title: Презентація на тему «Вертеп – український народний театр» (варіант 3)

text:
Вертеп
Вертеп - це переносний ляльковий театр, в якому представлялася містерія Різдва Христового. Як відтворення сцени Різдва Христового засобами різних мистецтв (скульптура, театр та ін.) Словом «вертеп», однак, не прийнято називати зображення, що є предметом релігійного поклоніння (наприклад, ікону, яка зображує Різдво).
Сюжет
Цар Ірод дізнавшись від волхвів, що народився Христос, і вважаючи його претендентом на престол, вирішує вбити його. Ірод наказує воїну побити у Віфлеємі всіх немовлят «від двох років і нижче»; воїн виконує наказ, але «одна стара баба Рахиль не дає свого дітенка бити». Розлючений Ірод наказує вбити немовля Рахілі. За злодіяння Ірод платиться життям: Смерть відрубує йому голову, а чорти тягнуть його труп в пекло. Добро торжествує.
У другій частина сюжет нагадував Новорічний обряд «Водіння кози». Вона змінювалася в залежності від місцевості, де розігрується спектакль і від спритності та обдарованості Вертепщиків.
Після загибелі Ірода - зі співом, танцем, вітальними віршами на сцені зазвичай з'являлися циган, єврей, москаль чи лях, дід, баба, піп і козак-запорожець. Були й інші варіанти героїв. Головною дійовою особою був Запорожець.

Після того герої «прощаються» з глядачами. Музика в обох діях спектаклю подання була не менш важлива, ніж текст. Вона завжди давала дуже точні характеристики героям і насичувала саме уявлення святом. Особливо популярні були канти, в яких з'єднувалися народні пісні і світські танцювальні мелодії.
Історія
Найперший вертеп придумав в XIII столітті Франциск Ассизький, який приходив з братами-ченцями в хлів до ослам і коровам співати різдвяні піснеспіви, прославляючи народженого Спасителя. Пізніше з'явилися різьблені дерев'яні вертепи зі статичними сценами Різдва Христового (вони називалися презепе), які встановлювали в католицьких храмах Західної Європи і на площах великих міст.
Власне різдвяним ляльковим театром вертеп став в Європі в XV столітті, виникнувши як вправу учнів богословських шкіл у мистецтві красномовства.
На російську землю вертепний театр був принесений в XVII столітті вихідцями з України, учнями західно-руських духовних училищ, що знаходилися під значним впливом католицької системи освіти.

Ящик з секретом
З плином часу форма вертепних вистав змінювалася - від домашніх вистав, які демонструвалися за символічну плату, до виступів на ярмарках при великому скупченні публіки. Форма самого театру - вертепу також змінювалася, залежно від місцевих умов і ступеня заможності «Вертепщікі».
Зазвичай це був великий дерев'яний ящик (в половину зросту дорослої людини), який ставився на підставку або піднесення. Самі актори - ляльководи ховалися за ящиком, розмовляючи різними голосами за своїх героїв. На задню стінку ящика зазвичай прикріплювалася ікона Різдва Христового, бічні стінки розписувалися малюнками або візерунками. Передня частина ящика закривалася двостулковими дверцятами, які грали роль завіси.
Часто вертеп був двоповерховий, хоча зустрічалися і одноповерхові, і триповерхові варіанти. Якщо у вертепі була всього одна сцена-поверх, то, як правило, розігрувалося сама подія Різдва Христового, і набір ляльок був мінімальним (звичайно - ангели, вирізані з дерева або зшиті з клаптиків, посаджені на дріт, за допомогою якої через прорізи в підлозі ящика пересували фігурки).
Якщо ж вертеп був двоповерховий, спектакль набував більш складні форми. Простір символічно поділялося на горний, небесний світ (верхній поверх) і світ земний (нижній поверх). Нагорі зміцнювалася ікона Різдва, іноді розташовувалися невеликі фігурки пастухів та ангелів. Внизу - палац царя Ірода, куди приходили волхви, а в кінці спектаклю Смерть зрубують паперової косою царську голову.

У деяких вертепах робили ляльку Рахіль, яка плаче про дітей, ляльки чортів і римських солдатів-легіонерів. Якщо у вертепі влаштовували третій поверх (мезонін), туди поміщали фігурку ангела, який сповіщав про народження Спасителя.
На самому верху ящика прикріплювали вифлеємську зірку, вирізану з картону, або невеликий дерев'яний хрест. Текстом вистави могли служити або переказ Євангелія, або народні духовні вірші, присвячені Різдву Христовому. Тексти власне різдвяних драм стали з'являтися тільки в XVIII столітті

Дякуємо за увагу!
Готували:
Макаренко Галина
                          та
Гнатюк Людмила


title: Презентація на тему «Расизм» (варіант 1)

text:
Презентацияпо теме: «Расизм»ученицы 7(11)Б классаОдесского УВК №13Бургели Наталии
Раси́зм — совокупность воззрений, в основе которых лежат положения о физической и умственной неравноценности человеческих рас и о решающем влиянии расовых различий на историю и культуру.Существует и несколько более широкое определение расизма. Так, в энциклопедии Britannica указывается, что расистским является убеждение в том, что расовые признаки имеют решающее влияние на способности, интеллект, нравственность, поведенческие особенности и черты характера отдельной человеческой личности, а не общества или общественной группы. Расизм обязательно включает в себя идеи об изначальном разделении людей на высшие и низшие расы, из которых первые являются создателями цивилизации и призваны господствовать над вторыми. Осуществление расистских теорий на практике порой находит своё выражение в политике расовой дискриминации.
Впервые африканские невольники были завезены в британскую Вирджинию английскими колонистами в 1619 году. По состоянию на 1860 год, из 12-миллионного населения 15 американских штатов, где сохранялось рабство, 4 миллиона были рабами. Из 1,5 млн семей, живущих в этих штатах, более 390 тыс. семей имели рабов.
Труд рабов широко использовался в плантационном хозяйстве, позволяя получать американским рабовладельцам высокую прибыль. В первой половине XIX века национальное богатство Соединённых Штатов в значительной степени было основано на эксплуатации рабского труда. За период с XVI века по XIX век в страны Америки было завезено около 12 миллионов африканцев, из них около 645 тыс. — на территорию современных США.
В южных штатах США века рабства и десятилетия сегрегации создали правовую и политическую систему, которая характеризовалась господством белых. Чернокожие различными средствами не допускались к участию в выборах. Действовали законы (Законы Джима Кроу), по которым чернокожие не могли учиться в школах и университетах вместе с белыми, должны были занимать специально отведённые для них места в общественном транспорте и т. д. Многие магазины, рестораны, гостиницы отказывались обслуживать чернокожих. Чернокожие всегда называли белых «мистер» или «миссис», хотя белые редко удостаивали чернокожих столь вежливого обращения.
Существенный прогресс в преодолении расизма в США наметился в 1960-е годы, когда в результате успехов движения борьбы за гражданские права была законодательно запрещена расовая дискриминация.
Но в США в тот же период как своеобразная защитная реакция на многовековое угнетение чернокожих возник «чёрный расизм». Он ярко проявился в проповедях Фарда Мохаммеда, и его последователя, основателя организации «Нация ислама» Элайджи Мохаммада. С ним также связана получившая в США широкое распространение «афроцентристская египтология», сторонники которой утверждают, что древние египтяне были чернокожими, древнеегипетская культура была истоком древнегреческой и тем самым всей европейской культуры и при этом существовал и существует заговор белых расистов, для того, чтобы все это скрыть


Презентація на тему «Леонид Быков»


title: Презентація на тему «Люк Бессон»

text:
Люк
Бессон
Люк Бессон - французский режиссёр, сценарист и продюсер. Он является создателем кинокорпорации «EuropaCorp», так называемого «Европейского Голливуда». Дебютом можно считать короткометражную ленту "Предпоследний" (1981), первым полнометражным фильмом
Бессона стала "Последняя битва" (1983), снятая на черно-белую пленку. Несмотря на трудности с бюджетом, фильм был снят. Дебют оказался удачным — картина получила два приза на фестивале фантастических фильмов в Авориазе и еще с десяток прочих премий.

Через два года, успех
был закреплён картиной
"Подземка" (1985). В ней
уже четко читался
специфический стиль
Бессона — смесь
напряженного действия
и мелодраматизма.
В 1988 году Бессон снимает
красивейшую ленту о
романтике подводного мира "Голубая бездна". Картина принесла Люку деньги, несколько номинаций на «Сезар» и культовую славу.
Настоящей же вершиной режиссерской карьеры Бессона стал следующий его фильм "Никита" (1990). Картину ждал кассовый успех в США. После этого фильма  Бессон получил всеобщее признание как режиссер с мировым именем.
В своей следующей, шестой по счету картине "Леон" (1994), Бессон развил образ мрачного киллера, заявленный еще в "Никите". Режиссер впервые позволил полностью раскрыться актерскому дару Жана Рено.
В 1997 году выходит новая работа Бессона, под названием "Пятый элемент", за которую режиссер получает премию "Сезар".
Следующей режиссерской работой Бессона стала историческая постановка "Жанна Д’Арк" (1999)  с Миллой Йовович в главной роли. Реалистичная и пугающая обстановка батальных сцен, потрясающая глубина визуальных образов и волнующая музыка переносят зрителя на пятьсот лет назад.

После шестилетнего перерыва в режиссуре Бессон
возвратился к своему старому проекту, сценарий которого начал писать еще десять лет назад. И в 2005 году выпустил фильм "Ангел-А".
В конце 2006 года выходит фильм "Артур и минипуты", созданный по двум книгам самого Бессона: "Артур и минипуты" и "Артур и запретный город". Фильм был снят с номинации "Лучший анимационный фильм" за слишком большое количество актерских сцен, однако он окупает затраты на себя. Среди работ последних лет такие картины как "Артур и минипуты" (2006), "Артур и месть Урдалака" (2009), "Необычайное приключение Адель" (2010), "Артур и война двух миров" (2010).

Помимо режиссерской работы Люк Бессон написал сценарии таких фильмов как:

Спасибо за Внимание!


title: Презентація на тему «Музичне мистецтво XVI-XVII ст»

