться до релігійних вірувань. Вони беруть початок з тих часів, коли люди поклонялись сонцю і землі. Вони мали б забутися і відійти в минуле, але сталось навпаки: забобони так сильно в’їлися у нашу повсякденність, що тепер це стало  звичайною частиною нашого з вами життя. У чому ж причини такої тривалої і масової окупації забобонами світу? Тут є дві відповіді.
     Перша. Усна народна творчість. З покоління в покоління передавались легенди про те, як сонячне затемнення стало причиною краху цілої імперії, або, як після зустрічі з вороном людина померла. Це звичайний страх , як перед  апокаліпсисом чи чимось надприродним. Забобони беруть свій початок від язичницьких релігій,де тварин, шматки дерев чи каміння, жерці «наділяли» надприродними силами.  Людям треба було чомусь поклонятись. Отже страх перед не вирішальними проблемами штовхає людей не до Бога, а до талісманів і амулетів від баби Оришки.
     Друга відповідь - це небажання людини визнати свою нікчемність. Ми звалюємо всі проблеми на Марс, який пройшов біля землі під кутом 50 градусів і це звичайно стало причиною того, що людина розлила на себе каву. Люди  завжди любили звалювати свої проблеми на чужі плечі  - так легше.

Забобони у сучасному світі
     У нашому сучасному світі потужним генератором забобонів стали виробники різних товарів масового споживання в союзі з маркетологами, які за допомогою ЗМІ задають нам певну систему матеріальних (а іноді і духовних) цінностей. Якщо ти належиш до певної соціальної групи або займаєш відповідну посаду, то вже, будь добрий, відповідай! І щоб не упустити себе на цьому ярмарку марнославства люди поступаються власними смаками, звичками і витрачають величезні гроші на те, без чого спокійно могли б обійтися.
НАЙПОШИРЕНІШІ ЗАБОБОНИ У НАШОМУ ЖИТТІ
     Ви ніколи не замислювалися про те, наскільки важливу роль в нашому житті відіграють забобони? Усе починається ще з дитинства, коли чорні кішки здаються справжніми породженнями пекла, постійно перебігають нам дорогу, а сусідка з порожнім відром автоматично стає відьмою, зустріч з якою не обіцяє нічого хорошого.
      Багато хто клав в черевик п’ятак, в марній надії отримати п’ятірку за контрольну? Подорослішавши, ми, навіть не вірячи в прикмети, все одно не починаємо важливих справ з понеділка і вже тим більше не відзначаємо сорок років. Бо прикмета. Погана.
      Особливо багато прикмет, що, на перший погляд, безпідставно забороняють якісь дії. Так давайте ж розберемося, звідки до нас прийшли всі ці дивні, і часто безглузді забобони? Чому не можна…

Чому не можна нічого робити в п’ятницю, 13-е?
Віра в жахливий день, п’ятницю 13-е імовірно з’явилася з вільного трактування Старого завіту. Нібито саме в цей день Каїн убив свого брата Авеля. З часом ця легенда обросла величезною кількістю домислів, що перетворили цифру 13 в жахливий знак бід і нещасть. Наприклад, в таємній вечері нарахували 13 учасників, а зрада Іуди вперше згадується в 13-му розділі Євангелія.
З часом боязнь 13 тільки посилилася. Так, наприклад, Франклін Рузвельт ніколи не подорожував 13-го числа, в деяких лікарнях немає тринадцятої палати, а в деяких готелях 13-го поверху. А в родині, де є тринадцять дітей, один з них обов’язково виросте злочинцем.
Чому не можна передавати що-небудь через поріг?
Скажіть, ну хіба вам не знайомі люди, які ніколи не вітаються, і тим більше не передають нічого через поріг? Як думаєте, звідки це дивне марновірство взялося? Вся справа в тому, що в давні часи прах предків зберігався під порогом дому, і тривожити їх, передаючи що-небудь через поріг, вважалося вкрай небезпечним.
Саме тому не можна і сидіти на порозі, який до цих пір вважається межею між двома світами – безпечним будинком і ворожим світом, або що страшніше – світом живих і світом мертвих.

Розсипати сіль або розбити дзеркало
Ну тут взагалі все просто. В давні часи (ну на скільки давні ) сіль і дзеркала коштували дуже дорого, тому й розсипати сіль, і розбити дзеркало було вже саме по собі нещастям. І хоча ні те, ні інше вже давно не є предметами розкошу, у пам’яті поколінь закріпилося саме таке повір’я.
Чому не можна дарувати годинник?
Навіть зараз, в наш освічений вік, такий подарунок як годинник вважається небажаним. Чому ж? Повір’я це прийшло до нас з Китаю, де вважається, ніби отримати в подарунок годинник вважається запрошенням на похорони. У нас же вважається, що подарований годинник буде відраховувати термін дружби з людиною, а то й відраховувати час, що життя, що йому залишився. Крім того, стрілки годинника відносяться до гострих предметів, які, разом з колючими, дарувати вкрай не рекомендується, щоб уникнути сварок і взаємних образ.
Щоб нейтралізувати руйнівну дію годинника, потрібно попросити за нього монетку – тоді буде вважатися, що годинник ви не подарували, а продали.


