title: Презентація на тему «Північно-західний економічний район»

text:
Північно-західний економічний район
Північно-Західний (Західно-Поліський) економічний район розташований на крайньому північному заході України. Район включає територію Волинської та Рівненської областей.
Основною проблемою району є відносно низький порівняно з іншими регіонами рівень соціально-економічного розвитку . Дуже мало промислових підприємств працює в малих містах і селищах. Особливо гостро в них постають проблеми зайнятості, благоустрою тощо.
Проблеми й перспективи розвитку
До Північно-Західного економічного району входять дві області (Волинська й Рівненська) загальною площею 40,3 тис. км²; чисельністю жителів 2,2 млн осіб. Територія району в минулому була частиною могутнього Галицько-Волинського князівства. З часом ці землі входили до складу Польсько-Литовської держави, Росії, Польщі, і тільки в 1939 році приєднані до основної частини української території.
Загальні відомості та ЕГП
Район виділяється серед інших тим, що демографічна ситуація не набрала тут надто загрозливого характеру. За підсумками 1998 року, у Рівненській області ще спостерігався незначний додатний приріст населення. З 1999 року в обидвох областях відбувається депопуляція населення, але її темпи найменші (близько −2 на 1000 осіб) серед усіх економічних районів. Саме у Північно-Західному районі зараз залишається й найбільша народжуваність в Україні.
Населення і трудові ресурси
Частка сільських жителів на сьогодні становить тут 49%. Середня густота сільського населення тут не набагато нижча, ніж у Карпатському економічному районі. Через невисокий рівень урбанізації, середня густота населення (67 осіб на км²) значно нижча від пересічної для країни, найменша серед усіх економічних районів. У Північно-Західному регіоні України значна частка (понад 96%) українського населення, а також помітно виражені етнографічні особливості (своєрідний побут і культурні традиції, витоки яких сягають часів язичества) корінних жителів краю — поліщуків. Найбільші з національних меншин — росіяни, білоруси, поляки, які проживають у містах та прикордонних районах.
Щодо трудових ресурсів, то тут сформувався значний надлишок їх, особливо у сільській місцевості. Це зумовлює як значні маятникові міграції, так і виїзд мешканців на сезонні роботи на східні терени України, в інші держави.
У межах Північно-Західного економічного району є незначні паливно-сировинні ресурси. Важливе місце серед запасів паливних ресурсів регіону належить Львівсько-Волинському кам'яновугільному басейну. Перспективні для місцевого використання газові родовища виявлені на Волині. У районі є значні запаси торфу. Рудних корисних копалин тут практично немає.
Природні умови і ресурси
У 90-роках у Волинській області виявлені перспективні поклади мідних руд. Порівняно багатий район на будівельну сировину, (вапняки, мергелі, крейду, граніт, габро) дорогоцінні камені (топази, янтар). Один з найбагатших Північно-Західний район на водні та лісові ресурси. Густа річкова сітка, багато озер і боліт, великі запаси підземних вод. Тут зосереджені значні масиви лісів Полісся.

Поверхня регіону охоплює рівнинні простори Поліської низовини, Волинської височини. Помірно континентальний клімат з достатнім, а в деяких районах надмірним зволоженням зумовили формування на рівнинах природних комплексів мішаних лісів з дерново-підзолистими, іноді заболоченими грунтами. Північно-Західний економічний район має значні природні рекреаційні ресурси. Це передусім мальовничі ландшафти поліських лісів та озер. Питома вага потенційно рекреаційних територій у структурі земель у Рівненській області є найбільшою в Україні (понад 50%).
Провідними міжгалузевими комплексами в економічному районі є паливно-енергетичний, машинобудівний, хіміко-індустріальний, будівельний, лісовиробничий, агропромисловий, легкої промисловості, транспортний та рекреаційний. Паливно-енергетичний комплекс базується на видобутку палива (вугілля, торф) та виробництві електроенергії на Рівненській атомній електростанції.
Господарський комплекс
Основними галузями машинобудівного комплексу району є автомобілебудування (виробництво вантажопасажирських автомобілів), сільськогосподарське машинобудування, радіотехнічна, приладо- та верстатобудування.
Хіміко-індустріальний комплекс району орієнтується в основному на споживача. Найбільшими центрами хімічної промисловості є Рівне (азотні добрива), Луцьк (вироби з пластмаси, фарби, побутова хімія).
Найрізноманітніша продукція виробляється підприємствами будівельно-індустріального комплексу. Це видобуток і обробка будівельного каміння, виготовлення цементу (Здолбунів), залізобетонних конструкцій, скла, цегли, черепиці тощо.
Лісовиробничий комплекс Північно-Західного економічного району складається майже з усіх (крім целюлозно-паперового) виробництв: від лісозаготівлі до лісохімії (Костопіль, Ківерці, Радивилів, Луцьк, Рівне).
Сільське господарство Полісся спеціалізуються в основному на льонарстві, картоплярстві та молочно-м'ясному тваринництві. Місцеве значення має зернове господарство, буряківництво, м'ясо-молочне тваринництво.
 Харчова промисловість переважно зорієнтована на переробку власної сировини, а тому провідними галузями є борошномельна, цукрова, плодоовочева, спирто-горілчана, молочна, м'ясна.
Використовуючи місцеву та привізну сільськогосподарську сировину, а також значні трудові ресурси району, набув значного розвитку комплекс легкої індустрії. Основними центрами комплексу є Рівне, Луцьк, Дубно, Ковель.
Серед галузей транспортного комплексу найбільше значення мають залізничний та автомобільний, а також трубопровідний та повітряний види транспорту. Шляхи сполучення переважно мають загальнодержавне й міжнародне значення. Найбільшими транспортними вузлами, крім обласних центрів, є також міста Ковель, Здолбунів, Сарни. Найважливіші центри рекреації та туризму: Володимир-Волинський, Рівне, Луцьк, Шацьк та ін.
Місто Рівне (248 тис. жителів) є адміністративним, економічним і культурним центром однойменної області. Спеціалізується воно на машинобудуванні (радіоелектронному, електротехнічному, сільськогосподарському), хімічній, легкій, лісовій, будівельній та харчовій галузях промисловості. Вузи міста готують інженерів водного господарства, вчителів, культурно-освітніх працівників.
Найбільші міста
Луцьк (209 тис. жителів) — адміністративний, промисловий і культурно-освітній центр Волинської області. Профілюючі галузі у місті — машинобудування, хімічна, будівельних матеріалів, лісова, легка та харчова промисловість. У Луцьку є Волинський університет, філіали вузів та науково-дослідних інститутів, 2 театри, музеї. Найцікавішими пам'ятками архітектури в Луцьку є Верхній замок XII–XIV ст., залишки храмів і житлових будівель (X–XIV ст.), фортечних валів XII–XIII ст., Покровська XV ст. і Хрестовоздвиженська церкви, Монастир єзуїтів 1539–1610 рр. і Монастир триаріїв 1729 р., Троїцький собор 1755 р.


