title: Презентація на тему «Видатні композитори романтики»

text:
Видатні композитори романтики
Підготувала учениця 11-А класу
Саз Юлія
Романтизм ( фр. romantisme ) - Явище європейської культури в XVIII - XIX століттях, що представляє собою реакцію на Просвітництво і стимульований їм науково-технічний прогрес; ідейний і художній напрям в європейській і американській культурі кінця XVIII століття - першої половини XIX століття. Характеризується утвердженням самоцінності духовно-творчого життя особистості, зображенням сильних (найчастіше бунтарських) пристрастей і характерів, натхненної і цілющої природи. Поширилося на різні сфери діяльності людини. У XVIII столітті романтичним називали все дивне, фантастичне, мальовниче і існуюче в книгах, а не в дійсності. На початку XIX століття романтизм став позначенням нового напряму, протилежного  класицизму і Просвітництва.
Романтизм
Романтизм змінює епоху Освіти і збігається з промисловим переворотом, позначеним появою парової машини, паровоза, пароплава, фотографії та фабрично-заводських околиць. Якщо Просвітництво характеризується культом розуму і заснованої на його засадах цивілізації, то романтизм стверджує культ природи, почуттів і природного в людині. Саме в епоху романтизму оформляються феномени туризму, альпінізму і пікніка, покликані відновити єдність людини і природи. Затребуваним виявляється образ "благородного дикуна", озброєного "народною мудрістю" і не зіпсованого цивілізацією.
Романтизм у живописі
Представники: Каспар Давид Фрідріх, Карл Фрідріх Лессінг, Карл Шпіцвег, Карл Блехен, Альберт Бірштадт, Теодор Жеріко, Ежен Делакруа, Вільям Тернер, Фредерік Едвін Черч, А-Ж.Гро, Ф. Гойя.
Романтизм у літературі
      Романтизм вперше виник у Німеччині, в колі письменників і філософів йенской школи
       ( В. Г. Ваккенродер, Людвіг Тік, Новаліс, брати Ф. і А. Шлегель). Філософія романтизму була систематизована у працях Ф. Шлегеля і Ф. Шеллінга. У подальшому розвитку німецький романтизм відрізняє інтерес до казкових і міфологічних мотивів, що особливо яскраво виразилося у творчості братів Вільгельма і Якоба Грімм, Гофмана. Гейне, починаючи свою творчість у рамках романтизму, пізніше піддав його критичного перегляду.

В Англії багато в чому обумовлений німецьким впливом. В Англії його першими представниками є поети "Озерної школи", Вордсворт і Кольрідж. Вони встановили теоретичні основи свого напрямку, ознайомившись під час подорожі по Німеччині з філософією Шеллінга і поглядами перших німецьких романтиків. Для англійського романтизму характерний інтерес до суспільних проблем: сучасному буржуазному суспільству вони протиставляють старі, добуржуазних відносини, оспівування природи, простих, природних почуттів.
Яскравим представником англійського романтизму є Байрон, який, за висловом Пушкіна, "зодягнув у тьмяний романтизм і безнадійний егоїзм". Його творчість пройнята пафосом боротьби і протесту проти сучасного світу, оспівуванням свободи і індивідуалізму.
Також до англійського романтизму відноситься творчість :

  Шеллі,

  Джона Кітса,

  Вільяма Блейка.

Романтизм у музиці
     У музиці напрямок романтизму склалося в 1820 -і роки, розвиток його зайняло весь XIX століття. Композитори-романтики намагалися за допомогою музичних засобів висловити глибину і багатство внутрішнього світу людини. Музика стає більш рельєфною, індивідуальною. Отримують розвиток пісенні жанри, в тому числі балада.
      Представниками романтизму в музиці є: в Австрії - Франц Шуберт; в Німеччині - Ернест Теодор Гофман, Карл Марія Вебер, Ріхард Вагнер, Фелікс Мендельсон, Роберт Шуман, Людвіг Шпор; в Італії - Нікколо Паганіні, Вінченцо Белліні, раннійДжузеппе Верді, по Франції - Г. Берліоз, Д. Ф. Обер, Дж. Мейєрбер; в Польщі - Фредерік Шопен; в Угорщини - Ференц Ліст.
      У Росії в руслі романтизму працювали А. А. Аляб 'єв, М. І. Глінка, Даргомижський, Балакірєв, Н. А. Римський-Корсаков, Мусоргський, Бородін, Кюї, П. І. Чайковський.

Романтизм в російській літературі
       Зазвичай вважається, що в Росії романтизм з'являється в поезії В. А. Жуковського (хоча до предромантіческой руху, розвиненому з сентименталізму, часто відносять вже деякі російські поетичні твори 1790-1800-х років). У російській романтизмі з'являється свобода від класичних умовностей, створюється балада, романтична драма. Стверджується нове уявлення про сутність і значення поезії, яка визнається самостійною сферою життя, виразницею вищих, ідеальних прагнень людини; колишній погляд, за яким поезія представлялася порожньою забавою, чимось цілком службовим, виявляється вже неможливим.
       Рання поезія А. С. Пушкіна також розвивалася в рамках романтизму. Вершиною російського романтизму можна вважати поезію М. Ю. Лермонтова, "російського Байрона". Філософська лірика Ф. І. Тютчева є одночасно і завершенням, і подоланням романтизму в Росії.

Романтизм в живописі
      Розвиток романтизму в живописі протікало в гострій полеміці з прихильниками класицизму. Романтики докоряли своїх попередників в "холодній розсудливості" і відсутності "руху життя". У 20-30-х роках роботи багатьох художників відрізнялися патетикою, нервової збудженістю; в них намітилося тяжіння до екзотичних мотивів і грі уяви, здатного відвести від "тьмяною повсякденності". Боротьба проти застиглих класицистських норм тривала довго, майже півстоліття. Першим, кому вдалося закріпити новий напрямок і "виправдати" романтизм, був Теодор Жеріко.
      Одним з відгалужень романтизму в живописі є стиль бідермейер.

Найбільший порив
Проте найбільшої повноти цей загальноєвропейський стиль досяг у творчості польського композитора Фредеріка Шопена та угорського композитора Ференца Ліста.
          Дякую за увагу!


Презентація на тему «Культова арабо-мусульманська архітектура» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Засоби масової інформації» (варіант 14)

text:
Засоби масової інформації
Підготували учениці ІІ курсу
 класу української філології
 Ніжинського обласного педагогічного ліцею
Чернігівської обласної ради
Титорчук Анна та Борщ Анна
Учитель: Рябцева Олена Миколаївна
	Мета:
	- розкрити сутність понять «інформація», «ЗМІ», «інформаційна революція»;
	- визначити основні види і функції ЗМІ;
	- розкрити роль ЗМІ у сучасному суспільному житті;
	- продовжити формування вмінь аналізувати навчальний матеріал, робити висновки на основі отриманих знань, збирати, накопичувати, зберігати, обробляти й передавати отриману інформацію.
	ХІД УРОКУ
	І. Організаційний момент уроку
	II. Актуалізація опорних знань
Перевірка домашнього завдання
Учні звітують про виконання завдання, отриманого на попередньому уроці.
	III. Мотивація навчальної діяльності
Бесіда
1. Що означає термін «засоби масової інформації»?
2. Наведіть приклади відомих інформаційних програм. Як ви їх оцінюєте?
3. Які ще засоби поширення інформації вам відомі?
4. Чи насправді ЗМІ сьогодні незалежні? Аргументуйте свою відповідь.
5. Наведіть приклади із історії, коли ЗМІ перебували під наглядом держави.
	III. Вивчення нового матеріалу
Сьогодні, коли якість інформаційних технологій та їх використання дедалі більшою мірою визначають характер життя суспільства, питання про взаємовідносини суспільства і ЗМІ, про ступінь свободи ЗМІ від суспільства, влади і держави (особливо держави, що претендує на демократичний статус) набуває особливого значення. Засоби масової інформації як важлива складова масової комунікації суспільства виконують різні соціально-політичні ролі, ті чи інші з яких залежно від певної кількості типових соціально-політичних ситуацій набувають особливої суспільної значущості. Це можуть бути ролі організатора, об’єднувача, консолідатора суспільства. його просвітителя. Але вони можуть викопувати і дезорганізаційну, роз’єднувальну роль.

	Перевірка домашнього завдання))
1.Що таке громада?
2.Назвіть основні риси громадянської думки.
3.Вкажіть цілі проведення громадянських слухань.
Бесіда
1. Що означає термін «засоби масової інформації»?

2. Наведіть приклади відомих інформаційних програм. Як ви їх оцінюєте?

	Засоби масової інформації (ЗМІ), мас медіа (Mass media) — преса (газети, журнали, книги), радіо, телебачення, інтернет, кінематограф, звукозаписи та відеозаписи, відеотекст, телетекст, рекламні щити та панелі, домашні відеоцентри, що поєднують телевізійні, телефонні, комп'ютерні та інші лінії зв'язку. Всім цим засобам притаманні якості, що їх об'єднують — звернення до масової аудиторії, доступність багатьом людям, корпоративний зміст виробництва і розповсюдження інформації.
	ЗМІ становлять складну систему, виділяють два головні їх типи: друковані (преса) та електронні (радіомовлення, телебачення, кінопродукція, аудіопродукція).
Функції, характерні риси ЗМІ
	Взагалі, ЗМІ виконує величезну кількість функцій в абсолютно різних сферах.
1. Комунікативна — функція спілкування, налагодження контакту.
2. Організаторська — у ній найбільш наочно проявляється роль журналістики як «четвертої влади» в суспільстві.
3. Ідеологічна (соціально-орієнтаційна), пов’язана з прагненням здійснювати глибокий вплив на світоглядні основи та ціннісні орієнтації аудиторії, на самосвідомість людей, їх ідеали та прагнення, включаючи мотивацію поведінкових актів.

4. Культурно-освітня, яка полягає в тому, щоб, будучи одним з інститутів культури суспільства й беручи участь у пропаганді та поширенні в житті суспільства високих культурних цінностей, виховувати людей на зразках загальносвітової культури, тим самим сприяючи всебічному розвитку людини.
5. Рекламно-довідкова, пов’язана із задоволенням утилітарних запитів у зв’язку зі світом захоплень різних верств аудиторії (сад, город, туризм, колекціонування, шахи і т. д. і т. п.).
6. Рекреативна (розваги, зняття напруги, отримання задоволення).

	У кожній з цих сфер ЗМІ виконують свої соціальні ролі:
виробничо-економічну,
регулювальну,
духовно-ідеологічну,
інформаційно-комунікативну.

	Індивідуальне завдання:

	Взяти інтерв’ю у товариша завчасно отримавши ролі.

	Фізкультхвилинка)))
	Інформація завжди впливала на оновлення життя, розвиток суспільства, у тому числі на політичне життя, обумовлюючи пошук нових підходів, рішень. Історії відомо немало ситуацій, коли під безпосереднім впливом поширеної ЗМІ інформації (дезінформації) владні структури, відповідальні посадові особи змінювали свою позицію, приймали серйозні політичні рішення.
	 Але поширенішим і значущішим є їх опосередкований вплив на погляди, настрої, переконання широкого загалу громадян, на формування громадської думки. Сьогодні роль засобів масової інформації з кожним роком підвищується.
	Звісно, щодо читача, глядача чи слухача ЗМІ велика частка інформації потрапляє у вторинному вигляді, й містить авторську оцінку ситуації, події, яка нав'язується аудиторії. Обтяжений щоденними проблемами й турботами пересічний громадянин сучасного інформаційного суспільства, перетворюється у зручну мішень для інформаційного впливу, схиляючись до заданої певною соціальною групою суб'єктивної точки зору, вміло поданої за допомогою ЗМІ.
Типовий приклад впливу ЗМІ на громадську думку
	Свобода слова — право людини вільно висловлювати свої думки – розглядається прихильниками лібералізму як одна з найважливіших громадянських свобод.
	Свобода слова виписана в низці міжнародних і українських документів, серед яких «Загальна декларація прав людини» (ст. 19), «Конвенція про захист прав людини і основних свобод» (ст. 10) і Конституція України, ст. 34 якої стверджує:
	«Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб і на свій вибір.
	Відповідно до норм міжнародного права, обмеження на свободу слова повинні відповідати трьом умовам: вони повинні строго узгоджуватись з законом, мати праведну мету і повинні бути необхідними і адекватними для досягнення цієї мети.
	Цензура — контроль держави, організації чи групи людей над публічним виявом думок і творчості індивіда. Як правило, проявляється у придушенні вияву певних ідей, торкання певних тем або вживання певних слів.
	Цензура в ЗМІ — це будь-яка вимога з боку органів державної влади або інших структур, спрямована, зокрема, до журналіста, власника, редактора або іншого працівника засобу масової інформації, узгоджувати певну інформацію перед її оприлюдненням, заборона її поширювати чи перешкоджання її тиражуванню і розповсюдженню в будь-який інший спосіб з метою забезпечення політичних, економічних чи інших інтересів цієї структури.
	Законодавством України цензура заборонена.
	"Інформаційний простір"— поняття ще досить нове та навіть нехарактерне для нашої молодої держави. Адже за десять років незалежності неможливо було сформувати дійсно інформаційний простір саме у такому контексті, в якому його розуміють у міжнародних колах.
	На жаль, наша держава не може похвалитися незаангажованими ЗМІ. Майже ніхто з пересічних громадян не здивується, якщо їм повідомити, що та чи інша "незалежна" газета або канал розподілені між впливовими політичними силами.
	Проте це вже політика. Але чи нормальне таке явище, коли ЗМІ маніпулюють політичні "верхи", які час від часу змагаються між собою, "ділять портфелі", або віддають наказ знищити того чи іншого журналіста, який перейшов їм дорогу й сказав (написав) щось зовсім зайве, а потім ще й стверджують, що він помер, перебуваючи в алкогольному сп'янінні, і це аж ніяк не стосується його професійної діяльності?

