title: Презентація на тему «Графіка і живопис в роки Великої Вітчизняної війни»

text:
Графіка і живопис в роки Великої Вітчизняної війни
Підготувала
Учениця 11 класу
Хустського НВК №1
Вакарова Валентина
Зміст
Вступ
В. І. Касіян
Роботи В. Касіяна
О. О Шовкуненко
Укараїнський плакат в роки Великої Вітчизняної війни
Графічний живопис
Графіки-станковісти
Картини батального жанру
Дякую за увагу
Висновок
Вступ
Вагомий внесок в історію радянського мистецтва 1941 - 1945 рр.. внесли українські художники. Вже на другий день війни розширений пленум ЦК спілки працівників мистецтва звернувся із закликом розгорнути активну художню роботу в армії, на фронті, в тилу. У багатьох містах України були створені штаби, які налагодили роботу з випуску плакатів. Численні фронтові малюнки українських художників, які дійшли до нас на пожовклих листках паперу, сторінках блокнотів, стали безцінним внеском у героїчну військову літопис.

В. І. Касіян
Кілька серій малюнків та акварелей на теми Великої Вітчизняної війни виконав В.І.Касіян. Перша з цих серій – «У фашистській неволі» /1942/ передає страждання радянської жінки, яка стала жертвою фашистів. У другій – «Україна бореться» - показано всенародну боротьбу в тилу ворога. Третя серія – «Відомсти!» - викриває звірства фашистів на окупованій радянській землі, кличе до помсти.

Роботи В. Касіяна
Два робітники
безробітні
повстання арсеналівців
О. О Шовкуненко
Цикл портретів знатних людей країни-воїнів, колгоспників, робітників, письменників, учених-створив відомий живописець О.О. Шовкуненко.

Портрети О.О.Шовкуненка
Портрет Сидора Ковпака
Портрет Майї Вовчик-Блакитної
Портрет Литвиненко Вольгемут

У роки війни значно розширилися межі батального жанру: художники на своїх картинах зображували не тільки сцени бою, а й епізоди фронтового життя (О. Любимський, "Наказ № 227/1944").
Картини батального жанру

В образотворчому мистецтві набуває поширення тенденція до підкресленого узагальнення образу радянської людини. Мужність і героїзм радянських бійців, їх рішучість будь-якою ціною вистояти в нерівному двобої з лютим ворогом лягли в основу полотен О. Будинкова "Стояти на смерть**, Ю. Волкова "Подвиг п'яти героїв-севастопольців", П. Перхета "Подвиг моряків", В. Полтавця "Атаку відбито".
Укараїнський плакат в роки Великої Вітчизняної війни
Протягом 1941-1945 рр. важливу роль у справі мобілізації народу на захист Батьківщини відіграв плакат, як один з найзрозуміліших, активних, масових видів образотворчого мистецтва. З перших років війни художники України проводили активну роботу по створенню антифашистських літографічних плакатів і “агіт-вікон”, які у теперішній час представляють неабияку рідкість.

На початку війни в агітаційних плакатах переважає образ священної війни із загарбниками — плакат О. Олександрова «Розчавимо фашистську гадину!» (1941). Серія плакатів В. Касіяна «Гнів Шевченка — зброя перемоги» (1942–1943) використовував образ Великого Кобзаря, що кличе український народ на боротьбу, плакат «У бій слов'яни!» апелює до національної спорідненості українців і росіян й протиставляє слов'ян германській нації.

Графічний живопис
У роки війни активно розвивається графічна живопис. Трагічні події війни знайшли відображення у малюнках І. Гуртково «Дівчинка на дорозі» / 1943 /, В. Глівенко «Ведуть заручників» / 1941 /, А. Гнілова «У« санчастини »концтабору Шталаг 326" / 1945 /.

Графіки-станковісти теж створювали в цей період значні твори. Цьому сприяла портативність їх техніки, що відрізняло їх від живописців з тривалим періодом створення творів. Загострилося сприйняття навколишнього, тому створювалася велика кількість схвильованих, зворушливих, ліричних і драматичних образів.
Графіки-станковісти

Для станкової графіки того періоду стало особливістю серійність, коли цикл творів висловлював єдину ідею і тему. Великі серії почали виникати в 1941 році. Багато хто з них закінчувалися після війни, з'єднуючи сьогодення і минуле.

Висновок
Вагомий внесок  в історію радянського мистецтва 1941-1945р. Внесли українські художники . З перших років війни художники України проводили активну роботу по створенню антифашистських плакатів та малюнків.

Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Вибір професії» (варіант 1)

text:
МОЯ МАЙБУТНЯ ПРОФЕСІЯ
Підготувала Островерх Ольга, 11-Б клас
ВИБІР ПРОФЕСІЇ
Я хочу стати викладачем у школі чи вищому навчальному закладі.
Я вважаю, що професія вчителя – одна з найінтелігентніших і найцікавіших.
ФОРМУЛА ПРОФЕСІЇ
ЛРФМ
ПРАЦЯ З ЛЮДЬМИ
РЕФОРМАТОРСЬКА ПРОФЕСІЯ
ФУНКЦІОНУВАННЯ ЗАСОБАМИ ПРАЦІ
ПРАЦЯ З ПІДВИЩЕНОЮ МОРАЛЬНОЮ ВІДПОВІДОАЛЬНІСТЮ
ОПИС ПРОФЕСІЇ
Робота вчителя – передавати знання і навики учням.
Вчитель керується в своїй роботі затвердженою міністерством програмою навчання і предметними програмами. Навчання ґрунтується на методиках, складених в інтересах оптимального розвитку.
Хороший вчитель може захопити дітей і зацікавити своїм предметом.
Щонаглядніше вчитель зробити свій предмет і пов'яже його з практичним життям, то легше учнями засвоювати предмет і закріпити знання.
Існує думка, що у вчителя має бути акторський талант, щоб уроки були для учнів цікавими і привабливими.
В ході уроку вчитель знайомить учнів з новим матеріалом, повторює пройдений на інших уроках матеріал, перевіряє домашні завдання і задає нові.
Засвоєння пройденого матеріалу вчителем перевіряється за допомогою усних відповідей і письмових контрольних робіт.
УМОВИ ПРАЦІ
Робочий день вчителя порівняно насичений, а уроки – це лише одна із складових частин його роботи. Підготовка до уроків займає 1/3 об'єму уроків.
 Вчителеві доводиться проводити 4-7 уроків в день плюс позакласна робота. Влітку у вчителів 2-місячна відпустка, також вони можуть разом з учнями проводити канікули.
Вчителі працюють з великим розумовим навантаженням, тому що залучення уваги 30 учнів 45 хвилин підряд завдання не з легких.
Психічного навантаження додають учні, які заважають проведенню уроку. Знайти спільну мову з важкими учнями – проблема вчителя.
Велике навантаження має також голос вчителя, що є, окрім дошки і крейди, його основним інструментом.
НЕОБХІДНІ ЗНАННЯ, НАВИЧКИ, РИСИ ХАРАКТЕРУ
Для роботи вчителем необхідна спеціальна педагогічна освіта.
У вчителів є можливість вдосконалюватися на семінарах і курсах підвищення кваліфікації. Вони повинні змусити учнів слухати себе, цьому сприяють хороші навики вираження і дружелюбність.
Вчитель має мати знання у сфері психології, які допомагали б йому краще розуміти дітей і спокійно вирішувати виникаючі проблеми.
Добре, якщо вчитель може вислухати дітей. Вчитель обов'язково має бути доброзичливим і дружелюбним. Врівноваженість і толерантність допомагають учителю порозумітися з неслухняними учнями.
В наш час ті, хто мріє добре заробляти і при цьому не втомлюватися на роботі, навряд чи виберуть шлях шкільного вчителя.
Педагогіка - справа ентузіастів, які з дитинства бачили себе в ролі наставника, мріяли «сіяти розумне, добре, вічне», формувати нове покоління.
Вчитель - не просто професія, це місія. Тому і попит на викладачів особливий. Від них вимагається багато: бути коректними, уважно ставитися до дітей, виявляти цікавість до своєї роботи, предмету.
Вчитель повинен уміти відповісти на будь-яке питання, яке виникло у його вихованця .
Сучасне життя безперервно змінюється, у дітей тепер нові інтереси, захоплення, ідеали. Щоб завоювати довіру школярів, необов'язково поділяти їхні погляди, але знати про них необхідно.
Відмінними рисами справжнього педагога повинні стати постійний саморозвиток і розширення власного кругозору, удосконалення методів роботи.
Хороший вчитель повинен проявляти граничну делікатність у відношенні до дітей, бути уважним до того, що їм подобається. Необхідно враховувати, що все сказане може сильно вплинути і на інтелектуальний, і на емоційний розвиток дитини.
Окрім проведення уроків, в обов'язки вчителів входять складання планів, заповнення журналів, написання звітів.
Оскільки програми навчання регулярно змінюються, щороку все доводиться оновлювати, переписувати заново. Але і обійтися без цього не можна, і справа тут не лише у формальній вимозі адміністрації. Планування допомагає уникнути накладок, суперечок в програмах із суміжних дисциплін.
Більшість людей вибирають майбутню професію ще під час навчання в школі, і на їхнє рішення часто впливають не лише здібності, але і відношення до особи вчителя, який вперше відкрив їм двері в країну знань.
Людина, що вирішила стати вчителем, має бути готовою до того, що доведеться долати безліч труднощів і, незважаючи на це, рухатися вперед.
Труднощі вчительського життя відомі всім: навантаження, стрес, паперова тяганина, колосальна відповідальність, часто ледачі і невдячні учні.
Є в педагогічній діяльності і свої радощі, скажімо, бачити, як на твоїх очах дорослішає людина, як прокидається в ній інтерес до знань, як з довірою і любов'ю йде вона до тебе за порадою... Все залежить від точки зору самого фахівця, його відношення до роботи, бажання вкласти в неї душу.
КАР’ЄРНИЙ ЗРІСТ
Кар'єрні сходи вчителя мають не так вже багато рівнів: методист, завуч, директор. Причому, займаючи будь-яку з перерахованих посад, можна поєднувати роботу з викладанням.
Методисти і завучі часто «виростають» із звичайних вчителів. Але в зарплаті в порівнянні з ними не настільки вже виграють.
Вчителі з окремих предметів зазвичай формують методичні об'єднання за профілем, найбільш досвідчені і шановані стають головами методичних об'єднань.
Більшість вчителів мають ще одне навантаження - класне керівництво. Для одних це додатковий хрест, для інших — необхідність заповнювати журнал (іншими словами, зайві папірці), а є такі, які починають вважати «свій» клас практично власною сім'єю. Зростаючи, учні відвідують педагогів, все частіше переконуються в їхній правоті, розуміють, як багато важливого і потрібного вклали ті в їхні дитячі голови.
Для справжніх вчителів відчуття причетності до справи формування людини куди важливіше від зарплати.
На розмір зарплати в державних школах впливають кількість годин, тобто уроків, які вчитель проводить, а також його розряд або кваліфікаційна категорія, наявність додаткового навантаження (класне керівництво, методична робота).
У деяких категоріях шкіл або класів існують надбавки до зарплати. Хтось із вчителів підробляє приватними уроками.
Безумовно, професія вчителя дуже важка, зате одна з найпотрібніших. Всіх нас багато в чому сформувала школа, і, в першу чергу, наші педагоги.
Важко переоцінити заслуги талановитого вчителя, який відкриває перед дитиною двері у світ знань, впливає на формування його життєвих пріоритетів, закладає основи його майбутнього, а значить, майбутнього цивілізації.
Я вже неодноразово мала нагоду бути вчителем. П’ятий рік поспіль я проводжу уроки англійської мови, коли в нашій школі проводиться день самоврядування. З кожним разом я все більше й більше захоплююся цією професією.


title: Презентація на тему «Архітектор»

text:
Архітектор
  Мешкаючи в будинках, гуляючи вуличками свого міста,   подорожуючи,  відвідуючи школу, парки та театри, більшість людей навіть і не замислюються про те, що весь зовнішній вигляд матеріального світу, в якому вони живуть, створений людиною.

Не знайти такої людини, яку б не підкорювали склепіння арок, давні мости, вежі та куполи, яким приписують магічні властивості.