Презентація на тему «Музична культура Індії»


Презентація на тему «Відродження» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Немецкая национальная кухня» (варіант 1)

text:
Немецкая национальная кухня
НЕМЕЦКАЯ КУХНЯ
Трудно представить себе педантичных немцев, которые больше всего в жизни ценят нерушимость повседневного уклада, в образе древних германских варваров, наводивших когда-то ужас на своих соседей и имевших героическую, почти сказочную историю. И все же потомки нибелунгов сохранили любовь ко многим блюдам, пришедшим из воинственной древности. Пожалуй, главная отличительная черта немецкой кухни - особое пристрастие к колбасам (одной только вареной колбасы здесь насчитывается более трехсот видов). Практически каждый немецкий городок славится своим сортом колбасы: известны колбасы йенская, штутгартская, мюнстерская, ольденбургская и др. Колбасы, сосиски, сардельки входят в состав очень многих немецких горячих блюд: к примеру, знаменитой тушеной квашеной капусты с сосисками или горохового супа с колбасой. Кроме колбас, из мясных блюд немцы предпочитают различные котлеты, шницели, филе, шнельклопсы и бифштексы. При этом в Германии (как и в Австрии) не любят острую пищу, а потому пряности и приправы кладут весьма умеренно.
Немцы обожают также сладкие и мучные изделия. В булочных можно насчитать свыше двадцати сортов хлеба, а немецкий обед часто завершается сладким пудингом, желе, муссом, фруктовыми салатами, приправленными разнообразнейшими соусами и сиропами, мороженым. Немецкие пироги во главе с яблочным штруделем по праву можно считать гордостью Германии. Не менее вкусны пироги и торты с вишневой и грушевой, сливовой и творожной начинками, с шоколадом и орехами, кремом и взбитыми сливками, в общем все разнообразие немецких пирогов даже не перечесть.
К особенностям немецкой кухни можно отнести и изобилие в рационе отварных овощей: фасоли, моркови, кабачков, картофеля, различных видов капусты. Отварной картофель зачастую даже заменяет немцам хлеб.
Самым распространенным и любимым напитком немцев (и австрийцев) является пиво - оно упоминается еще в сказаниях о Зигфриде. Пивоварни в Германии - предмет национальной гордости. В прежние времена существовал особый способ проверки качества пива: на посетителя надевали кожаные штаны, усаживали его на залитую пивом лавку, и если через некоторое время он поднимался вместе с лавкой - значит, пиво было отличным. По сей день разные районы Германии производят свое «именное» пиво: баварское, баденское, магдебургское, саксонское.
Рецепты
     Коктейль с крабами
     Мякоть крабов или раков мелко нарезают и заправляют майонезом с добавлением маслин, хрена, соуса любительского и перца. Аккуратно кладут в фужер, посыпают зеленью укропа. Фужер украшают долькой лимона.     Крабы 63, майонез 35, хрен 5, соус любительский 5, лимон 10, маслины 5, укроп 1.

     Мороженое воздушное
     Из готового бисквита выемкой вырезают кружок и кладут в креманку. Затем выемкой на бисквит кладут мороженое в форме чашечки, а в него - фрукты: клубнику, абрикосы, политые вином. Сливки взбивают с сахаром и кладут на фрукты, сверху посыпают шоколадом, украшают фруктами, По краям кладут печенье.     Бисквит 18, фрукты консервированные без сиропа 40, портвейн 2, сливки 70, мороженое 50, печенье бисквитное 13, сахар 5, шоколад 2.
     ШАРЛОТКА ПО-НЕМЕЦКИ
     Сливки взбивают с сахарной пудрой, соединяют с растертыми с сахаром желтками и добавляют распущенный в сиропе желатин. Формы обкладывают готовым бисквитом и наполняют слоями из взбитых сливок, фруктов, бисквита и т. д. Выдерживают в холодильнике 6-8 часов. После охлаждения оформляют взбитыми сливками и поливают вином.
     Бисквит - 300 г, сливки - 300 г, пудра сахарная - 20 г, желтки - 5 шт., желатин - 10 г, сироп - 50 г, клубника - 200 г, абрикосы - 200 г.


Презентація на тему «История железнодорожного транспорта»


title: Презентація на тему «Архітектура Індії»

text:
Архітектура Індії
D_D.
Вступ
▲Тадж-Махал▲
В Індії розвиток монументальної архітектури йшло в ногу з історією та політикою. Виникаючі архітектурні стилі відрізнялися характерним «індійським» духом і формувалися під впливом клімату і місцевих будівельних традицій. На жаль, небагато будівель, споруджених до X в., Збереглося до наших днів, проте в цьому регіоні можна бачити середньовічні споруди, самим блискучим з яких є Тадж-Махал.
Будівництво традиційних (на той час могольськіх на півночі і храмових комплексів на півдні) будівель і ансамблів припинилося в Індії в середині XVIII в., коли в країні встановлюється британський колоніальний режим.
У найбільших містах Індостану, що були адміністративними центрами британської влади, - в Калькутті, Бомбеї, Діли, Мадрасе - впродовж майже двох сторіч проводиться будівництво на рівні вікторіанської і в цілому європейської культури. Це був період повного забуття місцевих традицій і внесення до архітектури чужорідних форм, механічно перенесених з Англії.
Визначні пам’ятки
Махабодхі
Бодхгайя, мабуть, найвідоміша село в світі. Сюди щорічно стікається мільйони паломників, туристів, скромних ченців і навіть королівських осіб. Саме тут 2500 років тому під деревом бодхі Будда досяг просвітління. На цьому місці був побудований будинок Великого Пробудження Махабодхі
Храм Кайлаш
Саме фантастично спорудження в Еллоре - це індуїстський храм Кайлаш. Він був вирізаний з цілісного шматка породи в скелі так, щоб бути схожим на обитель Шиви - священну гору Кайлаш в Тибеті. Більшість скульптур зображують цього індуїстського бога.