Жертви

Соціальна відповідальність преси
	Лише незалежні, незаангажовані владою або чиїмись особистими амбіціями ЗМІ можуть об’єктивно й неупереджено інформувати громадян про найважливіші події та обставини суспільного життя.
	Конституційно закріплена свобода слова, відсутність цензури дають можливість журналістам всебічно висвітлювати важливі події та явища. Однак свобода слова в ЗМІ не означає вседозволеність та безвідповідальність.
	Таким чином, соціальне завдання ЗМІ – це сприяння позитивному розвитку суспільства, утвердженню в ньому елементарних людських норм поведінки та спілкування, захищати права та свободи особистості, розповідати чесно про реальні проблеми, які є, й дошукуватися реальних коренів цих проблем.
Запитання
В якому телевізійному проекті Ви б хотіли взяти участь?

Якби Ви мали можливість створити телепередачу на свій смак, то що б це було?
Домашнє завдання
-Учити за підручником тему “ЗМІ”;
-Знати визначення по темі.
Дякуємо за    увагу!


title: Презентація на тему «Видатні живописці Іспанії» (варіант 2)

text:
Видатні живописці Іспанії
Ель Греко
Франсіско-Хосе де Гойя
Ель греко
Творчість цього майстра була в забутті протягом трьох століть. Пояснюється це тим, що дуже відрізнялися його твори від того магістрального напряму, за яким починаючи з XVI століття розвивався західноєвропейський живопис. Тільки у двадцятому столітті його творчість  зайняла належне місце в історії мистецтва та художньої культури минулого.
Ель Гре́ко, справжнє ім'я Доменікос Теотокопулос   — іспанський художник грецького походження. Один із представників поствізантійської школи іконопису (Критська школа)
Народився Ель Греко на острові Крит, що у той час входив до Венеціанської республіки та був неформальним центром пост-візантійського мистецтва.
Батьки майбутнього художника були заможними городянами, які втекли в свій час у сільську місцевість після венеціанських заворушень у період з 1526-го по 1528-й
Доменікос довгий час вивчав мистецтво у себе на батьківщині. Спочатку він відвідував школу на Криті, де опановував мистецтво малювання ікон і секрети класичних прийомів стародавніх греків. Саме в цій школі Ель Греко вивчив грецьку і латину.
Деякий час Доменікос вчився і у Венеції - туди він перебрався в 1567 році. Про його пригоди у Венеції відомо небагато - затримався там Ель Греко на три роки; ходять чутки, що вчився він у самого Тиціана
У Венеції Ель Греко створює відомі картини - «Вигнання торговців із храму», яка виконана темперою на дерев'яній дошці і підписана по-грецьки: «Доменікос Теотокопулос, критянин», і «Зцілення сліпого». Роки, проведені молодим живописцем у Венеції, були роками серйозного учнівства.
«Зцілення сліпого»
«Вигнання торговців із храму»
У 1570  художник приїхав до Риму, де відкрив художню майстерню. В Італії Ель Греко почерпнув чимало нового, як слід збагативши свій стиль елементами маннерізма і венеціанського Ренессансу . Саме венеціанські художники навчили Ель Греко малювати і компонувати складні, багатооб'ектні ландшафти.
У 1576 Ель Греко попрямував до Іспанії на службу королю Філіпу II Іспанському.
Перше велике замовлення в Іспанії Ель Греко отримав в кінці 70-х років, то був великий вівтар для церкви Сан-Домінго ель Антігуо в Толедо (1577). Художник написав у 1577-1579 роках вівтарні картини «Трійця», «Воскресіння Христа», «Поклоніння волхвів» і чотири зображення святих. Цю роботу Ель Греко високо оцінили і фахівці, і глядачі, але вона викликала протест церковників Толедо, вона їм була незрозуміла.
Через деякий час художник остаточно переїхав до м.Толедо - стародавню столицю Іспанії, центр іспанської освіти і мистецтв того часу, де і залишався до кінця свого життя. Саме в Толедо Ель Греко написав свою відому картину «Поховання графа Оргаса» (1586), яка принесла йому славу і величезну кількість замовлень, в основному від церкви.
Ель Греко відрізнявся незалежною вдачею, гордістю і власним оригінальним стилем. Картини він завжди підписував грецькою мовою своїм грецьким ім'ям, а називав себе Доменіко Греко, на італійський манер. Прізвисько «Ель Греко» дали йому каталонці, додавши артикль «ель» до італійського прозвиська «Греко»
Ель Греко навчався в майстерні Тиціана, але техніка його живопису істотно відрізняється від техніки його вчителя. Для робіт Ель Греко характерні швидкість і експресивність виконання, які наближають їх до сучасного живопису.
Більшість його творів виконані таким чином: лінії малюнка наносилися на поверхню білого клейового ґрунту, який потім покривався імприматурою коричневого кольору - паленою умброю. Фарба наносилася так, щоб білий грунт частково просвічувася через неї. Потім йшло моделювання форм в світлі і півтонах білилами, й півтони при цьому набували дивовижний, характерний для Ель Греко сірий перламутровий тон, якого неможливо домогтися простим змішуванням фарб на палітрі. В тінях коричнева підготовка часто залишалася абсолютно недоторканою....
Маньєрист Ель Греко ставав суворим і непідкупно правдивим у портретах, як корифеї Антоніс Мор (бл.1520–1577) або Тиціан (бл. 1485–1576). Аби написати вдалий портрет, йому неважливо було добре знати модель.
Постійне виживання серед чужих, недоброзичливих і небезпечних людей навчило його розпізнавати особи портретованих. Тому його портрети такі різні, такі психологічно насичені, і таки майстерні.
Створені художником портрети аристократів, письменників, лікарів, вчених, склали галерею видатних сучасників художника. Одне з ранніх творів такого роду - «Портрет кавалера з рукою на грудях» (1577-1579).
Колорит картин Ель Греко надзвичайно багатий і насичений - на барвистій поверхні спалахують помаранчеві, червоні, рожеві мазки різних відтінків; переливаються і мерехтять оливкові, жовті, зелені та фіолетові вбрання, виконані лесуваннями. Завдяки таланту художника все це з'єднується в єдиній кольоровій гармонії.
Як свого роду заповіт, підведення творчих підсумків усього життя, може розглядатися останній твір майстра - «Вознесіння Марії» (1613). Ель Греко тримав пензель в руках до останнього подиху. Смерть настала 7 квітня 1614.
Смерть художника справила глибоке враження на його сучасників. Один з них писав: «Наступні століття будуть захоплюватися його мистецтвом, не маючи можливості його наслідувати».
Франсіско-Хосе де Гойя
Гойя увійшов в історію мистецтва як живописець, який заперечував класичні правила композиції, що зумів показати людських істот поза навколишнього середовища. Художнє світосприйняття художника віщує живопис сюрреалізму.
Розповіді про молодість Гойї дуже схожі на легенди. Одного разу в Сарагосі за ним полювала інквізиція, тому що бійкою в день церковного свята він образив святиню. Він біжить до Мадриду. У столиці Франсіско як-то знайшли на вулиці спливаючого кров'ю, з ножем суперника у спині. Пізніше він мандрував по Іспанії разом з безпритульними тореадорами.
При тому рано виявилися незвичайні художні здібності Франсіско, тому юнак був визначений в 1760 році учнем сарагосського живописця і «ревізора благочестя» Святої інквізиції - Хосе Луса Мартінеса.
У 1764 і 1766 роках Франсіско безуспішно намагався вступити до Академії Сан-Фернандо в Мадриді. З 1766 він займається в Мадриді у Франсиско Байеу, який навчався разом з ним у Мартінеса. У 1773 році Гойя одружується з його сестрою Хосефе.
У 1771 році Гойя побував в Італії, де в Пермській академії вдостоївся премії за картину «Ганнібал, що поглядає з висот Альп на італійські землі».
Повернувшись на батьківщину, він виконав перші значні роботи - розписав фресками капелу палацу графа Каетано де Собрадіель, церкви Ремолінос і аулу Дей, а потім - один з куполів сарагосського собору Санта-Марія дель Пілар (1771-1772)
До середини семидесятих років він влаштувався в Мадриді і тут в 1776 році за рекомендацією Байеу отримав місце художника королівської мануфактури гобеленів.
Гойя створює безліч історичних і жанрових картин, малюнків і картонів для Королівської мануфактури Санта-Барбара в Мадриді. Його картони відрізнялися надзвичайною різноманітністю, багатством фантазії, оригінальністю задумів і майстерністю виконання. Гойя одним з перших продемонстрував техніку поєднання різних тонів.
Одночасно з роботою для королівської мануфактури Гойя пише численні портрети. Серед них офіційні замовлення: «Карл III на полюванні» (приблизно 1782), «Прем'єр-міністр граф Флоридабланка» (1783),
і такі, в яких проявляється жвавий інтерес живописця до портретованого, проникливе ставлення до нього, що дозволяють загострити образ, побачити його найхарактерніші риси: «Маркіза Ганна Понтехос» (1787), «Сім'я герцога Осуна» (1787).
У вісімдесяті роки в житті Гойї починається смуга офіційних успіхів. У 1780 році його одноголосно обирають членом Королівської академії мистецтв. У 1785 році він стає її віце-директором, а ще через десять років - директором живописного відділення Академії.
На останні роки вісімнадцятого століття припадає його вражаюча серія офортів «Капрічос» (1793-1797), що складається з вісімдесяти трьох творів. Загальний дух їх сам Гойя прекрасно висловив у коментарі до одного з листів: «Світ - це маскарад ... Всі хочуть здаватися не тим, хто вони є, всі обманюють, і ніхто себе не знає».
Переживши страшні роки окупації країни наполеонівськими військами, опинившись свідком звірячих розправ інтервентів з мирним населенням, майстер створив справді трагічні твори - «Повстання 2 травня на Пуерта дель Соль» і «Розстріл в ніч з 2 на 3 травня 1808» (1808-1814) .
У «Повстанні» Гойя з великою і суворою силою показує запеклість і тяжкість боротьби і безмежну мужність простих людей.
Після сходження на іспанський престол Фердинанда VII змінилося ставлення Гойї до уряду. Він їде в 1823 році до Франції, в Бордо.
У Бордо він писав в основному портрети друзів, освоїв техніку літографії. Гойя працював майже до останнього дня: «Мені не вистачає здоров'я і зору і тільки воля підтримує мене», казав художник. Він намалював старого на милицях і підписав малюнок: «Я все ще вчуся».
Помер Гойя 16 квітня 1828 від паралічу.