Презентація на тему «Північна Америка» (варіант 6)


title: Презентація на тему «Населення Франції»

text:
Презентація на тему:
“Населення Франції”
Підготували
Учениці 10-Б класу
Лілякевич Ірина та
Крат Ліля
Зміст

-Динаміка населення;
-Міське й сільське населення;
-Народи Франції;
-Релігійний склад;
-Національний склад;
-Найбільші міста;
-Висновок.
Динаміка населення
Народжуваність - 12,73 народжень/1000 чоловік (2008 р.)
Смертність - 8,48 смертей/1000 чоловік (2008 р.)
Природний приріст - 0,574 %, 346 тис осіб(2010 р.)
Франція, яка торік уперше перетнула 65-мільйонний бар'єр за кількістю населення, залишається одним із лідерів у Європі за рівнем народжуваності та середньої тривалості життя.Франція значно перевищила середньостатичний показник приросту населення в Європі. Зокрема, якщо в середньому він становить 10% упродовж 30 років, то французи обігнали інші нації з показником 18%.Показник середньої тривалості життя у Франції для чоловіків зафіксовано на відмітці 78,1 року, для жінок - 84,8 року.
 Середня густота населення — 108 осіб на 1 км2.
Міське й сільське населення
Населення Франції налічує близько 65 млн чол. На континентальній території Франції проживає 60 876136 чол. За чисельністю населення Франція займає 20-е місце серед 192 держав - членів ООН.У  Франції :
сільське населення - 23%;
міське населення - 77%.Чисельність населення найбільших міст: Міста з населенням від 1 до 3 мільйонів осіб: Париж - 2,2 млн. (2009 р.)Марсель - 1,6 млн. (2007 р.) Ліон - 1,4 млн. (2007 р.) Лілль - 1,3 млн. (2007 р.) Тулуза - 1,1 млн. (2007 р.)Щільність сільського населення: високий рівень щільності сільського населення (більше 97 осіб на 1 км ) характерний для родючих районів Північної Франції, морського узбережжя Бретані, рівнин Ельзасу і долин річокРона і Сона.
Народи Франції
Народи Франції - сукупність національних і етнічних груп, що населяють Францію. Більшість населення країни нині вважає себе французами і говорить французькою мовою. У північних і північно-східних регіонах країни населення має змішане галло-романо-германське походження, на заході і в центрі галло-романське, на півдні - переважно романське з домішкою галльських, грецьких і мавританських елементів часів пізньої Римської імперії. Після централізації Франції, намітилася тенденція до уніфікації національного самовизначення її жителів під загальною назвою французи. Іммігранти мусульмани, як правило, швидко переходять на французьку мову, зберігаючи при цьому прихильність національної релігії, культури і традицій.Близько 800000 вірмен живуть у Франції.
Релігійний склад
католики - 51%,
інші-10%
мусульмани - 4%,
протестанти - 3%,
юдеї - 1%.
Згідно з опитуванням, проведеним у січні 2007 року, 51% французів вважають себе католиками, 31% визначають себе як агностики чи атеїсти, 10% заявили, що належать до інших релігійних течій чи не мають думки з цього приводу, 4% - мусульмани, 3% - протестанти, 1% - іудеї. За даними Le Monde, у Франції 5 мільйонів чоловік симпатизує буддизму, але практикують цю релігію близько 600 000 чоловік, з них 65% - дзен-буддизм. За деякими даними, нараховується біля 400 тис. православних.
Понад 85 % населення — французи - нащадки кельтських племен (галлів), які були завойовані і романізовані Стародавнім Римом. Крім власне французів, на окраїнах невеликими групами живуть корсиканці, каталонці, баски, бретонці, фламандці, ельзасці, які є місцевими етнічними групами або за своїм походженням і мовою близькі до сусідніх народів. Найбільшою серед цих груп є ельзасці на кордоні з Німеччиною, які говорять німецькою та французькою мовами. Крім того проживає 4,7 млн. іноземців - іммігрантів (алжирці, португальці, італійці, іспанці, вірмени та інші). Приблизно 10% населення країни має іноземне походження (тобто не були громадянами Франції на момент народження), з них 5% отримали французьке громадянство.
Національний склад

Найбільші міста
Париж
Марсель
Ліон
Тулуза
Ніцца
Нант
Старсбург
Монпельє
Бордо
Висновок
Франція- однонаціональна країна. До початку ХІХ ст. Франція була найбагатолюднішою країною в Європі. Проте вона й першою серед держав регіону відчула на собі процес зменшування народжуваності. Значних втрат населення країна зазнала під час світових війн у ХХ ст. Нині для демографічної  ситуації Франції  характерний перший тип відтворення населення. Країна має додатне сальдо міграцій. Сюди прибуває багато тимчасових робітників із Португалії, Іспанії, країн північної Африки.


title: Презентація на тему «Львов»

text:
Львов
Работа
Белошапки Виктории
Спортивная Арена
Доминиканский
моностырь и собор
Часовня Боимов
Площадь Рынок
Латинский Собор
Высокий замок
Костел Святой Эльжбеты


Презентація на тему «Великобританія» (варіант 6)


title: Презентація на тему «Велика Британія» (варіант 33)

text:
Велика Британія
Підготувала учениця 10 класу Альошина Марія
Адміністративний поділ Великої Британії
Англія (39 графств, 6 метрополітенських графств та Великий Лондон)
Уельс (22 унітарні утворення: 9 графств, 3 міста й 10 міст-графств)
Шотландія (12 областей: 9 округів і 3 загальні території)
Північна Ірландія (26 округів)

Прапор Великої Британії
Герб Великої Британії
Загальні Відомості
 Площа: 244,4 тис. км. кв.
 Населення: 59,5 млн. чоловік
 Столиця: Лондон
 Державний лад: конституційна монархія (королівство), унітарна держава
Склад регіону: 92 адміністративні одиниці у складі 4-х історичних областей
      Англія – 45 графств + Великий Лондон
      Уельс – 8 графств
      Шотландія – 9 областей
      Ольстер (Північна Ірландія) – 1 область
      5 острівних територій
Володіння: 13 територій (Гібралтар, острови Святої Єлени, Фолклендські острови, Бермудські острови, Ангілья та ін.)
 Грошова одиниця: фунт стерлінг = 100 пенсів
Глава держави - Королева Єлизавета II
Лондон - столиця Англії
Вестмінстерський палац  — будівля на березі річки Темзи в Лондонському районі Вестмінстер, де проходять засідання Британського парламенту. З'єднується з Трафальгарською площею вулицеюВайтхолл.
Спочатку, до 1529 року, був столичною резиденцією англійських королів. Після пожежі 1834 року палац перебудовано заново за неоготичнім проектом Ч. Баррі та А. В. П'юджина. Від середньовічного палацу вціліли Вестмінстерська залаприйомів (1097) та башта Дорогоцінностей (побудована для зберігання казни Едуарда III).
В палаці близько 1100 приміщень, 100 сходів та 4,8 кілометра коридорів. З палацових веж найбільш відома годинникова —Біг Бен.