text:
Музичне мистецтво XVI-XVII ст.
У XVІ—XVII ст. певних здобутків досягла музична культура. Вона розвивались у тісному зв’язку з тими змінами, що відбувались в народному побуті та звичаях, а також у діяльності скоморохів, мистецтво яких поєднувало спів, танець і театральні вистави.
Українські народні думи
Українські народні думи — це неначе поетичний літопис козацького життя. Вони дійшли до нас в усній передачі народних співаків, кобзарів, бандуристів, лірників.
Цикли
Старший цикл
Невільницькі думи. У них оспіваний побут козаків у неволі, їхня туга за рідним краєм, тяжке горе бранців. До невільницьких дум належать: «Плач невольника», «Маруся Богуславка». «Озівські брати», «Самійло Кініка».
Молодший цикл
До другого циклу належать думи пізніші, в яких велика частина відноситься до Хмельниччини. «Дума про козака Голоту» належить до найстарших дум.
Неподільність на строфи
Нерівномірність рядків
Виразний ритм
Можлива відсутність рими
Детальна розповідь
Молитовна форма
Велика за розміром
Особливості жанру
Кобзарство в Україні було унікальним культурно-історичним явищем. Народні лірники та кобзарі об'єднувалися в організації з особливим устроєм. Ці організації називалися кобзарськими братствами чи гуртами, у яких були свої ватажки й отамани, свої соцькі й десяцькі, судді, скарбники тощо. Ці братства діяли за територіальним принципом, тобто кожне з них об'єднувало кобзарів певного повіту України. Їх місцем зборів служила обрана ними церква, до якої всі члени збиралися у визначені свята. Як у кожному ремеслі, тут теж були свої майстри та учні, які повинні були перейняти від досвідчених співців уміння, опанувати таємну мову братства. Найвідоміші кобзарі: Остап Вересай, Гнат Гончаренко, Михайло Кравченко, Петро Ткаченко.
Кобзарі та лірники
Кобзарі та лірники
Кобзарі та лірники
Кобза́р — український народний співець і музикант. Кобзарі були творцями, хранителями і передавачами епічної традиції у формі історичних пісень, дум (мелодійних речитативів змінюваних форм), релігійних піснеспівів, моралізаторських пісень, а також казок та переказів, супроводжуваних грою на кобзі, лірі або бандурі звідки інша їхня назва — лірники або бандуристи. Значення їх для українського народу можна порівняти зі значенням давньогрецьких поеті у давній Греції, арабських поетів для Арабії, або степових співців-акинів для людей Середньої Азії, Монголії і Казахстану.
Лірники співали в першу чергу історичні думи, які укладали самі, що прославляли діяння гетьманів; далі після історичних дум співали побожних пісень про св. Миколая та ін. Далі продовжували спів святковими думками і жартівливими шумками. Закінчували як правило жартівливими піснями. В мистецтві лірників зібрано було пісні про давню славу козацьку, з якими вони мандрували від хати до хати. Дуже часто мистецтво співу та гри на лірі передавалося по спадковості, від батька до сина і т. д. Відомими лірниками були І. Скубій, Архим Никоненко, Аврам Гребінь, Антін Скоба.
   Остап Вересай народився 1803 року в селі Калюжниці на Чернігівщині в родині кріпака. Батько Остапа був сліпим, грав на скрипці і цим заробляв на хліб. На четвертому році життя втратив зір і Остап. У 15 років хлопця віддали в науку до кобзаря. Вересай виявив надзвичайне музичне обдаровання, добру пам'ять, тож досить швидко опанував репертуар.    Остап Вересай мандрував по всій Україні, зворушуючи слухачів майстерним виконанням народних дум та пісень. Ще за життя став відомим далеко за межами України.
 Остап Вересай
   Жив Остап Вересай у поневіряннях і злиднях, не маючи помешкання, аж поки відомий етнограф Павло Чубинський на громадські гроші придбав йому оселю в селі Сокиринцях на Чернігівщині, де він і помер у 1890 році.
Остап Вересай
Дума «Буря на Чорному морі»
   Серед сліпих кобзарів XIX ст. також особливо відзначився Андрій Шут, кобзар з міста Олександрівки Сосницького повіту Чернігівської губернії. Осліп він сімнадцяти років, перехворівши на віспу. Юнакові треба було якось жити, а також сплачувати державні податки нарівні з усіма козаками-селянами. Він навчився сукати мотузки та робити із суканого прядива селянську упряж, мав неабияку пам'ять і засвоював усе, що чув. Скоро кобзар став улюбленим музикантом і співцем у всій Сосницькій окрузі, а може, й не лише в ній. Бандуру Шут випускав з рук лише під час постів. Своє ремесло дуже високо цінував. На його думку, "кобзар-сліпець існує на те, щоб нагадувати людям про Бога та добрі діла». А. Шут був найкращим знавцем дум серед усіх кобзарів та лірників XIX—XX століть. Він був великим кобзарем — носієм епічних традицій українського народу.
Андрій Шут
Андрій Шут
Історичні пісні
Історичні пісні, як і думи, присвячені конкретним історичним подіям,оспівуванню історичних осіб. Найдавнішими з них є пісні, пов’язані з добою козаччини, зокрема - ”Пісня про Байду”,що змальовує народного улюбленця Байду Вишневецького.
«Пісня про Байду»
Давнім жанром історичного епосу є також історична пісня. Пам'яткою середини XV століття є відома пісня "Дунаю, Дунаю, чому смутен течеш". Три роти, що стоять "на версі Дунаю" - турецька, татарська та польська - правдиво
«Дунаю, Дунаю, чому смутен течеш»
відображають тогочасну історичну обстановку України, на землі якої завжди зазіхали загарбники.
Куплетна побудова
Римовані рядки
Віршовий розмір
Історична основа
Особливості жанру
Упродовж віків залишається популярною історична пісня-марш, присвячена героям-гетьманам Петрові Дорошенкові та Петрові Сагайдачному: ”Ой,на горі та женці жнуть”. Героями історичних пісень, як і героями дум, були Богдан Хмельницький, Максим Кривоніс, Іван Богун та інші історичні діячі. Думи та історичні пісні є провідними жанрами українсько-народної пісенної творчості. Їхні образи,захоплення українським історичним епосом знайшли своє втілення і в інших видах мистецтва.

Пісня-марш
Пісня-марш
Петро Сагайдачний
Петро Дорошенко
Пісня-марш
Богдан Хмельницький
Максим Кривоніс


title: Презентація на тему «Обособленные члены предложения»

text:
«Обособленные члены предложения»

Обособление – способ смыслового выделения или уточнения. Обособляются только второстепенные члены предложения. Обычно обособления позволяют представить информацию более детально и привлечь к ней внимание. По сравнению с обычными, необособленными членами предложения обособления обладают большей самостоятельностью.В устной речи они выделяются интонацией, а на письме отделяются или выделяются знаками препинания.
Обособления разделяют на:

Обособленное определение: Мальчик, заснувший в неудобной позе прямо на чемодане, вздрогнул.
Обособленное обстоятельство: Сашка сидел на подоконнике, ёрзая на месте и болтая ногами.
Обособленное дополнение: Я ничего не слышал, кроме тиканья будильника.
Обособленные определения делятся на:
согласованные;
несогласованные.
Примеры:
    Ребёнок, заснувший у меня на руках, внезапно проснулся. (согласованное обособленное определение, выраженное причастным оборотом)
    Лёшка, в старой куртке, ничем не отличался от деревенских ребятишек. (несогласованное обособленное определение)

Согласованное обособленное определение выражается:
причастным оборотом: Ребёнок, спавший у меня на руках, проснулся.
двумя и более прилагательными или причастиями: Ребёнок, сытый и довольный, быстро заснул.
Примечание:
    Одиночное согласованное определение также возможно, если определяемое слово – местоимение, например: Он, сытый, быстро заснул.

    Несогласованное обособленное определение выражается чаще всего именными словосочетаниями и относится к местоимениям или именам собственным:
      Как вы, с вашим умом, не поняли её замысла?
    Ольга, в подвенечном платье, была необыкновенно хороша.

Приложение – это особый вид определения, выраженный существительным в том же числе и падеже, что и существительное или местоимение, которое оно определяет: попрыгунья-стрекоза, краса-девица.Приложение может быть:1) одиночным: Мишка, непоседа, замучил всех;2) распространённым: Мишка, страшный непоседа, замучил всех.
Обособленные дополненияОбособляются дополнения, выраженные существительными с предлогами: кроме, помимо, сверх, за исключением, включая, исключая, вместо, наряду с. В них передаются значения включения, исключения или замещения. Никто, кроме Ивана, не знал ответа на вопрос учителя.
 1) деепричастиями: - одиночными:  поев, ребёнок заснул. - в составе деепричастных оборотов:  обсудив результаты работы, мы разошлись.2) обстоятельствами с предлогом несмотря на:  несмотря на дождь, дети убежали гулять.3) сравнительными оборотами с союзами: как, будто, точно, словно, что, чем, нежели и др.: облака, как ватные, низко и неспешно плыли над землёй.
Обособленные обстоятельства
Обособляются обстоятельства, выраженные:
1) с союзами: как, словно, точно, будто, что, чем, нежели и др., если имеют значения:- сравнения: дождь полил, будто из решета.- уподобления: зубы у неё были, как жемчуг.2) с союзом как и:Маша, как и все остальные, подготовилась к экзамену хорошо.
Обособление сравнительных оборотов
Сравнительные обороты обособляются:
1. Носят фразеологический характер: Пристал словно банный лист. Дождь лил как из ведра.2. Имеют значение обстоятельства образа действия (сравнительный оборот отвечает на вопрос как?, часто его можно заменить наречием или существительным в Т.п.): Мы ходим как по кругу.Мы ходим (как?) как по кругу. Можно заменить сущ. в Т.П.: кругом.3) Оборот с союзом как выражает значение «в качестве»: Дело не в квалификации: он мне не нравится как человек.4) Оборот с как входит в часть составного именного сказуемого или тесно связан со сказуемым по смыслу: Сад был как лес. О чувствах он писал как о чём-то очень для него важном.
Сравнительные обороты не обособляются, если:
Уточняющие члены относятся к уточняемому слову и отвечает на тот же вопрос, например: где именно? когда именно? кто именно? какой именно? и др. Чаще всего уточнение передаётся обособленными обстоятельствами места и времени, но могут быть и другие случаи. Уточняющие члены могут относиться к дополнению, определению или главным членам предложения. Уточняющие члены обособляются, выделяясь в устной речи интонационно, а в письменной – запятыми, скобками или тире:Мы засиделись допоздна, до самой ночи.Внизу, в раскинувшейся перед нами долине, шумел ручей.Уточняющий член стоит обычно после уточняемого. Они связаны интонационно.Уточняющие члены могут вводиться в осложняемое предложение:1) с помощью союзов: то есть, а именно:Я готовлюсь к заданию ЕГЭ С1, то есть к сочинению.2) также слов: особенно, даже, в частности, главным образом, например:Повсюду, особенно в гостиной, было чисто и красиво.


title: Презентація на тему «Прикметник» (варіант 1)

text:
прикметник
Прикме́тник — самостійна частина мови, що виражає ознаку предмета, граматично виявлену в категоріях роду, числа і відмінка та відповідає на питання який? яка? яке? які? чий? чия? чиє? чиї?
ТВЕРДІ ТА М'ЯКІ ПРИКМЕТНИКИ
До твердої групи належать:
прикметники, основа яких закінчується на твердий приголосний (вразливий, добрий, прекрасний);
всі присвійні прикметники (Наталчин, батьків, тещин)
короткі форми прикметників (годен, рад, жив).
До м’якої групи належать:
якісні і відносні прикметники з основою на м'який н, перед яким стоїть ще один приголосний (майбутній, новітній, останній);
прикметники, які у називному відмінку однини мають закінчення -ій (-я, -є): безкраїй, колишня, художнє;
прикметники на -шній, - жній, що утворені від прислівників (внутрішній, справжній);
синій, матерній (частіше материн) та інші.

Прикметники за значенням поділяються на такі розряди:
якісні, що виражають ознаки предметів безпосередньо власним лексичним значенням: сумна пісня, яскрава особистість
відносні, що позначають ознаку предмета не безпосередньо, а через відношення його до іншого предмета, явища, дій: вступний тест, прикордонний пост;
присвійні, що виражають належність предмета певній істоті: материн рушник, Мартин зошит.

Способи творення прикметників
Префіксальним способом прикметники утворюються від:
а) прикметників: сильний — пресильний; високий — невисокий;
б) іменників (із прийменником без): без меж — безмежний; без крил — безкрилий.
Суфіксальним способом прикметники утворюються від:
а) іменників: сон — сонний; книга — книжний, книжковий;
б) прикметників: білий — біленький, білесенький, білісінький, білуватий; тісний — тіснуватий;
в) дієслів: гнути — гнучкий; брати — беручкий; пекти — пекучий;
г) прислівників: тут — тутешній; вчора — вчорашній.
Префіксально-суфіксальним способом прикметники утворюються від іменників: без талану — безталанний; при школі — пришкільний.
Основоскладанням утворюються прикметники від:
а) двох прикметників: кислий і солодкий — кисло-солодкий; світлий і синій — світло-синій;
б) сполучення іменника і прикметника або числівника: довгі ноги — довгоногий; сільське господарство — сільськогосподарський.
Складносуфіксальним способом (складанням основ з додаванням суфікса) утворюються прикметники від словосполучень: п'ятнадцять років — п'ятнадцятирічний, десять поверхів — десятиповерховий, лівий бік — лівобічний.


Презентація на тему «Молодіжні субкультури» (варіант 12)


title: Презентація на тему «Ергономіка в структурі перетворювальної діяльності»

text:
Ергономіка в структурі перетворювальної діяльності
Підготували: Віктор Студеняк та Ернест Гук

                                                                                created by UBE
Ergonomics??? What is it???
    Ергономіка (від гр. ergon — робота, nomos — закон) — наукова дисципліна, що комплексно вивчає проблеми взаємодії людини й техніки в конкретних умовах трудової діяльності з метою оптимізації знарядь, умов й організації праці. Ергономіка вивчає рухи людського тіла під час роботи, витрати енергії та продуктивність конкретної праці людини.
Етапи становлення ергономіки
До кінця XX ст. виділилися три головних напрямки всередині і ергономіки
У 2010 р. Міжнародною асоціацією ергономіки (ІЕА) було прийнято більш широке визначення ергономіки
Залежно від цілей і завдань, розв’язуваних ергономікою, розрізняють такі розділи ергономіки:
Ергономічні вимоги до знарядь праці
Ергономічні вимоги висуваються до тих елементів знаряддя праці, що сполучені з людиною при виконанні нею трудових дій у процесі експлуатації, монтажу, ремонту, регулювання, транспортування й зберігання.
Виробнича обстановка — це взаємозалежний комплекс факторів і елементів середовища, що оточують людину в процесі праці та впливають на її здоров’я, величину енергетичних витрат у цілому й на виконання конкретних дій, працездатність і продуктивність, самопочуття та емоційний стан.