title: Презентація на тему «Athletes»

text:
Athletes
Wayne RooneyWayne Mark Rooney (born 24 October 1985) is an English footballer who plays as a forward for Manchester United and the England national team. In September 2013, Rooney scored his 200th goal for United, making him the club's fourth-highest goalscorer of all time.
Virastyuk Vasyl Vasyl Y. Virastuk (* April 22, 1974, Ivano-Frankivsk) - Ukrainian strongman, the title of "strongest man in Ukraine" (2000, 2001, 2002, 2003, 2005) and "World's Strongest Man" (2004). Member of the Ukraine national team, which won the title of "most powerful nation in the world" in 2003 and 2004. Honored Master of Sports of Ukraine.
Vitali and Wladimir Klitschko Vitali Klitschko (born 19 July 1971) and Wladimir Klitschko (born 25 March 1976), collectively known as the Klitschko brothers are Ukrainian heavyweight boxers.
Kobe BryantKobe Bean Bryant (born August 23, 1978) is an American professional basketball player for the Los Angeles Lakers of the National Basketball Association (NBA). He entered the NBA directly from high school, and has played for the Lakers his entire career, winning five NBA championships.
Alexander UsykOleksandr Oleksandrovich Usyk (born on 17 January 1987 in Simferopol) is a Ukrainian amateur boxer who won the 2008 European Amateur Boxing Championships at light-heavyweight, the 2011 World Amateur Boxing Championships at heavyweight and the gold medal at the 2012 London Olympics in the heavyweight division.
Daniel ConnDaniel William Conn (born 14 February 1986) is an Australian model and rugby league player of Greek and New Zealander descent. He played for the Sydney Roosters club in the National Rugby League (NRL).
Athletes
Wayne RooneyWayne Mark Rooney (born 24 October 1985) is an English footballer who plays as a forward for Manchester United and the England national team. In September 2013, Rooney scored his 200th goal for United, making him the club's fourth-highest goalscorer of all time.
Virastyuk Vasyl Vasyl Y. Virastuk (* April 22, 1974, Ivano-Frankivsk) - Ukrainian strongman, the title of "strongest man in Ukraine" (2000, 2001, 2002, 2003, 2005) and "World's Strongest Man" (2004). Member of the Ukraine national team, which won the title of "most powerful nation in the world" in 2003 and 2004. Honored Master of Sports of Ukraine.
Vitali and Wladimir Klitschko Vitali Klitschko (born 19 July 1971) and Wladimir Klitschko (born 25 March 1976), collectively known as the Klitschko brothers are Ukrainian heavyweight boxers.
Kobe BryantKobe Bean Bryant (born August 23, 1978) is an American professional basketball player for the Los Angeles Lakers of the National Basketball Association (NBA). He entered the NBA directly from high school, and has played for the Lakers his entire career, winning five NBA championships.
Alexander UsykOleksandr Oleksandrovich Usyk (born on 17 January 1987 in Simferopol) is a Ukrainian amateur boxer who won the 2008 European Amateur Boxing Championships at light-heavyweight, the 2011 World Amateur Boxing Championships at heavyweight and the gold medal at the 2012 London Olympics in the heavyweight division.
Daniel ConnDaniel William Conn (born 14 February 1986) is an Australian model and rugby league player of Greek and New Zealander descent. He played for the Sydney Roosters club in the National Rugby League (NRL).


title: Презентація на тему «Environmental issue»

text:
Introduction
   The poisoning of the world's land, air, and water is the fastest-spreading disease of civilization. It probably produces fewer headlines than wars, earthquakes and floods, but it is potentially one of history's greatest dangers to human life on earth. If present trends continue for the next several decades, our planet will become uninhabitable.
Types
   Major current environmental issues may include climate change, pollution, environmental degradation, and resource depletion etc. The conservation movement lobbies for protection of endangered species and protection of any ecologically valuable natural areas.
Pollutions
   Pollution can take the form of chemical substances or energy, such as noise, heat or light.
The major forms of pollution are air, water and nuclear polutions.
Climate change
  Climate change is caused by factors such as biotic processes, variations in solar radiation received by Earth, plate tectonics, and volcanic eruptions.
Greenhouse effect
  Is created by carbon dioxide emissions, released by industrial facilities and a constantly increasing number of cars. Thus it is of vital importance that the world should start cutting down the release of gases that contribute to the greenhouse effect.
Deforestation
Deforestation is ongoing and is shaping climate and geography.

  Is a contributor to global warming, and is often cited as one of the major causes of the enhanced greenhouse effect.
Conclusion
People are beginning to realize that environmental problems are not somebody else's. They join and support various international organizations and green parties. If governments wake up to what is happening- perhaps we'll be able to avoid the disaster that threatens the natural world and all of us with it.
The nature must win!


title: Презентація на тему «Баскетбол» (варіант 5)

text:
Баскетбол:

   -історія баскетболу
   -розміри і обладнання
    -правила гри
    -травми
-фізичні якості

Немає мабуть, у світі більш популярного виду спорту, ніж баскетбол.

Давайте розберемося,
що ж це за гра, в яку грає близько чверті населення нашої планети.
Історія баскетбола
Від англ. basket - кошик, ball - м'яч) - спортивна командна гра з м'ячем. Баскетбол входить в програму Олімпійських ігор з 1936 року. Винахідник гри Джеймс Нейсміт був там в якості гостя. Регулярні чемпіонати світу з баскетболу серед чоловіків проводяться з 1950 року, серед жінок - з 1953 року, а чемпіонати Європи - з 1935 року.
Історія баскетбола
Однак придумана Нейсмітом гра , лише віддалено нагадувала то феєричне видовище , яке відоме нам під цим ім'ям сьогодні . Ведення м'яча не існувало , гравці тільки перекидали його один одному , стоячи на місці , і прагнули потім закинути в корзину , причому виключно обома руками знизу або від грудей.
Дії команд здалися б нам млявими і загальмованими , проте метою доктора Нейсміта було створити гру саме колективну , в яку можна було б залучити одночасно велику кількість гравців.
Зараз баскетбол - це яскрава і неповторна в сенсі спорту, гра.
Але як і у всякої гри, в баскетболі є свої хитрощі і правила, про які не слід забувати. Розглянемо їх більш докладно.
Правила гри
Спочатку правила гри в баскетбол були сформульовані Нейсмітом і складалися лише з 13 пунктів.
З часом баскетбол змінювався, змін зажадали і правила.
Перші міжнародні правила гри були прийняті в 1932 році на першому конгресі ФІБА, після цього вони багаторазово коректувалися і змінювалися, останні значні зміни були внесені в 1998 і 2004 роках.
З 2004 року правила гри залишаються незмінними.
Розміри ігрової площадки
Розміри щитів  мають бути: 1,80 м (+ 3 см) по горизонталі і 1,05 м (+ 2 см) по вертикалі. Нижні краї щитів повинні бути розташовані на висоті 2,90 м від поверхні майданчика.
Повинні бути 28 метрів в довжину і 15 метрів завширшки. Дозволені ігрові майданчики з мінімальними розмірами 26х14 метрів. ?? Висота стелі або відстань до найнижчого перешкоди над ігровим майданчиком повинні бути не менше 7 метрів.? Ігрова поверхня повинна бути рівномірно і досить освітлена. Джерела світла повинні перебувати там, де вони не заважатимуть зору гравців.
В баскетбол грають дві команди від кожної з яких на майданчику одночасно присутньо п'ять гравців.
Мета кожної команди в баскетболі - закинути м'яч у кошик суперника і перешкодити іншій команді оволодіти м'ячем і закинути його в корзину своєї команди.
М'ячем грають тільки руками. Бігти з м'ячем, не вдаривши їм в підлогу, навмисно бити по ньому ногою, блокувати будь-якою частиною ноги або бити по ньому кулаком є порушенням.
Переможцем в баскетболі стає команда, яка після закінчення ігрового часу набрала більшу кількість очок.
При рівному рахунку після закінчення основного часу матчу призначається овертайм (зазвичай п'ять хвилин додаткового часу).
  У разі, якщо і після його закінчення рахунок буде рівний, призначається другий, третій овертайм і т. д., до тих пір, поки не буде виявлено переможця матчу.
За одне попадання м'яча в кільце може бути зарахована різна кількість очок:
1 очко - кидок зі штрафної лінії
2 очки - кидок з середньої або близької дистанції (ближче трехочковой лінії)
3 очки - кидок через трехочковой лінії на відстані 6м 75см
Гра офіційно починається спірним кидком в центральному колі , коли м'яч правильно відбитий одним із спірних .
Матч складається з чотирьох періодів по десять хвилин з перервами по дві хвилини.
 Тривалість перерви між другою і третьою чвертями гри - п'ятнадцять хвилин. Після великої перерви команди повинні помінятися корзинами

Гра складається з двох (2 ) половин по двадцять хвилин кожна , або чотирьох ( 4 ) періодів ( чвертей ) по дванадцять ( 12 ) хвилин , кожен з перервами по дві ( 2 ) хвилини між першим і другим періодами і між третім і четвертим періодами.
Порушення
аут - м'яч іде за межі ігрового майданчика;
пробіжка - гравець, контролюючий «живий» м'яч, здійснює переміщення ніг понад обмеження, встановленого правилами
порушення ведення м'яча, що включає в себе пронос м'яча, подвійне ведення;
три секунди - гравець нападу перебуває в зоні штрафного кидка більше трьох секунд в той час, коли його команда володіє м'ячем у зоні нападу;
п'ять секунд - гравець при виконанні вкидання не розлучається з м'ячем протягом п'яти секунд;
вісім секунд - команда, що володіє м'ячем із зони захисту не вивела його в зону нападу за вісім секунд;
порушення повернення м'яча в зону захисту (зона) - команда, що володіє м'ячем у зоні нападу перевела його в зону захисту.
Фоли
Фол - це недотримання правил, викликане персональним контактом або неспортивною поведінкою.
Види фолів:
персональний;
технічний;
неспортивний;
дискваліфікуючий.
Гравець, який отримав 5 фолів в матчі, повинен покинути ігровий майданчик і не може приймати участь у матчі (але при цьому йому дозволяється залишитися на лаві запасних). Гравець, який отримав дискваліфікуючий фол повинен залишити місце проведення матчу.
Основні елементи гри
Ведення м'яча - один з основних технічних елементів баскетболу. Правильне, технічно грамотне ведення м'яча - фундамент для стабільного контролю за ним, основа індивідуального обігравання суперника.
Ведення розрізняють за основними способами:
високе швидкісне ведення (високий відскік м'яча від підлоги, кут згинання ніг в колінах - 135-160).
низьке ведення з приховуванням м'яча (низький відскок м'яча від підлоги, кут згинання ніг в колінах - 90-120 ").
комбіноване ведення.
Передача м'яча-найголовніший елемент у грі розігруючого захисника.
  Уміння правильно і точно передати м'яч - основа чіткого, цілеспрямованого взаємодії баскетболістів у грі.
Основні способи передач:
-пас від грудей,
-пас від плеча,
-пас за голови,
-паси знизу, збоку, з рук в руки та ін.
Підбір - найважливіший елемент при грі в баскетбол, при якому гравець опановує м'ячем після невдалої спроби 2-х або 3-х очкового кидка.
Розрізняють декілька видів підбирань:
підбір у нападі, на чужому щиті
підбір у захисті, на своєму щиті
колективний підбір
Для успішного підбору гравцеві необхідно загороджувати шлях суперника до кільця з метою виграшу підбирання. Найбільш відомими гравцями які досягли успіху у підборах є - Ларрі Берд, Бен Уоллес, Денніс Родман.
Перехват м’яча
- (Англ. steal) - у баскетболі дії гравця оборони по заволодінню м'ячем.
  Перехоплення м'яча виконується при кидку або передачі гравців атаки.
Після перехоплення м'яча захищає команда переходить у швидкий прорив і набирає «легкі» очки.
Перехват м’яча при передачі
Якщо нападник чекає м'яч на місці, то перехопити його порівняно неважко: слід ловити м'яч двома руками в стрибку після ривка.
Якщо нападник швидко виходить на м'яч, захиснику потрібно на короткій відстані випередити суперника.
Плечем і руками він відрізає прямий шлях суперника до м'яча і опановує ним.
Перехват м’яча при веденні
Якщо нападник веде м'яч дуже високо і не прикриває корпусом, то перехопити його порівняно неважко: слід вибити м'яч двома руками після ривка.
Для ефективного перехоплення гравцеві необхідно зайняти позицію на можливому шляху передачі суперника. В основному, перехоплення прерогатива задньої лінії команди
Виривання і вибивання м'яча:
Цими прийомами користуються для оволодіння м'ячем , який погано укритий противником .
Виривання : Зближується з противником , гравець накладає праву руку на м'яч зверху , а ліву знизу. Захопивши м'яч таким чином , захисник різко тягне його до себе з одночасним поворотом тулуба вперед- вліво.
Вибивання : Вибивання м'яча у гравця стоїть на місці - захисник повинен зробити несподіваний випад вперед до нападаючого і різким (зверху чи знизу) короткі рухом ребром кисті , з щільно притиснутими пальцями , вибиває м'яч.
 Вибивання м'яча при веденні : Захисник набирає таку ж швидкість як і нападаючий , і випередивши ритм ведення вибиває м'яч найближчій до суперника рукою в момент прийому м'яча , що відскочив від майданчика.