Основною перевагою професії архітектора є можливість показати свою креативність всьому світу. Також архітектори є шанованими людьми, мають високу заробітню плату, їх творіння радуватимуть очі наступних поколінь десятиліттями, а можливо навіть й століттями.
Архітектор покликаний створити для людини комфортне середовище проживання. За всю історію людства у всіх народів архітектура мала свій унікальний стиль. Люди цієї професії в усі часи були потрібними та шанованими.
Професія архітектора з'явилася одночасно з першими великими будівлями храмів, палаців і фортець. Першим відомим історії архітектором був Імхотеп. Він керував будівництвом піраміди Джосера в Єгипті.
Престиж архітектори набирають у період високого Відродження в XV -XVI ст. В цей час в Італії активно розвивається мистецтво, освіта, з'являються нові стилі архітертури.
В цей перід в українській мові з'явилося слово "архітектор" . До цього використовувалися терміни "муроль" і "палатних справ майстер".
У XX столітті архітектурна професія остаточно розділилася на дві гілки: на "об'ємне проектування" (проектування окремих будівель) і "містобудування" (проектування великих міських районів).
В сучасний час будівництво стало складніше і масштабніше, посада архітектора стала популярна і чітко визначила рамки обов'язків. Архітектор зараз не керує усією спорудою об'єкта, а лише відповідає за етап проектування.
Найвідомішим сучасним архітектором є Норман Фостер. Його роботи є на шести континентах світу,  а інноваційний  стиль та радикальні ідеї вплинули на появу нового покоління архітекторів.
Бути архітектором означає зробити свій неоціненний вклад в історію, подарувати стітові нові творіння, а з ними й нові
емоції. Освой цю професію, відчуй себе значущим!
Презентацію підготувала Ловска Ніколетта.


title: Презентація на тему «Цветаева Марина Ивановна» (варіант 2)

text:
МАРИНА ИВАНОВНА ЦВЕТАЕВА
Мари́на Ива́новна Цвета́ева (26 сентября 1892 — 31 августа 1941) — русская поэтесса, прозаик, переводчик, одна из крупнейших поэтов XX века.
Марина Цветаева родилась в Москве. Отец, Иван Владимирович, — профессор Московского университета, известный филолог и искусствовед.
Мать, Мария Мейн, была пианисткой, ученицей Николая Рубинштейна.
Начала писать стихи в шестилетнем возрасте, не только на русском, но и на французском и немецком языках.
Огромное влияние на формирование её характера оказывала мать, которая мечтала видеть дочь музыкантом.
Детские годы Цветаевой прошли в Москве и в Тарусе.
Начальное образование получила в Москве, в частной женской гимназии М. Т. Брюхоненко; продолжила его в пансионах Лозанны (Швейцария) и Фрайбурга (Германия).

После смерти матери от чахотки в 1906 году остались с сестрой Анастасией, сводным братом Андреем и сводной сестрой Валерией на попечении отца, который знакомил детей с классической отечественной и зарубежной литературой, искусством.
Иван Владимирович поощрял изучение европейских языков, следил за тем, чтобы все дети получили основательное образование.
В 1910 году Марина опубликовала на свои собственные деньги первый сборник стихов — «Вечерний альбом», в который были включены в основном её школьные работы.
В этом же году написала свою первую критическую статью «Волшебство в стихах Брюсова».
За «Вечерним альбомом» двумя годами позже последовал второй сборник — «Волшебный фонарь».
В 1911 году Цветаева познакомилась со своим будущим мужем Сергеем Эфроном.
В январе 1912 — вышла за него замуж. В этом же году у Марины и Сергея родилась дочь Ариадна (Аля).
В 1913 году выходит третий сборник — «Из двух книг».

Годы Гражданской войны оказались для Цветаевой очень тяжелыми. Сергей Эфрон служил в рядах Белой армии. Марина жила в Москве.
В эти годы появился цикл стихов «Лебединый стан», проникнутый сочувствием к белому движению.
В 1918—1919 годах Цветаева пишет романтические пьесы; созданы поэмы «Егорушка», «Царь-девица», «На красном коне».

В мае 1922 года Цветаевой разрешили уехать с дочерью Ариадной за границу — к мужу, который теперь стал студентом Пражского университета. Цветаева с дочерью жила три года в предместьях Праги. В Чехии написаны знаменитые «Поэма Горы» и «Поэма Конца».
В 1925 году после рождения сына Георгия семья перебралась в Париж. В 1928 в Париже выходит последний прижизненный сборник поэтессы — «После России», включивший в себя стихотворения 1922—1925 годов.

В 1930 году написан поэтический цикл «Маяковскому» (на смерть Владимира Маяковского), чьё самоубийство потрясло Цветаеву.
В отличие от стихов, не получивших в эмигрантской среде признания, успехом пользовалась её проза, занявшая основное место в её творчестве 1930-х годов.
В это время изданы «Мой Пушкин» (1937), «Мать и музыка» (1935), «Дом у Старого Пимена» (1934), «Повесть о Сонечке» (1938), воспоминания о Максимилиане Волошине («Живое о живом», 1933), Михаиле Кузмине («Нездешний вечер», 1936), Андрее Белом («Пленный дух», 1934) и др.

31 августа 1941 года покончила жизнь самоубийством (повесилась).
Марина Цветаева похоронена 2 сентября 1941 года на Петропавловском кладбище в г. Елабуге. Точное расположение её могилы неизвестно.
На южной стороне кладбища, у каменной стены, где находится её затерявшееся последнее пристанище, в 1960 году сестра поэтессы, Анастасия Цветаева, установила крест с надписью «В этой стороне кладбища похоронена Марина Ивановна Цветаева».

Дом Бродельниковых в Елабуге, где ушла из жизни Марина Цветаева
Могила Марины Цветаевой
Площадь Марины Цветаевой


Презентація на тему «Презентація до 200-річчя з дня народження Тараса Шевченка»


title: Презентація на тему «New Year and Christmas»

text:
New Year and Christmas

Decorating New Year’s tree
The New Year’s dinner
Exchange presents
Kolyadka
Christmas
Thank you for your attention


Презентація на тему «Палац Потоцьких у Тульчині»


title: Презентація на тему «Генріх Рудольф Герц»

text:
Ге́нріх Ру́дольф Герц - Німецький фізик.
Підготували: Свириденко Маргарита та Васюкова Олена
Біографія
Ге́нріх Рудольф Герц (22 лютого 1857 року — † 1 січня 1894 року) — німецький вчений.
Перший отримав електромагнітні хвилі, існування яких теоретично передбачено Максвеллом. Дослідження властивостей електромагнітних хвиль, проведені Герцом, показали, що ці хвилі підлягають тим самим законам, що й світлові. Цим відкриттям підтверджено електромагнітну теорію світла.
Періодична зміна електричної та магнітної компоненти в електромагній хвилі
Генріх Рудольф Герц народився 22 лютого1857 року в родині адвоката, що пізніше став сенатором. У дитинстві Генріх був слабким і хворобливим.
Закінчив Берлінський університет , де його вчителями були Герман фон Гельмгольц і Густав Кірхгоф . З 1885 по 1889 рр. . був професором фізики Університету в Карлсруе. З 1889 року - професор фізики університету в Бонні.
Основне досягнення – експериментальне підтвердження електромагнітної теорії світла Джеймса Максвелла. Герц довів існування електромагнітних хвиль. Він докладно досліджував відображення , інтерференцію , дифракцію і поляризацію електромагнітних хвиль , довів , що швидкість їх поширення збігається зі швидкістю поширення світла , і що світло являє собою не що інше , як різновид електромагнітних хвиль.
Він побудував електродинаміку рухомих тіл , виходячи з гіпотези про те , що ефір захоплюється рухомими тілами. Однак його теорія електродинаміки не підтвердилася дослідами і пізніше поступилася місцем електронної теорії Хендріка Лоренца . Результати , отримані Герцем , лягли в основу розвитку радіо.
У 1886-87 рр. . Герц вперше спостерігав і дав опис зовнішнього фотоефекту . Герц розробляв теорію резонансного контуру , вивчав властивості катодних променів , досліджував вплив ультрафіолетових променів на електричний розряд. У ряді робіт з механіки дав теорію удару пружних куль , розрахував час зіткнення і т. д. У книзі « Принципи механіки » (1894 ) дав висновок загальних теорем механіки та її математичного апарату , виходячи з єдиного принципу (принцип Герца) .Іменем Герца з 1933 року називається одиниця вимірювання частоти Герц , яка входить в міжнародну метричну систему одиниць СІ .
зовнішній фотоефект
Генріх Рудольф Герц народився 22 лютого 1857 року в Гамбурзі. Його батько, адвокат і в 1887-1904 роках сенатор Густав Фердинанд Герц , народився під ім'ям Давид Густав Герц у вельми заможній єврейській родині. Густав Фердинанд Герц був процвітаючим комерсантом і членом міської ради Гамбурга в 1860-1862 роках; мати - Бетті серпня Оппенгейм  була дочкою великого банкіра Соломона Оппенгейма з Кельна ,  засновника нині діючого банку Sal. Oppenheim. І дід і батько Генріха Герца взяли лютеранство.
Метеорологія
У Герца завжди був глибокий інтерес до метеорології , ймовірно , набута внаслідок його контактів з Вільгельмом фон Бецольда (він був професором Герца по лабораторному курсом в Мюнхенському політехнікумі влітку 1878). Герц , однак , не зробив особливого внеску в дану область , за винятком деяких ранніх статей в якості асистента Гельмгольца в Берліні.

Сюди входить дослідження випаровування рідин , розробка нового виду гігрометра , а також розробка графічних засобів для визначення властивостей вологого повітря , підданого адиабатическим змінам
на основі котушки Румкорфа ( з ударним збудженням коливального контуру ключовим переривачем ) . ? Постійний струм від джерела , проходячи через котушку намагнічує її залізний сердечник , він притягує рухомий контакт і ланцюг розривається , коли магнітне поле зникає контакт замикається знову. [ 9 ] Для проведення дослідів Герц придумав і сконструював свій знаменитий випромінювач електромагнітних хвиль , названий згодом « вібратором Герца ». Вібратор представляв собою два мідних прутка з насадженими на кінцях латунними кульками і по одній великій цинкової сфері або квадратної пластині , що грає роль конденсатора. Між кульками залишався зазор - іскровий проміжок . До мідним стержням були прикріплені кінці вторинної обмотки котушки Румкорфа - перетворювача постійного струму низької напруги в змінний струм високої напруги. При імпульсах змінного струму між кульками проскакували іскри і в навколишній простір випромінювалися електромагнітні хвилі. Переміщенням сфер або пластин уздовж стрижнів регулювалися індуктивність і ємність ланцюга , що визначають довжину хвилі.
Радіопередавач Герца
Діаграми спрямованості вібратора Залежно від відношення довжини вібратора до довжини хвилі, його діаграма спрямованості приймає вид, вказаний на малюнку:
Експериментальний апарат Герца 1887.
Щоб уловлювати випромінюються хвилі , Герц придумав найпростіший резонатор - дротове незамкнуте кільце або прямокутну незамкнуту рамку з такими ж , як у « передавача » латунними кульками на кінцях і регульованим іскровим проміжком .Завдяки своїм дослідам Герц прийшов до наступних висновків:    1 . Хвилі Максвелла « синхронні » ( справедливість теорії Максвелла , що швидкість поширення радіохвиль дорівнює швидкості світла) ;    2 . Можна передавати енергію електричного і магнітного поля без проводів.У 1887 по завершенні дослідів вийшла перша стаття Герца « Про дуже швидких електричних коливаннях » , а в 1888 - ще більш фундаментальна робота « Про електродинамічних хвилях у повітрі і їх відображенні ».Герц вважав , що його відкриття були практичніше максвелловскую : «Це абсолютно марно. Це тільки експеримент , який доводить , що маестро Максвелл був правий . Ми всього-навсього маємо таємничі електромагнітні хвилі , які не можемо бачити оком , але вони є ». «І що ж далі? » - Запитав його один із студентів. Герц знизав плечима , він був скромна людина , без претензій і амбіцій : «Я припускаю - нічого ».Але навіть на теоретичному рівні досягнення Герца були відразу відзначені вченими як початок нової « електричної ери» .