Елементи виробничої обстановки розподіляються на три групи:
Групи вимог до знарядь праці:
Ергономічні властивості
Ергономічні властивості — це здатність товарів створювати відчуття зручності, комфортності, найбільш повного задоволення потреб відповідно до антропометричних і психологічних характеристик споживача. Зручність користування виробом зумовлюється його відповідністю комплексу ергономічних вимог: до робочої пози, зон досяжності, розмірів, умов взаємодії меблів і людини, характеру впливу середовища на використання виробу й самого виробу на середовище й ефективність діяльності людини. Дотримання ергономічних вимог до знарядь праці спричиняє більш ефективне використання робочого часу, зростання продуктивності праці, створює приємний настрій під час роботи, сприяє досягненню поставлених цілей.

Приклади ергомічних рішень:
Thanks for your attention ☕ ☕ ☕


title: Презентація на тему «Винаходи Леонардо да Вінчі»

text:
Винаходи
Леонардо да вінчі
	Леонардо да Вінчі , можливо, був найбільшим винахідником в історії , але в його час були настільки слабкі технології, що всі начерки генія залишилися в кращому разі на папері. Да Вінчі малював ескізи та діаграми своїх пристроїв і зберігав нотатки. Але або у нього не виникало бажання втілювати їх в реальність , або не вистачало коштів . У результаті , за життя да Вінчі практично жодний з його винаходів не побачив світло. Та й дізналися про праці геніального винахідника тільки після його смерті , оскільки він ніколи не виносив свої нотатки на публічне обговорення .І це неймовірно сумно, тому що конструкторські навички да Вінчі набагато випередили свій час. Якби вони були втілені в реальні винаходи , хто знає , може бути революція в світі техніки сталася б куди раніше . З іншого боку , багато з ескізів да Вінчі неможливо було реалізувати за допомогою інструментів 15-16 століття. Зате в 21 столітті багато інженерів із задоволенням взялися за реалізацію проектів да Вінчі і з'ясували , що ті дійсно працюють. І працювали б , будь да Вінчі трохи сміливішим і ще трішки винахідливішим.Давайте подивимося на винаходи да Вінчі очима людини двадцять першого століття.
Леонардо да Вінчі
Не вражені ? Що ж, підшипник може і не найкрутіше , що може дозволити собі винахідник , але безліч сучасної техніки працює за допомогою підшипників. Кулькові підшипники дозволяють обертатися приводним валам , проштовхують товари в магазині або на заводі , це основа практично будь-якого рухомого механізму . Гладкі кульки , розміщені між двома рухомими поверхнями , практично усувають тертя . Вперше ідея , як вважає багато хто, народилася ще в часи Римської імперії , але історики вважають , що саме в зошитах да Вінчі з'явилися перші начерки підшипника.
Багато  з пристроїв , придуманих генієм , не працювали б без підшипників. Але як і у випадку з багатьма іншими концептами винахідника , підшипник довелося перевинайти комусь ще.
Підшипник
	Швидкість, з якою падає тіло , залежить від двох чинників: сила тяжіння , яка тягне вниз , і опір атмосфери , в якій воно падає. У відсутності атмосфери падаюче тіло буде просто розганятися до величезної швидкості , поки не впаде на поверхню , але повітря уповільнює падіння до тих пір, поки тіло не досягне так званої граничної швидкості. У різних об'єктів різна гранична швидкість. У людини , що падає в атмосфері Землі - ця швидкість складає приблизно 193,1 км / г. Повільно , так? Нехай так , але цього достатньо для того , щоб людина , що впала з літака , перетворилася в коржик після удару об поверхню землі. Врятувати її може тільки парашут.
Парашут
	Да Вінчі , будучи зачарованим ідеєю літаючої людини , задумав свій парашут як засіб для дрейфу по повітрю. Його пірамідальна структура була драпованою тканиною. Як писав да Вінчі у своїх нотатках , такий пристрій дозволив би людині « впасти з будь-якої висоти без будь-яких травм і пошкоджень ». Натуралісти двадцять першого століття , які реалізували задум да Вінчі , визнали , що він працює в точності , як той передбачав .
Орнітоптер
Да Вінчі надихали птахи. Він спостерігав за ними , малював їх і розмірковував над створенням власних літальних засобів . Одним з результатів цього хобі став орнітоптер , пристрій , придуманий да Вінчі , який теоретично міг підняти людину в повітря , як птицю. У той час як парашут да Вінчі дозволив би людині стрибати зі скелі і залишатися в живих , орнітоптер дозволив би їй парити в повітрі над землею.
На папері орнітоптер більше схожий на птаха (або кажана ) , ніж сучасні літаки. Його крила почнуть працювати після того , як пілот поверне рукоятку. Це винахід демонструє глибоке розуміння аеродинаміки да Вінчі. Сучасні спроби відтворити орнітоптер показали , що той справді міг літати - якби його підняли в повітря. Побудувати літальний засіб , який би задіювався слабкими м'язами  людини , було б складніше .
Кулемет
Кулемет да Вінчі або « 33 - стовбурний орган » не був кулеметом в сучасному розумінні. Він не міг швидко випускати кулі з одного стовбура . Але зате міг видавати залпи через короткі проміжки , і якби був побудований , ефективно б косив наступаючу піхоту.
	Механізм цього кулемета простий. Да Вінчі запропонував зібрати 11 мушкетів на прямокутній дошці , а після скласти три таких дошки в трикутник. Помістивши вал посередині , можна було б обертати всю цю штуковину так , щоб один набір з 11 знарядь стріляв , поки два інших остигають і перезаряджаються. Після цього весь механізм перевертався і давав черговий залп.І хоча да Вінчі постійно наголошував у своїх зошитах , що ненавидить війну і проклинає машини для вбивств , йому потрібні були гроші , і він легко міг переконати багатьох покровителів , що такі машини допоможуть їм здолати своїх ворогів. Можливо , воно й на краще , що жодна з машин для вбивства , задуманих да Вінчі , не була побудована
Водолазний костюм
Проживаючи у Венеції кінця 15 століття , да Вінчі розробив ідею для відбиття вторгнень кораблів. Досить було відправити чоловіків на дно гавані в водолазних костюмах , а там вони б просто розкривали днища кораблів , як консервні банки. Можливо , ця ідея вас не вражає , оскільки в даний час її реалізація здається досить простою. Але в часи да Вінчі це було нечувано . Водолази да Вінчі могли дихати за допомогою підводного дзвону з повітрям , надягали маски зі скляними отворами , крізь які можна було бачити під водою. В іншому варіанті концепту водолази могли дихати за допомогою винних бутлів , наповнених повітрям.
В обох випадках , чоловіки носили б із собою пляшки, в які мочилися , тому могли залишатися під водою дуже довго. План да Вінчі не тільки міг бути втіленим - він був практичний!Ці водолазні костюми були створені насправді , проте загарбники , проти яких вони мали застосовуватися , були успішно вбиті венеціанським флотом до того , як знадобилася підводна диверсія .
Броньований танк
Працюючи на герцога Міланського , Лодовіко Сфорца , да Вінчі запропонував те , що могло стати вінцем його творіння в області військових машин: броньований танк. За сприяння восьми сильних чоловіків , броньований танк був схожий на черепаху , яка наїжилася 36 знаряддями з усіх боків. Він був оснащений системою зубчастих коліс , які становили послідовність . Вісім чоловік були захищені від битви зовнішньою оболонкою , тому могли доставити пішим ходом такого « їжака » прямо в гущу битви , не будучи пораненими . Стріляюча в усі сторони зброя з броньованого танка могла стати згубною для загону суперника.
	Схема броньованого танка в нотатках да Вінчі містить цікавий недолік : колеса для руху вперед крутилися в протилежну сторону від задніх коліс. Побудований таким чином , танк не міг би рухатися. Да Вінчі був занадто розумний , щоб допустити таку прикру помилку , тому історики навели кілька причин , за якими винахідник допустив такий промах свідомо. Можливо , він справді не хотів , щоб ця машина була побудована. Інший варіант - він боявся , що схема потрапить в лапи ворогів , тому зробив помилку , щоб переконатися , що ніхто крім нього не зможе побудувати танк.
Винаходи
Виставка винаходів


title: Презентація на тему «Мао Цзедун» (варіант 1)

text:
Мао Цзедун
	Мао Цзедун (26 грудня 1893—9 вересня 1976) — китайський політичний лідер і теоретик маоїзму. Засновник Китайської комуністичної партії (ККП) у 1921, незабаром став її лідером. Організував Великій похід 1934—1935 і вів визвольну війну 1937–1949, що завершилася встановленням Народної республіки і комуністичним правлінням у Китаї. Очолював партію й уряд країни до смерті. Його вплив зменшився після ряду економічних невдач (1958–1960 «Великий стрибок»), але знову став домінуючим в роки Культурної революції 1961–1969. Адаптував комунізм до китайських умов, що відображено в Маленькій червоній книзі.

	Мао Цзедун народився 26 грудня1893 року в селі Шаошань провінції Хунань, недалеко від столиці провінції, міста Чанша. Батько Цзедуна, Мао Женьшен, належав до дрібних землевласників, і сім'я його була досить забезпеченою. Сувора вдача батька-конфуціанця зумовила конфлікти з сином і одночасно прихильність хлопчика до м'якшої за характером матері-буддиста, Вень Цимей.
	Синьхайська революція застає молодого Мао в Чанша, куди той у віці шістнадцяти років перебирається з рідного села. Хлопець стає свідком кровопролитної боротьби різних угрупувань, а також солдатських повстань, і на короткий час сам примикає до армії губернатора провінції. Після цього Мао заглиблюється в навчання, досягаючи в гуманітарних науках блискучих результатів. У 1917 році з'являються його перші статті в відомих журналах соціалістичного спрямування, таких, як «Нова Молодь». Роком пізніше він, наслідуючи свого улюбленого вчителя Яна Чанцзі, перебирається до Пекіна, де працює асистентом Лі Дачжао, що став пізніше одним з засновників Комуністичної партії Китаю.
	Покинувши Пекін, юний Мао подорожує країною, займається поглибленим вивченням праць західних філософів і революціонерів, цікавиться подіями в Росії. Взимку 1920 року він відвідує Пекін у складі делегації від Національних Зборів провінції Хунань, що вимагає зняття корумпованого і жорстокого губернатора провінції. Через рік Мао услід за своїм другом Цай Хесенем вирішує взяти на озброєння комуністичну ідеологію. У липні 1921 року Мао бере участь в шанхайському з'їзді, на якому була заснованаКомуністична партія Китаю. Через два місяці, після повернення в Чанша, він стає секретарем хунанського відділення КПК. В той же час Мао одружується на Ян Кайхуей, дочці Яна Чанцзі. Протягом наступних п'яти років у них народжуються три сини — Аньін, Аньцин і Аньлун.
			     За наполяганням Комінтерна КПК була вимушена вступити в союз з Гоміньданом. Мао Цзедун, який влітку 1923 року входить до складу ЦК КПК, не вітав цей компроміс. У 1926 році Мао висувається на посаду секретаря КПК з селянського руху, а роком пізніше — керівником гоміньданівського Інституту Селянського Руху. Всі ці роки він багато займається роботою з селянством, знаходити взаєморозуміння з яким Мао допомагає його сільське походження. Мао приходить до висновку, що пролетаріат не може бути носієм революції в Китаї, де переважну більшість населення складають селяни. Вже у той час він починає формулювати для себе основні тези майбутньої ідеології (маоїзму).
Радянська Республіка в Цзянсі
	В квітні 1927 року Чан Кайши, зайнявши за допомогою комуністів Шанхай, починає проводити в місті політику нещадного терору проти вчорашніх союзників. Тисячі членів КПК були арештовані або вбиті. В цей час Мао Цзедун організовує в околицях Чанша селянське повстання «Осіннього урожаю». Повстання придушується місцевою владою з великою жорстокістю, Мао змушений бігти із залишками своєї армії в гори Цзінганшан на межі Хунані і Цзянсі. Незабаром атаки Гоміньдана примушують групи Мао, а також розбитих в ході Наньчанського повстання Чжу Де, Чжоу Еньлая і інших військових лідерів КПК, покинути цю територію. У 1928 році, після довгих переселень, комуністи міцно ґрунтуються на заході провінції Цзянсі. Там Мао створює достатньо сильну радянську республіку. Згодом він проводить ряд аграрних і соціальних реформ — зокрема, конфіскацію і перерозподіл землі, лібералізацію прав жінок
	Тим часом, Компартія Китаю переживала важку кризу. Число її членів скоротилося до 10 000, з них лише 3% відносилися до робочих. Новий лідер партії Лі Лісань, унаслідок декількох серйозних поразок на військовому й ідеологічному фронті, а також розбіжностей зі Сталіним, був виключений з ЦК. На цьому тлі позиція Мао, що робив ставку на селянство і діяв в цьому напрямі відносно успішно, посилюється в партії, не зважаючи на часті конфлікти з партійною верхівкою. Зі своїми супротивниками на локальному рівні в Цзянси Мао розправився в 1930—1931 рр. за допомогою репресій, в ході яких багато місцевих керівників було вбито або кинуто у в'язниці як агенти вигаданого товариства «АБ-туаней». Справа «АБ-туаней» стала, по суті, першим «чищенням» в історії КПК.
	В той же час Мао пережив особисту втрату: агентам Гоміньдана вдалося схопити його дружину, Ян Кайхуей. Вона була страчена в 1930 р., а дещо пізніше молодший син Мао Аньлун вмирає від дизентерії. Другий його син від Кайхуей, Мао Аньін, загинув в ході Корейської війни. Незабаром після смерті другої дружини Мао починає жити з активісткою Хе Цзиджень.
Великий похід
	До 1934 р. сили Чан Кайши оточують комуністичні райони в Цзянсі і починають готуватися до масованої атаки. Керівництво КПК приймає рішення про відхід з даного району. Операція з прориву чотирьох рядів гоміндановських укріплень готується і проводиться Чжоу Енлаєм — Мао в цей час знову в опалі. Чільні позиції після відсторонення Лі Лісаня займають «28 Більшовиків» — група близьких до Комінтерну і Сталіна молодих функціонерів на чолі з Ван Міном. З великими втратами комуністам вдається прорватися через заслони націоналістів і піти в гірські райони Гуйчжоу. Під час короткого перепочинку в містечку Цзуньі проходить легендарна партійна конференція, на якій партією були офіційно прийняті деякі тези, представлені Мао, сам він стає постійним членом політбюро, а група «28 більшовиків» піддається відчутній критиці
Яньаньський період
	Через рік після початку Великого походу, в жовтні 1935 р. Червона Армія досягає комуністичного району Шеньсі-Ганьсу-Нінся (або, за назвою найбільшого міста,Яньань), який вирішено було зробити новим форпостом Комуністичної Партії. В ході Великого походу через військові дії, епідемії, нещасні випадки в горах і болотах, а також через дезертирство комуністи втратили понад 90% з того складу, що покинув Цзянсі. Проте їм вдається швидко відновити свої сили. На той час головною метою партії стала вважатися боротьба з Японією, яка поводиться все агресивніше у відношенні до ослабленого Китаю. Після того, як війна в липні 1937 вибухнула у відкриту, комуністи, за вказівкою Москви, йдуть на створення єдиного патріотичного фронту з Гоміньданом.
	У самому розпалі антияпонської боротьби Мао Цзедун ініціює так званий «Рух за впорядкування стилю» («чженфен»; 1942-1943). Рух включає, в числі іншого, вивчення класиків марксизму-ленінізму, праць Мао, придушення вільнодумства серед комуністичної інтелігенції і кампанії з «самокритики», що особливо торкнулися головного суперника Мао — Ван Міна. Підсумком чженфен стає повна концентрація внутріпартійної влади в руках Мао Цзедуна. У 1943 р. він обирається головою політбюро КПК, і тоді ж поволі починає виникати культ особи Мао.
	До цього Мао довгий час вивчає класику західної філософії і, особливо, марксизму. На основі марксизму-ленінізму, деяких аспектів традиційної китайської філософії і, не в останню чергу, власного досвіду та ідей, Мао вдається за допомогою особистого секретаря Чень Бода створити і теоретично обґрунтувати новий напрям марксизму —«маоїзм». Маоїзм замислювався як гнучкіша, прагматичніша форма марксизму, яка була б краще пристосована до китайських реалій того часу. Головними його особливостями можуть бути позначені однозначне орієнтування на селянство (а не на пролетаріат), а також значна частка націоналізму.
	Після двох важких інфарктів 9 вересня 1976 року на 83-му році життя Мао Цзе-дун помер. На похорони «Великого керманича» прийшло більше мільйона чоловік. Тіло покійного забальзамували за розробленою китайськими ученими методикою і виставили для огляду рік після смерті в спорудженому на площі Тяньаньмень величезному мавзолеї. На початок 2007 року усипальню Мао відвідало близько 158 млн чоловік.