Блокшот
-англ. blocked shot - заблокований кидок) - баскетбольний термін, що означає ситуацію, коли гравець захисту блокує за правилами кидок суперника.
Основними блокуючими гравцями є гравці передньої лінії - центрові і важкі форварди.
Однак гравці інших позицій, що мають гарний стрибок і координацію, найчастіше стають кращими в даному показнику.
Виявляється, що в баскетбол зовсім і не так складно грати. І зовсім неважливо високий ти чи низький, товстий або худий. Головне, що баскетбол - це виняткове феєричне видовище, в якому може брати участь кожен!
Дані для цього дослідження були зібрані за допомогою електронної системи нагляду за травмами РФ .
Дослідження показало , що найбільш поширеними травмами були розтягування м'язів і зв'язок нижніх кінцівок ( 30 %), особливо гомілковостопного суглоба ( 24 %) , а також переломи і вивихи верхніх і нижніх кінцівок ( 26 %) , зокрема пальців ( 8 %). Підлітки у віці від 15 до 19 років частіше , ніж молодші спортсмени піддавалися растяжениям м'язів і зв'язок , а також саден і розсіченнями . У дітей у віці 10-14 років частіше діагностували травми головного мозку , ніж у спортсменів у віці 19 років. Хлопчики частіше отримували порізи , переломи і вивихи , а травми головного мозку і пошкодження колінного суглоба частіше зустрічалися серед дівчаток.
Найбільш поширені травми при грі в баскетбол.
           Фізичні якості
При грі в баскетбол розвиваються життєво важливі для людини фізичні якості:
  швидкісні, швидкісно-силових і координаційних здібностей, гнучкості та витривалості.
  У роботу залучаються практично всі функціональні системи його організму, включаються основні механізми енергозабезпечення.
Досягнення спортивного результату вимагає від граючих цілеспрямованості, наполегливості, рішучості, сміливості, впевненості в собі.
Дякуємо за увагу!


title: Презентація на тему «Верховна Рада України» (варіант 2)

text:
Верховна Рада України
Презентація на тему:
Виконала учениця 10-А класу
Федорова Анастасія
Верхо́вна Ра́да Украї́ни (ВРУ)  — єдиний законодавчий орган державної влади України, який має колегіальну будову і складається з чотирьохсот п'ятдесяти народних депутатів України, обраних строком на п'ять років на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.
Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади, що уповноважений приймати закони.
Законодавча влада в Україні. Верховна Рада України в системі державних органів.
У системі розподілу влади обов'язковою складовою є законодавчий орган, який з додержанням спеціальної процедури приймає найважливіші юридичні акти, що мають вищу юридичну силу, — закони (звідси й назва — законодавча влада). Загальна традиційна назва таких органів — парламент.Головним завданням парламенту будь-якої країни є створення і вдосконалення законів. Законодавча влада затверджує бюджет (тобто прибутки і видатки держави), контролює його виконання, має право контролю за діяльністю уряду. Характерними рисами діяльності парламентів є те, що вони формуються шляхом виборів, працюють на постійній основі протягом певного визначеного законом часу. Свої рішення парламенти приймають колегіально, шляхом голосування.Законодавча влада – це гілка державної влади, функцією якої є законотворча діяльність.Єдиним органом законодавчої влади в Україні є Верховна Рада України. Лише вона може виступати від імені народу.
Порядок формування Верховної Ради України.
Конституційний склад Верховної Ради України — чотириста п'ятдесят народних депутатів України, які обираються на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування строком на чотири роки.Народні депутати України здійснюють свої повноваження на постійній основі. Вони не можуть бути на державній службі або мати інший представницький мандат. Їм гарантовано депутатську недоторканність. Чергові вибори до Верховної Ради України відбуваються в останню неділю березня четвертого року повноважень Верховної Ради України.
Верховна Рада України працює сесійно. Верховна Рада є повноважною за умови обрання не менш як двох третин від її конституційного складу. Вона збирається на першу сесію не пізніше, ніж на тридцятий день після офіційного оголошення результатів виборів.
Перше засідання Верховної Ради України відкриває найстарший депутат. Чергові сесії Верховної Ради України починаються першого вівторка лютого і першого вівторка вересня кожного року. Позачергові сесії Верховної Ради, із зазначенням порядку денного, скликаються Головою Верховної Ради України на вимогу не менш як третини народних депутатів України.
Верховна Рада обирає зі свого складу Голову Верховної Ради України, Першого заступника і заступника Голови Верховної Ради України та може відкликати Їх.Голова Верховної Ради України:1) веде засідання Верховної Ради України;2) організовує підготовку питань до розгляду на засіданнях Верховної Ради України;3) підписує акти, прийняті Верховною Радою України;4) представляє Верховну Раду України в зносинах з іншими органами державної влади України та органами влади інших держав;5) організовує роботу апарату Верховної Ради України.
Народний депутат України

Народним депутатом України може бути громадянин України, який на день виборів досяг 21 року, має право голосу і проживає в Україні протягом останніх п’яти років.Не може бути обраним до Верховної ради України громадянин, який має судимість за вчинення умисного злочину, якщо ця судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку.Повноваження депутатів України визначаються Конституцією та законами України.
Організація роботи Верховної Ради України
Порядок роботи Верховної Ради України, її органів та посадових осіб визначається Конституцією України, Регламентом Верховної Ради, законами «Про комітети Верховної Ради» від 4 квітня 1995 р. та «Про статус народного депутата» від 17 листопада 1992 р. в редакції закону від 22 березня 2001 р.
Перше засідання відкриває найстарший за віком народний депутат. Для ведення першої сесії Верховна Рада обирає Президію сесії, тимчасову лічильну і мандатну комісії.
Президія сесії визначає головуючого на кожне засідання Верховної Ради, організовує роботу парламенту та підписує прийняті акти до обрання Голови Верховної Ради. З обранням Голови Верховної Ради Президія сесії припиняє свою діяльність.

Лічильна комісія організовує підведення підсумків голосування.

Мандатна комісія перевіряє законність повноважень народних депутатів. Повноваження народних депутатів визнаються шляхом голосування.
Сесії Верховної Ради можуть бути:
-    чергові, які починаються першого вівторка лютого і першого вівторка вересня кожного року;
-    позачергові, які скликаються Головою Верховної Ради на вимогу не менш як третини народних депутатів від конституційного складу Верховної Ради або на вимогу Президента України;
-    у разі введення воєнного або надзвичайного стану Верховна Рада збирається у дводенний строк без скликання.
Сесії проводяться у формі пленарних засідань Верховної Ради, засідань комітетів, тимчасових спеціальних та тимчасових слідчих комісій.
Засідання Верховної Ради проводяться, як правило, відкрито. За рішенням більшості від конституційного складу Верховна Рада може проводити закриті засідання. Рішення Верховної Ради приймаються виключно на її пленарних засіданнях шляхом особистого голосування народних депутатів у звичайному чи поіменному режимі.
Верховна Рада України працює сесійно, тобто основними організаційно-правовими формами діяльності Верховної Ради є сесії та засідання.
Повноваження Верховної Ради України
Верховна Рада має право внести зміни до Конституції України, визначити Всеукраїнський референдум про зміну території України. Найважливішим завданням Верховної Ради є прийняття законів нашої країни. Саме законами визначаються норми життя України — права, свободи і обов'язки людини, питання громадянства, національні і мовні питання, загальні засади зовнішньо-політичної діяльності, місцевого самоврядування, судоустрою, кримінального, цивільного і адміністративного законодавства. Закони України визначають порядок охорони кордону, теріторіальний устрій України, організацію і порядок діяльності Верховної Ради, статус народних депутатів.
Тільки Верховна Рада може впроваджувати податки, визначати порядок направлення українських військових підрозділів до інших країн чи, навпаки, перебування іноземних військ на території України Згідно із законами України встановлюють військові і спеціальні звання (дипломатів, прокурорів, державних службовців тощо), державні нагороди, оголошують амністію, запроваджують державні символи.Крім законодавчих, Верховна Рада виконує й інші важливі функції, зокрема визначає основні засади внутрішньої і зовнішньої політики України, призначає вибори Президента, затверджує чисельність і структуру Збройних Сил, дає згоду на обов'язковість для України міжнародних угод (ратифікація) чи анулює їх (цю дію називають денонсацією).
Особливу увагу в Конституції приділено прийняттю державного бюджету України. Бюджет — це документ, в якому визначено всі прибутки і видатки держави на рік. Від нього залежать стан господарства і рівень життя кожного громадянина країни. Державний бюджет України Верховна Рада затверджує щорічно. Готує бюджет Кабінет міністрів, він звітує перед Верховною Радою про його виконання.Для контролю за виконанням бюджету створено спеціальний орган — Рахункову палату.Важливим завданням, покладеним на парламент України, є участь у формуванні судової влади — призначення третини суддів Конституційного Суду, обрання інших суддів безстроково.
Дякую за  увагу!


title: Презентація на тему «Українська діаспора в США та Канаді»

text:
Українська діаспора в США та Канаді
Де тільки немає сьогодні наших земляків та їхніх численних нащадків. Історичні крутозлами розсіяли їх по всьому світу. Українці є громадянами кількох десятків країн на різних континентах: у Південній і Північній Америці (тут мешкає понад 75 відсотків від загальної кількості українців далекого зарубіжжя), в Австралії, Європі, Азії, Африці. В умовах багатоетнічного оточення вони зберігають у своєму середовищі українську мову, народні звичаї, культурні, мистецькі, побутові традиції та свою національну самобутність.
Канада.
Масове переселення українців до Канади почалося наприкінці XIX ст. Історично українська етнічна група - одна з найбільших етнічних меншин. За даними перепису 1981 p., 529615 осіб оголосили своїм єдиним походженням українське, 225365 осіб назвали себе українцями за національною приналежністю одного з батьків. Отже, разом 754980 осіб. Обидві ці групи становили 31 відсоток усього канадського населення, що поставило українців на п'яте місце. Кількісно їх переважають лише британці (англійці, шотландці, валлійці, ірландці разом узяті), французи, німці та італійці.
Українців можна бачити на високих посадах у сферах бізнесу, юриспруденції, масової інформації та інших галузях. Останніми роками деякі українці удостоїлися найпрестижніших призначень, серед них Роман Гнатишин, який певний час був генерал-губернатором Канади.
Канадські українці досягли великих успіхів у канадійському суспільстві. М.Стар (Старчевський) у післявоєнні роки був міністром праці, Н.Кафік - міністром у справах багатокультурності, сенаторами та міністрами були Д.Кларк, В.Уолл, Д.Гнатишин, П.Юзик, Д.Івасів, М.Білих. Рамон Гнатишин з провінції Саскачеван став генерал-губернатором Канади.
М.Стар (Старчевський)
Д.Гнатишин
Рамон Гнатишин
США.
Відкриття Нового Світу відразу ж породило в європейців потяг до американського континенту. Є достовірні факти, що українські поселенці були у складі Північної армії під час громадянської війни. В історію США увійшов генерал Василь Турчин, який командував однією з бригад, за свою відвагу і муж-ність дістав прізвисько "Грізний козак".
Лише у Сполучених Штатах Америки українська етнічна група, за неофіційними даними - публікаціями американських учених, - налічує близько двох мільйонів чоловік. Це становить майже один відсоток населення країни. Українці за численністю посідають 21-ше місце серед усіх етнічних груп цієї багатонаціональної держави.