Радіоприймач Герца ( іскровий )
У 1892 році у Герца була діагностована інфекція ( після серйозної мігрені) . Його кілька разів прооперували , щоб вилікувати хворобу , але марно. Він помер від зараження крові у віці 36 років в Бонні. Похований у Гамбурзі на кладовищі Ольсдорф .
Хоча Герц був лютеранин і навряд чи вважав себе євреєм , його портрет був знятий нацистами з почесного місця в міській ратуші Гамбурга , оскільки він «частково єврейського походження».
Його дружина Елізабет Герц (у дівоцтві Елізабет Долль ) заміж більше не виходила. Герц залишив двох дочок , Джоану і Матильду . Всі троє в 1930 -і роки , після приходу Гітлера до влади , емігрували до Англії. У 1960 -ті роки Чарльз Зюскінд взяв у Матільди інтерв'ю , яке потім опублікував у книзі про Генріха Герці . Згідно книзі Зюскінда , дочки Герца в шлюбі не перебували , тому нащадків у нього не залишилося. Матильда Кармен Герц (1891-1975) , якій було всього три роки , коли помер її батько , стала відомим психологом.
Племінник Г. Герца - Густав Людвіг Герц - став відомим фізиком і лауреатом Нобелівської премії , а син останнього - Карл Хельмут Герц - творцем медичної сонографії .18 грудня 1897 один з винахідників радіо - Олександр Попов - передав за допомогою телеграфного апарата , приєднаного до приладу , слова «Генріх Герц » , які є одними з перших переданих по радіо.На честь Герца назвали кратер , який знаходиться на сході зворотного боку Місяця. У Нижньому Новгороді , Росія , на честь Герца названий міський ринок радіоелектроніки. Міська теле- радіокомунікаційна вежа в Гамбурзі названа на честь знаменитого уродженця міста .

У 1889 Італійське суспільство наук в Неаполі нагородило його медаллю імені Маттеучі, Паризька академія наук - премією Лаказ, а Віденська імператорська академія - премією Баумгартнера. Через рік Лондонське королівське товариство нагороджує Герца медаллю Румфорда, а в 1891 Королівська академія в Турині - премією Бресса. Прусський уряд нагороджує його орденом Корони. Крім того, Герц був удостоєний японського ордена Священного скарби.


title: Презентація на тему «Франция - Родина Кино»

text:
Франция - Родина Кино
Фильм — это жизнь, с которой вывели пятна скуки.
Каждый, кто хоть раз в жизни смотрел французское кино, знает о его изысканности и шарме, каждый фильм имеет изюминку, неповторимую нотку. Как и сами французы, их произведения отличаются стилем и неповторимым чувством вкуса. И не зря, ведь именно Франция – родина кинематографа.
А с чего же все начиналось?
Первый показ фильма, состоялся в конце 1895 года в Париже и с тех пор, французское кино имеет огромную популярность не только на родине, но и во всем мире. Если говорить о кассовом успехе, то французский кинематограф уступает, лишь американскому и индийскому кинематографу. На старте развития французское кино имело преимущественно трюковое направление, огромную роль играли трюки, и их было огромное множество.
Именно во Франции родился кинематограф, когда 28 декабря 1895 года в салоне «Гран-кафе» в Париже состоялся публичный показ «Синематографа братьев Люмер»
Официальным началом были…
Мало кто знает, но до Первой мировой войны французский кинематограф составлял 90 % мирового кинематографа. В тот период существовало две компании, создававшие кино: «Гомон» и «Пате». Большое значение имеет тот факт, что французское правительство в значительной мере содействует активному развитию отечественного кинематографа.
Леон Гомон – основатель компании «Гомон»
Французский кинематограф – это уникальное явление, которое никого не оставляет равнодушным, его нужно чувствовать душой, а не осмыслять головой.
В послевоенные годы во Франции возникло движение против использования кино в коммерческих целях. Движение возглавили представители кино авангарда того времени. Занимаясь формальными экспериментами, авангардисты в то же время значительно расширили выразительные возможности кино. Ими создавались киноклубы, пропагандировавшие лучшие достижения мирового кино.
Современный облик французского кино сформировался уже после Второй мировой войны, после осмысления наследия войны и немецкой оккупации. Большинство фильмов конца 1950-х — это развлекательные ленты, далёкие от социальной тематики.
Развитие…
Каннский кинофестиваль, 1946
С 1946 раз в два года, а с 1951 ежегодно проводятся Международные кинофестивали в Каннах.
В конце 1940-х — начале 1950-х годов получают известность актёры: Жерар Филип, Бурвиль, Жан Маре, Мари Казарес, Люи де Фюнес, Серж Реджани и другие.
После войны получили мировую известность экранизации французской классики: «Пармская обитель» (1948), «Красное и черное» (1954), «Тереза Ракен» (1953).
Ещё в конце 1950-х очень важную роль в развитии французского кино сыграл новаторский фильм А. Рене  «Хиросима любовь моя» (1959).
Золотая пальмовая ветвь
Французская новая волна
На пике «Новой волны», во французское кино за короткий срок приходят более 150 новых режиссёров, среди которых ведущие места заняли Жан-Люк Гонар, Франсуа Трюфо, Клод Лелуш, Клод Шаброль, Луи Маль. Тогда же появились фильмы-мюзиклы режиссёра Жака Деми — «Шербурские» (1964 и Девушки из Розшора (1967).
В 60-70-х годах во французском кино появилось множество новых актёров, среди которых наиболее известные — Жанна Моро, Жан-Луи  Трентиньян, Жан-Поль Дельмонто, Жерар Депардье, Катрин Денёв, Ален Делон, Анни Делорро. Популярность приобрели комики Пьер Ришар и Колюш.


title: Презентація на тему «Singapore Hotel Marina»

text:
Just recently opened in Singapore Hotel Marina Bay Sands, which can rightly be called the most extraordinary hotel in the world.

The complex consists of three tall towers, framed by a huge beach area with swimming pool at an altitude of 200 meters.
 It is the largest hotel in Singapore, it includes more than 2500 rooms and suites.
But without a doubt, the focus of reviews is the world's largest one hundred and fifty meter outdoor swimming pool on the roof of the hotel.
2561 rooms and suites, 55 floors, 18 different types of rooms and 230 luxury VIP suites with private butler service and access to VIP areas - all these Hotel Marina Bay Sands.
Tower of the hotel have a slope, the first one was built at an angle of 26°, making it one of the most complex ever built hotels.
The hotel area of 1.2 hectares of stylized tropical oasis in the lush gardens which grow more than 250 exotic trees and 650 plants.
 Even if you're not a guest here you can visit the observation deck SkyPark, to experience a sense of unsurpassed Singapore.


title: Презентація на тему «Народний ляльковий театр»

text:
Шкільний театр. Народний ляльковий театр «вертеп».
Шкільний театр
Театральне мистецтво України бере початок з глибокої давнини в народних іграх, танцях, піснях та обрядах. Ще з VI ст. відомі театральні вистави скоморохів.
Скоморохи - професійні мандрівні співці й актори (лицедії), учасники свят, обрядів, ігор. Скоморохи вперше згадані в літописах Київської Русі 1068 та зображені на фресках Софійського собору в Києві датованих 1037 роком.

Зображення Скоромохів на фресках Софійського собору в Києві
В епоху Київської Русі елементи театру були в церковних обрядах. Перші зразки драми публічно виголошували учні київських Братської (Києво-Могилянська Академії) та Лаврської школи (XVI-XVII століття). Важливими центрами розвитку релігійної драми у цей час вважалася також Львівська братська школа та Острозька академія.
Шкільні драми писалися викладачами поетики і риторики, існувала традиція щорічно писати нові тексти, тому з часом з'явилося багато варіантів цих п'єс. Вони створювалися у формі мораліте, міраклів, діалогів, різдвяних і великодніх циклів.
Києво-Могилянська Академія
Львівська братська школа
Київська Русь завжди славилася талановитими музикантами, співаками, танцюристами, бродячими акторами, без яких не обходилося жодне свято, а при дворі великого князя та його бояр і поготів.

Музика й театр настільки ввійшли в життя Давньоруської держави, що знайшли своє відображення в різних культурних жанрах. Наприклад, відомі фрески Софії Київської зображують музикантів, які грають на різноманітних інструментах, а також акробатів та ряджених.

Серед музичних інструментів найпопулярнішими були труби, флейти, гуслі, дудки, барабани, бубни тощо.
Музичні інструменти України. ТРЕМБІТА, РІГ, РІЖКИ.
Бубни
Сурма та козацька труба
Музика поділялася на: церковну — виконувалася в храмах церковними музикантами та співаками, світську — мала розважальний чи побутовий характер — та військову — супроводжувала княжі дружини в походах і під час битв.

Давні музиканти та актори (співаки, скоморохи, акробати, фокусники, жонглери) переходили з міста до міста, від села до села, виконували музичні твори, ставили спектаклі, виступали з хижими звірами, заробляючи на життя, даруючи свій талант людям.
Народний ляльковий театр «вертеп»
Вертеп— мандрівний театр маріонеток, поширений в основному в Україні, в барокову добу (17-18 століття). Мав форму двоповерхового дерев'яного ящика. На другому поверсі показували різдвяну драму; на першому — механічно прив'язану до неї сатирично-побутову інтермедію. Перша, різдвяна, частина вертепу, яку називали «свята», мала більш-менш стабільну композицію, натомість, друга змінювалася в залежності від місцевих умов, здібності й дотепності вертепника. До сьогодні зберігся переважно на західноукраїнських землях у вигляді різдвяних вистав на релігійну тематику.
Вертеп. Ілюстрація зі збірника Галагана «Український вертеп», який вийшов у 1882 році
Вертепна скриня схожа на будиночок, що має два поверхи, які за християнською традицією трактувалися як "небо" і "земля". Виготовлений із дерева або картону, відкритий з боку глядача, будиночок  міг бути різного розміру (до двох метрів заввишки і одного метра завширшки).
Вертепні вистави були поширені по всій Україні, і варіантів їх існувало багато. З найвизначніших заслуговують на згадку Сокиринський, Батуринський та Межигірський.
Дякую за увагу! 


Презентація на тему «Ендогенні процеси»


title: Презентація на тему «Пракситель»

text:
Пракситель — древнегреческий скульптор
Пракситель родился около 390 года до нашей эры. Он был афинянин и происходил из семьи художников.
Ещё в ранний период своего творчества Пракситель обращается и к воплощению в своём искусстве женской красоты.
В период между 364 и 350 годами до нашей эры Пракситель совершил поездку в Малую Азию. В этот период он создал статую обнажённой Афродиты.
Позднее, в 343 году до нашей эры, Пракситель выполнил свою другую известную статую Гермеса с Дионисом.
В поздний период своего творчества Праксителем была создана статуя «Отдыхающего сатира», представляющая собой дальнейшее развитие композиции «Гермеса с Дионисом».
Сатир, наливающий вино
Эрот
Артемида из Габий


title: Презентація на тему «Марсель Пруст»

text:
Марсель Пруст
Підготував учень
7-Б класу,
Лагода Віталій
Марсель Пруст
Марсель Пруст народився 10 липня 1871 року в Парижі у заможній родині відомого лікаря Адріана Пруста і Жанни Вейль.
У 1882 р. Пруст вступив у ліцей Кондорсе. зразу в п'ятий клас, але відвідував не дуже регулярно через часті напади астми. У 1886 р. Пруст написав свої перші оповідання «Затемнення» («L'Eclipse») та «Хмари» («Les Nuages») та опублікував їх у журналі «Ревю ліла» (La Revue Lilas), що видавався учнями ліцею Кондорсе. За свідченням самого Пруста перші тексти, що збірки «Дні й радості», були написані ним у віці 14 років. Закінчив ліцей в 1889 році.
Марсель Пруст
11 листопада 1889 р. Пруст пішов на добровільну військову службу в Орлеані.
У 1890 р., закінчивши службу, повернувся у Париж і за наполяганням батьків вступив на юридичний факультет Сорбонни. У Сорбонні він слухав лекції Анрі Бергсона. У 1892 р. Пруст та його ліцейські друзі заснували журнал «Бенкет» («La Banquet»), у якому Пруст публікував численні статті, замітки, літературно-критичні есе. У 1893 році він одержав диплом з права, а 1895 року — диплом з філософії.
Марсель Пруст
    У 1895 р. Пруст закінчив університет і отримав позаштатну посаду асистента у бібліотеці Мазаріні. Проте невдовзі він попросив річну відпустку і почав працювати над серією шкіців до роману «Жан Сантей» («Jean Santeuil»). Утім, Пруст не закінчив цього твору. Перший роман письменника — традиційна розповідь про життя молодого чоловіка, зосереджене у його враженнях та відчуттях, дитячих спогадах. Проте романна техніка Пруста ще далека від досконалості: він надто дотримується автобіографічності, твір не має чіткої структури.