title: Презентація на тему «Charitable organizations»

text:
Charitable organizations
Bill & Melinda Gates Foundation is the biggest  charitable foundation in the world.
It was founded by Bill Gates and his wife Melinda in 1994.
This foundation is situated in Seattle state Washington.
The fund is about 26 billiard dollars.
In 2006 the mumber of this foundation Warren Buffet donated 37 million dollars.
It  was the biggest donation in the history of the USA.
The main aim of this foundation is to support the system of health careness and to overcome the famine in poor countries.
Rokfeller « s Foundation is a charitable organization and a private foundation.
It was founded by a famous business man John Rokfeller and his son John.
The main historic mission is to help the mankind in different fields.

Ford”  s Foundation is an American charity  foundation.
It was founded to finance different projects and programmes to support democracy, to diminish poverty  and to develop international cooperation.

The staft of the foundation is in New York.
It was founded in 1936 by Enselan Ford his son Henry and two directors.
After Endsel” s death in 1943 and Henry Ford» s  death  in 1947 Henry Ford 2 became the director.
In 1952  the Foundation opened his first international office in New Deli, India.
At the end of 1980s this Foundation began to help in the fighting with AIDS.
Thank you for your attention!


title: Презентація на тему «Рембрандт Харменс ван Рейн» (варіант 1)

text:
Рембрандт Харменс ван Рейн
"Я всю жизнь во всем искал естественность природы, никогда не увлекался ложным блеском форм. Художника делает великим не то, что он изображает, а то, насколько правдиво воссоздает он в своем искусстве природу. Жизнь - это все для меня..."
Биография
   Рембрандт ван Рейн родился 15 июля 1606 года в Лейдене в семье мельника среднего достатка; он был восьмым ребенком и единственным, об образовании которого родители позаботились особо. Он учился в латинской школе и в университете, когда его склонность к живописи проявилась столь определенно, что он оставляет университет, по тем временам вряд ли юноша мог это сделать без согласия в семье. Он учится живописи три года в мастерской Якоба ван Сваненбюрха, лейденского живописца, происходившего из патрицианской семьи и долгие годы проведшего в Италии.

Возвращение блудного сына
Пожалуй, ни одно другое полотно Рембрандта не внушает столь возвышенных чувств, как эта картина.
 Сюжет взят из Нового Завета.
Иисус рассказывает притчу о сыне, который получает у отца свою часть имения и расточает ее в дальней стороне, живя распутно.
Когда, собравшись с духом, он возвращается домой, отец сразу прощает его и принимает с радостью.
 Религиозный смысл притчи таков: как бы ни грешил человек, раскаяние всегда вознаградится радостным прощением.
 Здесь Рембрандт, по-видимому, взялся исследовать общечеловеческое значение притчи.
Коротко остриженные волосы на голове блудного сына и потрепанная одежда говорят сами за себя, а воротник хранит намек на былую роскошь.
Туфли изношены, одну он обронил, став перед отцом на колени.
Отец прижимает сына к груди, прощая его.
 Характерно, что Рембрандт избегает конфликтности притчи: там говорится о ревности послушного сына, хотя, возможно, он стоит в тени позади отца.
Моисей со скрижалями законов, 1659
Законодатель Моисей только что спустился с горы Синай с двумя каменными скрижалями, «на которых написано было перстом Божиим» Десять заповедей. Это, несомненно, торжественное событие, но трудно быть уверенным, изображен ли здесь момент триумфа или гнева, когда Моисей, видя, что сыны Израилевы поклоняются золотому тельцу, бросил из рук своих скрижали и разбил их под горой. Эта картина, возможно, была заказана для главы какой-то гильдии и предназначена для украшения камина в амстердамской ратуше.
Неверие апостола Фомы, 1634
Святой Фома, один из двенадцати учеников Христа, упоминается в Новом Завете несколько раз.
Рембрандт изобразил известный эпизод из Евангелия от Иоанна.
После снятия с креста Иисус, явившись ученикам, показывает свои раны.
Фомы при этом не было, а когда другие ученики рассказали ему о том, что видели, Фома отказался им верить, заявив: «Если не увижу на руках Его ран от гвоздей и не вложу перста моего в раны от гвоздей, и не вложу руки моей в ребра Его, не поверю».
Через восемь дней, по Иоанну, Иисус явился ученикам вновь и велел Фоме коснуться его ран.
 Разубежденный Фома признал в Иисусе Господа Бога. Рембрандт изобразил ночную сцену: сияние, исходящее от Иисуса, кажется единственным источником света, от которого в смущении отстраняется уверовавший Фома.
Христос в Эммаусе, 1648
Один из излюбленных сюжетов Рембрандта, основанный на эпизоде из Евангелия от Луки.
После того как Иисуса распяли, двое его учеников, направлялись в Эммаус, селение неподалеку от Иерусалима.
К ним приблизился незнакомец, пошел с ними, всю дорогу изъяснял Писание и разделил с ними трапезу в доме, куда они пришли.
Когда он преломил хлеб и подал им, глаза у них открылись и они узнали Иисуса, воскресшего из мертвых, но Он тут же стал невидимым для них.
В раннем варианте этой картины (около 1629) Рембрандт изобразил момент откровения драматически: силуэт Иисуса и ученики, словно пораженные молнией.
Здесь же подчеркивается естественность, человечность происходящего: лишь неяркий нимб над головой Иисуса и восторженный, устремленный ввысь взгляд указывают на Его божественность, которой, очевидно, не замечает мальчик-прислужник.
Христос и женщина, уличенная в прелюбодеянии, 1644
Эта эффектная работа производит впечатление декорации и, возможно, написана по просьбе богатого заказчика.
 Центральная группа изображена с совершенной законченностью, в детальной манере, от которой в 40-е годы Рембрандт постепенно отходит.
Пышная красно-золотая декорация своим блеском напоминает дворец в стиле барокко, хотя в действительности изображен иерусалимский храм.
Книжники и фарисеи привели к Иисусу женщину, взятую в прелюбодеянии.
Надеясь уловить Иисуса, они спросили, надо ли побить такую камнями, как предначертано в законе Моисея.
Иисус ответил: «Тот из вас, кто без греха, пусть первым бросит в нее камень».
Пристыженные обличители удалились, а Иисус велел женщине идти и впредь не грешить.
Картина построена на драматических контрастах: облаченные в простые коричневые одеяния Иисус с учениками, очаровательная пристыженная грешница, книжники и фарисеи в роскошных одеждах.
Святой Матфей и Ангел, 1661
Один из серии портретов апостолов, написанных в начале 60-х годов.
В отличие от других, однофигурных, портретов здесь позади апостола изображен ангел, вдохновляющий Матфея на написание Евангелия.
Ангел очень напоминает Титуса, который вполне мог быть моделью для него, однако апостол по облику явно не Рембрандт.
Помимо религиозного смысла, картина замечательно передает контраст между юностью и старостью, хотя по замыслу роли противоположны.
Ангелоподобный юноша, спокойный, уверенный в себе, утешает Матфея, положив руку на плечо старика.
Святой Матфей погружен в раздумья, его рука с набухшими венами теребит бороду.
Книга — едва ли точное воспроизведение древнего манускрипта, однако написана мастерски.
Сусанна и старцы, 1647
История Сусанны восходит к апокрифам, своду библейских писаний, подлинность которых давно подвергается сомнению.
Однако это не помешало художникам — католикам и протестантам — создавать на эту тему картины, исполненные драматизма и эротического очарования.
 Когда Сусанна идет к купальне у себя в саду, из укрытия выходят два старца и начинают склонять ее ко греху, угрожая, что если она не разделит с ними ложе, они будут лжесвидетельствовать, что она прелюбодействовала с другим человеком.
Сусанна отказывается, и старцы велят взять ее под стражу, но вмешательство пророка Даниила спасает добродетельную красавицу.
Рембрандт начал эту картину в середине 30-х годов, но она была продана только в 1647 году.
Сусанна, тщетно пытающаяся прикрыть свою наготу, скорее рассержена, нежели испугана, но старец, срывающий с нее покрывало, поражает точностью наблюдения.
Брошенные на берегу сандалии, по-видимому, были красноречивыми эротическими символами в голландском искусстве XVII века.
Пир Валтасара. 1635.
Большие полотна с театрализованными эффектами были популярны в Нидерландах при жизни Рембрандта.
«Пир Валтасара» демонстрирует, как мастерски художник трактовал подобные темы.
Вавилонский царь Валтасар описан в ветхозаветной книге пророка Даниила.
На многолюдном пиру он велел принести золотую и серебряную посуду, которую его отец Навуходоносор взял из святилища иерусалимского храма.
Царь приказал наполнить сосуды вином для своих вельмож, жен и наложниц.
Когда свершилось это кощунство, вдруг появилась таинственная рука и начертала на стене странные слова: «Мене, мене, текел, упарсин».
Даниил сказал царю, что они означают его гибель; предсказание сбылось в ту же ночь.
На картине Рембрандта исследуется изумление и страх, усиленный еще и выплеснувшимся из священных сосудов вином, что тоже символично.