Вестмінстерський палац
Лондонський Тауер - королівська фортеця, побудована в 11 столітті.
Тауерський міст
Двоповерхові автобуси
Населення
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Міграційні процеси в Україні у 2013 році»

text:
Підготувала
Учениця 11 класу
Радчук Руслана
Міграційні процеси в Україні у 2013 році

Розвиток людства завжди супроводжувався процесами переміщення населення, в наш час даний процес у демографії має назву механічний рух населення або ж міграції. У пошуках кращих умов життя, громадяни змінюють місця проживання за різних причин основними з яких є безпека та зайнятість. Виходячи з цілої низки якісних характеристик міграцій, вони класифікуються за типом, причинами, формами стадіями та територією. В даній публікації ми розглянемо внутрішні та зовнішні міграції у нашій країні в першій половині 2013 року.

З січня по травень 2013 року в нашій країні відбулося 183 635 внутрішніх міграцій осіб між областями, а також 23 036 іноземців іммігрували до України, а 5 637 громадян нашої країни емігрували за кордон, міграційне сальдо (різниця між іммігрантами та емігрантами) становило 17 399 осіб. Відносні показники зовнішніх міграцій – з розрахунку на 10 000 населення частка емігрантів становить 3 особи, іммігрантів – 12.3 осіб, а міграційне сальдо відповідно 9.2 осіб.

Внутрішні міграції в нашій країні на багато більш поширені ніж зовнішні та становлять 97.5 на 10 000 осіб, тобто майже 1% громадян змінили постійне місце проживання у січні-травні. Наступні блоки тематичних карт виражають абсолютні та відносні показники (з розрахунку на 10 тис. осіб) зовнішніх та внутрішніх міграційних процесів, які мали місце серед областей нашої країни за перших п'ять місяців поточного року.

Число прибулих осіб у межах України у січні-травні 2013 року

Лідери за кількістю переселених до області стали Донецька – 13 684, Дніпропетровська – 12 567 та Київська – 12 087 осіб, а відносні показники з розрахунку на 10тис. населення виражають лідерство Київської – 169.6, та Житомирської – 123.4 та Вінницької – 125.7. Найменший потік населення за абсолютним значенням до області зафіксований у м.Севастополь – 1610, Закарпатській – 2187 та Чернівецькій – 3461, а за відносними в Закарпатській та Донецькій – 42.1 та 75.7 осіб на 10 000 населення відповідно. До числа областей, з яких найбільше виїхало населення належать Донецька – 14 706, Дніпропетровська – 12 771 та Харківська – 11 315 осіб, а з розрахунку на 10 000 населення Кіровоградська – 128.4, Вінницька – 127.7 та Хмельницька – 123.5 осіб.

За абсолютними показниками внутрішнього міграційного сальдо лідерами виявилися Київська область – 3421, м.Севастополь – 671 та АР Крим – 649 осіб приросту, а найбільше негативне сальдо(скорочення) зафіксовано у Донецькій та Харківській областях по 1 022 та 1 270 осіб. З розрахунку на 10 тис. осіб найбільше міграційний приріст належить Київській області та м.Севастополь, в яких зафіксовані результати, що суттєво відрізняються від інших областей, по 48 та 42.3 осіб відповідно.

Виходячи з показників та особливостей внутрішніх міграцій, можна зробити висновок про те, що найбільше у громадян України попитом користуються Київська область та м.Севастополь, а найменше Харківська та Херсонська.
Наступний блок тематичних карт розкриває абсолютні та відносні показники зовнішньої міграції, емігрантів, які покинули Україну та іммігрантів, які обрали нашу державу для постійного місця проживання в розрізі областей.

Найбільша кількість іноземців прибула до України та емігрувала з Харківської області 4908 та 559, а також м.Київ 3071 та 988 осіб відповідно. Найменше абсолютне число емігрантів у зафіксовано у Рівненській – 35 та Хмельницькій – 54 областях, а іммігрантів у Тернопільській – 84 та Закарпатській – 93. Відносні показники з розрахунку на 10 тис.осіб свідчать, лідерами серед емігрантів є м.Київ та Харківська область з показниками 8.4 та 5, а найменше виїжджають за кордон мешканці Рівненської та Хмельницької областей, по 0.7 та 1.0.

Найбільша частка іноземців оселилася у Харківській області – 43.3 та м.Севастополь – 27.2, а найменша у Тернопільській та Закарпатській областях з показниками 1.9 та 1.8 на 10 тис. населення відповідно. Абсолютний приріст від зовнішніх міграцій найвищий у тій же Харківській області - 4349 та м.Київ – 2083, а відносний у Харківській області – 38.3, АР Крим – 23.1 та м.Севастополь – 22.3 осіб на 10 тис. Єдиною областю в Україні, де зафіксовано негативне сальдо, тобто переважає число емігрантів над іммігрантами є Закарпатська, з абсолютними показниками -188 осіб, а відносними 2.3 на 10 тис. населення