Гробниця Хумаюна
Перша Могольськая гробниця-сад внесла новизну в архітектуру Індії, яка продовжилася потім в Тадж-Махал. Її збудувала Хаміда Бану Бегум в пам'ять про загиблого чоловіка - Могольської імператорі Хумаюн

Червоний форт в Делі
“ Якщо на світі є рай, то він тут ” – сказав про нього персидський поет.
Червоний форт в Агре
Другий за значимістю історичний пам'ятник Агри, Червоний Форт об'єднав у собі міць військової фортеці і розкіш королівських палаців імператорів Великих Моголів. Як кращий зразок скляної мозаїки і живопису по мармуру, форт в Агре внесений до списку ЮНЕСКО
Покаяння Арджуни
Покаяння Арджуни, одного з найвідоміших індійських скульптур.  Розташований в Махабаліпурам, Тамілнад, Покаяння Арджуни відомий як один з найбільших кам'яним різьбленням у світі.  Ця скульптура містить більше ста фігур землі істот, а також богів.
Хармандір Сахіб
КІНЕЦЬ
D_D.


title: Презентація на тему «Ілюстрація в газеті: види, завдання, перспективи.»

text:
Завдання № 14
Ілюстрація в газеті: види, завдання, перспективи.
Вступ
  Засоби масової інформації на даний час являють собою основний фундамент формування внутрішніх ідеалів, цінностей, поглядів на життя у світі кожної особистості. З допомогою ЗМІ кожна людина здатна простежити за будь-якими змінами, що відбуваються не лише в суспільстві, державі, а й у цілому світі. Саме ЗМІ дають нам небаченої величини кількість інформації, за допомогою якої людина дізнається про навколишній світ та знаходить відповіді на запитання, які хвилюють її на даний момент часу.
  ЗМІ - це „очі і вуха людини у світі. Газети, журнали, радіо та телебачення стали основою нашого життя. Коли запитати простого перехожого: „Чи може людина та держава існувати без ЗМІ?, - то відповідь буде однозначною, - „Ні!. Так чи потрібно сперечатись про значимість даного засобу в житті кожної людини і держави в цілому? Вони творять не лише погляди кожної людини у світі, а й державу.

Значення ілюстрацій
   Газета говорить зі своїм читачем не тільки з допомогою друкованого слова, а й мовою зорових образів (ілюстрацій).
  У наш час ілюстрації нерідко тіснять на газетних шпальтах текст ведуть самостійну розмову в зорових образах. Часто правдивий і яскравий фотознімок здатний дати більше, ніж багато сторінок тексту.
  Ілюстрації в газетах доповнюють зміст матеріалів, дають можливість побачити їх із нового, більш виразного боку. Існують ілюстрації і як самостійні жанри у вигляді окремих фотографій, нарисів, тематичних добірок. Тема і сюжет їх розглядаються самостійно, а текст відіграє роль пояснювального підпису.

 Багато ілюстрацій спрямовано на розширення культурного кругозору читачів. Друкуючи фотографії та малюнки пізнавального характеру, газети сприяють поповненню знань читачів. Ілюстрації мають чудові якості - документальність і достовірність. Як і кожний газетний матеріал, ілюстрація має бути актуальною. Те, що цікавить сьогодні, завтра може втратити значення.

Оцінка ілюстрацій як творів мистецтва дуже складна і не може зводитися до будь-яких раз і назавжди встановлених правил, рецептів. Ілюстрації до того чи іншого газетного матеріалу оцінюються, головним чином, щодо відповідності змісту матеріалу і формальних ознак - кольору, композиції, техніки виконання. Оцінка ця завжди має бути цілісною, конкретною. Тільки завдяки нерозривній єдності форми і змісту газетна ілюстрація впливає на читача переконливо та емоційно.
Фотографія пояснює явище більш стисло, а в ряді випадків більш зрозуміло, ніж текст, у якому розповідається про нього. Річ у тім, що фотографії дають нам готовий образ. Ось чому часто, взявши до рук газету, читач зосереджує увагу на ілюстраціях на цьому сильному психологічному елементі. Ілюстрації значно розширюють межі газетних матеріалів.Не слід забувати і ще про одну обставину. З допомогою ілюстрацій можна пожвавити газетні сторінки, зробити полоси привабливішими та зручнішими для читання.

Ілюстрація - один із елементів, які формують образ газети, її обличчя. Вона прикрашує газетну сторінку. При цьому завдяки своїй специфіці - наочності - ілюстрація справляє значний вплив на читачів.
Ці особливості газетної ілюстрації пояснюють той факт, що поступово вона посідає все більш важливе місце у номері. Зростає кількість ілюстрацій на полосах, урізноманітнюється їхня форма, підвищується відповідальність завдань, виконуваних ними.

Фотоілюстрація - невід'ємна частина газети. Вона відіграє різну роль на сторінках періодичної преси, у тому числі роль засобу художньо-технічного оформлення, причому їй відводиться особливе місце. Це обумовлено специфічністю фотографічного зображення: знімок є візуальною копією фрагментів дійсності. Некодована, графічно близька до дійсності мова знімка не просто виділяє фотоілюстрацію серед інших елементів художньо-технічного оформлення періодичних видань - вона ще й розширює можливості оформлення.

Не менш важлива особливість фотоілюстрації - швидкість сприйняття інформації, яка в ній вміщена. Якщо в текстовому матеріалі об'єкт розгортається з кожним рядком і його образ відтворюється у свідомості читача поступово, то візуальна інформація знімка сприймається практично миттю.