Марсель Пруст
У 1896 р. вийшла друком перша книга Пруста «Розваги та дні» («Les Plaisirs et les Jours») з передмовою А. Франса. До книги увійшли есе, новели й етюди, опубліковані раніше у журналах «Бенкет» і «Бузковий огляд».
Марсель Пруст
У 1897 р. Пруст відкрив для себе англійського письменника і теоретика мистецтва Дж. Рескіна. Письменник припинив працю над «Жаном Сантеєм» і почав ґрунтовно вивчати твори Рескіна. Результатом цих студій стали статті про нього і переклади його книг «Біблія Ам'єна» («La Bible d'Amiens», 1904) і «Сезам та лілії» («Sesame et les lys», 1906).
Марсель Пруст
У лютому 1903 року брат Марселя Пруста, Робер, одружився і виїхав з батьківського дому. Батько родини помер у вересні того ж року. Врешті, у вересні 1905 року померла й мати, яку Марсель дуже любив, і яка залишила йому квартиру і великий спадок (приблизно шість мільйонів доларів у перерахунку на теперішні гроші).

Марсель Пруст
Надзвичайно важливим у творчій біографії Пруста став 1908 р.:почав працювати над головним своїм твором, романом «У пошуках утраченого часу» («A la recherche du temps perdu», 1913-1927).
Над цим романом Пруст працював протягом 14 років. Уже будучи смертельно хворим, письменник завершував редагування свого твору, проте так і не встиг виправити гранки двох останніх книг. Роман складається із семи книг: «На Сваннову сторону» (1913), «У затінку дівчат-квіток» (1918), «Германтська сторона» (1921), «Содом і Гоморра» (1921) і виданих після смерті Пруста романів «Полонянка» (1923), «Альбертина зникає» (1925), «Віднайдений час» (1927).
Марсель Пруст
Усі сім книг об'єднані образом оповідача Марселя, котрий прокидається серед ночі і згадує про знаменні події власного життя: про дитинство, що минуло у провінційному містечку Комбре, про своїх батьків і знайомих, про коханих жінок і світських друзів, про мандрівки і салонні походеньки. Однак прустівський роман — не мемуари і не автобіографічний твір. Передусім він прагнув навіяти читачам певний емоційний лад, передати своєрідну духовну настанову, відкрити істину.
Марсель Пруст
23 вересня 1920 р. Пруст став кавалером найвищої нагороди Франції — ордену Почесного легіону. Це стало свідченням літературного і суспільного визнання. До письменника прийшла справжня слава: переклади, гонорари, візитери з-за океану.
Марсель Пруст
Навесні 1922 р. Пруст завершив рукопис роману «У пошуках утраченого часу». Закликавши до себе в кімнату свою служницю, він сказав: «Знаєте, сьогодні вночі сталася видатна подія... Це велика новина. Сьогодні вночі я написав слово «кінець». Тепер я можу померти».

Слова Пруста виявилися пророчими. 18 листопада 1922 р. помер через важку форму астми у своїй паризькій квартирі. Похований у Парижі на цвинтарі Пер-Лашез.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Бульбашкова камера»

text:
Презентація на тему: “БУЛЬБАШКОВА КАМЕРА”

Бульбашкова камера - прилад для реєстрації слідів (або треків) швидких заряджених іонізуючих частинок, дія якого заснована на вскипанні перегрітої рідини уздовж траєкторії частинки.

1. Історія
Бульбашкова камера була винайдена Дональдом Глейзером (США) в 1952. За своє відкриття Глейзер отримав Нобелівську премію в 1960. Луїс Уолтер Альварес удосконалив бульбашкову камеру Глейзера, використавши як перегріту рідину водень. А також для аналізу сотень тисяч фотографій, одержуваних при дослідженнях за допомогою бульбашкової камери, Альварес вперше застосував комп'ютерну програму, що дозволяла аналізувати дані з дуже великою швидкістю.
Бульбашкова камера дозволила зафіксувати поведінку багатьох іонізуючих частинок, які раніше не піддавалися спостереженню, і отримати про них в тисячі разів більшу інформацію. До цього близько 40 років була відома камера Вільсона.

2. Принцип роботи
Камера заповнена рідиною, яка знаходиться в стані близькому до закипання. При різкому зменшенні тиску рідина стає перегрітою. Якщо в даному стані в камеру потрапить іонізуюча частинка, то її траєкторія буде відзначена ланцюжком бульбашок пари і може бути сфотографована.

2.1. Робоча рідина
В якості робочої рідини найчастіше застосовують рідкі водень і дейтерій (кріогенні бульбашкові камери), а також пропан, різні фреони, ксенон, суміш ксенону з пропаном.

2.2. Створення перегрітої рідини
Перегрів рідини досягається за рахунок швидкого зниження тиску до значення, при якому температури кипіння рідини виявляється нижче її поточної температури.
Зниження тиску здійснюється за час ~ 5-15 мс переміщенням поршня (в жідководородних камерах) або скиданням зовнішнього тиску з об'єму, обмеженого гнучкою мембраною (в тяжеложідкостних камерах).

2.3. Процес вимірювання
Частинки впускаються в камеру в момент її максимальної чутливості. Через деякий час, необхідний для досягнення бульбашками досить великих розмірів, камера висвітлюється і сліди фотографуються (стереофотос'емка за допомогою 2-4 об'єктивів). Після фотографування тиск піднімається до колишньої величини, бульбашки зникають, і камера знову виявляється готової до дії. Весь цикл роботи становить величину менше 1 с, час чутливості ~ 10-40 мс.
Бульбашкові камери (крім ксенонових) розміщуються в сильних магнітних полях. Це дозволяє визначити імпульси заряджених частинок з вимірюваннярадіусів кривизни їх траєкторій.

3. Застосування
Бульбашкові камери, як правило, використовуються для реєстрації актів взаємодії частинок високих енергій з ядрами робочої рідини або актів розпаду частинок. У першому випадку робоча рідина виконує ролі і реєструючого середовища, і середовища-мішені.

4. Характеристики, переваги і недоліки
Ефективність реєстрації бульбашкової камери різних процесів взаємодії або розпаду визначається в основному її розмірами. Найбільш типовий обсяг - сотні літрів, але існують камери набагато більшого розміру, наприклад, воднева камера "Мірабель" на прискорювачі Інституту фізики високих енергій РАН має об'єм 10 м ; воднева камера на прискорювачі Національної прискорювальної лабораторії США - обсяг 25 м .
Основна перевага бульбашкової камери - ізотропна просторова чутливість до реєстрації частинок і висока точність вимірювання їх імпульсів.
Недолік бульбашкової камери - слабка керованість, необхідна для відбору потрібних актів взаємодії часток або їх розпаду.

Література
Glaser DA, Some effects of ionizing radiation on the formation of bubbles in liquids, "The Physical Review", 1952, v. 87, № 4.
Бульбашкові камери, М., 1963.
Праці Міжнародної конференції з апаратурі у фізиці високих енергій, т. 2, Дубна, 1971.


title: Презентація на тему «Львів епохи бароко»

text:
Львів епохи бароко

Львів можна вважати заповідником бароково-рокайльного мистецтва XVII-XVIII століть – в цьому сенсі він не поступається таким великим європейським містам, як Відень, Мюнхен, Краків, Прага, Будапешт, хоч, звичайно, не може перевершити Рим і Неаполь – урбаністичні центри, де бароко зародилось і стало еталоном для інших регіонів.
Власне під італійським впливом в архітектурі і образотворчому мистецтві Львова вже з початку XVII ст. з’явились такі характерні стилістичні риси бароко, як зіткнення протилежних елементів – співставлення реального та ілюзорного, контрасти ритміки й масштабів, світла і тіні, фактур і матеріалів, динамізм композиції, криволінійні форми.
Ірраціональність та театральність світогляду бароко знаходили вираз у домінуванні декоративності над тектонікою, складній символіці й містицизмі.У 1740–1770-х рр. стиль бароко перейшов у пізню стадію, яку в мистецтвознавстві відокремлюють в стиль рококо.
Цей період у львівському мистецтві відзначався вишуканою декоративністю, домінантою кривих ліній, підкресленою асиметричністю, характерними орнаментальними мотивами (один з них – рокайль, стилізована мушля).

Гарнізонний храм святих апостолів Петра і Павла
Кам'яниця Францвенігівська

Кам'яниця Убальдіні

Костел єзуїтів

Покровська церква
Церква Стрітення Господнього

Церква святої Софії

В українському бароко вирізняють дві його школи: західна та східна.
Серед найпомітніших культових споруд західної школи бароко варто згадати принаймні чотири архітектурні шедеври: собор Святого Юра у Львові, Успенський собор Почаївської лаври, домініканські костьоли у Львові та Тернополі. Собор Святого Юра — один з кращих зразків уніатських церков. Величний ансамбль панує над забудовою, вирізняючись гармонійністю композиції і стильовою єдністю елементів та деталей. Храм має центричну пірамідальну композицію; властива костьолам підкресленість головного фасаду поєднується з всефасадністю українських храмів. Собор стоїть на терасі; барокові парадні сходи розміщені біля самого вхідного порталу. Фасад розчленований пілястрами, що надає споруді особливої чіткості й гармонійності.

Собор Святого Юра


title: Презентація на тему «Дієприслівниковий зворот»

text:
Дієприслівниковий зворот
Трохи термінів
Дієприслівниковий  зворот- дієприслівник із залежними від нього словами.
Синтаксична роль у реченні
Не спитавши броду, не лізь у воду.
У реченні дієприслівник  не спитавши броду. Він виступає обставиною.
Питання
Дієприслівниковий зворот зворот відповідає на питання що роблячи? , що зробивши?
Зливаючись з тінню
Зрозуміти сенс
Знаючи відповідь
Перетворивши на мишеня
Судячи з його тону
Переконавши вчителя

Де коми
Дієприслівниковий  зворот  виділяється :
Однією комою на початку речення (Наспівуючи пісню, я йшла додому)
Двома комами у середині речення (Я, наспівуючи пісню, йшла додому)
Однією комою у кінці речення (Я йшла додому, наспівуючи пісню)

Подумайте
Іноді туман на озері ро_ривається одкриваючи блідо-блакитну воду.
В_ртаючись додому Юхим з греблі побачив сина.
Вихопившись на узви_я, кінь ро_котисто заіржав радуючись молодій своїй силі.

Подумайте
Червоне крило простерши крайнебо вгорі цвіло.
 Сонце, примкнувши вії, уже спускалося на землю.
Насвиставшись між неба синіми берегами, вітер спати приліг.
Вже гасне день! Кривавить дальній обрій, втопаючи в обіймах срібних мли.
Шатро небес розкинувши над світом, стояла ніч.
Ясний місяць зблід, засоромившися зірки та червоного ранку.
Подумайте
Добре попрацювавши  краще відпочиватимеш.
Поспиш в охоту  зробивши роботу.
Лінь лежачи на печі  змерзне.
Завзятий відпочиває  обтираючи піт  а ледачий мучиться  перевертаючись на другий бік.
Не спечеш калачі  сидячи на печі.
Висновки
Дієприслівник-це…
Дієприслівниковий зворот-це…
Відповідає на питання…
В реченні виступає…
На письмі виділяється…
В усному мовленні виділяється…

Дякую за увагу!!!


title: Презентація на тему «Проблеми зміни ланок колообігу речовин та енергії»

text:
Проблеми зміни ланок колообігу речовин та енергії
Підготувала
Учениця 11 класу
Єніна Анастасія
Зміст
1. Колообіг речовин та енергії як основний системотворчий фактор.
2. Поняття біогеохімічного циклу та його ролі у функціонуванні та розвитку геосистем.
3. Колообіги речовин, енергії, інформації та їх зміни антропогенною діяльністю.

Колообіг речовин та енергії як основний системотворчий фактор
Для постійного існування біосфери, для запобігання загибелі життя на Землі в природі мають постійно відбуватися безперервні процеси перетворення її живої речовини.
Біологічний колообіг – це багаторазова участь хімічних елементів у процесах, які протікають у біосфері.
У біосфері відбувається постійний колообіг активних елементів, які переходять від організму до організму, у неживу природу і знову до організму. Елементи, які  вивільняють мікроорганізмами при гнитті, находять у грунт і атмосферу, знову включаються до колообігу речовин біосфери, поглинаючись живими організмами. Цей процес є біогенною міграцією атомів.
 Для біогенної міграції характерно накопичення хімічних елементів у живих організмах, а також їх вивільнення в результаті розкладу мертвих організмів. Біогенна міграція спричинюється трьома процесами:
-   Обміном речовин в організмах;
-   Ростом;
-   Розмноженням.
Визначення біогенної міграції хімічних елементів , що спричинена силами життя, дав В.І. Вернадський  (Закон біогенної міграції атомів). Біогенна міграція є частиною загальної міграції хімічних елементів біосфери. Головною геохімічною особливістю живої речовини є те, що вона, пропускаючи крізь себе атоми хімічних елементів  земної кори, гідросфери та атмосфери, здійснює у процесі життєдіяльності їх закономірну диференціацію. Завершуючи свій життєвий цикл, організми повертають природі все, що взяли в неї упродовж життя.