Українська діаспора Америки надзвичайно сильно зорганізована. З 1893 р. у США виходить одна з "найстарших" газет - "Свобода" (нині - тижневик). Сьогодні у США працюють численні українські ЗМІ, видавництва, музеї, архіви, церкви, школи українознавства.
У 1915 р. створена Федерація українців Америки, яка вже у 1916 р. була прийнята в Конгресі і президентом США. Тут діє ряд відомих організацій українців зарубіжжя, зокрема "Український народний союз", "Український конґресовий комітет Америки", "Злучений українсько-американський допомоговий комітет", "Наукове Товариство ім. Шевченка в Америці", "Українська вільна академія наук", є молодіжні, ветеранські, фахові (напр., лікарів, інженерів, істориків) організації
Авторитет деяких науковців-українців у США дуже високий, напр., Ю.Шевельова, О.Пріцака, Т.Сунчака, Р.Шпорлюка, І.Коропецького, Я.Білінського, Б.Винара, Б.Футея та ін. Фізик Ю.Кістяківський з Києва став одним з батьків американської ядерної бомби, був радником Д.Ейзенхауера. Авіаконструктор І.Сікорський найбільші свої досягнення у вертольотобудуванні зробив саме в США. Харків'янин С.Кузнець - відомий економіст, лауреат Нобелівської премії. Одесит Г.Гамов - родоначальник американської астрофізики та космології. Ф.Добжанський з Поділля - основоположник американської генетики. Українці досягли значних результатів у галузі вивчення космосу - серед них є і астронавти, і дослідники, вчені. Директор американського інституту аеронавтики та астронавтики - М.Яримович, президент корпорації супутників зв'язку - Й.Чарик
У кожній галузі науки були й інші українські вчені, які залишили важливий слід у науці.
У галузі природничих і технічних наук:
Степан Тимошенко (1878-1972; уродженець нинішньої Чернігівської області) – засновник теорії опору матеріалів.
Ігор Сікорський (1889-1972; народився в Києві) – всесвітньовизнаний «батько» вертольотів.
Отто Струве (1897-1963; походженням з Харкова) – першовідкривач міжастральної субстанції в фізиці зоряних атмосфер.
Юрій (Джордж) Кістяковський (1900-1982; народився в Києві) – співучасник процесу виробництва ядерної зброї та  спеціальний помічник президента США Д. Ейзенхауера.
Олександр Смакула (1900-1982; уродженець Галичини) – здобув всесвітню славу за дослідження в області антирефлексійного покриття лінз.
Георгій Гамов (1904-1964; народився в Одесі) – піонер у галузі квантової теорії і космології, отримав світове визнання за розробку теорії Великого Вибуху (походження Всесвіту).
Микола (Нік) Голоняк (народився в 1928 р., син іммігрантів з словацької Лемківщини) – пошанований різноманітними державними та академічними нагородами за досягнення в промисловому розвитку США.
Гайді-Марія (Гайдема́рі) Стефанишин-Пайпер (народилася в 1963 р., дочка іммігрантів з Галичини) – перша українська жінка-космонавт НАСА, яка побувала у космосі в 2006 р.
Михайло Яримович (1933 року народежння, вихідець з українського Підляшшя) – астронавт, один із керівників НАСА, президент Міжнародної Академії Астронавтики (яка об´єднує більше тисячі видатних наукових співробітників з усіх куточків світу)
Президент підрозділу наукових досліджень НАТО, іноземний член Національної Академії наук України, активний учасник українського громадського життя в США, зокрема, керівник студентської секції Товариства Українських Інженерів Америки.
У сфері мистецтва:
Яків Гніздовський (1915-1985; вихідець з Тернопіля) – відомий художник, графік, кераміст, мистецтвознавець.
Олександр Архипенко (1887-1964; народився в Києві) – світової слави художник, скульптор, винахідник і експериментатор (сконструював, зокрема,  особливий механізм – архипентуру).
Василь Авраменко (1895-1981; село Стеблів, Черкаської області) – хореограф, актор. У Північній Америці його називають «батьком українського танцю».
Володимир Палагнюк (знаний в США як Джек Паланс) (1919-2006; син українських емігрантів) – кіноактор, володар «Оскару» (1991).

У сфері політики і економіки:
Терпелюк Петро – дипломат, посол США в Люксембурзі, спеціаліст в галузі економіки міжнародних відносин, засновник консалтингової фірми "Терпелюк і партнери».
Барт Ступак (1952 р. народився в родині українських іммігрантів) – державний діяч, доктор юридичних наук, член Демократичної партії, член Палати представників Конгресу США.
Осип Мороз (народився 1926 р. у м.Підгайці, Тернопільська область) – доктор економічних наук, кібернетик, аналітик, член Світової асоціації футурологів, автор книги "Модерна нація: українець у часі і просторі".
Богдан Футей (народився 1939 р. у с.Бучач, Тернопільська область) – суддя федерального суду в США, доктор юридичних наук, член Американської колегії адвокатів та Української Асоціації юристів Америки, консультант Міжнародного фонду виборчих систем.

Адріан Сливоцький (1951 р. народився в сім’ї українських іммігрантів з Івано-Франківщини) – економіст, автор світових бестселерів з питань стратегічного управління, один з найбільш впливових вчених сучасного менеджменту, автор численних фундаментальних праць у галузі стратегічного планування бізнесу, зокрема найбільш відомої в світі праці "Міграція капіталу".
Юрій Шевельов (1908-2002; уродженець Харкова) – лінгвіст, літературознавець, громадський діяч. Професор в університетах Гарварда, Колумбії, Швеції, Українського Вільного Університету (Мюнхен, ФРН), іноземний член Національної Академії наук України (1991). Автор 17 книг, фундаментальних наукових праць: «Передісторія слов'янства: історична фонологія слов'янських мов" (1965), «Історична фонологія української мови» (1979), «Нарис сучасної української мови». Активний учасник в науковому та культурному житті української діаспори – віце-президент Асоціації українських письменників «Мистецький український рух", головний редактор журналу "Сучасність", член Американського лінгвістичного товариства, Інституту Мистецтв і Наук.
Феодосій Добжанський (1900-1975; уродженець м.Немирів, Вінницька область) – біолог-генетик, зоолог, ентомолог, еволюціоніст, основоположник американської популяційної генетики, за свої наукові дослідження нагороджений 9 медалями пошани, почесний член 20 університетів світу. Вчений був наставником для своїх численних послідовників, у тому числі таких  генетики-еволюціоністи Wolles, J.Mur, R.Levontin, F.Aralu, D.Marinkovich, K.Krymbas, E.Beziger. Науковець ніколи не забував про Україну, допомогав українським вченим, пристрасно цікавився життям на батьківщині.
Як в ніякій іншій країні світу, у США добре розвинена система українських організацій: громадських, релігійних, культурних, освітніх, молодіжних, жіночих, кожна з яких може стати предметом окремого дослідження і популяризації серед широкого загалу – як українського, так і світового.


Презентація на тему «Моє місто»


title: Презентація на тему «Шарль Перро»

text:
Шарль перро
(1628 — 1703)
Известный
французский
писатель-сказочник,
поэт и критик.
Шарль Перро
12 января 1628 –
                16 мая 1703
французский поэт и
критик.
 Ныне известный в
основном как автор
«Сказок матушки Гусыни»
Биография
Родился Шарль Перро 12 января 1628 года в семье судьи Парижского парламента Пьера Перро и был младшим из его семи детей.
Шарль Перро был известен как поэт и публицист, сановник и академик. Член Французской академии с 1671.
 Свои сказки Перро начал писать в 65 лет и
     издавал их под именем своего 19-летнего сына      Перро  д‘Арманкура, пытаясь уберечь свою уже      сложившуюся  репутацию от обвинений в работе      с "низким" жанром.
Сын Перро, прибавивший к своей фамилии
название купленного отцом замка Арманкур, пытался устроиться
секретарем к «Мадемуазель» (племяннице короля, принцессе
Орлеанской), которой и была посвящена книга.
Первые публикации
Первыми он опубликовал сказки “Гризельда”, “Смешные желания”, “Ослиная шкура” - в 1691 году.
Творчество
Славу ему принес опубликованный в
 1697 году сборник «Сказки моей  матушки Гусыни, или Истории и сказки  былых времён с поучениями», очень понравились парижанам, и в лавке Клода  Барбена каждый день продавалось по 20-30, а иногда и по 50 книжек в день.
Это был действительно успех!
А вскоре и вся Европа влюбилась в героев сказок
Шарля Перро.
Сказки Шарля Перро
По сюжетам Перро созданы оперы
«Золушка» Россини, «Замок герцога
Синяя Борода» Бартока, балеты
«Спящая красавица» Чайковского и
«Золушка» Прокофьева.
Список произведений
1. Стены Трои, или Происхождение бурлеска – поэма в стихах

2. Век Людовика Великого – поэма про короля Франции

3. Параллели между древними и новыми в вопросах искусства и наук

4. Великие люди Франции – сборник биографий

5. Сказки матушки гусыни - сборник сказок

6. Мемуары - последнее произведение Шарля Перро

Когда Перро писал, то хорошо представлял
себе место,  где происходит  действие сказки.
Часто это были реально существующие
места.
Например, замок Юссе,
который стоит на реке  Луаре
во  Франции, Перро
использовал  в своей сказке
«Спящая красавица».

                  Его белые башни,
               возвышающиеся над
                  дремучим лесом
                привлекали Перро
                 своим сказочным
                             видом.
А в сказке  «Красная шапочка»
Перро описал своё родное село
Вири, с речкой и лесом, в
котором водились волки.
 И  даже  сама девочка по имени
Красная шапочка похожа  на
детей, с которыми  играл в
детстве Шарль Перро.
За образом кровожадного людоеда и
женоненависника из сказки «Синяя борода»
скрывается реальный прототип –
маршал Франции Жиль де Ре, который жил во времена Шарля Перро.
Рике с хохолком
Французская литературная сказка, написанная Шарлем Перро. В ней рассказывается о похожем на гнома принце с хохолком волос на голове, способном дарить ум той, кого он полюбит. Сказка была впервые напечатана в 1697 году Барбеном в Париже в сборнике Перро из восьми сказок, называвшемся «Сказки моей матушки Гусыни, или Истории и сказки былых времён с поучениями».
Последние годы жизни Шарля перро
В мемуарах, которые были написаны за пару месяцев до его смерти, Шарль не упоминает о том, кто был автором сказок, а точнее литературной записи. Они были изданы только в 1909 году, а спустя двадцать лет после смерти сказочника, литература и академика, в типографии 1724 года книжки "Сказки матушки Гусыни", которая стала, кстати, вмиг бестселлером, авторство в первый раз было удостоено лишь Шарлю Перро. Словом, биография Шарля Перро богата многими "белыми пятнами". Судьба жизни самого Шарля и его необыкновенных сказок, которые написаны в соавторстве с его сыном, впервые в нашей стране были подробно изложены в произведении Сергея Бойко под названием "Шарль Перро".

Великий сказочник Шарль Перро умер в 1703 году.
Экранизации произведений Шарля Перро
З
Золушка (мультфильм, 1950)
Золушка (мюзикл)
Золушка (фильм, 1898)
Золушка (фильм, 1947)
Золушка (фильм, 2015)
К Кот в сапогах (мультфильм, 1968)
Кот в сапогах (мультфильм, 1995)
М
Малефисента (фильм)
П
Петя и Красная Шапочка
Про Красную Шапочку
С
Сказки старого волшебника
Спящая красавица (мультфильм)
Х
Хрустальный башмачок (фильм, 1955)
Скульптура шарлю перро
Скульптура Шарлю Перро в городе Париже


title: Презентація на тему «Культура Японії» (варіант 1)

text:
Культура Японії
Ніколенко Анастасії

Зміст
введенняІсторія культури ЯпоніїЯпонська мова і писемністьлітератураОбразотворче мистецтвотеатркінематографархітектураОдягНаціональна кухняСпортРелігіяТрадиції, звичаї, етикет

Введення
Культура Японії склалася в результаті історичного процесу, що почався з переселення предків японського народу на японський архіпелаг з материка і зародження культури періоду Дзьомон . Сучасна японська культура випробувала сильний вплив країн Азії ( особливо Китаю та Кореї ) , Європи і Північної Америки.Однією з особливостей японської культури є її довгий розвиток в період повної ізоляції країни (політика сакоку ) від решти всього світу в період правління сьогунату Токугави , що тривала до середини XIX століття - початку періоду Мейдзі.На культуру і менталітет японців великий вплив зробило ізольоване територіальне положення країни , географічні і кліматичні особливості , а також особливі природні явища ( часті землетруси і тайфуни ) , що виразилося у своєрідному відношенні японців до природи як до живого створення . Уміння захоплюватися сьогочасної красою природи , як особливість національного характеру японця , полягало у багатьох видах мистецтва Японії.