 Висновок
Отож, ми побачили, що ілюстрація в житті ЗМІ відіграє важливу роль, переконалися в тому, що є різні види ілюстрацій, їхнє завдання покращити наше сприйняття, вони мають великі перспективи у майбутньому, їхнє значення достатньо велике.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Чи потрібен Україні ПДВ»

text:
Чи потрібен Україні ПДВ
(економічний аспект)?
Доповідач:
Завражний Дмитро
ПДВ - це непрямий податок  на додану вартість, входить до ціни реалізації товарів і сплачується споживачем до державного бюджету на кожному етапі виробництва товарів..
Сутність ПДВ

Уперше ПДВ запровадили 10 квітня 1954 року у Франції. Автором податку став Моріс Лоре

Наприкінці 80-х – початку 90-х років ХХ сторіччя спостерігалась особливо вражаюча динаміка запровадження податку на додану вартість.
Частка ПДВ у податкових надходженнях у 2012р. Частка ПДВ у доходах бюджету у 2012 р.
Надходження від ПДВ до Зведеного бюджету України
Надходження від ПДВ в Україні та країнах Європи, % від ВВП

Переваги ПДВ:
ПДВ є головним джерелом наповнення бюджету держави;

податок є нейтральним для усіх галузей;

має економічні та організаційно-технічні переваги щодо стягнення, простоти нарахування;

стримує кризу надвиробництва і прискореного витіснення з ринку слабких виробників;

має широкі можливості для оподаткування.
Податок складний, вимагає багато документації, та має декілька особливостей через те, що деякі товари звільнені від нього, а у деяких випадках використовується нульова ставка.
складність податкової звітності, необхідність значних витрат часу на адміністрування податку;

значний вплив на загальний рівень цін – ПДВ як непрямий податок включається до ціни товарів;

стримує інфляцію;

надзвичайно вразливий до зловживань, що стало причиною корупції та розкрадання бюджетних коштів, але перш за все це стосується відшкодування та ухилення від сплати податку.
Недоліки ПДВ:
ПДВ потрібно зберегти в Україні, адже дивлячись на статистику частки  ПДВ у податкових надходженнях до бюджету країни, можна стверджувати, що ПДВ суттєво витісняє своїх так би мовити «конкурентів» . Також не можна не підмітити факт того, що за географічним положенням нам не вигідно відмовлятись від ПДВ. А найбільш прийнятним підходом, на нашу думку, буде вдосконалення та поліпшення адміністрування ПДВ.

Висновки
Отже, ПДВ Україні потрібен, адже спираючись на раніше сказану статистику, він відіграє важливу роль у наповненні бюджету нашої країни. Другим не менш важливим чинником є його суттєве використання в світі, насамперед у ЄС.
Дякую за увагу!!!


title: Презентація на тему «Батьки і діти — два покоління, дві культури»

text:
Робота
Учениці 11 класу
Новоукраїнської ЗОШ
І-ІІІ ступенів
Зуйкової Тетняи
“Батьки і діти- два покоління дві культури”
Мета…
Дати зрозуміти кожному, що сім’я найцінніший скарб, який треба берегти.
Завдання:
Викликати в кожного в душі почуття поваги та любові до батьків. Розповісти учням про дітей, які мріють про батьків.
Кроки…
Батьки та діти.
Діти “позбавленні” батьків.
Вічна проблема- конфлікт батьків і дітей.
Притча “Закон роду”
Висновок.
   Батьки та діти.
    Батьківського піклування ми часом не помічаємо так само, як не помічаємо повітря, яким дихаємо. Крім суто господарських турбот, батьки піклуються й про здоров'я синів і дочок, про їхню освіту, виховання, про настрій і розваги. Тож помічаймо це і будьмо їм вдячні.
Діти позбавлені батьків.
На жаль, буває й по-іншому. В Україні нині близько 100 тисяч дітей позбавлені батьківського піклування. З них лише кожна десята дитина — сирота. Батьки ж дев'яти з кожних десяти дітей не виконали свого обов'язку перед ними, і за законом нашої країни були позбавлені батьківських прав. Таким дітям допомагає держава. Щороку в Україні 5 тисяч сімей усиновлюють сиріт. Крім звичайних дитячих будинків, де всі живуть разом під наглядом вихователів і вчителів, в Україні створюються й міні-дитбудинки, де діти живуть по вісім — десять разом із названою матір'ю як звичайна багатодітна родина.
Вічна проблема.
Вічною проблемою є-  стосунки між батьками й дитиною.
Світ не стоїть на місці, все змінюється, і у дитини з’являються бажання, нові потреби. З швидким темпами розвитку техніки, з’явилося багато предметів, які цікаві дитині(ноутбуки, телефони, планшети), і напевно кожна дитина хоче стати власником “модного” на певний час приладу. Проте, не багато батьків можуть відразу купити омріяний прилад, адже, деяких сім’ях малий сімейний бюджет, або ж вони не бачать необхідності в купівлі цього предмета, і часто говорять- “Ми, в дитинстві і без цього обходилися, і не померли”. От і сталося непорозуміння. Тому, треба розуміти, що з часом все змінюється, і в дитини виникають потреби, які зовсім відрізняються від потреб батьків в дитинстві. Треба розуміти один одного, і йти на зустріч. Тому що батьки і діти – два різних покоління.
    “Закон роду”
     Був колись такий закон — виганяти старих людей, які вже не могли роботу робити. Старший син виводив батька чи матір у глухий ліс і там кидав. А один чоловік пішов проти закону: пожалів свого батька, заховав його в землянці глибоко в пущі.Рік живе старий, другий. Ніхто про те не знає. І впав на їхню землю неврожай лютий, а за ним — холодна, затяжна зима. Все поїли люди, навіть те, що на насіння лишали. Розмерзлась земля, а сіяти нічого. Пішов тоді син до батька та й каже: «Будемо гинути, тату. Усі разом». І заплакав. «Не плач, сину, — каже батько. — Є порятунок. Розбери стріху на хаті, розтруси її по полю, і зійде те зерно, що в колосках невимолочене залишилось».Зробив син так, як батько велів. А за ним і все село порозкривало свої хати. І зійшло жито, густе й могутнє, і був урожай невиданий. І прийшли до того чоловіка люди, і питали, хто навчив його так чинити. Чоловік і признався, що порушив закон, не вигнав батька. Зажадали люди побачити того діда. Він вийшов до них, сивий і згорблений, зіперся на костур і сказав: «Я смерті не боюся, давно готовий до неї. Можете вбити мене, але сина пожалійте, як він мене пожалів».Заспокоїла діда громада, і прийняли тоді новий закон роду — берегти й шанувати старих людей за роки, за мудрість, слухати їхню раду й чинити так, як скажуть вони. І доглядати їх до самої смерті. А хто не виконає цього закону, то буде проклятий на віки вічні...За М. Малюком
Обов’язок батьків- подарувати дитині щасливе дитинство!
Висновок.
Діти - найдорожче що є в батьків. Батьки - найцінніше що є в дитини. Цінуймо один одного, доки не пізно, адже життя таке непердбачуване та коротке, в нього немає часу на сварки та образи.