Зовнішні міграційні процеси в розрізі областей виражають попит іноземців на проживання в конкретній області, та бажання серед її мешканців покинути Україну. Серед обох категорій населення найбільшою популярністю користується Харківська область, м.Київ серед емігрантів та Севастополь серед іммігрантів. Найбільшими автохтонами є мешканці Рівненської та Хмельницької областей, а найменше прагнуть оселитися іноземці на Тернопільщині та Закарпатті.
Напрямки внутрідержавних міграційних процесів


title: Презентація на тему «Чинники, що забезпечують життя на землі»

text:
Чинники, що забезпечують життя на землі
Для розвитку життя на нашій планеті необхідні:— кисень;— вода в рідкому стані;— вуглекислий газ;— сонячне світло;— мінеральні солі;— певний температурний режим.
Без води не може жити жодна рослина чи тварина, бо вода входить до складу живих організмів. Вода є в організмі всіх рослин і тварин.
Повітря необхідне всім рослинам і тваринам. Причому рослини не тільки дихають повітрям, а й живляться вуглекислим газом, який міститься в повітрі.
Крім пошуків їжі й води, світло необхідне тваринам для того, щоб вчасно помітити своїх ворогів і сховатися від них. А рослинам потрібне світло як умова для живлення, бо вони можуть живитися вуглекислим газом повітря тільки на світлі.
Різні рослини й тварини пристосовані до життя в різних кліматичних умовах: одні живуть у теплих краях, де сухий і спекотний клімат, інші пристосовані до життя в умовах холодного клімату.
Атмосфера
Гідросфера. Колообіг води в природі


Презентація на тему «Эллада (Греция)»


title: Презентація на тему «Вознесенськ»

text:
Вознесенськ
Історія міста
Перші відомості про місцевість, де нині розташувалося місто Вознесенськ, пов'язані з кінцем XIV - початком XV століть, коли литовські князі, скориставшись роздробленістю що донедавна могутньої держави Золотої Орди, захопили південноруські землі між Дніпром і Дністром, аж до Чорного моря. А щоб захиститися від ворогів, литовці споруджують укріплення-фортеці. Одне з таких укріплень знаходилося на перехресті річок Південний Буг та Мертвовід.

 На початку XVIII століття вздовж Південного Бугу, на землях між гирлами річок Мертвовід і Гнилий Єланець, був поселений полк, який дістав назву Арнаутського. Військове керівництво полку знаходилося в Соколах, а з 1785 р. - й канцелярія Бузького козацького війська, покликаного виконувати роль прикордонного.

 В 90-х роках XVIII століття в адміністративно-територіальному поділі Росії відбуваються серйозні зміни. Указом Цариці Катерини ІІ від 27 січня 1795 р. предписувалося заснувати нову Вознесенську губернію включеною до складу Росії за другим поділом Польщі, земель придбаних Росією від Туреччини в 1791 р., і Єлізаветградського, Новомиргородського та Херсонського повітів Катеринославського намісництва. Указом передбачалося заснувати місто «вдоль р. Буга в окружностях местечка Соколов» під назвою Вознесенськ. Губернія поділялась на 12 повітів, крім них в нову губернію входили так названі приписні міста Одеса, Миколаїв, Очаків, Дубоссари, Берислав.
Будівництво губернського міста розпочалося в другій половині 1795 р. Але побути Вознесенську губернським містом судилося не довго. Минуло трохи більше року і на світ з'явився новий указ нового Царя Павла І від 12 грудня 1796 р. За цим указом поновлювалася Слободсько-Українська губернія у межах 1765 р. і ліквідувалась Вознесенська губернія. Вознесенськ вже з центру губернії перетворився на заштатне містечко.

Своєрідним поштовхом до розбудови міста стала підготовка до «высочайшего смотра войск» в 1837 році. Споруджувалися палаци для царя і його свити, театр, був закладений «казенный парк» з ротондою і басейном. На всеросійські маневри були стягнуті війська з південних і центральних губерній Росії. До Вознесенська прибув цар Микола І та дипломатичний корпус.

В 1857 році військові поселення були ліквідовані й Вознесенськ зажив тихим провінційним життям. Після скасування кріпосницького права в місто потягнулися безземельні селяни, потроху почали створюватися промислові підприємства - завод по ремонту сільгоспмашин, свічковий завод, соледробилка, гончарні, виноробні підприємства.

На початку ХХ століття Вознесенськ був повітовим містом і входив до складу Херсонської губернії. Як свідчить "Ведомость о числе жителей в городах Херсонской губернии" (1901 р.) у Вознесенську на той час проживало 11 тисяч 297 чоловік. Купців було 41, кустарів - 115, гласних дум - 36. Діяло 6 фабрик і завод, 53 трактири і шинки, торгівельна мережа нараховувала 205 лавок і 56 хлібних магазинів.

Памятною датою міста є 27 січня, цього дня 1795 р. Указом Цариці Катерини ІІ було засновано губернське місто під назвою Вознесенськ. День міста відмічається в день Вознесіння Господнього. В честь цього великого релігійного свята місто отримало назву Вознесенськ.
Міста відпочинку
В центрі міста, де розташований зелений острівок, який називається парком ім.М.Островського. В центі парку розташована пам'ятка історії та архітектури, так звана Ротонда, яка була збудована до приїзду Миколи І у 1837р. Сучасна споруда альтанки стоїть на центральній алеї, навколо неї знаходяться три концентричні кола терас, будова ротонди це 8 колон, що підтримують сферичний купол. Парк є найулюбленішим місцем відпочинку жителів та гостей міста. Тут до Ваших послуг різноманітні атракціони, а по вихідних, Вам запропонують цікаву розважальну програму з різноманітними іграми, конкурсами, вікторинами тощо.
 Парк 1 травня заснований в 1934 р. Однією із історичних пам'яток в парку є фонтан, заснований у 1837 році, який довгий час не працював, але до 212 річниці
міста Вознесенська фонтан був реконструйований. Зараз парк являється чудовим місцем для прогулянок, як для дітей, так і для дорослих.
Гарні куточки Вознесенщини
Озеро Баластне
Після подорожі лісом пропонуємо Вам завітати на озеро Баластне - це унікальне місце, яке створене природою і людиною. З однієї сторони високі урвищні береги над якими височить прекрасний хвойний ліс, з іншої сторони озеро затишними місцями для відпочинку та рибалки. Вода в озері кришталево чиста, там водиться багато риби. Вже не один десяток років лебеді обмилували ці місця і завжди знаходяться там.
Рацинська дача" - державний заказник національного значення, який займає площу більше ніж 1780 гектарів. Тут мешкають олені, кабани і косулі, зайці та фазани, ростуть більше 1000 різноманітних порід дерев. Гордість "Рацинської дачі" - березовий гай і стадо бізонів за якими можна спостерігати в природних умовах під час кінної прогулянки. В центрі заказника серед лісу розташований 2-х поверховий готель з усіма зручностями, який з радістю готовий прийняти усіх бажаючих.
Серце  Вознесенщини – Актовський каньйон (Малий Крим). Це унікальний природний комплекс лісової та водної екосистеми у поєднанні з комплексом скель та гранітних валунів, розташований на одній із найстаріших ділянок суші Євразії. Ця місцевість не занурювалась у морські глибини протягом 60 мільйонів років. Річка Мертвовод створила своєю течією унікальний каньйон. Геродот Галикарнасский писав про притоку Гіпаніса (р. Південний Буг) - струмок Ексампей, що начебто означає "Священні шляхи" (р. Мертвовод). Каньйон - це провалля серед голого степу, гранітна прірва у кристалічному щиті, на дні якого дзюрчить струмок Ексампей.
Вознесенськ – місто яке своєю красою приваблює дуже багато туристів з різних міст і країн. Своїми гарними куточками і місцями, милує око людям!!
Кінец!!!
    