Исторія культури Японії
Дзьомон ( 10 тис. років до н . Е. . - 300 до н . Е. . ) - Перші зразки кераміки , прикраси та жіночі фігурки догуЯйої ( 300 до н . Е. . - 300 н . Е. . ) - Перехід до землеробства , поливне рисівництво , вироби з бронзи і заліза , дзвони дотакуЯмато :- Кофун (IV століття н . Е. . - VI століття н . Е. . ) - Поширення культури курганів , скульптури ханива , зародження стародавнього синтоїзму і пов'язаних з ним культів
- Асука ( 593-710 ) - запозичення зразків китайської культури , реформи Тайка , створення кодексів законів- Нара ( 710-794 ) - проникнення в країну конфуціанства , даосизму і буддизму , створення літературних творів « Кодзікі » , « Ніхон Секі » , « Манйосю » , « Кайфусо »

Исторія культури Японії
Хейан (794-1185) - початок використання складових азбук хірагани і катакани, будівництво святині Іцукусіма , створення « Повісті про Гендзі » , виникнення стилю в живописі ямато-еКамакура (1185-1333) - формування самурайського стануМуромати (1333-1568) - виникнення театру алеСенгоку (1467-1568) - проникнення в країну християнстваАдзуті - Момояма (1568-1600)Едо (1600-1868) - встановлення диктатури Токугава , політика сакоку , придушення християнства і падіння сьогунату , зародження театру кабукі і стилю Укійо-еМейдзі (1868-1912) - кінець періоду самоізоляції , початок капіталістичного шляху розвитку , зародження японського кінематографаТайсе (1912-1926)Сева (1926-1989)

Японська мові та письменість
Японська мова завжди був важливою складовою японської культури. Переважна частина населення країни розмовляє японською мовою. Японський є агглютінатівним мовою і характеризується складною системою написання, що складається з трьох різних типів знаків - китайські символи кандзі, складові абетки хірагана і катакана.

Найдавніша відома форма японської мови носить назву старояпонского мову, вона склалася шляхом запозичення китайської писемності та системи ієрогліфів і використовувалася аж до початку періоду Хейан. У процесі подальшого розвитку японської мови, званого потім класичним японським мовою або пізнім старояпонского, були додані нові способи письма - дві складові абетки хірагана і катакана, що призвело до суттєвого розвитку японського літературної мови та бурхливому розквіту японської літератури.
Японська мові та письменість

У сучасній японській мові досить високий відсоток займають слова , запозичені з інших мов (так звані гайрайго ) . Японські імена записуються за допомогою кандзі , складаються з прізвища та імені , прізвище вказується спочатку .Японська мова вважається одним з найскладніших для вивчення. Для транслітерації японських ієрогліфів використовуються різні системи , найбільш поширеними є ромадзі ( латинська транслітерація ) і система Поліванова ( запис японських слів кирилицею) . Деякі слова в російській мові були запозичені з японської мови , наприклад , цунамі , суші , караоке , самурай і т. д.
Японська мові та письменість

Література
Довгий час японська література відчувала вплив Китаю , літературні твори також створювалися китайською мовою.Першими письмовими пам'ятками вважаються збори японських міфів і легенд « Кодзікі » (« Записи про діяння давнини » ) та історична хроніка « Ніхон Сьокі » (« Записані пензлем аннали Японії » або « Ніхонгі » - « Аннали Японії » ), створені під час періоду Нара (VII - VIII століттях) . Обидва твори були написані китайською мовою , але зі змінами для передачі японських імен богів та інших слів. У цей же період були створені поетичні антології « Манйосю » (яп.万 叶 集, «Збори міріад листя » , 759 ) і « Кайфусо » (яп.懐 风 藻) ( 751 ) .
Слово «японська мова» японською

Література
Японська містична проза XVII-XIX столітьЗвід законів Тайхоре«Повість про Гендзі» (Мурасаки Сикибу)Сказання про ЕсицунеТрилогія культових японських романів жахів "Дзвінок", "Спіраль", "Народження".Широко відомі і за межами Японії види поетичних форм хайку (яп. 俳 句), вака (яп. 和 歌 «японська пісня») і різновид останньої танка (яп. 短歌 «коротка пісня»).
Абе Кобо (1924-1993)японський письменник ( "Жінка в пісках " , "Чуже обличчя " , "Людина- ящик" ) .Рюноске Акутагава (1892-1927)японський письменник , автор новел " Расемон " , "Ніс" .Самогубство по- японськиХитається очерет вітром безумстваЯсунарі Кавабата (1899-1962)японський письменник , лауреат Нобелівської премії з літератури 1968 року.Рохан Коду (1867-1947)японський письменник.Юкіо Місіма ( Хіраока Кімітаке ) ( 1925-1970 )японський письменник.
Дзюн'їтіро Танідзакі (1886-1965)японський письменник , один з видних представників літературного угруповання " тамбіха " (" естети " ) .Сімей Фтабатея ( Хасегава Тацуноске ) ( 1864-1909 )японський письменник , зачинатель японського критичного реалізму і сучасної літературної мови .Біме Ямада (1868-1910)японський письменник , філолог .
Кафу Нагаї (1879-1959)японський письменник , член Японської академії мистецтв .Дещо Одзаки (1867-1903)японський письменник.

Японські письменники

Образотворче мистецтво. Живопис
Японська живопис (яп. 絵 画 Кайга, «картина, малюнок») - один з найбільш древніх і вишуканих з японських видів мистецтв, характеризується широким розмаїттям жанрів і стилів.Для японського живопису, як і для літератури, характерно відведення провідного місця природі і зображення її як носійки божественного начала.
Починаючи з X століття в японського живопису виділяють напрямок ямато-е, картини являють собою горизонтальні сувої, якими ілюстрували літературні твори. У XIV столітті розвивається стиль сумі-е (монохромна акварель), а в першій половині XVII століття художники починають друкувати Укійо-е - гравюри на дереві, що зображували гейш, популярних акторів театру кабукі і пейзажі. Вплив популярності гравюр Укійо-е на європейське мистецтво XVIII століття називають японизма.

Образотворче мистецтво. Живопис

Образотворче мистецтво. Живопис

У Японії каліграфія вважається одним з видів мистецтв і носить назву сьодо (яп. 书 道 «шлях письма»). Нарівні з малюванням каліграфія викладається в школах.Мистецтво каліграфії було завезено до Японії разом з китайською писемністю. У давнину в Японії ознакою культурної людини вважалося володіння мистецтвом каліграфії. Існує кілька різних стилів написання ієрогліфів. Вдосконаленням стилів написання ієрогліфів займалися буддійські ченці.
Образотворче мистецтво. Каліграфія

Образотворче мистецтво. Скульптура
Найдавнішим з видів мистецтв Японії є скульптура. Починаючи з епохи Дзьомон виготовлялися різноманітні керамічні вироби (посуд), також відомі глиняні фігурки-ідоли догу.В епоху Кофун на могилах встановлювалися ханива - скульптури з обпаленої глини, спочатку простих циліндричних форм, а потім складніші - у вигляді людей, тварин чи птахів.

Образотворче мистецтво. Скульптура
Історія скульптури в Японії пов'язана з появою в країні буддизму. Традиційна японська скульптура - це найчастіше статуї буддистських релігійних понять ( татхагата , бодхисаттва та ін ) Одна з найдавніших скульптур в Японії - дерев'яна статуя будди Амитабхи в храмі Дзенків - джі . У період Нара буддистські статуї створювалися державними фахівцями - скульпторами .В якості основного матеріалу для скульптур (як і в японській архітектурі ) використовувалося дерево . Статуї часто покривали лаком , позолачівалі або яскраво фарбували . Також в якості матеріалу для статуй використовувалася бронза або інші метали.

Театр
Одним з ранніх видів театру став театр але (яп. 能 але: «талант, майстерність»), склався в XIV-XV століттях, актори грали у масках і розкішних костюмах. Театр вважається «маскованих» драмою, але маски (о-моте) надягають лише Сіте і вакі. У XVII столітті склався один з найбільш відомих видів японського традиційного театру - кабукі (яп. 歌舞 伎 «пісня, танець, майстерність»), актори цього театру були виключно чоловіки, їхні обличчя були складним чином загримовані.Бунраку - театр маріонеток

Кінематограф
Перші японські кінострічки початку XX століття мали прості сюжети , кінематограф цього періоду розвивався під впливом театру , гра акторів була театральною , жіночі ролі виконувалися акторами -чоловіками , використовувалися театральні костюми і декорації. До появи звукового кіно демонстрацію фільмів супроводжував бенсі - живий виконавець , японський варіант тапера .Спочатку кінематограф вважався низьким мистецтвом , побутувала презирливе ставлення до людей , що займався кіно. Визнання і авторитет цей вид мистецтва отримав лише наприкінці 30 -х років минулого століття.

Кінематограф
У 50-ті - 60 - ті роки минулого століття припадає активний розвиток японського кінематографа. Ці роки вважаються «золотим віком» японського кінематографа. У 1950р було випущено 215 фільмів, а в 1960р - вже 547 фільмів. У цей період з'являються жанри історичного, політичного кіно , бойовики і фантастика , за кількістю випущених фільмів Японія займала одне з перших місць у світі. Відомі кінорежисери цього періоду - Акіра Куросава , Кендзі Мідзогуті , Сехей Імамура . Відомим за межами країни стає актор Тосіро Міфуне , що зіграв майже у всіх кінокартинах Куросави .Під час кризи кіноіндустрії 60 -х років популярними жанрами стають фільми про якудза і недорогі порнографічні фільми.У 1990 -х актор і режисер Такесі Кітано отримує широку популярність як в Японії так і за її межами.
Акіра Куросава
 Кендзі Мідзогуті
Сехей Імамура

Відомі кінорежисери
Тосіро
Міфуне
Такесі Кітано

Відомі актори

Архітектура
Японська архітектура має настільки ж довгу історію як будь-яка інша складова частина японської культури . Спочатку випробувавши сильний вплив китайської архітектури , японська архітектура розробила безліч відмінностей і власних підходів , притаманних лише Японії. Як приклади традиційної японської архітектури можна назвати храми , синтоїстські святилища і замки в Кіото і Нарі . В цілому , для японської архітектури характерне прагнення до простоти .Традиційні дерев'яні житлові будинки простих японців , звані минка (яп.民家) , максимально пристосовані до клімату країни. Мінка має каркасну конструкцію з несучою колоною в центрі будинку і розсувними дверима. В даний час минка збереглися тільки в сільській місцевості.
VII століття був відзначений бурхливим будівництвом буддійських храмів на території Японії. Святилище Ісе дзінгу , присвячене богині Аматерасу , - основна синтоїстська святиня Японії.Своєрідністю відрізнялися японські замки , служили не тільки для захисту своїх господарів від ворогів , а й символом влади. Назви двох замків ( Адзуті і Момояма ) дали назву періоду в історії Японії - Адзуті - Момояма . У початковому стані збереглося дуже небагато замків , багато середньовічні замки були зруйновані під час воєн , згоріли при пожежах , були розібрані за вказівкою уряду як пережиток феодального минулого , в XX столітті частина замків була відновлена.

Архітектура
Необхідність відбудовувати зруйновані будівлі після Другої світової війни дала стимул для розвитку японської архітектури. При цьому відбудовані заново міста сильно відрізнялися від довоєнних.Деякі сучасні архітектори, наприклад, Йосіо Танігучі і Тадао Андо, відомі тим, що широко використовують об'єднання традиційних японських і західних архітектурних впливів.

Архітектура

Одяг
В Японії можна зустріти два типи одягу - традиційну - вафуку (яп. 和服 японська одяг), і більш просту, повсякденних, за європейським зразком. Кімоно (яп. 着 物) - буквально перекладається «одяг, вбрання» - загальний термін для позначення будь-якого одягу, а у вузькому - різновид вафуку.-Юката - легке бавовняне кімоно-Обі - різні види поясів-Гета - дерев'яні сандалі-Мон - фамільний герб родини

Національна кухня
Японська кухня відома своїм упором на сезонність харчування , якість інгредієнтів і подачу страв. Основою японської кухні є рис. Слово гохан (яп.御 饭дослівно « варений рис » ) також може перекладається як « їжа» . Крім свого основного призначення як продукт харчування рис також служив своєрідною грошовою одиницею , в старовину рисом виплачувалися податки та платню . Японці використовують рис для приготування різноманітних страв , соусів і навіть напоїв ( саке , сетю , бакусю ) . Другим за значимістю продуктом харчування японців є риба. Японія займає четверте місце в світі по вживанню риби і морепродуктів на душу населення. Часто риба вживається в сирому або напівсирому вигляді , наприклад суші. Також дуже популярний в Японії соєвий сир ( тофу) .