title: Презентація на тему «Позен Леонід Володимирович»

text:
(1849- 1921р.р)
Позен Леонід Володимирович
Леонід Володимирович Позен ( 26 лютого 1849, Оболонь, Хорольський повіт) — український скульптор-передвижник, дійсний член Петербурзької академії мистецтв (з 1894 року).
Закінчив Першу полтавську гімназію та 1872 року юридичний факультет Петербурзького університету. Мешкав у Полтаві у 1876–1891 роках. Працював товаришем прокурора Полтавського окружного суду. Потім працював у Петербурзі, з 1912 року — сенатором.
Виконав численні скульптурні групи і статуетки на теми з життя та історії українського народу («Кобзар», 1883 р.; «Переселенці»; «Жебрак»; «Запорожець у розвідці»; «Скіф»; «Оранка на Україні»,  та інші). Створив погруддя Г. Г. Мясоєдова , Ф. Г. Стравинського.
Автор пам'ятника Івану Котляревському  і пам'ятника Миколі Гоголю у Полтаві. Виконав для Полтавської школи імені Івана Котляревського скульптурне погруддя українського письменника
Помер у Петрограді, похований на Смоленському кладовищі. Твори зберігаються у Полтавському художньому музеї, Музеї українського образотворчого мистецтва у Києві, Третяковській галереї у Москві, Російському музеї у Санкт-Петербурзі.
Скульптура Позена: "Скиф"
Сюжет з християнського життя
Повернення  з полювання
Бюст великого князя Михайла другого .
Лірик
Запорожець у розвідці
Виконувала учениця 10-А класу Маковоз Марія


title: Презентація на тему «Scientific inventions»

text:
Scientific inventions
Presentation
of the student from 10-A
School №44
Kovalenko Artem
Giniyatullin Vlad

Television (1920s)
The invention that swept the world and changed leisure habits for countless millions was pioneered by Scottish-born electrical engineer John Logie Baird. It had been realised for some time that light could be converted into electrical impulses, making it possible to transmit such impulses over a distance and then reconvert them into light.
The first model of the TV
Modern TV(Samsung Smart TV)
Motor Car (Late 19th Century)
With television, the car is probably the most widely used and most useful of all leisure-inspired inventions. German engineer Karl Benz produced the first petroldriven car in 1885 and the British motor industry started in 1896. Henry Ford was the first to use assembly line production for his Model Т car in 1908. Like them or hate them, cars have given people great freedom of travel.
The first car in the world
The fastest car in the world - Bugatti Veyron
Electricity
The name came from the Greek word for amber and was coined by Elizabeth I's physician William Gilbert who was among those who noticed that amber had the power to attract light objects after being rubbed. In the 19th century such great names as Michael Faraday, Humphry Davy, Alessandro Volta and Andre Marie Ampere all did vital work on electricity.
Without electricity, you can not imagine the world today.
Photography (Early 19th Century)
Leonardo da Vinci had described the camera obscura photographic principle as early as 1515. But it was not until 1835 that Frenchman Louis Daguerre produced camera photography. The system was gradually refined over the years, to the joy of happy snappers and the despair of those who had to wade through friends' endless holiday pictures.
The first model of the camera.
SLR cameras with a fixed mirror
Telephone (1876)

Edinburgh-born scientist Alexander Graham Bell patented his invention of the telephone in 1876. The following year, the great American inventor Thomas Edison produced the first working telephone. With telephones soon becoming rapidly available, the days of letter-writing became numbered.

One of the first phones.
IP-Phone 1100 Series - modern phones.
Computer (20th Century)
The computer has been another life-transforming invention. British mathematician Charles Babbage designed a form of computer in the mid-1830s, but it was not until more than a century later that theory was put into practice. Now, a whole generation has grown up with calculators, windows, icons, computer games and word processors, and the Internet and e-mail have transformed communication and information.
The first digital computer lamp.
Modern powerful gaming computer.
Aeroplane
The plane was the invention that helped shrink the world and brought distant lands within easy reach of ordinary people. The invention of the petrol engine made flight feasible and the American Wright brothers made the first flight in 1903.
"Nieuport - 21" № 1881, which flew Basil Yanchenko.
Boeing presented the eighth version of the legendary liner - Boeing 747. The plane was named 747-8 Intercontinental.