title: Презентація на тему «Північна Америка» (варіант 5)

text:
ПІВНІЧНА
АМЕРИКА
КЛІМАТ МАТЕРИКА
м. Принца Уельського
м. Сент-Чарлз
м. Марʹято
м. Мерчісон
п-ів Каліфорнія
п-ів Аляска
п-ів Юкатан
п-ів Лабрадор
1
5
2
4
8
3
6
7
ВІДПОВІДІ
6 – 4 – 7 – 8 – 2 – 3 – 5 – 1
Гори – 1
Рівнини - 2
Центральні
Скелясті
Великі
Кордильєри
ВІДПОВІДІ
2 – 1 – 2 – 1
КЛІМАТОТВІРНІ ЧИННИКИ
Кількість сонячної енергії
Робота з картами атласу

КЛІМАТОТВІРНІ ЧИННИКИ
Циркуляція повітряних мас
Робота з картами атласу та підручником
Тропічний циклон (ураган)
Торнадо
?
?
КЛІМАТОТВІРНІ ЧИННИКИ
Підстильна поверхня
Робота з картами атласу
Рельєф
Океанічні течії
КЛІМАТИЧНІ ПОЯСИ І ТИПИ КЛІМАТУ
Користуючись підручником та картами атласу заповніть таблицю
ГЕОГРАФІЧНА ЗАДАЧА
На широті півострова Флорида бувають літні приморозки, що спричиняють вимерзання плодових дерев. Трапляються й зливи, що зумовлюють повені на річках. Які кліматичні чинники призводять до цих явищ?


Презентація на тему «Японія» (варіант 61)


title: Презентація на тему «Население Крыма»

text:
Население Крымаимиграция в крым
Подготовил Венцеславский Даниил
Население АРК за последние 300 лет (до 2001 года)
Население АРК выросло более чем на две тысячи человек
Белорусы в Крыму
Поляки в Крыму
Молдаване в Крыму
Болгары в Крыму
Севастополь


title: Презентація на тему «Ilya Yefimovich Repin»

text:
			Ilya Yefimovich Repin
Work by Nastya Levytska
Life and work
Ilya Efimovich Repin was born in the town of Chuguev near Kharkov in the heart of the historical region called Sloboda Ukraine. His parents were Russian military settlers. In 1866, after apprenticeship with a local icon painter named Bunakov and preliminary study of portrait painting, he went to Saint Petersburg and was shortly admitted to the Imperial Academy of Arts as a student. From 1873 to 1876 on the Academy's allowance, Repin sojourned in Italy and lived in Paris, where he was exposed to French Impressionist painting, which had a lasting effect upon his use of light and colour. Nevertheless, his style was to remain closer to that of the old European masters, especially Rembrandt, and he never became an impressionist himself. Throughout his career, he was drawn to the common people from whom he himself traced his origins, and he frequently painted country folk, both Ukrainian and Russian, though in later years he also painted members of the Imperial Russian elite, the intelligentsia, and the aristocracy, including Tsar Nicholas II.
Self-portrait, 1878 (State Russian Museum, St. Petersburg).

The itinerants
In 1878, Repin joined the free-thinking "Association of Peredvizhniki Artists", generally called "the Wanderers" or "The Itinerants" in English, who, at about the time of Repin's arrival in the capital, rebelled against the academic formalism of the official Academy. His fame was established by his painting of the "Volga Barge Haulers", a work which portrayed the hard lot of these poor folk but which was not without hope for the youth of Russia. From 1882 he lived in Saint Petersburg but did visit his Ukrainian homeland and on occasion made tours abroad.

Ukrainian peasant house

Beginning shortly before the assassination of Tsar Alexander II in 1881, he painted a series of pictures dealing with the theme of the Russian revolutionary movement: "Refusal to Confess", "Arrest of a Propagandist", "The Meeting", and "They did not Expect Him", the last of which is undoubtedly his masterpiece on the subject, mixing contrasting psychological moods and Russian and Ukrainian national motifs. His large-scale "Religious Procession in the Province of Kursk" is sometimes considered an archetype of the "Russian national style" displaying various social classes and the tensions among them set within the context of a traditional religious practice and united by a slow but relentless forward movement.