Національна кухня
Для збереження їжі в умовах високої вологості її часто засолюють , зброджують або маринують , прикладами таких страв можуть служити натто , умебоси , Цукемоно і соєвий соус.У сучасній японській кухні можна легко знайти запозичення з китайської , корейської та тайської кухні . Деякі запозичені страви , наприклад рамен (китайська пшеничне локшина) , стають дуже популярними.Особливе місце в традиційній японській кухні займає японська чайна церемонія . Останнім часом японська кухня досить популярна за межами Японії , також внаслідок її низької калорійності вона вважається корисною для здоров'я.

Спорт
У Японії популярні бейсбол, футбол та інші ігри з м'ячем. Також традиційно популярні деякі види бойових мистецтв (дзюдо, кендо і карате).Боротьба сумо хоча і не є офіційним спортом в Японії, але на думку професійної асоціації сумо, вважається національним видом спорту.Кюдо («шлях лука») - стрільба з лукаАйкідо («шлях гармонійного духу»)
Дзюдо
кендо

Релігія
На ранньому етапі розвитку японського суспільства був широко поширений тотемізм . Із стародавніх японських релігійних вірувань сформувалися уявлення синто - основний релігії Японії. Синтоїзм (або синто ) дослівно можна перекласти як «шлях безлічі ками ( богів )»). Основу цієї течії складає поклоніння силам природи. Згідно з уявленнями синто сонце, дерева , гори , камені і природні явища є камі (або микото ) і наділені душею , їм поклоняються в спеціально побудованих для цієї мети храмах. Важливою особливістю синтоїзму є культ предків.

Релігія
Стародавні японці вважали, що японські острови і люди, що населяли їх, були створені ками, що знайшло своє відображення в японській міфології. З цими уявленнями пов'язаний також культ імператора - вважалося, що імператорська сім'я походила від богів-творців японського архіпелагу. Стародавні міфи і легенди синтоїзму про створення японських островів богами і передачу влади над країною нащадкам богів (Дзімму і Нінігі) збереглися в зведеннях «Кодзікі» і «Нихонги».

Релігія
Позже, из Индии через Корею и Китай, в страну проникает буддизм, 552 год считается официальной датой признания новой религии. Буддизм оказал большое влияние на образование, литературу и искусство Японии, хотя сам значительно трансформировался и сильно отличается от индийского и китайского буддизма. При императоре Сёму (правил в 724—749) буддизм был признан государственной религией.
В середине XVI века в Японию пришло христианство, поддержаное Ода Нобунагой и запрещённое впоследствии сёгунатом Токугава. Запрет на христианство был снят после реставрации Мэйдзи.
В современной Японии доля населения, одновременно исповедующего две религии — буддизм и синтоизм, составляет 84 %, около 0,7 % населения страны исповедует христианство.

Традиції, звичаї, етикет
Для японського суспільства характерно явно виражене відчуття приналежності до певної соціальної групи (робочий колектив , сім'я , студентська група ) , що також виражається в особливих відносинах усередині групи .У Японії велике значення надається поняттям про «борг » і « зобов'язанні» , зазвичай звані гирі (яп.义理) . Хоча гирі є спільною соціальною нормою поведінки японців , в деяких випадках, наприклад у відносинах серед молоді , до цього поняття відносяться простіше.Слід знати , що в Японії існують певні правила жестикуляції , і чим стриманіше людина, тим більше поваги він викликає , тому панібратське поплескування по плечу і хапання за руку в Японії не викличуть радості.
Этика бизнесменов
Дякую за увагу!!!


title: Презентація на тему «Соціальна структура суспільства»

text:
Соціальна структура суспільства
Фесенко Сергій
11 клас

Соціальна структура суспільства — це сукупність взаємозв'язаних і взаємодіючих між собою соціальних груп, спільностей та інститутів, пов'язаних між собою відносно сталими відносинами.
Отже, основними підструктурами (елементами) суспільства є:
 соціально-етнічна структура;
 соціально-демографічна структура;
 соціально-професійна структура;
 соціально-класова структура;
 соціально-територіальна структура.

В сучасній соціальній науці склалися такі основні підходи до практикування етносів:
 етнос, як соціально-історичне явище, що виникає під впливом системи суспільних чинників, проходять в своєму розвитку різні етапи;
етнос, як природне явище, де сам етнос розглядається, як продукт природи та під впливом природних, географічних, економічних чинників на нього, соціально-психологічного феномену, де основна увага звертається на духовні, психологічні вияви етнічної спільноті, історичної долі представників певного етносу.

Соціальна стратифікація суспільства.

Соціальна стратифікація (stratum – шар) – поділ суспільства на вертикально розташовані соціальні групи і верстви (страти), які мають власний престиж, власність, владу, освіту тощо.
Страти – це великі сукупності людей, які розрізняються за своїм становищем у соціальній ієрархії суспільства. Основою утвореня страт є природна і соціальна нерівність.
Страти
Природна нерівність (етнічна приналежність, статево-вікові особл
Соціальна нерівність (поділ праці, уклад життя)
У сучасному суспільстві виділяють 7 основних страт:
Верхня вища – “Аристократія”.
Нижня вища – “Нові багаті”.
Верхній середній клас .
Середній середній клас – 	               Інтелектуальні професії.
Нижній середній клас.
Верхня нижча.
Нижня нижча.

Клас – угрупування людей на основі нерівного становища щодо основних соціальних ресурсів, які визначають їхні життєві шанси, соціальні претензії та соціальні можливості спільно діяти.
Основні складові стратифікації індустріального сус-ва.
Вищий клас:
Роботодавці, керівники, топ-менеджери, ті хто має високий майновий  ценз.
Середній клас:
Сукупн. соц  груп, що займають проміжну позицію між верхами і низами сусп-ва
Зосереджує у своїх рядах кваліфікованіші, найдіяльніші кадри сусп-ва.
Виступає культурним інтегратором, соц. медіатором,
та соц. стабілізатором сусп-ва.
Нижчий клас:
Малокваліфіковані робітники, особи
без професійної кваліфікації.

Клас носіїв знань – це клас інтелектуалів, працівників інтелектуальної праці, власників інтелектуального капіталу.

Соціальні загрози  суспільній безпеці
 Соціальних небезпек існує дві групи :
Перша група – пов'язана із взаєминами всередині людського співтовариства. До неї належать зростання тероризму і злочинності , військові конфлікти , наркоманія , відсталість економічного розвитку окремих регіонів та країн.
Друга  група – відображення  кризи у відносинах між суспільством і природою.  До неї належать демографічні , продовольчі , енергетичні кризові явища.
             Соціальні проблеми
                 Бідність
Бідність — соціальні відносини, що характеризуються відсутністю необхідних матеріальних засобів для того, щоб провадити «нормальне» (відповідно до норм прийнятих суспільством) життя, наприклад, неможливість прогодувати свою родину, дати освіту дітям чи забезпечити сім'ю якісним медичним обслуговуванням.
          Причини бідності
Низький рівень домагань ( соціологи констатують , що рівень домагань українців – нижче нікуди , а якщо людина не може стати багатою навіть в мріях,в реальності зробити це буде ще важче) .
 Відсутність перспектив ( наприклад молода людина вийшла, здобувши гідну  вищу освіту , вийшла на ринок праці . Ознайомившись з рівнем своєї зарплати , і наприклад , цінами на ринок житла , зрозуміла , що квартира їй недоступна) .
 Консервативне мислення ( бідним людям властиво прибіднюватися , тоді як багаті завжди готові йти вперед і справедливо оцінюють свої можливості).
Жалість до себе (жалість по відношенню до себе – вірний спосіб отримати низькооплачувальну роботу )
Неправильне відношення до грошей
Створення міфів (бідні люди у всіх проблемах звинувачують , тих , що оточують , а частіше -обставини. Вони придумують собі численні міфи ) .
Жадність

 До економічно відсталих країн відносяться більшість країн Азії , Латинської Америки , Африки та країни СНД.
Згідно з матеріалами світового банку , на початку XXI ст. 2, 8 млрд. осіб витрачає на життя приблизно 2 долари щодня; більшість із них не має доступу до чистої води , їжі та засобів гігієни . Кожні 3 ,5 секунди від голоду помирає , а щодня – 24 тис. осіб.
Поширення бідності обумовлює негативні демографічні тенденції , низький рівень народжуваності ,погіршення здоров'я , неможливість отримання якісної освіти, масову еміграцію.

         Старіння населення
Старіння населення – зсув розподілу населення  за віком у бік більшого віку. Старіння населення в сучасному світі – масове явище. Кожен день близько  200 тис. чоловік на планеті долають 60- річний рубіж . Суспільство , порушене процесом старіння , подається змінам не тільки демографічного , але й соціального , економічного и психологічного характеру.

У доповіді ООН зазначено , що через десять років кількість жителів планети старше 60 років перевищить мільярд  осіб. До 2050 року людей за “ шістдесят ” в світі буде більш , ніж 15 – річних підлітків. Японія на сьогодні є єдиною країною , де вік 30 % жителів перевищує 60 років. Однак , до 2050 року в аналогічній демографічній країні опиниться ще не менш 50 країн , втому числі Албанія , Канада і Китай.

                       Війни
Війна – складне суспільно  - політичне явище , пов'язане з розв'язанням протиріч між державами , народами , національними та соціальними групами з переходом до застування засобів збройної боротьби , що відбувається у формі  бойових дій між їх збройними силами .
Війни становлять потенційну загрозу соціальній безпеці.

Війни спричиняють величезні втрати серед мирного населення , значні фінансові витрати , знищення культурних та природних ресурсів. У світі зберігаються ті постійно збільшуються величезні арсенали засобів масового знищення , а загальні витрати та військові потреби у 2002 році становили трильйон доларів.
                 Тероризм
Тероризм – насильницькі дії проти мирного населення , здебільшого з політичною метою. Він є частиною підпільної боротьби , має насильницькі цілеспрямовані , може бути керованим на ідеологічному ґрунті.


title: Презентація на тему «Мова жестів»

text:
Мова жестів

Жест — рух (дія) для    вираження емоції чи інформації замість розмови, або під час розмови.

Жести і їх значення вивчаються вже тривалий час, і дослідники проводять воістину колосальну роботу. Існує величезна кількість різних праць та розробок у цій області, проте людські рухи настільки різноманітні, що вловити їх всі в точності іноді просто неможливо.

У цілому рухи тіла можна розділити на умисні і ненавмисні, тобто рефлекторні, які ми здійснюємо, самі того не помічаючи. Саме такі жести руками можуть багато розповісти про людину, а також про те, як він ставиться до того, що говорить або бачить у момент спілкування і жестикулювання.

Коли людина обманює

Якщо людина бреше, вона напевно видасть себе дотиком до обличчя.
Замаскований варіант описаного жесту – торкання носа.
Голос буде вищим і голоснішим, а мовлення, можливо, швидше. Ті, хто зазвичай розмовляє повільно, починають тараторити. Або ж навпаки, той, хто зазвичай випалював наступну фразу, як з кулемета, робитиме тривалі паузи, щоб встигнути придумати відповідь.

Брехуни з високопіднятою головою не ходять, вони вигинаються, опускають очі, схрещують ноги й руки. Крім того, у них бігаючий погляд, почервоніле обличчя, важке дихання.

Чоловіки відводять погляд, якщо брехня серйозна. Представники сильної статі зазвичай відводять погляд у підлогу, жінки - у стелю.

Чоловіки потирають повіку, а жінки проводять пальцем під оком (поправляючи макіяж). Підсвідомо людина хоче уникнути погляду того, хто вислуховує його брехню (якщо бреше) або навпаки, відгородитися від брехні, поклавши руку на вухо або поруч з ним.

Нудьга

Якщо слухачеві нудно, він напевно підставить руку з метою спертися на неї головою. Ці жести рук і їх значення очевидні: це вірна ознака того, що він підпирає голову, щоб вона не “впала», якщо раптом він засне.

Нудьга виражається в постукуванні ногою об підлогу або клацанні ковпачком авторучки.
Машинальне малювання на папері.

Жести ходи

Люди, які ходять швидко, розмахуючи руками, мають чітку мету і готові негайно діяти.

Люди, які тримають руки в кишенях, переважно критичні і потайні, їм подобається пригнічувати інших людей.
Жести з окулярами та обличчям

погляд поверх окулярів — негативний.
кінчик дужки в роті — чекає надходження нової інформації
Жести за столом
Розкачування на стільці — звичайний тест задоволення, володіння ситуацією.
Якщо  людина встала з-за столу, починає ходити — не спиняйте, може втратити думку.

Жести з руками

Якщо зчеплені руки — це жест підозри і недовіри.
Готовність вислухати співбесідника — руки складені біля рота.
Руки на поясі — готовий до дій.
Палець біля скроні — зацікавленість.