title: Презентація на тему «Театральна культура» (варіант 2)

text:
Театральна культура України ХХ - ХХІ ст.
Театр - це вид мистецтва, що являє собою художнє відображення реальності за допомогою драматичної дії. У театрі актори, перетворюючись на героїв дії, відтворюють перед глядачами штучну реальність, показують розвиток ситуації. У театрі ми не тільки глядачі, а й співучасники.
Новітня історія українського театру починається з інноваційних пошуків, які гідно й послідовно поєднувались із традиціями, закладеними корифеями українського театрального мистецтва.
Єлисаветградський театр
Серед молодого покоління театральних діячів-реформаторів особливе місце посідав Лесь Степанович Курбас (1887—1937) , який увійшов в історію як театральний реформатор, режисер, актор, драматург, педагог, народний артист України.
Напередодні Першої світової війни (1911—1914) працював у «Гуцульському театрі» Г. Хоткевича та у Руському народному театрі товариства «Руська Бесіда», з 1916 р. був актором першого стаціонарного українського театру в Києві.
(1887 — 1937)
Проте мрією Курбаса було вийти за межі етнографічно-побутового театру і створити новий за формою і змістом український театр, не відкидаючи кращі традиції театру корифеїв.
Завдяки його зусиллям у 1917 р. був створений стаціонарний молодий театр у Києві, вибудуваний на принципі театральності у поєднанні з громадськістю та високою інтелектуальністю.
Молодий театр імені Леся Курбаса
Вершиною творчого доробку Леся Курбаса було створення у 1922 р. мистецького об’єднання «Березіль» на базі театру «Березіль». Це була кузня кваліфікованих мистецьких кадрів в Україні, через яку пройшло багато талановитих акторів і режисерів, які згодом очолили різні театри України.
Будинок, у якому працював театр “Березіль”
Завдяки генію Лесеві Курбасу, який поєднав у собі таланти режисера, актора, драматурга і перекладача світової літератури, були по-новому осмислені на українській сцені твори Вільяма Шекспіра, Генріха Ібсена, Фрідріха Шиллера і Мольєра, здійснені постановки невідомих до цього українському глядачеві п'єс європейських драматургів.
На театральній сцені з'явилася когорта талановитих акторів - Амвросій Бучма, Мар'ян Крушельницький, Олімпія Добровольська, Олександр Сердюк, Наталя Ужвій, Юрій Шумський та інші.

Режисерська лабораторія театру “Березіль”
(1925 рік)
Театр Леся Курбаса у Дзензелівці
З утворенням театру «Березіль» його сцена стала своєрідним
експериментальним майданчиком. Не випадково макети театрального об'єднання «Березіль» отримали золоту медаль на Всесвітній театральній виставці в Парижі в 1925 році.
За великий внесок у розвиток театральної культури у 1925 р. Лесю Курбасу присвоєно звання народного артиста України, а в 1926 р. театр «Березіль» було переведено до Харкова — тогочасної столиці України.
Другом і однодумцем Л. Курбаса був М. Куліш — відомий український драматург ХХ ст. Найвідоміші його п’єси — «Народний Малахій», «Мина Мазайло», «Отак загинув Гуска», «Патетична соната», «Маклена Граса», більшість з яких ставились на сцені театру «Березіль» та викликали гострі дискусії.

Афіша. Гастролі театру “Березіль” для членів спілки металістів
Сцена зі спектаклю “Народний Малахій” у постановці артистів театру “Березіль”
Сцена з вистави “97” в Одеській держдрамі
(1925 рік)
На початку 1930-х рр. поширюються наклепницькі звинувачення на адресу Л. Курбаса та його соратника М. Куліша в насадженні ворожнечих поглядів на мистецтво. У 1933 р. Л. Курбаса усунуто від керівництва театром, закрито театр «Березіль».
У 1937 р. Курбаса було заарештовано, відправлено до Соловецьких таборів, де його було розстріляно.

Могила Леся Курбаса
У 1934 р. театр «Березіль» перейменували на Харківський академічний український драматичний театр ім. Т. Г. Шевченка, який очолив учень Л. Курбаса М. Крушельницький, а імена Л. Курбаса, М. Куліша та багатьох інших представників творчої української інтелігенції десятиліттями замовчувалися або згадувалися серед імен «ворогів народу».
Харківський академічний український драматичний театр ім. Т. Г. Шевченка
З кінця 1930-х до кінця 1950-х рр. український театр переживає важкі часи. Це зумовлено трагічними подіями української історії — репресіями, роз’єднаністю українських земель, гітлерівською навалою. Проте і в тяжкі часи боротьби з фашистськими окупантами в тилу продовжували творчу діяльність 42 театральних колективи.
Після перемоги також продовжували діяти ідеологічні обмеження у радянській культурі, стримуючи національно-культурний розвиток.
Перша будівля праворуч - харківський Театр ляльок у роки окупації
Роки «відлиги» характеризуються пожвавленням культурного життя на всій території СРСР, із забуття повернулися імена театральних діячів, репресованих у 1930-і рр., було здійснено кілька постанов за п’єсами М. Куліша, видано спогади про Л. Курбаса, реконструйовано його виставу «Гайдамаки».