Historical and contemporary subjects

Refusal of Confession, 1879-85

In 1885, Repin completed one of his most psychologically intense paintings, Ivan the Terrible and his Son. This canvas displayed a horrified Ivan embracing his dying son, whom he had just struck and mortally wounded in an uncontrolled fit of rage. The visage of terrified Ivan is in marked contrast with that of his calm, almost Christlike son.
Ivan the Terrible and His Son Ivan on November 16, 1581
One of Repin's most complex paintings, Reply of the Zaporozhian Cossacks to Sultan Mehmed IV of the Ottoman Empire occupied many years of his life. He conceived this painting as a study in laughter, but also believed that it involved the ideals of liberty, equality, and fraternity; in short, Cossack republicanism. Begun in the late 1870s, it was only completed in 1891, and, ironically, was immediately purchased by the Tsar. The Tsar paid 35,000 rubles for the painting, an enormous amount for that time.
The Reply of the Zaporozhian Cossacks to Sultan of Turkey
Works with Leo Tolstoy
During his maturity, Repin painted many of his most celebrated compatriots, including the novelist Leo Tolstoy, the scientist Dmitri Mendeleev, the imperial official Pobedonostsev, the composer Mussorgsky, the philanthropist Pavel Tretyakov, and the Ukrainian poet and painter, Taras Shevchenko.
In 1903, he was commissioned by the Russian government to paint his most grandiose design, a 400x877 cm canvas representing a ceremonial session of the State Council of Imperial Russia.
Lev Nikolaevich Tolstoy (1828-1910) at Work, 1891
Lev Nikolaevich Tolstoy (1828-1910), 1888
Later life
Repin himself designed his home Penaty (literally, "the Penates") or the Roman "Household Gods", located just to the north of Saint Petersburg in Kuokkala, Grand Duchy of Finland. After the 1917 October Revolution, Finland declared independence. He was invited by various Soviet institutions to come back to his homeland but refused the invitation giving the excuse that he was too old to make the journey. During this period, Repin devoted much time to painting religious subjects, though his treatment of these was usually innovative and not traditional. With the exception of a portrait of Provisional Government head, Alexander Kerensky, he never painted anything substantial on the subject of the 1917 revolutions or the Soviet experiment that followed. His last painting, a joyous and exuberant canvas called "The Hopak", was on a Ukrainian Cossack theme. In 1930, he died in Kuokkala, Finland. After the Continuation War Kuokkala was ceded to the Soviet Union and was renamed Repino (Leningrad Oblast). The Penates are part of the World Heritage Site Saint Petersburg and Related Groups of Monuments. In 1940, Penaty was opened for the public as a house museum. Alexander Glazunov's Oriental Rhapsody, Op. 29 (1889) is dedicated to Ilya Repin.
Hopak
Creativity
Repin persistently searched for new techniques and content to give his work more fulness and depth.
Repin had favorite subjects, and a limited circle of people whose portraits he painted. But he had a deep sense of purpose in his aesthetics, and had the great artistic gift to sense the spirit of the age and its reflection in the lives and characters of individuals.
Repin's search for truth and for an ideal led him various directions artistically, influenced by aspects of hidden social and spiritual experiences and national culture. Like most Russian realists of his times, Repin often based his works on dramatic conflicts rooted in reality, drawn from contemporary life or history. He also used mythological images with a strong sense of purpose. Some of his religious paintings are among his greatest.
His method was the reverse of impressionism. He produced works slowly and carefully. They were the result of close and detailed study. With some of his paintings, he made one hundred or more preliminary sketches. He was never satisfied with his works, and often painted multiple versions, years apart. He also changed and adjusted his methods constantly in order to obtain more effective arrangement and grouping and coloristic power.Repin's style of portraiture was unique, but owed something to the influence of Eduard Manet and Diego Velázque

Self-portrait, (1887)
Eugene Onegin and Vladimir Lensky's duel
Convicts pulling a boat along the Volga River, Russia, 1873
Summer Landscape, 1879
17October
Easter Procession in the Region of Kursk. Oil on canvas. 175 × 280 cm. The State Tretyakov Gallery, Moscow
Portraits
Beggar (Fisher Girl) 1874
Portrait of Dante Alighieri (1265-1321)
Self portrait with Natalia Borisovna Nordman-Severova


title: Презентація на тему «Париж» (варіант 2)

text:
Париж
Виконала учениця 10-Б класу
Самчук Марина
Париж – столиця Франції, адміністративний центр регіону Іль-де-Франс. Окремий департамент Франції, розташований на річці Сена. Населення міста — 2 233 818 осіб.
Париж на карті
Місто розташоване в центрі Паризького басейну, приблизно 65 м над рівнем моря. Межі житлових кварталів Парижа окреслені кільцевою автодорогою протяжністю 36 кілометрів.
Площа міста становить 105 км², якщо включати площу парків, і близько 87 км² без них.
Місто було засноване на острові Сіте (р. Сена). Довжина Сени в межах Парижа — 12,78 км.
Зараз існує 20 округів Парижа. Традиційно місто ділять на правий та лівий береги.
Лівий берег – на півдні, правий – на півночі.

Зважаючи на визначні місця, розташовані на правому березі, останній асоціюється у парижан з елегантністю і вишуканістю, навідміну від Лівого берега, який співвідноситься з паризькою богемою.
План Парижу, 1223 рік.
Острів Сіте в 1609 році.
Острів Сіте…
Сена…
Болонський ліс
Венсенський ліс
В Парижі є всього 13 вищих навчальних закладів.З них два найвизначніших:
Французький інститут
Сорбонна
Лувр
Музей Лувр, відкритий в 1793 в колишній резиденції французьких королів, складається з 8 тематичних відділів де на площі 60 600 м² представлена одна з найбільших світових колекцій, що складається з 35 000 експонатів — шедеврів західноєвропейського мистецтва від Середньовіччя аж до 1848 року, а також античних цивілізацій стародавніх єгиптян, римлян, етрусків, цивілізацій Близького сходу і мистецтва ісламських народів.
Музей д’Орсе
Музей д’Орсе розташувався в приміщенні колишнього залізничного вокзалу Орсе на березі Сени. Вокзальну будівлю споруджено за проектом Віктора Лалу 1900 року для сполучення між Парижем і Орлеаном, однак вокзал було закрито 1939 року. У 1980-х роках під керівництвом Гае Ауленте будівлю переробили під новий музей. Музей д'Орсе насамперед знаменитий колекцією французьких імпресіоністів. Окрім того тут виставляються картини, скульптури, фотографії та меблі періоду 1848–1914 років.
Центр Жоржа Помпіду
Центр Жоржа помпіду був побудований в 1977 і є головним осередком сучасного мистецтва Франції. У будівлі знаходиться не тільки музей сучасного мистецтва, але й бібліотека, кінозали, книжкові магазини і студії дитячої творчості. Особливою є вже сама будівля центру — вся інфраструктура (ліфти, вентиляційні шахти, ескалатори) винесена назовні і розфарбована в яскраві кольори.
Опера Ґарньє
Оперний театр у Парижі, який також відомий під назвами Паризька опера (фр. Opéra de Paris) та Ґранд-опера (фр. Grand Opéra). Будівлю театру, що розрахована на 2200 осіб, споруджено у 1870-х роках в еклектичному стилі за проектом французького архітерктора Шарля Гарньє. На фасаді будівлі напис Académie Nationale de Musique (Національна музична академія).

Всередині…
Монмартр
Монмартр — назва 130-метрового пагорба на півночі Парижа, де існувало давньоримське поселення. В 1860 році Монмартр став частиною міста, давши назву 18-му муніципальному округу.
Пагорб Монмартр — найвища точка Парижа. На вершині пагорба знаходиться базиліка Сакре-Кер, одна з найпопулярніших пам'яток архітектури французької столиці. Піднятися на Монмартр можна знаменитими сходами або за допомогою фунікулера.