Удивляет сделанная на иврите надпись, особое расположение букв которой заставляет вспомнить о соседе Рембрандта еврее Манассе бен Исраэле, с которым, как известно, художник поддерживал отношения.
Жертвоприношение Авраама, 1635
Это один из самых драматических моментов в Ветхом Завете.
Авраам по велению свыше готов принести своего единственного сына Исаака в жертву Богу и уже занес над ним, связанным, нож, чтобы заколоть его для всесожжения.
На картине Исаак лежит на жертвеннике поверх дров. В Священном Писании ангел Господень взывает к Аврааму, прошедшему испытание на покорность Богу, и велит ему остановиться. Рембрандт усиливает драматизм происходящего: на картине ангел схватил Авраама за кисть и нож падает.
Сцена выигрывает в убедительности еще и потому, что большая ладонь Авраама закрыла сыну лицо, голова Исаака запрокинута и кажется, что в горло вот-вот вонзится нож.
В Мюнхене хранится другой вариант на этот сюжет, но он, возможно, принадлежит кисти Рембрандта лишь частично

Снятие с креста. 1634.
Снятие с креста - распространенный сюжет в европейской живописи.
По традиции среди присутствующих изображают Богоматерь, несколько учеников Иисуса и Иосифа из Аримафеи.
В 30-е годы Рембрандт написал ряд картин на тему Страстей Господних, в том числе «Воздвижение креста» и «Снятие с креста» для штатгальтера Нидерландов Фредерика Хендрика.
Размеры данной картины больше, тона насыщеннее.
Она написана несколько месяцев спустя и хранилась у самого художника до 1656 года, когда он разорился.
Изломанная фигура Христа залита ярким светом, Богоматерь лишилась чувств, на земле разложены роскошные пелены, в которых Он будет лежать, пока не воскреснет.
Давид и Урия, 1665.
Неизвестны в точности ни дата написания, ни сюжет этой, проникнутой настроением, прекрасной картины, что стало поводом для различных предположений.
По одной версии, эта работа связана с «Артаксерксом, Аманом, и Эсфирью».
Считается, что здесь изображено отстранение Амана от дел или же момент, когда он получает у царя позволение истребить всех иудеев.
Этот аргумент подкреплен свидетельствами, что обе картины представляют собой сцены из пьесы, поставленной в 1659 году, а не основаны непосредственно на библейском источнике.
Здесь, безусловно, есть что-то театральное, но, помимо несоответствий в деталях, предполагаемые сюжеты не отвечают настроению скрытой печали, которое внушает картина.
Поэтому правомерно вернуться к старой версии.
В таком случае фигура в красном — муж соблазненной Вирсавии Урия, которого Давид, тревожимый угрызениями совести, посылает на верную гибель
Симеон во храме, 1669.
Хотя эта заказная работа начата в 1661 году, она пролежала незаконченной в мастерской Рембрандта до самой его смерти в 1669 году.
Картина написана на сюжет сбывшегося пророчества. Старцу Симеону было предсказано, что он «не увидит смерти, доколе не увидит Христа. Господня».
И он наконец повстречался с ним, когда Мария с Иосифом принесли Иисуса во храм.
Рембрандт уже создал на эту тему великолепный заказной вариант (1631).
Там действие происходит под высокими сводами храма, а сама работа выполнена в детальной манере, свойственной периоду молодости, успеха и славы.
Здесь свободная манера письма последних лет особенно заметна еще и потому, что работа не закончена, хотя это едва ли существенно:
все сосредоточено на моменте, когда полуослепший старец качает на руках спеленутого Младенца — сцена, исполненная бесконечной нежности.
Вирсавия, 1654.
Написана, когда художник пребывал в расцвете творческих сил.
Многие эксперты полагают, что эта картина — величайшее из всех творений Рембрандта.
Принято считать изображенную красавицу Вирсавией, которую увидел и возжелал царь Давид.
Она отдалась ему и зачала. Кульминацией последовавших осложнений стало убийство мужа Вирсавии, которого Давид отправил на верную смерть.
История малоприятная, и комментаторы по-разному изъясняли чувства Вирсавии.
Но, как часто бывает с картинами Рембрандта, вероятно, ошибочно вдаваться в тонкости толкования.
Быть может, достаточно сказать, что Вирсавия горестно размышляет о своей судьбе.
Композиция во многом повторяет античный рельеф, где изображена готовящаяся к свадьбе невеста.
 Рембрандт написал Вирсавию обнаженной и придал картине ярко выраженную эмоциональность.
 Моделью для Вирсавии, вероятно, послужила подруга Рембрандта Хендрикье Стоффельс.
Софониба принимает чашу с ядом, 1634.
Величественная фигура на этой картине очень напоминает Саскию, хотя история Софонибы не совсем подходит молодой жене.
Софониба, дочь карфагенского полководца Гасдрубала, жила в пору, когда Карфаген вел ожесточенную войну с Римом.
Чтобы закрепить союз с нумидийцами, Гасдрубал выдал дочь за царя Сифакса, но того разбил союзник римлян Масинисса, который немедля захотел взять царицу себе в жены.
 Когда римляне запретили ему этот брак, он избавил Софонибу от дальнейших унижений, прислав чашу с ядом, которую царица выпила не колеблясь.
Рембрандт мог не относиться всерьез к этой романтической истории, но картина действительно изображает решительный момент и обдуманность действий, будучи в некотором отношении сравнима с более знаменитой и менее театральной «Вирсавией»
Святое семейство и ангелы, 1645.
Эта проникнутая удивительной нежностью картина подтверждает дар Рембрандта до такой степени смешивать божественное и земное, что уже невозможно провести грань между ними.
Богоматерь прервала чтение, чтобы поправить покрывало на Младенце, а может, чтобы прикрыть Его лицо от яркого света, призванного подчеркнуть Его величие.
Преисполненная нежности Мария склонилась над Иисусом, с истинно материнской заботой лишний раз проверяя, все ли в порядке с ребенком.
Младенец спит крепким сном в плетеной колыбели, не сознавая, что происходит вокруг.
На заднем плане плотничает муж Марии Иосиф.
Мать, дитя, даже колыбель — чисто голландские типы XVII века.
Это могла бы быть, пожалуй, любая обычная семья, если бы не слетающие с небес ангелы-дети.
Смерть мастера
   Осенью 1669 года тихо, незаметно скончался величайший из мастеров голландской школы. Рембрандт - поэт страдания и сострадания. Все скромное, нуждающееся, всеми забытое ему близко и дорого. Сюжеты свои он выбирал в жилищах ремесленников, среди небогатой обстановки домашнего очага простолюдина; на его картинах мы видим несчастных больных, убогих и увечных. Кто хоть раз внимательно изучил "Милосердного самарянина" (музей Лувра), никогда не забудет этого дивного произведения. Мастер выполнил более 400 картин (не считая многочисленных несохранившихся произведений), а также 287 гравюр и тысячи рисунков. Серьезная, реалистическая живопись, говорящая сердцу, нашла себе величайшего творца в лице Рембрандта.
Великий Рембрандт, любимый многими и многими ненавидимый, совершил революцию в живописи богатой Голландии XVII века. Подобно метеору возник он среди мастеров, послушных воле заказчиков, которые всегда требовали портретного сходства, элегантных квадратных интерьеров с полами в клеточку и женщин в чепцах.
СПАСИБО ЗА ВНИМАНИЕ!


title: Презентація на тему «Соціальні структури населення»

text:
Соціальні структури населення
Підготувала
Учениця 11-А класу
ЗЗБНВК №106
Пастушенко Катерина
Зміст
Поняття
Схема
Загальні риси соціальної структури
Основні різновиди соціальної структури
Велика соціальна група
Висновки
Поняття
Соціальна структура населення — це система різноманітних видів спільнот (класових, майнових, професійних) і стійких та впорядкованих зв'язків між ними. В аналізі соціального складу населення розрізняють основні та неосновні класи, групи та верстви всередині класів, а також прошарки між ними. Одні дослідники визначають соціальну групу, клас на підставі доходу, майнового стану, професії або роду занять, освіти тощо. Інші включають до певного класу, групи тих людей, які самі себе до них зараховували незалежно від соціально-економічних показників, що визначають їхнє соціальне становище.

Загальні риси соціальної структури:
      Багатоманітність соціальних елементів, що утворюють соціальну структуру суспільства (соціальний інститут, соціальна група, соціальна спільність тощо);
різний ступінь впливу кожного складового елемента соціальної структури суспільства на соціальні процеси і явища, відмінність їхніх соціальних ролей;
     Наявність відносно стабільних зв'язків між складовими елементами соціальної структури суспільства, взаємозалежність останніх. Це означає, що жоден елемент соціальної структури не може існувати в суспільстві автономно.
     Взаємопроникність елементів, що забезпечує цілісність соціальної структури, тобто одні й ті ж соціальні суб'єкти можуть бути частинами різних складових одиниць суспільства.
     Багатофункціональність і стабільність — кожен елемент соціальної структури суспільства виконує свої специфічні функції, які є відмінними від ролей інших соціальних елементів, що й передбачає значну кількість соціальних функцій суспільства.

Основні різновиди соціальної структури:
соціально-класова структура - сукупність суспільних класів, їхні зв'язки та відносини (класи, соціальні верстви, соціальні групи);
  соціально-професійна структура (виробничі й інші колективи та організації);
 соціально-територіальна структура (міське та сільське населення, поселенські спільноти тощо);
 соціально-демографічна структура (сім'я, вікові та статеві спільноти);
 соціально-етнічна структура (етноси, нації, етнічні групи).
 Суспільство складається з різних соціальних спільнот, груп, які:
   - посідають різні місця в системі соціальної нерівності, в диференціації населення суспільства за такими показниками, як влада, власність, прибуток та ін.;
   -пов'язані між собою політичними, культурними й економічними відносинами, а також є суб'єктами функціонування соціальних інститутів.

Велика соціальна група
Велика соціальна група — це інтелігенція та кваліфіковані службовці з фіксованими доходами — лікарі, вчителі, працівники закладів культури, переважна більшість наукових працівників. Окремо слід виділити господарських керівників (технократію), політичну еліту і духовенство, представників «тіньового» бізнесу, декласовані елементи (люмпени). Зміни в динаміці загальної чисельності населення визначаються змінами у розміщенні міського і сільського населення. Розміщення міського і сільського населення має істотний вплив на раціональне розміщення та оптимальний розвиток продуктивних сил.

    Соціальна структура суспільства — ієрархічно упорядкована сукупність індивідів, соціальних груп, спільнот, організацій, інститутів, об'єднаних стійкими зв'язНайважливішими соціальними спільнотами вважають соціально-етнічні утворення, які виникають на ґрунті історико - географічного походження, культури, і демографічне пов'язані з соціально-біологічною природою людини. З часом з'являються спільноти, пов'язані з розподілом трудової діяльності, зі специфікою соціально-економічного стану, розвитком поселенських утворень.ками і відносинами.
Висновки

Спасибо за внимание!


title: Презентація на тему «Хіпі» (варіант 6)

text:
Презентація з предмету «Людина і світ»
Підготувала Решетова Маргарита
Субкультура «Хіпі»
Виникнення субкультури хіпі
Імпульсом до  розвитку субкультури стала поїздка письменника Кена Кізі з комуною Merry Pranksters (Приколісти) на розфарбованому автобусі у липні 1964  і початок активних військових дій США у В'єтнамі в лютому 1965 році, проти яких й виступали хіпі.
Виникнення субкультури хіпі
Кен Кізі
Акція хіпі проти військових дій США у В'єтнамі в лютому 1965 році
Merry Pranksters (Приколісти) липень 1964року
Після грандіозного фестивалю хіпі під назвою Human Be-In, організований Алленом Ґінзберґом, рух стрімко поширювався в американських містах.