“Гайдамаки”, сцена з вистави
Саме в ці роки формується нова генерація української театральної інтелігенції, яка шукала шляхи до національних джерел, щиро прагнула до встановлення істини у вітчизняній історії. Її представниками були С. Данченко, Б. Ступка, В. Івченко, Ф. Стригун, які уславили український театр своєю майстерністю, щирістю, психологічністю розробки образів.
С. Данченко               Б. Ступка                Ф. Стригун
1980—1990-ті рр. позначені пошуками, організаційними змінами у театральному мистецтві. Було створено нові театри-студії, експериментальні спектаклі. Провідні режисери шукали нову знакову театральну мову.
Український театр увійшов у епоху постмодернізму. Невеликі театри-студії працювали в камерних залах, а інколи — у підвальних приміщеннях, гаражах, художніх галереях.
Сцена з вистави Валерія Дейнекіна
На хвилі студійного руху в Києві виникає декілька нових театрів: 1988 р.— театр «Колесо» під керівництвом І. Кліщевської, театр-салон «Сузір’я» під керівництвом О. Кужельного, 1989 р.— Київський театр пластичної драми на Печерську, 1991 р.— Київський драматичний театр «Браво» під керівництвом Л. Титаренка, театр-студія «Театральний клуб», заснований режисером О. Ліпиним, 1995 р.— театр «Актор» під керівництвом В. Шестопалова тощо.
Київський академічний театр «Колесо»
Своєрідним майданчиком для експериментів серед молодих митців у 1990-ті рр. стали театр «Березіль» у Харкові і театр в Коломиї, створений за ініціативою Д. Чеборака.
Коломийський академічний обласний український драматичний театр імені Івана Озаркевича

На сценах з’явився новий репертуар — раніше заборонена драматургія абсурду, спектаклі-колажі за культовою прозою (Дж. Джойс, Ф. Кафка, П. Зюскінд). Одним із найвідоміших популярних експериментальних авангардних театрів був Львівський театр ім. Л. Курбаса під керівництвом В. Кучинського.
Львівський театр ім. Л. Курбаса
На початку 1990-х рр. в Україні з’явилась когорта молодих режисерів, які творили альтернативне мистецтво не в студіях, а в системі державних театрів: на малій сцені Національного академічного драматичного театру ім. І. Франка поставив свою першу виставу А. Жолдак; Державний угорський театр у Береговому очолив А. Вінянський (нині головний режисер Національного театру в Будапешті).
Національний академічний драматичний театр ім. І. Франка
У Київському академічному театрі драми й комедії на лівому березі Дніпра під керівництвом Е. Митницького виросла плеяда режисерів-експериментаторів (Д. Богомазов, Ю. Одинокий, Д. Лазорко), які нині успішно працюють у різних театрах України і за кордоном.
Київський академічний театр драми й комедії
на лівому березі Дніпра
Кілька спроб створити новий тип авангардного театрального колективу було здійснено в Харкові, зокрема на малій сцені Харківського театру ім. Т. Г. Шевченка (одна з кращих постановок на цій сцені — вистава «Маклена Граса» за М. Кулішем режисера С. Пасічника).
Харківський академічний український драматичний театр ім. Т. Г. Шевченка
Прагнення обновити театральне мистецтво, розширити глядацьку аудиторію відбилося у формуванні нового для українського театру явища — мюзиклу. Першість у цьому належала Одеському музично-драматичному театру. У
1991 р. відбулася прем’єра першої української рок-опери «Біла ворона» Г. Татарченка і Ю. Рибчинського.
Українська рок-опера “Біла ворона”
Сьогодні в Україні працюють драматичні, музичні та лялькові театри. Серед них: Академічний драматичний театр ім. Івана Франка, Національний академічний український драматичний театр ім. Марії Заньковецької, Національний академічний театр російської драми ім. Лесі Українки  та ін.
Національний академічний український драматичний театр ім. Марії Заньковецької
Поряд із драматичними театрами, в Україні працюють театри музичного спрямування: оперні (у Києві, Харкові, Львові, Одесі, Дніпропетровську, Донецьку), музичної комедії (у Харкові та Одесі, а також театр оперети в Києві), дитячий музичний театр у Києві.
Київський муніципальний академічний театр опери та балету для дітей та юнацтва

Багатовікові традиції в Україні має театр ляльок, який за радянських часів традиційно вважався дитячим. Але й він зазнав певних змін. Ляльковий театр став уже не «казковим» дитячим театром, а звернувся до «дорослої» проблематики.
Нині в Україні функціонують близько 30 державних, комунальних та декілька приватних лялькових театрів. В Україні проводяться популярні міжнародні фестивалі лялькарів: «Інтерлялька» (Ужгород), «Подільська лялька» (Вінниця), «Золотий Телесик» (Львів).
Значно розширюється жанровий діапазон — у Полтавському лялькову театрі відбулася одна з перших спроб постановки оперної вистави.
Фестиваль “Інтерлялька” в Ужгороді
Український театр початку третього тисячоліття демонструє вірність одвічно значущій класиці вітчизняної драматургії, хоча також активно звертається до творів світових класиків.
Висновок
Новий період в історії національного театру  України розпочався в 1918 році, коли у Києві утворилися Державний драматичний театр і «Молодий театр» (з 1922 року — модерний український театр «Березіль» ) Леся Курбаса та Гната Юри. На театральній сцені з'явилася когорта талановитих акторів — А. Бучма, М. Крушельницький, О. Добровольська, О. Сердюк, Н. Ужвій, Ю. Шумський та інші.
«Березі́ль» — український театр-студія, заснований Лесем Курбасом у 1922 році в Києві.  Зараз назву «Березіль» носить мала сцена Харківського Українського академічного Драматичного Театру імені Т. Г. Шевченка.
Художнє керівництво «Березолю» декларувало свою творчу радянську програму, проголосило боротьбу проти теорії «мистецтва для мистецтва» , розважальності, рутини й штампу в театрі. «Березіль» зосередив творчі зусилля на пошуку нових сценічних засобів.
За роки незалежності в Україні з'явилося багато нових театрів, зростає інтерес до народного та вуличного театру. Українське драматичне мистецтво дедалі активніше інтегрується в європейський культурний простір. Світове визнання здобув театральний режисер Роман Віктюк, творчість якого стала вагомим внеском у світову театральну естетику кінця 20 століття.


title: Презентація на тему «Европейская интеграция»

text:
Презентация на тему:Европейская интеграция

.