Сакре-Кер
Католицький храм, споруждений в римсько-візантійському стилі, розташований на вершині пагорба Монмартр, у найвищій точці (130 м) міста.
Пропозицію про спорудження нового храму на згадку про жертви франко-пруської війни, було висловлено в 1871 році. Й хоча ідея зазнала нищівної критики, вона все-таки здобула підтримку депутатів. Кошти на спорудження церкви збиралися через громадську передплату. При закладенні першого каменю (1875 р.) в ґрунт пагорба було покладено бронзовий медальйон з написом «Франція підносить Христові Монмартрську базиліку», а також скриньку з французькими медалями та пергамент з протоколом церемонії закладення першого каменя базиліки Сакре-Кер.
Невдовзі роботи було призупинено з метою укріплення ґрунту пагорба, під яким знаходилися старовинні каменоломні. Будівництво закінчилося лише в 1914 році. Освячення церкви відбулося в 1919 році.

Мулен Руж
Мулен Руж — знамените класичне кабаре в Парижі, побудоване в 1889 році. Мулен Руж — одна з визначних пам'яток французької столиці. Розташоване в 18 муніципальному окрузі, на бульварі Кліші, в кварталі червоних ліхтарів поблизу площі Пігаль.
Вежа Монпарнас
Найбільший хмарочос Парижу… Висота 59-поверхового будинку становить 210 метрів.
Найстаріші сади Парижу…
Сад Тюїльрі
Люксембурзький сад

Міст для закоханих…
Одна з головних магістралей Парижа – Єлисейські поля…
Ця вулиця відома на весь світ своїм буржуазним стилем і величезною кількістю вишуканих магазинів. У кінотеатрах, розташованих на Єлисейських Полях часто проходять прем'єри кінофільмів за участю багатьох кінозірок. Шанз-Елізе — одна з кращих вулиць в Парижі і, існує такий вираз у Франції: «la plus belle avenue du monde» — «найгарніший проспект у світі».
    Три найвідоміші паризькі пам'ятки — це стародавній Собор Паризької Богоматері, побудований на острові Сіте ще в XII столітті, Ейфелева вежа і Тріумфальна арка — конструкції XIX століття.
Три пам’ятки
Собор Паризької Богоматері

Тріумфальна арка
Розташована на площі Шарля де Голля (Place Charles-de-Gaulle) в Парижі, арка стоїть в центрі площі Етуаль.

З  часів правління Людовіка XIV пряма дорога сполучала дві королівські резиденції — паризький палац Лувр і Версальський палац. Назва цієї дороги — «Тріумфальна дорога» — не застаріло і сьогодні: на одній осі розташовані тут три арки — Каррузель біля Лувру, Тріумфальна арка на площі Етуаль і Велика арка, побудована вже в нашу епоху в ультрасучасному кварталі Дефанс. У грудні 1806, відразу після Аустерліцкого битви, Наполеон розпорядився спорудити на паризькому горбі Шайо тріумфальну арку на честь військових перемог, взятих Францією під час Революції і в період Першої імперії. Цілих 2 роки пішло на спорудження фундаменту. У 1810, коли новоспечена імператриця Марія-Луїза повинна була урочисто в'їхати в столицю по полях Елісейських, на кам'яному фундаменті була поспішно зроблена з дощок і суворого полотна «декорація» майбутньої арки.Наполеон не дожив до закінчення будівництва Тріумфальної арки: воно завершилося лише в 1836 р., під час правління Луї-Філіппа. 15 грудня 1840 під аркою проїхав траурний кортеж з прахом Наполеона, доставленим з острова св. Олени.
Площа Етуаль
Сходи всередині арки
Ейфелева вежа
Розміщена на Марсовому полі, символ сучасної Франції. Вежу названо на честь її конструктора Густава Ейфеля. Сам Ейфель називав її 300-метровою вежею інша, народна назва – Залізна Леді. Вона щорічно приймає понад 6 мільйонів відвідувачів. Вежа стала однією з найвідвідуваніших туристичних пам’ток світу.
Спочатку вежа була зведена як тимчасова споруда та використовувалася як символ  і вхідна арка паризької Всесвітньої виставки 1889 року. Вежу збирались розібрати через деякий час після завершення виставки, але завдяки вже встановленим там радіоантенам рішення було скасоване.

Конкурс трьохсотметрових споруд.
Будівництво Залізної Леді…
Всередині…
Ліфт
Вранці…
Вночі…
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «London» (варіант 2)

text:
London.
One of the most interesting buildings is City Hall. It is a building in London, serving as the residence of Administration of Large London. There are a lot of tourists from different countries come to the City Hall.
There are many museums, libraries and galleries in London. The Tate Gallery is one of the well-known galleries in London. Henry Tate was a sugar manufacturer. He was fond of paintings and collected many pictures. The British Museum is a very interesting place in London. It was founded in 1753. The library of this museum has lots of books.
There are many nice squares in London. Trafalgar Square is one of them and it is in the centre of the West End. One can see a statue of Lord Nelson in the middle of this square.
Westminster Palace is the seat of the British Parliament. Westminster Palace was founded in 1050. It is situated in the centre of London. Many great Englishmen were buried in the Abbey: Newton, Darwin and others.The Towers of the Houses of Parliament stand high above the city. On the highest tower there is the largest clock in the country which is known to the whole world as Big Ben. The clock «Big Ben» came into service in 1859. Big Ben is the biggest clock bell in Britain.
At last I want to say: London is amazing city !


title: Презентація на тему «Реки»

text:
Реки.
Работа и характер
течения рек.
Поверхностные
Подземные
Воды суши
Река
 это поток воды, протекающий по постоянному руслу.
Русло

углубление в речной долине,
по которому
постоянно течёт вода
Что такое речная долина?
Речная долина

Понижение, тянущееся
от истока к устью
А что же такое устье?
Устье

место впадения реки в
водохранилище, озеро,
море или другую реку
Также, каждая
река имеет ИСТОК
Исток

место, где река берёт своё начало
Притоки реки

Впадающие в неё реки.
Речной бассейн

Местность, с которой вся
вода стекает к реке
Водораздел

граница, разделяющая соседние
речные бассейны
Питание рек
Водный режим

изменения уровня воды
на протяжении года
Паводок

внезапное поднятие
уровня воды в реке
Межень

наиболее низкий уровень
воды в реке
Работа воды
Характер течения рек
Пороги

твёрдые породы в виде
огромных
каменных глыб выступающие
из воды
Водопад

падение воды со скалистого
уступа


title: Презентація на тему «Нафта» (варіант 23)