Аллен Ґінзберґ
Постер фетстивалю «Human Be-In»
На Пасхальні канікули 1967 почалося масове паломництво підлітків до Сан-Франциско, що вилилося у Літо Любові 1967 року. Хітом сезону стала пісня «If you're going to San Francisco, Be Sure to Wear Flowers in Your Hair» (що перекладається як якщо ти їдеш до Сан-Франциско, не забудь вплести квіти у волосся) у виконанні Скотта Маккензі.
Літо Любові 1967
Незважаючи на захід хіпі-руху в світовому масштабі, його представників до цих пір можна знайти в багатьох країнах світу. Деякі ідеї хіпі, що здавалися в 1970-і роки консервативним обивателям утопічними, увійшли в менталітет сучасної людини.
Хіпі вірили, що психоделіки сприяють «розширенню свідомості», створюють умови, в яких людина починає усвідомлювати в собі наявність «душі». З прийняттям психоделіків пов’язана велика кількість музикальних хітів 60х,
Хіппі й наркотики:
Хіппі й наркотики
У 1960'х хіпі зробили найбільш безконтрольний експеримент вживання наркотиків, який коли-небудь знало людство.
«Пурпурная дымка в моих мозгах, в последняя время вещи не кажутся мне такими же, как раньше. Не знаю почему, но поступаю смешно. Простите меня, пока я целуюсь с небом»
Джими Хендрикс (Пурпурная дымка)
«Якщо ти пам'ятаєш шістдесяті - ти там не був»
«Одна пилюля сделает тебя больше, а другая сделает тебя маленьким.
А те, что дала тебе мама, не сделают совсем ничего.
Спроси у Алисы, когда она десять футов в высоту»
Джефферсон Эйрплейн (Белый кролик)
Психоделічний рок
Психоделічний рок – це музичний жанр, що виник в середині 60-х років у Західній Європі та Каліфорнії. Психоделічний рок пов'язаний з поняттями «психоделія» і «психоделіки» (галюциногени). Він також має тісні взаємозв'язки з субкультурою хіпі та східною (індійською) філософією.
Сюрреалістична композиція «Tomorrow Never Knows»  є найяскравішим прикладом психоделічної музики The Beatles.
Turn off your mind, relax and float down streamIt is not dying, it is not dyingLay down all thoughts, surrender to the voidIt is shining, it is shiningYet you may see the meaning of withinIt is being, it is beingLove is all and love is everyoneIt is knowing, it is knowingAnd ignorance and hate mourn the deadIt is believing, it is believingBut listen to the colour of your dreamsIt is not leaving, it is not leavingSo play the game Existence to the endOf the beginning, of the beginningOf the beginning, of the beginning
Оскільки хіпі часто вплітали квіти у волосся, роздавали квіти перехожим і вставляли їх в збройові дула поліцейських і солдатів, а також використовували гасло «Flower Power» («сила», або «влада квітів»), їх стали називати «Дітьми квітів».
Основним принципом субкультури було ненасильство. Поширеними були захоплення не тільки християнськими течіями, а й східними, такими як буддизм і кришнаїзм.
Сформувався типовий зовнішній вигляд хіпі - довге волосся, бороди, амулети, браслети, довгі сукні з індіанськими узорами, екзотичний одяг яскравих «психоделічних» барв.
«Пацифік» — символ миру. Лого Організації ядерного роззброєння, який використовували для антивоєнних демонстрацій
Символ Інь і Янь
СИМВОЛИ ХІППІ
Make love not war
(займайтеся коханням, а не війною)
Sex, Drugs & Rock'n'roll
(секс, наркотики, рок-н-ролл)
Turn In, Turn On & Drop Out (налаштуйся, врубайся і випади)
Love, Peace, Freedom
(любов, мир, свобода)
Гасла руху хіппі
Комуни (або громади) хіпі - це головна форма їх самоорганізації, де вони можуть жити на власний лад за підтримки суспільства і де сусіди терпимо ставляться до них. Зазвичай це незаселені і порожні будинки в містах, або садиби в лісах далеко від цивілізації. Найбільш відомі комуни знаходяться в Сан-Франциско, та Данії. Комуни хіпі є на Івісі, Гоа, Балі, в Марокко та ін. Громади колишніх хіпі також збереглися в США.
Комуни хіппі
Що хіпі принесли в світ, ЯК субкультура змінила реальність?
Антивоєнний рух - почалося воно з хіпі-демонстрацій проти в'єтнамської війни;
Антиядерний рух;
Рух за права людини;
Рух за права жінок;
Рух за права дітей;
Рух за права тварин;
Вегетаріанство і його радикальна форма – веганство;
Екологічний рух - хіппі вважали, що вони у відповіді за все, що відбувається на землі, тому турбота про загальний будинку - про Землю була однією з основ субкультури;
Здоровий спосіб життя - як єднання з природою і природність;
Планування сім'ї - саме ера хіпі привела до повсюдного поширення протизаплідних засобів;
Рух за права людей з нетрадиційною сексуальною орієнтацією;
Захоплення всілякими духовними навчаннями - хіпі практикували медитації, йогу, холотропное подих, ци-гун, буддизм, християнство, суфізм, тай-цзи і все саме надзвичайне, що їм тільки вдавалося знайти;
Вплив на моду - джинсова революція.
Дякую за увагу


Презентація на тему «Великі європейські стилі»


title: Презентація на тему «Споживчий кредит»

text:
Споживчий кредит
Споживчий кредит – кредит, який надається тільки в національній грошовій одиниці фізичним особам-резидентам України на придбання споживчих товарів тривалого користування та послуг і який повертається в розстрочку, якщо інше не передбачено умовами кредитного договору
В усіх країнах споживчий кредит виступає системою грошових відносин, пов'язаною з тимчасовим перерозподілом вільних коштів юридичних і фізичних осіб. Споживчий кредит набрав найбільшого розвитку в умовах загальної кризи капіталізму (головним чином після 2-ї світової війни 1939 – 1945) в зв’язку з різким посиленням невідповідності між ростом виробництва та обмеженістю платоспроможного попиту населення . В країнах з розвинутою ринковою економікою споживчий кредит, як зручна і вигідна форма обслуговування населення, відіграє велику роль в економіці. Тому він активно регулюється з боку держави.
Особливістю кредиту є те, що основною гарантією його надання є сталі постійні грошові доходи фізичної особи – позичальника.
Споживчий кредит належить до дорогих кредитів, що означає високу процентну ставку – 15–30 %. Головною причиною цього є високий ризик неповернення кредиту. До споживчих кредитів належить надзвичайно широкий набір видів позик. Загалом виокремлюють товарні і грошові споживчі кредит
ФУНКЦІЇ
паспорт;
заяву на одержання кредиту, де зазначаються об'єкти кредитування, сума кредиту, строк погашення, забезпечення;
документи, що підтверджують платоспроможність позичальника

       довідка цільове використання одержаних коштів.

Для одержання кредиту на поточні потреби позичальник подає банку:
Плюси і мінуси купівлі товару в кредит
Плюси

Мінуси

купівля в кредит рятує від можливості здорожчання товару в майбутньому;
купівля в кредит рятує від можливості зникнення товару з полиць магазинів;
купівля в кредит дозволяє купити на місці товар потрібної модифікації, за умови, що він є у наявності;
купівля в кредит дозволяє купити товар в момент його найбільшої актуальності для покупців;
купівля в кредит дозволяє оплатити товар меншими платежами протягом декількох місяців.

процент по кредиту збільшує вартість товару.
найбільш суттєвим недоліком у психологічному плані є те, що первинне задоволення від товару проходить досить швидко, а за нього ще довгий час належить виплачувати платежі по кредиту.

До споживчого кредиту належить і кредит ломбардів, тобто кредитних установ, які надають грошові позички під заставу предметів особистого та домашнього споживання. Розмір кредиту залежить від виду речей, що надаються у заставу, їх ринкової вартості та встановленої ломбардом межі забезпечення.
Однією з форм споживчого кредиту є кредитна картка, умовою отримання якої є платоспроможність клієнта. По кожній картці встановлюється ліміт кредитування.
Споживчий кредит надається тим громадянам, які мають постійне джерело доходів. Максимальний розмір позички на придбання товарів тривалого користування встановлюється в залежності від середньомісячної заробітної плати позичальника, але сума кредиту не повинна перевищувати розмір, встановлений правлінням банку. Строк користування кредитом визначається залежно від об'єкту кредитування, розміру позички, платоспроможності клієнта. Як правило, строк користування кредитом не перевищує двох років, а в окремих випадках — трьох. Щодо споживчого кредиту на витрати капітального характеру, то він потребує від населення надання банкам звітів про цільове використання одержаних коштів.
ВИСНОВОК


title: Презентація на тему «Вітання з Днем Збройних сил України»

text:
Вітання з
Днем Збройних сил України
Емблема  Збройних сил України
“ЗБРОЙНІ СИЛИ УКРАЇНИ –
ШКОЛА МУЖНОСТІ ТА ГАРТУ”

танк «Булат»
Вoїне, лицарю славний,Ти збрoю тримаєш в руках,Щoб на нашу країну-державуЗлий не пoзарився враг.Будь мужній і будь дoстoйнийТи слави свoїх батьків,Відважний вкраїнський вoїне,Нащадку славних віків.
Президентський полк

Українські Збройні Сили покликані охороняти незалежність рідної землі.


title: Презентація на тему «Культурно-Історичні пам’ятки Індії»

text:
Культурно-Історичні пам’ятки Індії
Тадж-Махал
печери Аджанти
форт Джайсалмер
Золотий храм Хармандір-Сахіб
 Вірупакші
 Усипальня Ітемад-уд-Даули
Храм Лакшмі-Нараяни


title: Презентація на тему «Причини і наслідки дитячої жорстокості»

text:
Причини і наслідки дитячої жорстокості
Агресія у дітей - це лише симптом тих глобальних моральних переорієнтирів, які відбуваються у нашому суспільстві, - мова йде про зміни психології людства!
Підготувала:учениця 10-А класуЗапорізької СШФК № 18Зайцева Катерина
ПРИЧИНИ АГРЕСІЇ
Соціальні причини:
 місце проживання (чим більше місто, тим вище рівень злочинності)
шкільні причини:
конфлікти між учителями;
неуспіх дитини в навчанні;
відкидання однокласниками;
 зловживання санкціями;
«приклеювання ярликів» тощо
сімейні причини:
багатодітні родини;
низький матеріальний рівень родини;
родини з неправильним типом виховання;
злочинні родини;
родини що розпалися, чи розпадаються
ПРИЧИНИ АГРЕСІЇ
Біологічні причини:
перекручена біологічна потреба (наприклад, потреба в алкоголі та наркотиках);

нерівномірне статеве дозрівання:
випередження (акселерація);
затримка (ретардація).
ПРИЧИНИ АГРЕСІЇ
Психологічні причини:
утрата сенсу життя;
внутрішній конфлікт;
дефінзивні риси характеру (боязкість, сором'язливість);
поведінка, що відхиляється - як спосіб самоствердження;
поведінка, що відхиляється - як спосіб залучення уваги;
поведінка, що відхиляється - як елемент про допомогу;
перекручена пошукова потреба.
Діти з «горючою сумішшю»
НАСЛІДКИ ЖОРСТОКОСТІ
Дитина вчиться насильству;
Стає тривожною;
Дитина не впевнена, що її в сім'ї люблять;
Шкільні прогули підлітків;
«Ступор» у навчанні;
Агресивна поведінка;
Сумнівні приятелі;
Утечі з дому;
Зловживання алкогольними напоями, тютюнокуріння;
Психічні розклади;
Суїцидні тенденції;
Кримінальні злочини!
ПОРАДИ!!!
Слід пам'ятати, що завдати комусь кривду не є самоціллю для дитини: вона вдається до агресії, щоб досягти бажаних цілей. Учити дітей досягати своєї суспільної мети неагресивними методами — це одна зі складових системи профілактики агресії й тренування мирної поведінки в занадто агресивних дітей.


title: Презентація на тему «Кінематограф Франції» (варіант 3)

text:
Кінематограф Франції

Народження кіно
Народження кіно пов'язане із винайденням апарату, що дозволив відтворювати проекції об'єктів, що рухаються, і цей апарат був створений братами Луї та Огюстом Люм'єрами. Проста структура, маленька вага та невеликі розміри дозволяли легко користуватись ним. Така вдала конструкція пояснювалась тим, що брати Люм'єр змалечку були знайомі із фотосправою.
Луї та Огюст Люм'єри