Европе́йская интегра́ция — это процесс производственной, политической, правовой, экономической (также в некоторых случаях социальной и культурной) интеграции держав, которые целиком либо частично находятся в Европе. Европейская интеграция преимущественно осуществляется посредством Европейского Союза и Совета Европы. Процесс европейской интеграции рассматривается как эффективный способ избежать войны между государствами Европы и стал ответом на военные потрясения XX века.
История Европейской интеграции
Начало ЕИ дало подписание договора 18 апреля 1951г. В Париже. По которому образовывалось Европейское объединение угля и стали (ЕОУС)
Членами ЕОУС стали:
Франция
Германия
Италия
Бельгия
Нидерланды
Люксембург

Значение:
Экономическое. Предусматривалось регулирование ключевых аспектов экономической деятельности: инвестиций, финансовой помощи предприятиям, ценовой политики, охраны конкуренции в угольной и сталелитейной сфере.
Политическое. Созданы первые наднациональные органы (Высший руководящий орган, Общая ассамблея, Совет министров и Суд)
Юридическое. Договор положил начало европейскому праву, став его источником; новые органы создавали свои нормативные акты. Решения Суда стали источником прецедентного права.

Римский договор 1957 года
Европейское Экономическое Сообщество (ЕЭС)-международный договор, подписанный в 1957 году ФРГ, Францией, Италией, Бельгией, Нидерландами и Люксембургом о ликвидации всех преград на пути свободного передвижения людей, товаров, услуг и капитала.

Цели:  -Гармоничное развитие всех видов экономической деятельности  -Непрерывный и сбалансированный рост  -Обеспечение стабильности  -Ускоренное повышение уровня жизниСредства:  -Создание общего рынка  -Сближение экономической политики государств-членов

Договор об учреждении Европейского Сообщества по атомной энергии (Евратом)
Цель: Объединение усилий в проведении научно-практических исследований по мирному использованию ядерной энергии

1957-1972…
1958 – Создание Европейской Ассоциации Свободной Торговли (ЕАСТ)
1965 – «Кризис пустого кресла»
1966 - Люксембургский компромисс
1965 – Договор об учреждении единого Совета и единой Комиссии Европейских сообществ
1968 – Создание Таможенного союза
1972 – Присоединение Великобритании, Ирландии и Дании

1972-1986…
1972 – создание механизма «Валютной змеи»
1975 – Ломейская конвенция со странами Африки, Карибского бассейна и Азиатско-Тихоокеанского региона
1976 – Создание Счетной палаты
1979 – Первые прямые выборы в Европарламент (1976)
1981 – Вступление Греции
1985 – Белая книга Ж. Делора
1986 – Вступление Испании и Португалии

Единый Европейский Акт(1986)
Жак Делор – председатель комиссии ЕЭС в 1986

Цель – создание к 1992 Единого внутреннего рынка (ЕВР), который обеспечивал бы свободу движения товаров, физических лиц, услуг и капиталов.
Римский договор дополнен разделами о социальном и экономическом сплочении, технологическом развитии, охране окружающей среды
Расширены полномочия Европарламента

Маастрихтский договор
подписанный 7 февраля 1992 года в городе Маастрихт (Нидерланды), положивший начало Европейскому союзу. Договор вступил в силу 1 ноября 1993.
Переход от ЕВР к Экономическому и валютному союзу
Создание Экономического Сообщества
Общая : внешняя политика и политика безопасности
Сотрудничество в области внутренних дел и инвестиций

Маастрихтские критерии:
Дефицит государственного бюджета не должен превышать 3 % ВВП.
Государственный долг должен быть менее 60 % ВВП.
Государство должно в течение двух лет участвовать в механизме валютных курсов и поддерживать курс национальной валюты в заданном диапазоне.
Уровень инфляции не должен превышать более чем на 1,5 % среднего значения трёх стран-участниц Евросоюза с наиболее стабильными ценами.
Долгосрочные процентные ставки по государственным облигациям не должны превышать более чем на 2 % среднее значение соответствующих ставок в странах с самой низкой инфляцией.
Расширены права Европарламента
Закреплена обязанность соблюдать фундаментальные права человека
Введен пост Верховного представителя по Общей Внешней политике и политике Безопасности
Ниццский договор
(2000)
Установлена численность и состав институтов ЕС после расширения
Установлено распределение голосов в Совете
Установлен порядок применения принципа квалифицированного большинства

Амстердамский договор(1997)
Экономический и валютный союз
1994 - Европейский Валютный Институт
1998 – Европейский Центральный Банк
1999 – Введение евро в денежный оборот
2002 – Выход евро-купюр на рынок ЕС
Государства евро зоны     Неприсоединившиеся
Австрия        Люксембург        Великобритания
Бельгия         Нидерланды       Дания
Германия      Словения            Швеция
Греция          Португалия
Ирландия     Финляндия
Испания       Франция
Италия

Расширение ЕС
Десять новых членов в 2004:
Венгрия
Кипр
Латвия
Литва
Мальта
Польша
Словакия
Словения
Чехия
Эстония
Два новых члена в 2007:
Болгария
Румыния

Европейский Конституционный Договор
2002 – Конвент о Будущем Европы, под председательством Валери Жискар Д’Эстена
2004 – Подписание главами государств-членов ЕС Европейского Конституционного договора
2005 – Франция и Нидерланды голосуют против этого Договора на референдумах
2007 – Европейский Совет принимает решение не возвращаться к обсуждению проекта Конституции ЕС и подписать новый договор

Выполнили:
Абакумов Дмитрий
МоРоЗ АлЕкСеЙ