Розрізняють два типи біогенної міграції, перший із них здійснюється мікроорганізмами, а другий – багатоклітинними організмами. Величина міграції першого типу переважає над другим. Людство оволоділо міграцією третього типу, яка відбувається під впливом його діяльності.
Найважливішою умовою стійкості існування екосистем усіх рівнів є колообіг речовини на планеті. Розрізняють два основних колообіги речовин та енергії : великий (геологічний) і малий (біотичний).
Великий колообіг триває мільйони років і полягає в тому, що гірські породи підлягають руйнуванню, а продукти вивітрювання (в тому числі розчинні у воді поживні речовини) зносяться потоками води у Світовий океан, де вони утворюють морські напластування і лише частково повертаються у сушу із опадами. Геотектонічні зміни, процеси опускання материків і підняття морського дна, переміщення морів та океанів упродовж тривалого часу призводять до того, що ці напластування повертаються на сушу, і процес починається знов.

.
Малий колообіг (частина великого) відбувається на рівні екосистеми і полягає в тому, що поживні речовини, вода і вуглець акумулюються в речовині рослин, витрачаються на побудову тіла і на життєві процеси як самих цих рослин, так і інших організмів (як правило тварин), що з’їдають ці рослини (консументи). Продукти розраду органічної речовини під дією деструкторів та мікроорганізмів (бактерій, грибів, червів) знов розкладаються до мінеральних компонентів, доступних рослинам, що втягуються ними в потоки речовин.

 Поняття біогеохімічного циклу та його ролі у функціонуванні та розвитку геосистем
Колообіг хімічних речовин із неорганічного середовища через рослинні та тваринні організми назад у неорганічне середовище з використанням  сонячної енергії та енергії хімічних реакцій називається біогеохімічним циклом.
У такі цикли втягнуті практично всі хімічні елементи і насамперед  ті, що беруть участь у побудові живої клітини.

Біологічний колообіг оборотний не повністю, частина речовин постійно виходять із коло обігу й осідає в товщі осадових порід як органогенні вапняки, гумус, торф і т.п. У результаті коло обігу біосфера (чи інша екосистема) не повертається у початковий стан: для біосфери характерний поступальний рух, тому символом біологічного циклу є не коло,а циклоїд (спіраль).

Крім колообігу речовини та енергії, величезну роль  у біосфері мають інформаційні зв’язки. Інформативні сигнали енергетично д можуть уже слабкі  й самі не можуть викликати якоїсь відчутної реакції, але вони містять важливі відомості в закодованій формі. Ці сигнали сприймаються, розшифровуються (здебільшого автоматично) та враховуються живими організмами. Обробляти, накопичувати й використовувати інформацію окремо від енергії можуть лише живі організми.

Колообіги речовин, енергії, інформації та їх зміни антропогенною діяльністю
Згідно з геологічними уявленнями людина існує надзвичайно короткий час (усього 0,0001% від тривалості існування біосфери). Проте за цей короткий проміжок часу коло обіг речовин у біосфері змінився радикально. На сьогодні людина є найважливішим геологічним фактором. Людина небувало прискорила коло обіг деяких речовин. Родовища заліза, міді, цинку, свинцю і багато інших елементів, які природа накопичувала упродовж мільйонів років, швидко вичерпуються. Подекуди, навпаки, відбувається концентрація елементів у таких пропорціях, яких не було в природі (наприклад на великому заводі, де сконцентровано залізо, мідь,алюміній, органічні сполуки
Принцип циклічності в перетвореннях та переміщеннях речовин у біосфері є основоположним. Збереження циклічності – це умова існування біосфери. Введення в біосферу односпрямованих процесів, які здійснює людина при конструюванні техносфери та агросфери, виявляється для біосфери згубним та найбільш небезпечним. Наприклад: масштабна вирубка лісів спричинює зміну ланок коло обігу води на суходолі, зміну режимів опадів і стоку, пришвидшує спустелення значних територій.
Фактори, які негативно впливають на колообіг речовин у біосфері:
- Переміщення величезних мас земної кори;
- Ерозія грунтового покриву і зростання твердого стоку в океан;
- Застосування мінеральних добрив та отрутохімікатів;
- Видобування з надр чималих кількостей руд, паливних та інших копалин;
- Забруднення території сільськогосподарськими, промисловими і комунальними відходами;
- Перерозподіл солей у грунтах, грунтових та річкових водах під впливом зрошувального землеробства;
- Потрапляння до природного середовища енергетичних забруднень.


title: Презентація на тему «Історія ораторського мистецтва»

text:
Історія ораторського мистецтва
Риторика є однією з найдавніших наук, її виникнення припадає на античні часи.
Риторика як мистецтво й сам термін зароджується в античній Греції.
Найвидатніші теоретики риторики були в Греції, а практики — в Римі.
 У середньовічній Європі риторика була перш за все мистецтвом християнської проповіді.

Лісій (459 до н.е.—380р. до н.е.).
Заклав основу жанру судової промови, створивши своєрідний еталон стилю, композиції і найбільш аргументації, яку наступні покоління багато в чому не дотримувалися.
Ісократ(436 до н.е. - 338 до н.е.)
Створив особливий письмовий жанр красномовства і відкрив епоху еллінізму в риториці;
У своїх промовах він давав політичні настанови;
Його називають спадкоємцем Лісія, учнем Горгія - одного з творців мистецтва.
Демосфен(384 до н.е.—322 до н. е.)
Для Демосфена характерна артистична манера триматися на трибуні;
Сучасники так характеризували Демосфена: «Нашого ритора з його умінням все запалювати і трощити своєю силою і владою можна порівняти з вихорем або блискавицею»;
У літературному спадщині політичні промови Демосфена визначають його місце у історії грецького ораторського мистецтва.

Арістотель (384до н.е.—322 до н. е.)
Розглядав ораторське мистецтво у філософському плані, підкреслюючи його етичні й естетичні функції;
Він вважається творцем теорії суперечки, дискусії; Арістотель розрізняв : діалектику, ерістику  та софістику;
Був одним із засновників теорії ораторського мистецтва.
Найвидатніший римський оратор;
Досягнув високої майстерності в складанні й виголошенні промов;
Автор трактатів про ораторське мистецтво;
Цицерон був творцем латинської мови.
Марк Тулій Цицерон
(106 до н. е. —  43 до н. е.)
 Іоаникій Галятовський
В середині 17 ст. уперше створив курс риторики українською мовою, орієнтований на укладання церковних проповідей — трактат «Наука, албо способь зложеня казаня»; він умістив його разом із зразками казань у своїй книзі «Ключь разумѣнія» (1659, 1665).


title: Презентація на тему «Акио Морита»

text:
Акио Морита
Основатель номпании «Sony»
Сделала:
ученица 11-Б класса
Черниговского лицея № 22
Рожок Марина
Акио Морита родился в Нагойе, Япония, 26 января 1921 года. Юный Акио
 лихорадочно изучал все, что мог, об электронике.  По его собственным словам: "Я так много времени уделял электронике, что это мешало мне выполнять мою домашнюю работу". "Я стал самым отстающим выпускником в школе, поэтому меня даже не могли перевести на научное отделение Восьмой средней школы и мне пришлось целый год интенсивно заниматься, чтобы добиться этого", - рассказывал он. Затем Акио Морита поступил в Императорский колледж в Осаке, по окончании которого в 1945 году получил диплом физика.  В 1947 году Ибука, Маеда и  Акио Морита стали партнерами в формировании Токийской телекоммуникационной технической компании. Фирма стала называться "Сони" в 1958 году.
Бизнес и личное выживание.
Акио Морита и его партнеры объединились 7 мая 1946 года с капиталом 500 дол. Их первой продукцией были устройства для приготовления риса. Они сделали сто штук, но не продали ни одного. Их следующим изделием был первый ленточный японский магнитофон. Компания была близка к банкротству в этот период и в последующее восемь лет функционирования. В 50-х гг., фирма решила доказать принадлежность -"Сони" к «фирмам, создающим инновационную продукцию». "Уолкмен" фирмы «Сони» был выпущен в 1979 году и стал самым распространенным в мире звуковым устройством.
Морита возглавлял компанию долгое время, отвечал за маркетинг и продажи и сумел привести её к огромному успеху на рынке. Sony сделала своё имя на хорошем и привлекательном дизайне и новшествах. Особенную роль компания уделяла уменьшению размеров своих изделий.
В 1950-е годы компания выпустила свой первый радиоприёмник — «TR-63», эта новинка положила начало успеху компании.
В 1983 году Sony совместно с компанией Philips выпустила на рынок первые компакт-диски.
В 1990-е годы были созданы первые «мини-дискмэны».
В конце 1994 года корпорация представила на японский рынок игровую консоль — PlayStation.

Характеристика поведения.
Акио Морита всегда жертвовал настоящим ради будущего.  Он любил соревноваться. Он говорил: "Мы, японцы, любим соревноваться не только в бизнесе, но и в жизни". Он говорил, что нужно победить своего конкурента, а не уничтожать его: "Вы должны оставить ему его честь".
Акио Морита начал заниматься теннисом в пятьдесят пять лет, горными лыжами в шестьдесят и водными лыжами в шестьдесят четыре. Акио Морита получил лицензию пилота вертолета, когда ему было около пятидесяти пяти лет.
Акио Морита полностью сосредоточен на победе и игре под названием "бизнес", вместо того чтобы болеть за спортсменов или думать о мировых проблемах. Акио Морита обедал с президентами, премьер-министрами и королями. Он считает Генри Киссинджера своим личным другом. Акио Морита был неизменным посредником сближения Востока и Запада. Этот выдающийся торговец использовал свой талант для улучшения мира, и каждый стремящийся стать инноватором должен пытаться учиться у него этому замечательному таланту.
Акио Морита был награжден Медалью Альберта Британским Королевским Обществом Искусств в 1982; он был первым японцем, получившим это звание. Двумя годами позже, он получил престижный Национальный Орден Почетного легиона, а в 1991 году он был награждён Орденом Святого Сокровища Первой Степени от императора Японии.
Акио Морита умер от пневмонии в возрасте 78 лет.
Оставил после себя книгу воспоминаний «Сделано в Японии».


title: Презентація на тему «Емо» (варіант 2)

text:
Субкультура Емо
Виконала: Казновецька Анастасія 11 клас
ІСТОРІЯ
«Емо», як субкультура, з’явилася набагато пізніше за панк, корені «емо» народилися разом з першими панк-групами, що почали існувати у кінці 50-х, які раніше називали «гаражним роком». Поступово панк-музика почала розвиватися, перетворюючись на сучасніші різновиди панка і вже у 1985 році уперше прозвучало слово «емо», саме так називали перші емо-панк групи, які з’явилися у Вашингтоні, їх музика дуже відрізнялася від панк сцени того часу: основою їх звучання залишався панк, але вже з елементами вокалу. Тоді зароджувалися перші риси стилю музики «емо» — емоційність і визначеність текстів пісень, певна техніка виконання.