Перша експериментальна демонстрація кінофільму Люм'єр була проведена 22 березня 1895 року для «членів спільноти заохочення національної індустрії». В той день був продемонстрований фільм «Вихід робочих із фабрики Люм'єр».
Програма фільмів була продемонстрована 28 грудня 1895 року в індійському салоні «Гран кафе» на Бульварі Капуцинок. Це був перший публічний показ кінематографу братів Люм'єр. Цю дату прийнято вважати «Днем народження» кіно. Демонстрація проводилася цілий день та тривала 20 хвилин, білет коштував один франк. Щоденна виручка у 2000–2500 франків наглядно демонструє інтерес публіки до нового жанру мистецтва.
Брати Пате
Одне із перших кінопідприємств було створено братами Шарлем та Емілем Пате. Вже у 1897 році вони побудували у Венсані (передмістя Парижу) студію для зйомки, обробки та випуски фільмів, там же був цілий цех із виготовлення апаратури. При вдосконаленні усіх наступних моделей Ш.Пате головну увагу приділяв стабільності кадру в процесі зйомки та проекції. Торговою маркою Пате став галльський півень.
Леон Гомон
Леон Гомон випустив свій перший апарат під маркою «Хроно» у 1896 році та створив студію в Бьюті Шомон. Його торговою маркою стала маргаритка із ініціалами «Л. Г.».
Жорж Мельєс
Жорж Мельєс займає особливу позицію в історії кінематографу, саме він перетворив винахід братів Люм'єр в інструмент для створення фантастичних видовищ. Він був першим Президентом французького кінематографічного синдикату, головою перших кінематографічних конгресів, а також ввів стандартну перфорацію на кінострічці.
Одного разу, роблячи зйомку вуличного руху, Мельєс був змушений припинити її на кілька секунд через несправність апарату і потім продовжив. При проявці негативу засвічений шматок плівки був вирізаний, а потім, при перегляді, було виявлене незвичайне явище: одномоментно картина змінилася, оскільки змінилося положення пішоходів та транспорту на вулиці. Це був перший знімальний трюк — «стоп-камера» — який дозволив здійснювати будь-яку заміну об'єкту, що знімається, використовуючи зупинку апарату. Так було започатковано трюкову зйомку. Так само випадково Мельєсом були відкриті прискорена та уповільнена зйомка, пізніше почали використовуватись затемнення, напливи, зйомки на чорному оксамиті і так далі.
Технічний розвиток та народження жанрів

Відкриття Мельєса спеціальних видів кінозйомки наштовхнули інших винахідників на пошуки та експерименти в кіно. Проводились експерименти із мікро- та покадровою зйомкою студії братів Пате, студія “Гомон” експериментує із звуком, ведуться розробки кольорового відео, а 1908 року Андре Дебрі випустив знімальну камеру “Парво”, яка дозволили проводити нормальну та прискорену зйомку та  стала однією із розповсюджених у світі.
Французький кінематограф напередодні Першої світової війни
Для кіно цього періоду характерні наступні риси:
орієнтація на смаки широкого кола глядачів
прихід нового покоління режисерів, на противагу першим самоучкам
захоплення та пошуку в області кольорового та звукового кіно (на цьому етапі ще не успішні)
пригодницькі романи, поліцейський роман
натуралістичний стиль у кіно — використання пейзажів для створення відповідної атмосфери, але повна відсутність соціальної тематики
Період Другої світової війни та повоєнні роки
Сучасне обличчя французького кіно почало формуватись вже після Другої світової війни. На нього вплинули її наслідки, переосмислення окупації призвело до розвитку антифашизму та звернення до гуманізму. З 1946 щорічно (окрім 1948 та 1950) проводиться Міжнародний кінофестиваль у Каннах. У 1976 започатковано премію «Сезар», що є аналогом американського «Оскару». В період 1940–1950 працюють видатні актори: Жерар Філіп, Бурвіль, Жан Маре,Марі Казерас, Луї де Фюнес, Серж Реджані та інші.
«Нова хвиля»
Передумовою виникнення такого явища як Нова хвиля був цілий комплекс обставин: невдалі для французького кіно показники кінопрокатів, результати Каннського кінофестивалю, прогрес у технічній сфері, що привів до створення надчутливої кіноплівки та портативної апаратури. Окрім того, поява нової хвилі пов'язана із спробами деяких кінокритиків втілити свою філософію у реальність кіноіндустрії через створення власних фільмів.
Нова хвиля французького кіно дарує світові кіно таких митців як Жан-Люк Годар, Клод Лелуш, Франсуа Трюффо, Клод Шаброль, Луї Маль, Жанна Моро, Жан-Луї Трентіньян, Жан-Поль Бельмондо, Жерар Депардьє, Катрін Денев, Ален Делон, Ані Жирардо, Колюш, Пьєр Рішар.
Учасники нової хвилі заперечували існування єдиної естетичної концепції. Їх об'єднувало бажання змінити умови кіновиробництва, антипатія до зарок 50-х та концепція авторського кіно, яка стверджувала, що фільм має відображати особистість свого автора через індивідуальну стилістику. Але кожен із представників нової хвилі ставив перед собою власні цілі, надихався своїми ідеями бачення майбутнього французького кіно. Зокрема, саркастичний Клод Шаброль свідомо висміював романтичні погляди на людину та моральні цінності.
Найвідоміші французькі актори

Анні Жирардо
Анні Жирардо — знаменита французька акторка театру і кіно. Її амплуа — самостійна, працьовита сучасна жінка, наділена сильною волею, але нещасна в особистому житті. Лауреатка трьох премій «Сезар», премій Каннського та Венеційського фестивалів.
У 1950-х роках вона зіграла близько дюжини ролей у комерційних стрічках різного жанру («Людина з золотим ключем», «Мегре розставляє мережі», «Пустеля Пігаль» та інші). Перелом у творчій долі актриси стався після зустрічі з італійським режисером Лукіно Вісконті, який в 1959 році запропонував їй головну жіночу роль у театральній виставі «Двоє на гойдалці» за п'єсою Гібсона. Справжня ж слава прийшла до актриси з роллю повії Наді в епохальній картині режисера «Рокко та його брати».
У 1988–1989 роках вона знялася у ряді картин: «Ув'язнені», «Легендарна життя Ернеста Гемінгвея», «П'ять днів у липні», «Комедія кохання» та інших. Тоді ж вона знялася у стрічці російського режисера Валерія Ахадова «Рут».

На початку 1990-х Анні Жирардо практично зникла з екрана. За останні роки в кіно можна було б виділити хіба що роботу у австрійця Міхаеля Ханеке — роль старої у фільмі «Піаністка», що принесла їй безліч кінопремій.
Софі Марсо
Софі́ Марсо́ —французька акторка й режисер кіно.

Прославилася підлітком, дебютувавши у «Вечірці» (La Boum, 1980). Вдало знайдений образ «ідеальної французької дівчини», якою Марсо визнали за підсумками глядацького опитування, було розмножено у фільмах «Вечірка-2» (фр.La Boum 2, 1982), «Щасливої Паски» (1984), «Студентка» (1988), «Аромат кохання. Фанфан» (1993) та ін

1999 року зіграла дівчину Бонда у черговому, 19-му за ліком, епізоді Бондіани — підступну, але дуже вразливу Електру Кінґ. Продовжує активно зніматися.
П'єр Ріша́р
П'єр Ріша́р - французький актор театру і кіно, режисер, комік.

1967 року режисер Ів Робер (фр. Yves Robert) запросив його зніматися у фільмі «Блаженний Олександр». Після цього Рішар знімався у його у відомих комедіях «Високий блондин у чорному черевику», «Повернення високого блондина», «Близнюк».

1981 року у фільмі того ж Вебера «Невезучі» виник знаменитий дует П'єра Рішара з Жераром Депардьє (фр. Gerard Depardieu). Цей фільм дав рекордні касові збори, і Вебер зняв ще два фільми з цими акторами: «Татусі» і «Втікачі».
Ален Делон
Але́н Дело́н  французький актор, продюсер, сценарист і режисер. Його ім'я стало синонімом чоловічої краси.

В 1956 р. Алена Делона запросив відвідати Каннський кінофестиваль його друг, актор Жан-Клод Бріалі. Там Делона помітив агент (шукач талантів) кіностудії MGM (Metro-Goldwyn-Mayer) Девід О. Селзнік.

Найвідоміші фільми ,у який знімався Ален Делон: «Чорний тюльпан» , «Басейн» , «Рокко та його брати» , «Зорро» , «Тегеран 43» , «Самурай» , «Леопард» , «Один шанс на двох» , «На ясному сонці» .
Жан Рено
Хуа́н Море́но і Ерре́ра Хіме́нес, відомий як Жан Рено
— французький актор іспанського походження.
Вже змалку Жан Рено мріяв про кар'єру актора, але перш ніж досягти мрії, йому довелося попрацювати продавцем у продовольчій крамниці та агентом в туристичному бюро. У кіноматографі дебютував 1979 р. у стрічці Коста-Гавраса «Clair De Femmei». Ролі у фільмах Люка Бессона принесли йому міжнародне визнання і популярність.

Особливу популярність у світі йому приніс фільм «Леон» Люка Бессона
Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Проект на виготовлення художніх композицій з паперу “квілінг”»

text:
Проект на виготовлення художніх композицій з паперу “квілінг”
Виконала учитель обслуговуючої праці Жашківської спеціалізованої школи №1 з поглибленим вивченням окремих предметів Жашківської Районної Ради, Черкаської області, Маковецька К.А.
Зміст
1.Організаційно-підготовчий етап.
1.1.Вступна частина проекту.
1.2. Історія виникнення “квілінгу”.
2.Підбір матеріалів та   інструментів.
3.Моделі-аналоги.
4.Схема виконання виробу.
5.Що надихнуло на виготовлення.
6.Використання “квілінгу”.
7.Заключний етап.

  1.Організаційно-підготовчий                        етап
   Вперше я побачила вироби з “квілінгу” на шкільній виставці і дуже захотіла зробити щось подібне. Я ознайомилася з цим мистецтвом в Інтернеті та розглянула чимало варіантів робіт. Потім я придбала собі потрібні інструменти і ще раз ознайомилася з технікою виготовлення виробу. Для цього виду мистецтва треба мати гарну уяву та терпіння. Але насправді він дуже легкий у виконанні, не завдасть великих затрат.
1.1 Вступна частина проекту
   Я не раз бачила в торгових точках листівки ручної роботи з загадковими, але чудовими візерунками з паперу. Тепер я знаю, що їх робили майстри бумагоскручування і що я також запросто можу створити щось подібне.
   Згодом я зрозуміла, що такі прекрасні вироби може зробити будь-хто бажаючий. Цей вид мистецтва доступний кожному.
1.2 Історія виникнення «квілінгу»
    Квілінг (англ. Quilling – від слова quill (пташине перо)), або по-іншому - бумагоскручування - це мистецтво виготовлення квітів з паперових стрічок. Давнє японське мистецтво паперопластики, прийшло в середні віки до Європи і зі стрімкою швидкістю завоювало популярність і весь вільний час світських дам. Години дозвілля вони повністю присвячували цьому новому віянню моди, виготовляючи рамки для картин, подарунки, саморобки, предмети декору та іграшки. А особливі майстрині своєї справи покривали мініатюрні прикраси золотою фарбою, так що вони як дві краплі води були схожі на справжнє золото! Хоча достовірно походження квілінгу не відоме, вважається що він з`явився одразу після винайдення паперу, в Китаї у 105 н.е. Інші джерела стверджують, що квілінг практикувався у Давньому Єгипті. Одне можна сказати напевно – квілінг має дуже багату історію.

2. Підбір матеріалів та інструментів
      Інструменти для квілінгу бувають різні. Проте, для виконання робіт у техніці паперокручення спеціальні інструменти мати не обов`язково. Проте обов`язково мати такі інструменти для роботи, як: шило чи пластмасову або металеву паличку з розщепленим кінцем, лінійку з колами, ножиці, клей та пінцет. Готові нарізані смужки паперу різного кольору можна купити у спеціалізованих магазинах або зробити самим за допомогою ножиць, олівця та лінійки. Стандартна ширина смужки приблизно 3 – 7мм. Але краще брати папір завширшки 3 мм., тоді виріб буде мати охайніший вигляд.

 Моделі - аналоги
Моделі - аналоги
Моделі - аналоги
Моделі - аналоги
4.Схема виконання виробу
5.Що надихнуло на                            виготовлення
   Після того, як я ознайомилася з схемою виготовлення  квілінгу, то зрозуміла, що це буде прекрасний подарунок на будь-яке свято для моїх друзів чи рідних. Також мені сподобався квілінг тим, що ти завжди можеш дати волю своїй уяві і твій виріб обов`язково буде ексклюзивним.
6.Використання квілінгу
     З квілінгу можна виготовити не тільки картини, які ми можемо почепити на стіну, а й наприклад: сережки, намисто чи будь-яку іншу нагрудну прикрасу, прикраси в волосся чи на одяг та ще багато інших ідей для інтер'єру.

7.Заключний етап
 Невдовзі я завершила свій виріб. Я залишилася дуже задоволена своєю роботою. Мій виріб відповідає таким вимогам:
  Оригінальний;
  Простий у виготовленні;
  Не потребує великих матеріальних затрат;
   Я обов'язково почну працювати над новим виробом. Бажаю всім ознайомитися з цим видом мистецтва і це принесе вам тільки задоволення.