Голова вертикально — нейтральне ставлення до проблеми і до вас.
Стиснення і викручування пальців свідчить про нервозність людини
Потирання долонями може говорити про позитивні очікування
Почісування шиї - жест може говорити про сумніви та невпевненість людини;
Схрещення рук із захоплюванням плечей протилежної руки - жест, що означає внутрішню напругу, стримування негативних емоцій.
Схрещування рук на грудях з демонструванням великих пальців - жест, що демонструє зверхність і домінування.
Жести ніг
закидування ноги за ногу з фіксацією ноги руками - жест, що є характерним для вольових, упертих людей, яких дуже складно переконати.
Закидування ноги за ногу - жест, що широко використовується європейцями, означає незадоволення.
Схрещення ніг сидячи і стоячи - жест, що означає закритість, неконтактність людини.
а протягнута рука долонею донизу - стримуючий, заспокійливий жест;
Жести долонь:
відкрита долоня - повернута догори та прикладання її до грудей пов'язані із щирістю, відкритістю, довірливістю, чесністю;
Жести сміху:
Рівний сміх видає уважність людини;
Дуже гучний, при якому деформується особа, свідчить про те, що людина не управляє собою;
Людина, яка сміється з закритими очима,-любитель насолод;
Тихий сміх видає людину, яка любить товариство і легко завойовує дружбу.
Уміння читати мову тіла дає можливість розуміти істинні значення слів того, хто говорить. Уміння користуватися деякими відкритими жестами підвищує ефективність процесу спілкування.


title: Презентація на тему «Менеджер по персоналу»

text:
Менеджер по персоналу
(HR-менеджер)
Зміст:
Сутність поняття, його роль
Напрямки і сфери
Предмет менеджменту і рівні
Зв'язок управління персоналом з іншими науками

Сутність поняття, його роль
Здійснення зовнішньоекономічної діяльності підприємством, випуск продукції, яка була б конкурентоспроможною на зарубіжних ринках, залежить не тільки від технічного оснащення підприємства, наявності сучасних технологій, чітко поставленої системи контролю якості продукції, маркетингових досліджень ринкового середовища та послідовного впровадження концепції просування товарів на зарубіжні ринки, а й від кваліфікації співробітників підприємства, ефективного управління персоналом. Управління персоналом набуває дедалі більшого значення як чинник підвищення конкурентоспроможності підприємства, досягнення успіху у реалізації його стратегії розвитку.

Управління персоналом можна визначити як діяльність, що спрямована на досягнення найефективнішого використання працівників для досягнення цілей підприємства та особистісних цілей. Перші, традиційно, пов'язуються з забезпеченням ефективності підприємства. Причому ефективність іноді розуміється у вузькому значенні - як отримання максимального прибутку. Однак дедалі частіше ефективність розглядається не тільки в економічному плані - як економічність, якість, продуктивність, нововведення, прибуток, а і в більш широкому контексті й пов'язується з такими поняттями особистісного, психологічного плану, як задоволеність співробітників своєю працею, участю у трудовому колективі підприємства, високий рівень самооцінки колективу, мотивація персоналу до ефективної праці.
Розвивається в трьох напрямах:
більше розвивається на практиці;(як практична діяльність)
є індивідуально зорієнтованим на працівника,як особистість і надає послуги по задоволенню потреби;
зорієнтований на майбутнє.(вписується у стратегію організації)

Як сфера практичної діяльності УП- це система взаємозв'язаних організаційно-економічних заходів по створенню умов для нормального функціонування, розвитку ефективного використовування кадрового потенціалу організації.

Управління персоналом стоїть у центрі управління організації. Управління організації стоїть в управлінні бізнесом. (схема "Знаходження управління персоналом")
Предметом менеджменту персоналу є управління працівниками у процесі виробництва з точки зору найбільш повного та ефективного використання їх потенціалу. Основною метою менеджменту персоналу є поєднання ефективного навчання персоналу, підвищення кваліфікації та стимулювання його до високоефективної праці. Для досягнення цієї мети, насамперед, потрібно чітко з’ясувати особливості управлінської праці.

Управління персоналу має 4 рівні:
Оперативний - домінує кадрова робота.
Тактичний - домінує,власне,управління персоналом.
Стратегічний – домінує управління людськими ресурсами.
Політичний – домінує робота по розробці кадрової політики

Зв'язок управління персоналом з іншими науками:
Менеджмент
Соціологія,психологія,фізіологія
Психологія
Економіка праці
Трудове право
Соціальна політика


Презентація на тему «Електробезпека»


Презентація на тему «Займенник»


Презентація на тему «Театр в Україні в кінці XIX – на початку XX ст»


Презентація на тему «Земельне право» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Шоколад» (варіант 3)

text:
Шоколад
Основною сировиною для виробництва шоколаду та шоколадних виробів є какао боби.

Какао боби — насіння плодів тропічного дерева какао. Основну кількість какао бобів виробляють у країнах Західної Африки, Південної і Центральної Америки, менше Азії й Океанії.

Какао боби складаються із твердого ядра, що утворене двома сім'ядолями, зародка (ростка) і оболонки — какао велли, що становить 12—17%.

Ядро є найбільш цінною складовою частиною какао бобів завдяки значному вмісту какао масла (48—54%), а також наявності білкових (11,8—15,2%), дубильних речовин (3,2—5,8%), теоброміну (0,8—2,1%), кофеїну (0,05—0,34%) тощо.
Теобромін — алкалоїд пуринового ряду, за складом близький до кофеїну, але менш розчинний і тому його стимулююча дія на серцеву діяльність проявляється слабкіше. Він має гіркий смак і сприяє посиленню шоколадного аромату в какао бобах при обсмажуванні. Теобромін збуджує центральну нервову систему, тобто знімає втому і підвищує працездатність м'язів, сприятливо діє при отруєнні наркотиками. Одночасно більша доза теоброміну викликає частіше серцебиття, тремтіння кінцівок, а великі дози отруйні. Какао продукти і шоколад не рекомендується споживати при атеросклерозі, демпінг-синдромі, хворобах печінки і жовчного міхура, гіпертонічній хворобі, недостатності кровообігу.
Фенольні сполуки — важливі речовини, що зумовлюють якість какао бобів та продуктів їх переробки. Вони можуть окислюватись під дією ферментів, а також вступати в реакції з іншими складовими частинами какао бобів, цим зумовлюють смак, аромат і колір шоколаду.
Первинна переробка включає очищення та сортування какао бобів, їхню термічну обробку, одержання какао крупки, потім какао тертого, його темперування.

Термічна обробка какао бобів забезпечує пом'якшення в'яжучого смаку бобів, проявлення приємного гіркуватого присмаку, який характерний для шоколадних виробів, підсилення коричневого забарвлення.
Для одержання какао тертого розмелюють какао крупку. При цьому відбувається розривання клітин і вивільнення з них какао масла. Чим тонші дисперговані клітини, тим більше какао масла виділяється з них і тим нижчою буде в'язкість какао тертого.

Какао терте використовують для виробництва шоколадних мас, какао масла методом пресування. Після цього залишається жмих, з якого одержують какао порошок. Какао масло входить до рецептури шоколаду.
Шоколад — кондитерський виріб, що складається з шоколадної маси, начинки або без неї, сформований у вигляді плиток, батонів або фігур різних обрисів. Шоколадну масу готують із какао тертого, цукрової пудри, какао масла з додаванням ароматизаторів. Багато видів шоколадної маси включають інші речовини, що поліпшують органолептичні властивості, склад і харчову цінність шоколаду: горіхи смажені терті і подрібнені, молоко і вершки сухі, молоко згущене, ізюм, фосфатиди, глюкозу, вафлі подрібнені, коньяк, лікер тощо.

Приготування шоколадних мас починається зі змішування тонко подрібнених напівфабрикатів: нагрітого до температури 55—60° С какао тертого і цукрової пудри — потім до них додають близько половини передбаченого рецептурою какао масла.

Для тонкого подрібнення змішаних компонентів і утворення ніжного і приємного смаку шоколадну масу пропускають крізь багатовалкові млини. Одержану порошкоподібну масу вимішують із залишками какао масла у підігрітій місильній машині. Для більш рівномірного розподілу жиру в шоколадній масі, зниження в'язкості і створення міцнішої емульсії додають розчинений у какао маслі соєвий або соняшниковий фосфатидний концентрат, який є одночасно емульгатором і розріджувачем. Після перемішування з ароматизаторами маса для звичайного шоколаду готова і її направляють на формування.
Шоколадну масу для десертних видів шоколаду піддають додатково механічній і тепловій обробці у коншмашинах. Завдяки цьому суттєво поліпшується якість шоколаду, з'являється ніжний смак, приємний і добре виражений аромат. Готову масу перед формуванням темперують охолодженням до температури початку затвердіння (тобто до 32° С), інтенсивно перемішуючи. Якщо шоколадну масу охолодити при звичайній температурі, то це призведе до жирового посивіння і утворення із частинок какао тертого і цукру конгломератів, закріплених какао маслом.
Для отримання якісних виробів важливо також стабілізувати температуру відтемперованої шоколадної маси до заповнення нею форм.
Розлитий у форми шоколад надходить на вібротранспортер, завдяки чому він добре заповнює всі заглибини форми і з нього виділяються дрібні пухирці повітря. В результаті шоколад набуває темного кольору, а його поверхня стає блискучою.
Класифікація і асортимент шоколаду
Залежно від способу випуску шоколад буває плитковим, фігурним і в порошку; за складом — без начинки і з начинкою, без добавок і з добавками; за складом і способом обробки шоколадної маси — звичайним і десертним.
Шоколад звичайний без добавок виготовляють із цукрової пудри, какао тертого, какао масла з включенням соєвого фосфатидного концентрату і ароматизатора (ванілін або ванільна есенція). Помірну кількість какао тертого (217,3 кг/т) включає шоколад Дитячий, Дорожний, Цирк, підвищену (282,3 кг/т)

— шоколад Ванільний. Шоколад Полярний має гіркуватий смак внаслідок високої концентрації какао тертого (514,5 кг/т).
Шоколад звичайний з добавками виробляють у широкому асортименті, в тому числі з сухим молоком. На какао маслі (31%) і сухому молоці (25%) виготовляють Білий шоколад, з обмеженим вмістом какао тертого (6,9%) і високим сухого молока (32%) — Місячний, а також Білосніжка, до рецептури якого входить 10% какао тертого і 33% сухого нежирного молока.
Склад багатьох видів шоколаду поліпшують за рахунок горіхової сировини в поєднанні з сухим молоком. З обмеженим вмістом какао тертого виробляють шоколад Лотос — 14,5% і Чайка — 15, середнім — Веселі хлоп'ята — 20, Чибіс — 20, Казки Пушкіна, Байки Крилова і Театральний — 22, Новинка — 23%. На сухому молоці і каві натуральній виготовляють шоколад Попелюшка, фундуку смаженому тертому — Ведмедик — 20%.
Багато хто хотів би знати, як роблять пористий шоколад. При його виробництві шоколад розливають у форми і відправляють у спеціальні вакуумні котли. Там він перебуває в рідкому стані протягом декількох годин. Під впливом вакууму, бульбашки розширюються, і виходить пористий шоколад.
Виробники пропонують багато сортів шоколаду. За змістом какао його підрозділяють на гіркий, молочний та білий. Найкорисніший шоколад гіркий. Він містить найбільше продуктів какао. Як роблять шоколад білим? Просто в нього не додають какао порошок, тому він має світлий відтінок.
Шоколад повинен мати блискучу лицьову поверхню. Шоколадні медалі, шоколад з тонкоподрібненими додаваннями молочних продуктів і горіхів, а також ваговий і формований у фольгу може мати матову поверхню. Не допускається посивіння шоколаду і пошкодження його шкідниками хлібних запасів. Частка надламаного шоколаду з начинками обмежується і може становити 4%, а з великими добавками — 2%.

Форма виробів повинна бути правильною, без деформацій для всіх видів шоколаду, крім вагового. Консистенція шоколаду передбачена тверда, а структура однорідна, у пористого — пориста.

Ступінь подрібнення шоколаду звичайного має становити не менш як 92%, десертного з добавками — 96 і десертного без добавок — 97%. Обмежується масова частка золи, нерозчинної у 10%-му розчині соляної кислоти до 0,1%.


Презентація на тему «Декоративно - прикладне мистецтво Близького Сходу» (варіант 1)