І приблизно тоді ж з’явилося панк рух під назвою «sXe», назва пішла від «straight edge», що перекладається як «чітка грань», представники цього руху не вживали алкоголь і будь-які види наркотиків (у тому числі і тютюн), не вступали у безладні статеві зв’язки, також деякі з них, на знак свідоцтва приналежності до руху, робили татуювання у вигляді хреста на руці оскільки саме хрест на руці раніше малювали охоронці рок-клубів неповнолітнім, щоб тим не продавали сигарети і алкогольні напої під час концертів, пізніше до цього руху долучились і «емокіди». Вважається, що саме тоді світ уперше пережив нашестя «емо».
Основні риси емо-стилю
Вираження емоцій - головне правило для емо. Їх відрізняє: самовираження, протистояння несправедливості, особливе, чуттєве світовідчуття. Найчастіше емо - ранимий і депресивний чоловік. Існує стереотипне уявлення про емо як про плаксивих хлопчиків і дівчаток.Традиційною зачіскою емо вважається косий, рваний чубок до кінчика носа, що закриває одне око, а ззаду коротке волосся, що стирчать в різні боки Перевага віддається жорсткому прямому чорному волоссю. У дівчат можливі дитячі, смішні зачіски - два «маленьких хвостика », яскраві «заколочки» - «сердечка» з боків, бантики. Для створення цих зачісок емо використовують велику кількість фіксуючого лаку для волосся. Часто емо проколюють вуха або роблять тунелі. На обличчі та інших частинах тіла емо може бути пірсинг (наприклад в губах і лівій ніздрі, бровах, переніссі).І юнаки, і дівчата можуть фарбувати губи під колір шкіри, використовувати світлий тональний крем. Очі густо підводять олівцем або тушшю. Нігті покривають чорним лаком. Сумка зі значками
Одяг
Для емо характерна одяг в рожево-чорних тонах з двокольоровими візерунками і стилізованими значками. Основними кольорами в одязі є чорний і рожевий (пурпурний), хоч і інші шокуюче-яскраві поєднання вважаються допустимими.Бувають поєднання в широку смужку. Часто на одязі зображені назви емо-груп, смішні малюнки або розколоті серця. Зустрічаються риси спортивного стилю одягу скейтбордистів. Значення квітів Переважає в образі емо. Його перевага може бути викликано депресією, нещастям, знехтуваним. Відбиває радісні моменти. Це виклик загальної похмурості, заперечення зв'язку стилю емо з готичною субкультурою і наближення до поп-панку.Характерна для емо взуття - кеди типу Converse або скейтерские кеди, а також фліпи (ганчіркові тапочки в ромб), сліпони (взуття, схожа на тапочки, але з підошвою, як у кед), Венс з візерунком у шашечку.
Найбільш типовий одяг

 Вузька, що обтягує футболка.
  Вузькі джинси чорного або попелястого-синього кольору, можливо, з дірками або латочками.
 Чорний або рожевий ремінь часто зі шкірозамінника з причини прихильності деяких емо до Веганізм, з заклепками, провисає ланцюгами і великий бляхою з символікою.
Кеди з яскравими або чорними шнурками, зашнурованому особливим способом.
 Картата косинка-арафатка на шиї.
Присутні ободочки з бантиком. Смугасті гетри на руках. Рідше зустрічається одяг унісекс.
Кеди емо

Атрибутика

    Поштова торба через плече, покрита латками і значками.

    Значки, причеплені до одягу і, іноді, до взуття.

    Окуляри в широкій яскравою або чорній оправі.

    Яскраві різнокольорові (зазвичай силіконові) браслети на руках, особливо популярні СНЕП або панк-атрибутика (напульсники із шипами).

    Крупні намиста яскравих кольорів на шиї.

    М'які іграшки у вигляді ведмедиків, яким емо розпорюють животи і зашивають товстими нитками. Такі іграшки відіграють роль своєрідних талісманів. Їх беруть із собою на прогулянки, на заняття, з ними залишаються вдома і сплять.

    Напульсники на руках.

Символіка

    Рожеве серце, часто з поперечною тріщиною або розірване на клапті.

    Череп з кістками.

    Рожевий (або чорний) пістолет або схрещені пістолети з написом «bang-bang» (звук пострілу).

    Чорна п'ятикутна зірка на рожевому фоні.

. Рожево-чорна шахівниці

    Футболки з героями дитячих мультфільмів (наприклад, Міккі Маус).

Характерні жести

    Нахиліть голову, щоб звисав чубчик, і приставити до скроні два пальці на кшталт пістолета.

    Скласти руки разом у вигляді серця.

    Скривити ноги ступнями всередину і трохи підігнути коліна.

    Фотографувати своє відображення в дзеркалі.

Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Російський балет» (варіант 3)

text:
Російський
балет
Видатні композитори і виконавці
БАЛЕТ
(від фр. balleto і лат. ballo – танцюю)  ̶  вид театрально-музичного мистецтва, де художній образ створюється за допомогою хореографії, танцювально-пластичної мови.
Виник  у Північній Італії в епоху Відродження (XVI ст.). Першим балетним спектаклем-виставою став комедійний балет королеви Катерини Медичі «Цирцея»,  поставлений італійським балетмейстером Бальтазаріні ді Бельджойозо  в 1581 р. у Франції.
У 1661 році Людовік XIV на прізвисько Король-Сонце створив Королівську академію музики й танцю, а через 10 років  ̶  Королівську академію музики. Директор академії, королівський учитель танців П’єр Бошан, визначив п’ять основних позицій класичного танцю.
Балет у Росії виник як придворне мистецтво за царя Олексія  Михайловича.
8 лютого 1673 року була поставлена перша балетна вистава  ̶ «Балет про Орфея і Евридику». Це була лише чергова царська «забава», але він першим із російських  царів увів у штат свого двору нову посаду танцюриста.
У  1738 році в Російській імперії, завдяки французькому танцмейстеру Жанові-Батисту Ланде, з'явилася перша школа балетної майстерності ̶ нині відома Санкт-Петербурзька Академія Російського балету ім. Агрипини Яківни Ваганової. Через три роки 12 хлопчиків і 12 дівчат із палацової челяді стали першими в Росії професійними танцівниками.
1742 року Єлизавета II видала указ про заснування в Петербурзі російської балетної трупи. 1756 року був виданий указ про створення дирекції імператорських театрів.
 1776 року у Москві було закладено Большой театр
1801 року В Петербург прибув балетмейстер Шарль Луї Дідло, який очолив трупу петербурзького балету
1823 року французька балерина Феліцата Гюллень-Сор виклала свою методику В Московському театральному училищі.
1830 році у російському балеті почалась епоха романтизму.
1860 року у Петербурзі відкрито - Маріїнський театр.
На початку XIX століття російське балетне мистецтво досягло творчої зрілості. Балет зайняв привілейоване положення серед інших видів театрального мистецтва.
У балетах минулого існувала ціла система умовних позначок. Якщо артист, приміром, проводив по своєму чолу ребром долоні, припускаючи, що в нього на голові корона, це означало «король»; склав хрестоподібно руки на грудях, виходить, «помер»; указав на підмізинний палець руки, де зазвичай носять обручку ̶ «прагну одружитися» або «одружений»; став робити руками хвилеподібні рухи, виходить, «приплив на кораблі» і так далі. Звісно, усі ці жести були зрозумілі лише балетмейстерам, артистам і купці балетоманів ̶ постійних відвідувачів балетів.
Новий етап в історії російського балету почався, коли великий російський композитор П. Чайковський уперше склав музику для балету. Це було «Лебедине озеро». До цього балетна музика вважалася усього лише акомпанементом до танців. Завдяки Чайковському балетна музика стала серйозним мистецтвом поряд із оперною й симфонічною музикою. Раніше музика повністю залежала від танцю, тепер танцю доводилося підкорятися музиці.
Петро Ілліч Чайковський
1840-1893

Докорінний злам у розвитку балетного мистецтва настає у зв'язку з діяльністю П.І.Чайковського балетна музика якого органічно пов'язана із змістом і розвитком сценічної дії. До цього часу музика в балеті відігравала лише другорядну роль. Він широко застосовував принцип симфонічного розвитку музичних думок, створював яскраві музичні характеристики. Велике значення мала діяльність балетмейстерів М.Петіпа та Л. Іванова, які разом поставили »Лебедине озеро»П. І. Чайковського (1876). Сам М. Петіпа поставив балет «Спляча красуня» (1889), »Лусунчик (1892). Піднесенню російського балету сприяла діяльність балетмейстера М. Фокіна, артистів
Г. Павлової, Т. Карсавіної, В. Ніжинського у Петербурзі, балетмейстера О. Горського, артистів К.Гельцер, М. Мордкіна у Москві. Музику до балетів писали композитори
О.К.Глазунов А. С. Аренський та ін.
Балет «Лускунчик» 1892
Балет «Спляча красуня» 1889
Балет «Лебедине озеро» 1876
Маріус Петіпа
1818-1910
Величезний внесок у розвиток російського балету зробив Маріус Петіпа, французький артист і хореограф, що працював у Росії. Найбільший хореограф другої половини XIX століття, він очолював Петербурзьку імператорську балетну трупу, де поставив понад 50 спектаклів, що стали зразками стилю «великого балету», який сформувався в цю епоху в Росії. Співпраця з Чайковським стала для Петіпа джерелом натхнення, з якого народилися геніальні твори, і насамперед «Спляча красуня», де він досяг вершин досконалості.
Справжній реформатор балетного мистецтва  ̶  Михайло Фокін, що повстав проти традиційної побудови балетної вистави. Він склав новий тип вистави  ̶  одноактний балет із наскрізною дією, стильовою єдністю музики, хореографії та сценографії. На зміну монументальній виставі прийшов одноактний балет-мініатюра.
Важливого значення Фокін надавав сценографії. Художники об’єднання «Мир искусства» (Л.С. Бакст, О. Н. Бенуа, М. К. Реріх, К. О. Коровін, А. Я. Головін) що оформлювали постановки Фокіна, стали їх повноправними співавторами.
Михайло Фокін
1880-1940
Сергій Павлович Дягілєв
1872-1929
Сергій Павлович Дягілєв ̶ меценат, першовідкривач талантів, автор зухвалих проектів і в цьому розумінні ̶ борець, гравець. У 1898 р. починає видавати перший у Росії художній журнал «Мир искусства».
Із 1909 року Дягілєв організовує щорічні гастролі російського балету «Російські сезони» до Парижа.
Видатні композитори Стравінський, Дебюссі, Равель, Прокоф’єв, де Фалья, Саті, Набоков створювали нову й оригінальну музику для дягілєвських балетів. Чудові художники були авторами декорацій і костюмів, що стали хрестомaтійними: Олександр Бенуа, Леон Бакст, Микола Реріх, Мстислав Добужинський, Наталя Гончарова, Михайло Ларіонов, Пабло Пікассо, Анрі Матісс і Наум Габо! Їхній незвичайний талант, відчуття кольору, пропорцій дозволяли творити чудеса...
Ігор Федорович Стравінський
1882-1971
Композитор  зі світовим ім'ям. Його однаково вважають своїм видатним співвітчизником і росіяни, і українці, а також громадяни США.
Для Дягілєвських сезонів він написав балети «Жар-птиця», «Петрушка» і «Весна священна», які відіграли значну роль у популяризації російської культури в Європі,  сприяли  становленню моди на все російське.

Сергій Сергійович Прокоф'єв
1891-1953
Видатний композитор-новатор, піаніст і диригент народився в селі Сонцівка, нині село Красне Червоноармійського району Донецької області.
Створив балети «Сталевий скок» і «Блудний син», «Казка про блазня, який сімох блазнів пережартував», «Ромео й Джульєтта», «Розповідь про кам’яну квітку». 1930 року для театру «Гранд-Опера» був написаний балет «На Дніпрі». Балет «Попелюшка» отримав у 1946 році Державну премію СРСР.
У 1908 році почалися щорічні виступи артистів російського балету в Парижі, організовані театральним діячем С. П. Дягілєвим. Серед них найвидатнішою танцівницею була незрівнянна Ганна Павлова. «Умираючий лебідь», створений великою балериною Павловою,  ̶ поетичний символ російського балету початку XX століття.
Ганна Павлівна  Павлова
1881-1931
Вацлав  Томович Ніжинський1889-1950
Він створив новий образ чоловічого танцю, і після нього вже не писали балетів тільки для жінок. Почалася нова ера.
Новатор в усьому, що стосувалося балету, В. Ніжинський став також реформатором балетного костюма.
Галина Сергіївна Уланова1909-1998
Її життя  ̶  це напружена праця, а талант завжди був для неї лише підмогою в роботі. У житті вона завжди скоряла людей своєю відкритістю, добротою, увагою й сердечністю. Уланова  ̶  легенда балету, єдина балерина, якій ще за життя встановили пам’ятники  ̶  у Стокгольмі і в Санкт-Петербурзі.
Майя Михайлівна Плісецька нар. 1925
Видатна балерина, хореограф, доктор Сорбонни і почесний професор Московського державного університету. Народна артистка СРСР. Герой Соціалістичної праці. Власниця безлічі нагород і премій, серед яких три ордени Леніна, ордена «За заслуги перед Батьківщиною» III, II і I ступенів, а також орден Франції «За заслуги в літературі й мистецтві», орден Почесного легіону і орден Ізабелли Католицької.
  Спеціальний одяг для балету
Пачка - жорстка спідниця, використовувана в балеті для танцівниць.
Перша пачка була зроблена в 1839 для Марії Тальоні по малюнку художника Ежен Ламі.
Стиль і форма пачки з часом змінювалися. В кінці XIX століття пачка Анни Павлової сильно відрізнялася від сучасної, вона була довшою і тоншою. На початку 20 століття прийшла мода на пачки, прикрашені пір'ям і коштовним камінням. У радянський час пачка стала короткою і широкою.
 Спеціальне взуття балерини
Пуанти - спеціальне взуття балерини, яка дозволяє стати на полупальци, походить від французького «кінчик». Французькі балерини могли похвалитися тим, що вміли ставати на кінчики пальців і виконувати при цьому складні елементи. Для полегшення такого танцю і стали використовуватися пуанти, які закріплювали ногу і дозволяли балерині зберігати рівновагу.
Сучасні пуанти виготовляються з атласною матерії, найчастіше пуанти замовляються майстру для певної балерини. Це необхідно для того, щоб вони надійно закріпили стопу. У шкарпетці балетної туфельки укладається ущільнений матеріал, а стрічки перехоплюють ногу у щиколотки.
Танець на пуантах відрізняється особливою граціозністю і віртуозністю виконання.
 Через терни до зірок
Балет красивий і складний вид мистецтва, який вимагає від артистів величезної титанічної і наполегливої праці. Займатися балетом починають з дитинства.
Щоденні репетиції, вправи на розтяжку забирають багато часу. Ті, хто прирікає себе на таку працю присвячують цій справі все своє життя.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Екологічні чинники» (варіант 1)

text:
 Екологічні чинники

             Екологічні фактори – це окремі властивості або елементи середовища, які впливають на організми.