Презентація на тему «Русская живопись II половины XVIII века»


title: Презентація на тему «Балет» (варіант 6)

text:
Балет
    Балет (італ. ballare — танцювати) —
    1 вид сценічного мистецтва, танцювальна театральна вистава, у якій музика поряд з танцем відіграє важливу роль у розвитку сюжету і створенні відповідного настрою;
     2 — синтетичний вид сценічного мистецтва, в якому зміст вистави розкривається в основному засобами танцю, міміки і музики. Джерела виникнення балетного жанру закладені в народних іграх, хороводах, сюжетних танцях тощо. Танець як елемент драматичної дії досягнув високого рівня розвитку в культових і світських театралізованих видовищах Стародавнього Єгипту, Індії, Китаю, у трагедіях греків, римлян  та народних дійствах середньовіччя.

Європа 15—19 століття
В епоху Відродження (15—16 ст.) Балет в Італії використовується під час придворних бенкетів, свят тощо. Звідти він був перенесений Катериною Медичі у Францію, як вид спектаклю, що поєднує спів, танці і декламацію. Балет переходить на професіональну сцену, де посідає певне місце в оперних і драматичних виставах. Французький балетмейстер Жан Жорж Новер широко застосував пантоміму як основу розвитку драматичної дії, перетворив балет у самостійний жанр з певним сюжетом.
У 19 столітті на сценах Європи виступають артисти Ф. і М. Тальйоні, Ж. Перро, К. Блазіс, С. Вігано, Ф. Ельслер, К. Грізі, які підносять мистецтво танцю на високий художній рівень.

Балет на картині Едгара Дега
Дореволюційна Росія
В Росії перші балетні вистави здійснювалися ще в 17 ст.. У 1736 в Петербурзі і в 1806 у Москві були створені постійні балетні трупи. З 2-ї половини 19 ст. російський балет посідає провідне місце у світовому балетному мистецтві.
Докорінний злам у розвитку балетного мистецтва настає у зв'язку з діяльністю П. І. Чайковського, балетна музика якого органічно пов'язана із змістом і розвитком сценічної дії. До цього часу музика в балеті відігравала лише другорядну роль. Він широко застосовував принцип симфонічного розвитку музичних думок, створював яскраві музичні характеристики.

20 століття
Початок XX століття ознаменувався новаторськими пошуками, прагненням перебороти стереотипи, умовності академічного балету XIX століття. Великий внесок у російське балетне мистецтво вніс М. М. Фокін істотно розширивши коло ідей й образів у балеті, збагативши його новими формами й стилями. Його постановки для «Російських сезонів» балетів «Шопеніана», «Петрушка», «Жар-птиця» й інші принесли славу російському балету за рубежем.
У XX ст. у США балет розвивався завдяки зусиллям Джорджа Баланчина й американського балетного театру, а в Англії — завдяки впливу Марії Рамперт.
Балет в Україні
    В Україні використання народного танцю у драматичних виставах має давні традиції. Танці були складовою частиною народних обрядових ігор. Класичні балети  виконувались у кріпацьких театрах 18 століття. У 19 ст. професійний танець широко культивувався в побутових операх та оперетах укр. театру. Як самостійний жанр хореографічного мистецтва балет в Україні починає розвиватись за часів радянської влади.


title: Презентація на тему «PUB»

text:
PUB
Pub
A  , formally public house (a house "open to the public", as opposed to a private house), is a drinking establishment fundamental to the culture  of Britain, Ireland,  Australia,  Newfoundland, South Africa and New Zealand. In many places, especially in villages, a pub can be the focal point of the community. The writings of Samuel Pepys describe the pub as the heart of England.
History
The inhabitants of Great Britain have been drinking ale since the Bronze Age, but it was with the arrival of the Romans and the establishment of the Roman road network that the first inns called tabernae, in which the traveller could obtain refreshment, began to appear. After the departure of Roman authority and the fall of the Romano-British kingdoms, the Anglo-Saxons established alehouses that grew out of domestic dwellings. The Anglo-Saxon alewife would put a green bush up on a pole to let people know her brew was ready. These alehouses formed meeting houses for the villagers to meet and gossip and arrange mutual help within their communities. Here lie the beginnings of the modern pub. They became so commonplace that in 965 King Edgar decreed that there should be no more than one alehouse per village.

Particular kinds of pubs
Country pubs
Theme pubs

Country pubs
A "country pub" by tradition is a rural public house. However, the distinctive culture surrounding country pubs, that of functioning as a social centre for a village and rural community, has been changing over the last thirty or so years. In the past, many rural pubs provided opportunities for country folk to meet and exchange (often local) news, while others—especially those away from village centres—existed for the general purpose, before the advent of motor transport, of serving travellers as coaching inns.

Theme pubs
Pubs that cater for a niche clientele, such as sports fans or people of certain nationalities are known as theme pubs. Examples of theme pubs include sports bars, rock pubs, biker pubs, Goth pubs, strip pubs, gay bars, karaoke bars and Irish pubs.


title: Презентація на тему «Образ Пьера Безухова» (варіант 2)

text:
14.09.14
14.09.14
14.09.14
14.09.14
14.09.14
14.09.14
14.09.14
14.09.14


Презентація на тему «Індійський танець. Китайська опера»


title: Презентація на тему «Готи» (варіант 3)

text:
ПОДГОТОВИЛа: Воронкова Вікторія
ГОТЫ
ГОТЫ-ПРЕДСТАВИТЕЛИ ГОТИЧЕСКОЙ СУБКУЛЬТУРЫ,
ЗАРОДИВШЕЙСЯ В КОНЦЕ 70-Х ГОДОВ XX-ГО ВЕКА НА ВОЛ-
НЕ ПОСТ-ПАНКА. ГОТИЧЕСКАЯ СУБКУЛЬТУРА РАЗНООБРАЗ-
НА И НЕОДНОРОДНА, БЛАГОДАРЯ ТОМУ, ЧТО КУЛЬТИВИ-
РУЕТ ИНДИВИДУАЛЬНОСТЬ; ВЫДЕЛЯЮТСЯ ОБЩИЕ ЧЕРТЫ,
ТАКИЕ КАК ЛЮБОВЬ К ГОТИЧЕСКОЙ МУЗЫКЕ, МРАЧНЫЙ
ИМИДЖ, ЛЮБОВЬ К ХОРРОР-ЛИТЕРАТУРЕ И ФИЛЬМАМ.

Готическая мода очень разнообразна, однако общими чертами являются преобладание черного цвета в одежде, специфическая атрибутика и особый макияж.

У ДЕВУШЕК ЯРКИЙ СТИЛЬ ВАМП – ЧЁРНАЯ КОСМЕТИКА,
СПЕКТР ЦВЕТОВ ПОМАДЫ И НОГТЕЙ – ОТ ЯРКО-КРАСНОГО
ДО ЧЁРНОГО. ДЕВУШКА-ГОТ (ГОТЕССА) ВЫГЛЯДИТ КАК
ИСКУСИТЕЛЬНАЯ МОНАХИНЯ ИЛИ СРЕДНЕВЕКОВАЯ КОРОЛЕ-
ВА.
Особого внимания заслуживает процесс бракосочетания готов.

В настоящее время существует немало фестивалей, посвященных главным образом музыке, популярной среди готов. К наиболее известным из них относится британский Whitby Gothic Weekend, который проводится с 1995 года и каждый раз привлекает около двух тысяч зрителей. Это мероприятие, которое проходит в английском городке Уитби дважды в год, славится качественной организацией. В Whitby Gothic Weekend репутация «престижного» фестиваля, и от его посетителей требуют «вкуса и утонченности» в одежде и поведении
АНТИКВАРНЫЕ ГОТЫ
имеются в виду готы отдающие в имидже предпочтение стилю определенных исторических эпох — в целом это один из наиболее эффектных и красивых готических стилей.
Кибер-готы
субкультура, образованная в начале 90-х гг. Строго говоря, от готов у них осталось только название и некоторые идейные моменты .

Панк-готы
Внешне напоминают обычных панков в черной одежде. Используется вся панковская атрибутика, но в более утонченном и мрачном виде.

СУБКУЛЬТУРА ГОТОВ – ПРАКТИЧЕСКИ САМАЯ ЗАГАДОЧНАЯ И НЕОБЫЧНАЯ ИЗ ВСЕХ СУЩЕСТВУЮЩИХ В НАШЕ ВРЕМЯ. ГЛАВНОЕ ОТЛИЧИЕ ГОТА ОТ ОБЫЧНОГО  ЧЕЛОВЕКА-ЭТО ГОТИЧЕСКИЕ ЖИЗ- НЕННЫЕ ПРИНЦИПЫ, КОТОРЫЕ МОГУТ ПОКАЗАТЬСЯ БЕЗОБРАЗ- НЫМИ. ОДИН ИЗ НИХ, “CARPE DIEM”, ГЛАСИТ, ЧТО СЕГОДНЯШНИЙ ДЕНЬ МОЖЕТ БЫТЬ ПОСЛЕДНИМ В ЖИЗНИ, ПОЭТОМУ ПРОЖИТЬ ЕГО НУЖНО СООТВЕТСТВЕННО.

                                   Спасибо, что не уснули ;)


title: Презентація на тему «Україна в сучасному світі»

text:
Україна в сучасному світі
Робота учениці 11-б класу
СШ № 316
Кривич Юлії
     Україна заявила про себе у сучасному світі лише після проголошення незалежності і Всеукраїнського референдуму, який став юридичною підставою для міжнародного визнання нашої республіки. Вже на другий день після референдуму про визнання України заявили Канада і Польща. А 25 грудня після відставки М. Горбачова, яка знаменувала остаточний розпад СРСР, Україну визнали США. Протягом грудня 1991 р., що став місцем визнання нашої держави, її незалежність визнали загалом 68 держав.

   У липні 1993 р. Верховна Рада України ухвалила „Основи зовнішньої політики України”, в яких визначено національні інтереси і завдання держави у зовнішньополітичній сфері: забезпечення стабільності міжнародного становища України, входження господарства країни
    до світової економічної системи,
    захист прав та інтересів
    громадян і юридичних осіб
    за кордоном та ін.
“Основи зовнішньої політики України”
Відносини з країнами СНД
   Одним з найважливіших напрямів української зовнішньої політики є відносини з тими державами, які виникли на терені колишнього СРСР і зараз об’єднуються у СНД. Вони ґрунтуються на спільній багатовіковій історії та економічних взаємовідносинах.

Діяльність України в організаціях Європи
   Наша держава розширює і активізує свою участь у різних міжнародних організаціях.
Ще 1990 р. вона стала членом Наради з безпеки і співробітництва в Європі (з 1 січня 1995 р.) – організація з безпеки і співробітництва в Європі (ОБСЄ).
 У листопаді 1995 р. Україну прийнято до такої впливової організації, як Рада Європи. Країни – члени Ради Європи утворюють єдине поле захисту прав людини, сприяють економічній інтеграції та гуманітарним зв’язкам.

Україна та Євросоюз
   Важливою віхою в процесі інтеграції України до європейських структур став Гельсінський самміт Євросоюзу (грудень 1999 р.), на якому вперше в офіційних документах визнано „Європейське прагнення України”, позитивно оцінено її „проєвропейський вибір”. В ухваленій спільній стратегії щодо України, розрахованій на чотири роки, Європейська Рада визнала, що успішна та стабільна Україна якнайповніше відповідає інтересам ЄС. Спільна
    стратегія ЄС, як і по-
    передні документи, не
    визначили перспективи
    повноправного членства
    України в ЄС.

Партнерство з НАТО
   Розвиваються відносини нашої держави з НАТО. У 1994 р. керівництво цієї організації ініціювало програму „Партнерство заради миру”, яка створила можливості для співробітництва з країнами – колишніми учасниками Варшавського договору. Україна першою з держав СНД приєдналася до цієї програми (лютий 1994 р.). Оголосивши себе позаблоковою державою, Україна опиняється у складній ситуації своєрідного буфера між НАТО з одного боку і Росією з іншого. У 1997 р. Україна підписала Хартію про особливе
    партнерство з НАТО, яке передба-
    чає розширення співробітництва –
    проведення спільних миротворчих
    акцій, маневрів, використання
   науково-технічних досягнень НАТО.

Американо-українські відносини
    Значно поліпшилися американо-українські відносини після приходу до влади у США адміністрації Б. Клінтона. Неодноразово відбувалися зустрічі українського і американського президентів, обмін військовими делегаціями, проводилися спільні військові навчання.
 Наприкінці 1997 р. відбувся політ американського космічного корабля за участю першого космонавта незалежної України Л. Коденюка.
 У вересні 1997 р. Міністра закордонних справ України Г. Удовенко був обраний головуючим 52-ої сесії Генеральної Асамблеї ООН шляхом акламації (без голосування), що свідчить про зростання міжнародного авторитету України.

   Сьогодні, коли значно змінилася політична ситуація як в самій Україні, так в Європі і в світі, відбувається переоцінка відносин нашої країни з багатьма державами. Тепер нам потрібно говорити про стратегічні відносини, тобто кардинально змінюючі умови існування України в цілому.