Фактори середовища різноманітні, мають різну природу й специфіку дії.

Екологічні фактори поділяються на:

Абіотичні фактори – це сукупність умов неживої природи, що прямо чи побічно впливають на живі організми. Це температура, світло, радіоактивне випромінювання, тиск, вологість повітря, сольовий склад води, вітер, течії, рельєф місцевості.
Біотичні фактори – це форми впливу живих істот одна на одну.  Кожен організм постійно зазнає прямого або опосередкованого впливу інших істот, вступає у зв'язок із представниками свого виду й інших видів – рослинами, тваринами, мікроорганізмам, залежить від них і сам впливає на них.
Антропогенні фактори – це форми діяльності людського суспільства, що призводять до зміни природи як середовища існування інших видів або безпосередньо позначаються на їхньому житті. Значення антропогенних впливів на увесь живий світ Землі продовжує стрімко зростати. Зараз доля всіх видів організмів перебуває у руках людського суспільства, залежить від антропогенного впливу на природу.
Антропогенний фактор – трудова діяльність людини
Той самий фактор середовища має різне значення в житті організмів різних видів, що живуть спільно.
Сильний вітер узимку несприятливий для великих тварин, які живуть відкрито, але не діє на більш дрібних, які ховаються в норах або під снігом.
Сольовий склад грунту важливий для живлення рослин, але байдужий для більшості наземних тварин
Мінливість екологічних факторів
       Більшість екологічних факторів – температура, вологість, вітер, опади, наявність укриттів або їжі, хижаки, паразити, конкуренти – дуже мінливі в просторі і часі. Ступінь мінливості кожного з цих факторів залежить від особливостей середовища існування. Наприклад, температура сильно варіюється на поверхні суходолу, але майже постійна на дні океану або в глибині печер. Паразити ссавців живуть в умовах надлишку їжі, тоді як для вільних хижаків її запаси весь час змінюються слідом за зміною чисельності жертв.

Зміни факторів середовища в часі можуть бути:
Регулярно-періодичні фактори
    Змінюють силу впливу у зв’язку з:
з часом доби
сезоном року
ритмом припливів і відпливів в океані
Нерегулярні фактори
   без чіткої періодичності, наприклад, зміни погодних умов у різні роки, явища катастрофічного характеру – бурі, зливи, обвали тощо
Спрямовані екологічні фактори
   діють протягом певних, іноді тривалих, відрізків часу, наприклад, у випадках похолодання або потепління клімату, заростання водойм, постійного випасу худоби на одній і тій самій ділянці тощо
ЗАКОН ОПТИМУМУ:
Кожен фактор має лише певні межі позитивного впливу на організми.

Як недостатня, так і надлишкова дія фактора негативно позначається на життєдіяльності особин
Сприятлива сила впливу називається зоною оптимуму екологічного фактора.
Наприклад, спеку легше переносити в сухому, а не у вологому повітрі.
Загроза замерзання значно вища під час морозу із сильним вітром, ніж у безвітряну погоду.
Таким чином, той самий фактор у поєднанні з іншими здійснює неоднаковий екологічний вплив.
Навпаки, однаковий екологічний результат може бути отриманий різними шляхами. Наприклад, в’янення рослин можна призупинити шляхом як збільшення кількості вологи в грунті, так і зниження температури повітря, що зменшує випаровування.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Золото»

text:
Золото
Работа ученицы 10 класса
По химии
Николаевской ООШ
Перфиловой Рады
Философский камень
Философский камень (ребис) — в описаниях средневековых алхимиков некоторый химический реактив, необходимый для успешного осуществления превращения (так называемой трансмутации) металлов в золото.

Раствор его, так называемый золотой напиток (аurum potabile), принятый внутрь в малых дозах, должен был исцелять все болезни, молодить старое тело и делать жизнь более продолжительной.

Другое таинственное средство, носившее название белого льва или белой тинктуры, ограничивалось способностью превращать в серебро все неблагородные металлы.
      Усопшим царского происхождения надевали на лицо золотые маски, в то время как простые люди должны были довольствоваться желтой краской. Гробницу фараона, богато украшенную золотом, называли "золотой дом".
Металл богов - золото
С давних времен золото считалось металлом богов, особенно бога солнца. Бога солнца Ра называли также "золотая гора, которая озаряет землю". В представлении египтян тела богов были из чистого золота, и сам металл мог придавать божественные способности тому, кто его носил.
      Калифорнийская золотая лихорадка (1848—1855) началась в январе 1848, когда золото было обнаружено вблизи лесопилки на реке Американ-Ривер. Как только новость об обнаружении распространилась, около 300 тысяч человек прибыли в Калифорнию из других штатов.

Калифорнийская
золотая лихорадка
Золотая лихорадка также привлекла десятки тысяч добровольцев из стран Латинской Америки, Европы, Австралии и Азии. Было обнаружено золото на сумму в несколько миллиардов сегодняшних долларов, что привело к увеличению состояния некоторых старателей. Другие, однако, вернулись домой с пустыми руками.
Цвета золота
В зависимости от цвета, в золотой сплав входят следующие металлы:
Белое золото – палладий, никель, платина
Красное золото – серебро, медь

Желтое золото – серебро, медь (в другом процентном соотношении)
Белое золото – палладий, никель, платина

Чистое золото — мягкий металл жёлтого цвета. В тонких плёнках золото просвечивает зелёным. Золото обладает исключительно высокой теплопроводностью и низким сопротивлением. Золото – очень тяжелый металл: шар из чистого золота диаметром 46 мм имеет массу 1 кг.
Физические свойства
Литровая бутыль, заполненная золотым песком, весит приблизительно 16 кг. Золото очень ковко и тягуче. Из кусочка золота весом в один грамм можно вытянуть проволоку длиной в три километра или изготовить золотую фольгу в 500 раз тоньше человеческого волоса (0,0001 мм). Мягкость чистого золота настолько велика, что его можно царапать ногтем.

      Золото — самый инертный металл, стоящий в ряду напряжений правее всех других металлов, благодаря чему было отнесено к благородным металлам. Затем была открыта способность царской водки растворять золото, что поколебало уверенность в его инертности.
      Золото растворяется только в горячей концентрированной селеновой кислоте:
         2Au + 6H2SeO4 = Au2(SeO4)3 + 3H2SeO3 + 3H2O
      Золото сравнительно легко реагирует с кислородом и другими окислителями при участии комплексобразователей:
        4Au + 8CN− + 2H2O + O2 → 4[Au(CN)2] + 4OH
      С сухим хлором золото реагирует при ~200 °С с образованием хлорида золота, в водном растворе (царская водка) золото растворяется с образованием хлораурат-иона уже при комнатной температуре:
        2Au + 3Cl2 + 2Cl− → 2[AuCl4]
      Золото также растворяется во ртути, фактически образуя легкоплавкий сплав (амальгаму).
Химические свойства
Целебные свойства золота
►Если держать золото во рту, это поможет при болезнях горла и сделает запах изо рта приятным.
►Если одеть на шею ребенка ожерелье из золота, это успокоит его крики и плач, предохранит от падучей.
 ►Имеющий при себе золото не будет знать печали, и чем больше золота, тем радостнее станет у него на душе
По старинным поверьям:
►Если золотой иглой проколоть ухо, то сделанное отверстие больше не зарастет
Доказано наукой:
Целебные свойства золота
►Наукой доказано, что в крови каждого человека содержится золото. И хотя концентрация его в организме чрезвычайно мала, но врачи-гомеопаты утверждают, что и в таких количествах этот металл физиологически активен.
►В медицине широкое применение получили препараты, содержащие соединения солнечного металла, для лечения ревматоидного артрита и полиартрита.
►Для сохранения молодости золото применяется в пластической хирургии. Для этого тончайшие нити из этого металла толщиной всего несколько микрон с помощью специального проводника вводятся под кожу. Через несколько недель вокруг каждой из них формируется эластичная коллагеновая ткань, которая становится «каркасом» для кожи.
По своей химической стойкости и механической прочности золото уступает большинству платиноидов, но незаменимо, как материал для электрических контактов. Поэтому в микроэлектронике золотые проводники и гальванические покрытия используются очень широко.

Золото используется в качестве мишени в ядерных исследованиях, в качестве покрытия зеркал, работающих в дальнем инфракрасном диапазоне, в качестве специальной оболочки в нейтронной бомбе.

Золотые припои очень хорошо смачивают различные металлические поверхности и применяются при пайке металлов.

Золочение металлов широко используется в качестве метода защиты от коррозии.

Золото зарегистрировано в качестве пищевой добавки Е175.
Применение золота
Спасибо за внимание!:)


title: Презентація на тему «Особливості функціонального отруєння нейротропними препаратами»

text:
Особливості функціонального отруєння нейротропними препаратами, алкоголем та нікотином. Шлункові отруєння. Лікарські препарати, засоби і способи для надання першої допомоги при різноманітних отруєннях

План
Отруєння алкоголем
Отруєння сурогатами алкоголю
Отруєння нейротропними засобами
Отруєння нікотином
Харчові отруєння

Отруєння алкоголем
Ознаки важкої стадії
Виникає блювота - вона виступає захисною реакцією організму на інтоксикацію, хворий погано орієнтується в навколишньому його обстановці, і його стан поступово погіршується. Цей стан небезпечно тим, що може призвести до паралічу дихального центру і летального результату.
Перша допомога
викликати «швидку»
вкрити хворого
звільнити шлунок хворого від залишків спиртного
Випити содовий розчин
Викликати блювоту
дати хворому активоване вугілля
При порушенні дихання допомагає підшкірна ін'єкція кофеїну або кордіаміну. Якщо дихання зупинилося, потрібно очистити ротову порожнину і зробити хворому штучне дихання.
Отруєння сурогатами алкоголю
Алкогольні сурогати - це рідини, не призначені для вживання в якості напоїв. До них відносяться: побутова хімія, косметичні засоби (одеколони, духи, лосьйони), автомобільні рідини (омивач стекол, гальмівна рідина).

Особливо важким буває стан хворого, якщо він отруївся сурогатами алкоголю. У них у великій кількості містяться речовини, згубно діють на печінку і головний мозок. Наслідки такого отруєння бувають дуже важкими для людського організму.

Отруєння нейротропними засобами
Наркотичні речовини, впливаючи на «опіатні» рецептори нейронів, порушують функцію нервової системи, викликаючицентральні (пригнічення ЦНС) і периферичні (холіноміметичні синдром) неврологічні ефекти.

Початкові прояви отруєння опіатами відповідають очікуваному від застосування наркотиків ефекту і, тому, не викликають тривоги у наркомана і оточуючих. З'являється відчуття ейфорії, порушення координації рухів.
У міру наростання токсичного ефекту розвивається млявість, сонливість з переходом в кому. В результаті специфічногопригноблюючого впливу опіатів на дихальний центр у коматозних хворих спостерігається центральна форма порушення дихання
Ускладнення:
1) порушення дихання по аспіраційно-обтураційній і центральному типу;
2) важка гіпоксична енцефалопатія («смерть мозку»);
3) набряк легенів внаслідок підвищення проникності судинної стінки під дією наркотиків (особливо героїн);
4) набряк мозку;
5) токсичний шок;
6) пневмонія, сепсис, тромбофлебіт через нестерильними введення наркотиків

Перша допомога
• покладіть людину горизонтально; • перевірте дихання. Будьте готовими зробити штучне дихання; • викличте швидку допомогу; • тримайте людину у теплі, але стежте, щоб їй не було надто спекотно; • якщо людина то втрачає свідомість, то приходить до тями, не намагайтеся давати їй пити, оскільки вона може легко вдавитися та задихнутись. Положення для розслаблення та відновлення роботи організму Якщо людина втратила свідомість, але ще дихає: • покладіть її на живіт, головою до вас; • зігніть руку і ногу, які ближче до вас; • випряміть іншу руку і ногу; • залишайтеся поряд, стежте за диханням, попросіть когось викликати швидку; • не кладіть людину у таке положення, якщо є ймовірність отримання травми шиї або голови.
не дайте людині заснути, проте пам’ятайте: потерпілого не можна сильно трясти, особливо якщо він отримав передозування випарами клею;
Отруєння нікотином
Що таке отруєння нікотином?
В тютюні міститься один з найсильніших рослинних отрут - нікотин. Нікотин у невеликій кількості чинить стимулюючу дію на організм, проте значні його дози викликають параліч вегетативної нервової системи, кровообігу і дихального центру.
Симптоми отруєння нікотином
Гостре отруєння
Хронічне отруєння (на додачу до гострого)
сильне серцебиття,
нудота
блювання,
пронос
судоми
поверхневе, переривчасте дихання.
холодний піт
бліда, волога шкіра.

Втрата апетиту
порушення дихання, зору і пам'яті
Перша допомога
При гострому отруєнні пацієнтові роблять штучну вентиляцію легень, призначають ліки, що стимулюють функцію серця і кишечника. Щоб уникнути переохолодження застосовують теплі компреси.

Харчові отруєння
Харчові отруєння — хвороби, що виникають при вживанні їжі, яка містить шкідливі мікроорганізми або отруйні речовини. До цих хвороб відносять такі, що виникають через вживання їжі: харчові отруєння, гострі кишкові інфекції, гельмінтози тощо.

Першп допомога
Загальні дії першої допомоги:- виклик Швидкої допомоги;- промивання шлунка можливо тільки при повній свідомості постраждалого;- вживання активованого вугілля (1табл. – 10 кг маси людини; таблетки товчуть, додають у воду)
Дякуємо за увагу!


Презентація на тему «Художня культура Київської Русі» (варіант 5)


title: Презентація на тему «Katherine Mansfield»

text:
Katherine Mansfield
1888 - 1923

In 1903 she moved to London, where she attended Queen's College along with her sisters.

In 1911 she met John Middleton Murry, the critic and editor of Rhythm, and eventually married him in 1918 after divorcing her former husband.

The death of Mansfield’s beloved younger brother in World War | in 1915, struck heavily on her and made her divert to her childhood as a renewed source of inspiration.


title: Презентація на тему «Архитектура мира»

text:
Архитектура мира
Стили
Выполнила
Ученицы 11-А класса
Очеретяная Карина
Архитектурный стиль — совокупность характерных черт и признаков архитектуры. Характерные черты определённого времени и места, проявляющиеся в особенностях функциональной, конструктивной и художественной сторон (назначение зданий, строительные материалы и конструкции, приёмы архитектурной композиции), формируют архитектурный стиль.Развитие архитектурных стилей зависит от климатических, технических, религиозных и культурных факторов.

Архитектура Древнего Египта
Сооружались усыпальницы фараонов пока что неизвестным науке способом, но то, что это делалось с использованием каких-то, утраченных впоследствии знаний, ни у кого не вызывает сомнений. Каждая пирамида была строго ориентирована на север, содержала множество скрытых коридоров. Здесь строители, каким-то невероятным образом строители увидели даже трещину в скале, которая образовывала естественную опору для фасада. Ничего более выдающегося египтянами построено не было.

Античный стиль
Этот стиль зародился в древних Греции и Риме. Его яркими отличительными чертами является большое отношение длины к ширине, большое количество широких колонн, стоявших на относительно небольшом расстоянии друг от друга. Такое сочетание характеристик помогало создать ощущение массивности и величия. В этом стиле строились практически все храмы в древнем Риме и древней Греции. И в этом нет ничего удивительного. Античный стиль как раз и был ориентирован, в первую очередь, на строительство монументальных сооружений, которыми и являлись храмы. Обычно они размещались рядом и огораживались забором с величественными входными воротами.

Романский стиль
 Для церковных построек того времени была присуща форма латинского креста, здания были массивными, с низкими колоннами. Перекрытия из деревянных превращаются в каменные своды, также привычными становятся массивнее башни. Вход в здания оформлялся врезанным в стены порталом. Архитектура в романскую эпоху являла собой смесь как византийских, так и местных форм.
Готический стиль
Как и романское искусство, искусство готики находилось под сильнейшим воздействием церкви и было призвано воплощать в символических и аллегорических образах церковную догматику. Но искусство готики развивалось в новых условиях, основным из которых являлось усиление городов. Поэтому ведущим типом готической архитектуры стал городской собор, устремленный ввысь, со стрельчатыми арками, со стенами, превращенными в каменное кружево ,что стало возможным благодаря системе аркбутанов, переносящих давление свода на внешние столбы – контрфорсы.  Готический собор символизировал порыв к небу; этой же цели должно было служить его богатейшее декоративное убранство - статуи, рельефы, витражи.
ВОЗРОЖДЕНИЕ (РЕНЕССАНС)
Основным достижением ренессансного дворца является окончательное оформление этажа,
 как горизонтального пространственного слоя, предназначенного для жизни и деятельности
человека. Стена впервые истолковывается в современном смысле слова, т.е. как геометрически правильная перегородк
а постоянной толщины между внутренним архитектурным пространством и пространством вне здания. Окна трактуются как глаза здания, фасад - как лицо здания; т.е. снаружи выражается внутреннее архитектурное пространство. Основное достижение архитектуры Р. в очеловечении пропорций зданий.
Барокко
Главной задачей стало отражение внутреннего мира человека, раскрытие его чувств, переживаний. Так определились основные черты Б.-драматическая патетика, склонность к заостренным контрастам, динамичность, экспрессия, тяготение к пышности и декоративности. Все эти черты свойственны и архитектуре Б.Постройки обязательно украшались причудливыми фасадами, форма которых скрывалась за украшениями.
          Парадные интерьеры также приобрели разнообразные формы, причудливость которых подчеркивалась скульптурой, лепкой, различными орнаментами. Комнаты нередко теряли привычную для глаза прямоугольную форму. Зеркала и росписи расширяли истинные размеры помещений, а красочные плафоны создавали иллюзию отсутствия крыши.
Рококо
Р.возникло в основном как декоративный стиль, связанный с придворными празднествами и развлечениями аристократии Игривость, легкая развлекательность, прихотливое изящество - черты, свойственные Р. и особенно сказавшиеся в орнаментально-декоративной трактовке архитектуры и прикладных искусств. Орнаментика состояла из причудливо переплетающихся гирлянд раковин, цветов, завитков. Манерно изогнутые линии маскируют конструкцию зданий. В основном Р.проявился в оформлении интерьеров зданий, нежели их экстерьеров. Для Р. характерно тяготение к асимметрии композиций, а также мелкая деталировка формы, насыщенная и вместе с тем уравновешенная структура декора в интерьерах, сочетание ярких и чистых тонов цвета с белым и золотом, контраст между строгостью внешнего облика зданий и деликатностью внутреннего их убранства. В искусстве Р. господствует грациозный, прихотливый, орнаментальный ритм.
Класицизм
Архитектуре К. свойственна строгость формы, ясность пространственного решения, геометризм интерьеров, мягкость цветов и лаконизм внешней и внутренней отделки сооружений. В отличие от построек барокко, мастера К. никогда не воздавали пространственных иллюзий, искажавших пропорции здания. И в парковой архитектуре складывается так называемый регулярный стиль, где все газоны и клумбы имеют правильную форму, а зеленые насаждения размещены строго по прямой и тщательно подстрижены.
Ампир
Основная особенность данного стиля – сочетание массивных простых геометрических форм с предметами военной эмблематики. Его источником является римская скульптура, от неё А. унаследовал торжественную суровость и четкость композиции.   А. стремился приблизиться к античности больше, чем классицизм. В XVIII в. Архитектор Б. Виньон построил церковь Ла Мадлен по образцу римского периптера, используя коринфский ордер. Трактовка форм отличалась сухостью и подчеркнутым рационализмом.
Модерн
Он ярко контрастирует с другими архитектурными стилями. Отличительными признаками стиля модерн являются узорная облицовка фасадов зданий, использование витражей, а также различных декоративных деталей из кованного железа. Для окон и дверных проёмов характерны сложные геометрические формы, вносящие свою лепту в создание целостного стиля, функционального и красивого одновременно. В стиле модерн строят и оформляют дачи, загородные виллы, дорогие многоэтажки и городские особняки.
Архитектура для «чайников»
Барокко, рококо, конструктивизм, деконструктивизм, модерн и модернизм — во всем этом великолепном наследии, которое по всему миру оставили неугомонные архитекторы, не так-то легко разобраться. Люди изучают это годами, а мы-то на этом всем не специализируемся. Хотя очень хочется понять и запомнить.С этой краткой памяткой по главным и самым распространенным архитектурным стилям вы всегда произведете впечатление в компании на прогулке, а также поднимете свою самооценку.Архитекторов, искусствоведов и снобов просим не относится к этому изысканию слишком строго - это, конечно же, всего лишь упрощенная и неполная классификация, призванная сделать так, чтобы каждый смог отличить барокко от неоготики, а значит сделать мир еще немножко просвещенней и культурней.

Пантеон в Париже
Если все такое строгое, прямое, до умопомрачения симметричное и с большими круглыми колоннами — это классицизм.
Триумфальные ворота в Москве
Если классицизм стал еще торжественней, пафосней и выше, то это ампир.
Гостиница «Украина» в Москве
Если это Главный корпус МГУ или одно из еще шести таких зданий-близнецов, или кольцевые станции московского метро, то это сталинский ампир.
Замок Версаль в Париже
Если классицизму надоели строгость, прямые линии и следование античным канонам, и теперь здание напоминает десерт со взбитыми сливками, политый золотом, украшенный атлантами и прочими каменными людьми — это барокко.
Китайский домик в Потсдаме, Германия
Если вам кажется, что здание с вами кокетничает, капризно поджимает губки и поправляет обильные, но тонкие-легкие-изящные золотые украшения и завитки, то вы не упоролись. Просто это рококо.
Собор Святого Иакова в Сантьяго-ди-Компостела в Испании.
Если от пышности, густо налепленных деталей и излишеств становится неловко даже барокко, то это ультрабарокко.
Петропавловский собор в Казани
Если здание в России выглядит как расписной высокий пряничный домик, и его хочется немедленно съесть, то это русское барокко.
Вестминстерский дворец в Лондоне
Если вам кажется, что об здание можно поцарапаться — такое все в нем высокое, тонкое и острое — то это неоготика.
Реймсский собор во Франции
Угроза поцарапаться уже не так велика, но все равно все тонкое и высокое. Башни квадратные, окно в середине круглое, везде сидят страшилки и изображены мучения. Это готика.
Музей современного искусства в Нитерое, Бразилия
Если есть подозрение, что где-то в этом доме живет или работает Железный Человек, но все немножечко устарело, это модернизм.
Дом Бальо в Барселоне
А модерн (он же ар-нуво, он же югендстиль) — совсем другое. Модерн — это когда много-много тщательно сделанных деталей про живой мир и античность, в линиях природность, в формах необычность, но выглядит это более или менее нормально. Ну если Гауди исключить, конечно
Белая башня в Екатеринбурге
Если в бетонном параллелепипеде или цилиндре вырубили небольшие окошки, покрасили в серый, белый, желтый или зеленый и сделали интересную входную группу из бетона же, это конструктивизм.
Танцующий дом в Праге
Если дом сломался, наклонился, изогнулся, развалился и вообще ведет себя странно, это деконструктивизм.
Здание Fuji TV в Японии
Чтобы не путать хай-тек с био-теком: это все стекло, металл и бетон, но хай-тек с углами, а био-тек без углов.
Небоскреб Мэри-Экс в Лондон
Библиотека в Сан-Антонио, США
Если вообще ничего не понятно, все намешано, и, похоже, архитектор не брезгует веществами, это постмодернизм.
Итог:
Архитектурный стиль — совокупность характерных черт и признаков архитектуры.
Характерные черты определённого времени и места, проявляющиеся в особенностях функциональной, конструктивной и художественной сторон (назначение зданий, строительные материалы и конструкции, приёмыархитектурной композиции), формируют архитектурный стиль.
Развитие архитектурных стилей зависит от климатических, технических, религиозных и культурных факторов.
Хотя развитие архитектуры напрямую зависит от времени, не всегда стили сменяют друг друга последовательно, известно одновременное сосуществование стилей как альтернативы друг другу (например, барокко иклассицизм, модерн и эклектика, функционализм, конструктивизм и ар-деко)

Конец