text:
« Нафта – не паливо , опалювати можна й асигнаціями.» Д. І. Менделєєв
Нафта, також земляна олія, текучка або кип‘ячка:
горюча корисна копалина;
складна суміш вуглеводнів різних класів з невеликою кількістю органічних кисневих, сірчистих і азотних сполук;
густа оліїста рідина.
Походження нафти.
Органічна теорія: дуже ймовірно, що нафта утворилася із залишків морських організмів і рослин, що осідали протягом мільйонів років на мор ське дно. Неорганічні речовини служили каталізаторами гниття, яке викликалося анаеробними бактеріями (тобто тими, що жили без доступу повітря). При тектонічних зрушеннях донні органічні шари опинилися в товщі Землі, де на них діяли тиск земної кори, теплота внутрішніх шарів Землі. Донні шари перетворювалися в такий спосіб на суміші вуглеводнів; рідка нафта накопичувалася у вигляді нафтоносних шарів над непроникними для неї гірськими породами.
Неорганічна теорія, автором якої є Д. І. Менделєєв: нафта могла утворитися з карбідів металів, що знаходяться в надрах Землі, і води, яка просочилася туди.
Запропонована також космічна теорія, за якою нафта могла утворитися з водню і вуглецю при формуванні нашої планети.
 Нафта має характерний запах, легша за воду, у воді нерозчинна.
Забарвлення в неї червоно-коричневе, буває жовто-зелене і чорне, іноді зустрічається безбарвна нафта.
Елементний склад, %: вуглець 80-88, водень 11-14,5, сірка 0,01-5, кисень 0,05-0,7, азот 0,01-0,6.
Густина — 760–990 кг/м³
Теплота згоряння — 43,7-46,2 МДж/кг.
Октан — один з вуглеводнів нафти, атоми вуглецю(карбону) позначені чорними, а водню(гідрогену) — білими сферами
Вказані елементи утворюють різноманітні класи хімічних сполук, з яких і складаються нафти.
Вуглеводні являють собою головний клас хімічних сполук в нафтах. Виявлені вони у складі нафт у 1817 р. швейцарським природознавцем
Н. Сосюром.
Теплові властивості.
Найголовнішою властивістю нафти і горючих газів, яка принесла їм світову славу виняткових енергоносіїв, є їх здатність виділяти при згорянні значну кількість теплоти.
Нафта, природний горючий газ та їх похідні мають найвищу серед всіх типів палива теплоту згоряння.
Теплота згоряння нафти – 41 МДж/кг – в 1,3 більша теплоти згоряння кращих сортів кам'яного вугілля – 31 МДж/кг; теплота згоряння бензину – 42 МДж/кг; дизельного палива – 42,7 МДж/кг, етану, пропану і бутану – відповідно 64,5;
93,4 і 124, а природного газу – 35,6 МДж/м3
Колір, флуоресценція і люмінесценція.
Колір нафт залежно від їх хімічного складу може бути різним. Чим більше в нафті смол і особливо асфальтенів, тим забарвлення її за глибиною чи відтінком більш темне. Легкі нафти густиною 0,78–0,79 кг/дм3 мають жовте забарвлення, нафти середньої густини (0,79–0,82 кг/дм3) – бурштинового кольору і важкі – темно-коричневі та чорні.
Залежно від переважного вмісту вуглеводнів того чи іншого класу в нафтовій фракції з температурою кипіння 250—300 °С розрізниють такі основні види нафти:
метанова нафта, яка складається переважно з нерозгалужених алканів;
нафтенова нафта, яка складається в основному з циклічнім неароматичних вуглеводнів — циклоалканів, або нафтенів;
змішана нафта, яка включає суміш алканів, нафтенів і ароматичних вуглеводнів.
Змішана нафта зустрічається найчастіше.
Тверднення і плавлення, загусання і розм'якшення, випаровування, кипіння і перегонка.
У нафт і нафтопродуктів, як у складних сумішей, немає якоїсь однієї точки тверднення чи точки плавлення. Для них характерна наявність лише температурних інтервалів як тверднення, так і плавлення. Тверднення і плавлення нафтопродуктів завжди супроводжуються проміжними стадіями – загусанням і розм'якшенням.
Первинна переробка нафти полягає в її перегонці. Перегонку здійснюють на нафтопереробних заводах після відділення з нафти супутніх газів. У процесі перегонки нафти одержують світлі нафтопродукти:
•     бензин (tкип — від 40 до 150-200 °С);
•     лігроїн (tкип — 120-240 °С);
•     гас (tкип - 150-300 °С);
•     газойль — солярове масло (tкип вища від 300 °С).
У залишку — в’язка чорна рідина — мазут.
Переробка нафти
Мазут піддають подальшій переробці. Його переганяють під зменшеним тиском (щоби попередити розкладання) і виділяють мастила:
•     веретенне;
•     машинне;
•     циліндрове та ін.
З мазуту деяких сортів нафти виділяють вазелін і парафін. Залишок мазуту після відгону називають нафтовим пеком, або гудроном.
Схема трубчастої установки для безперервної перегонки нафти
Нафтопродукти та їх застосування
Продукти первинної перегонки нафти мають різне застосування.
•     Бензин у великих кількостях використовують як авіаційне й автомобільне пальне. Він складається зазвичай з вуглеводнів, що містять у молекулах у середньому від п’яти до дев’яти атомів Карбону.
•     Лігроїн є пальним для дизельних двигунів, а також розчинником у лакофарбовій промисловості. Велику кількість його переробляють на бензин.
•     Гас застосовують як пальне для реактивних і тракторних двигунів, а також для побутових потреб. Він складається з вуглеводнів, що містять у молекулах у середньому від 9 до 16 атомів Карбону.
•     Газойль — використовують як моторне пальне.
•     Мазут, крім переробки на мастила й бензин, використовують як котельне рідке пальне.
Застосування продуктів переробки мазуту
•     Вазелін використовують у медицині. Він складається із суміші рідких і твердих вуглеводнів.
•     Парафін застосовують для одержання вищих карбонових кислот, для просочення деревини у виробництві сірників і олівців, для виготовлення свічок, гуталіну і т. д. Він складається із суміші твердих вуглеводнів.
•     Мастила, які виділяються під час перегонки мазуту, називають мінеральними (нафтовими) маслами, на відміну від синтетичних масел, які одержують штучно (хоча всі масла є сумішами органічних сполук).
•     Гудрон — нелетка темна маса, після часткового окиснення його застосовують для одержання асфальту.
Нафта - найцінніша природна копалина, що відкрила перед людиною дивовижні можливості "хімічного перевтілення". Всього похідних нафти налічується вже близько 3 тисяч. Нафта займає провідне місце в світовому паливно-енергетичному господарстві. Її частка в загальному споживанні енергоресурсів безперервно зростає. Нафта складає основу паливно-енергетичних балансів всіх економічно розвинених країн. В даний час з нафти отримують тисячі продуктів.
Нафта залишиться в найближчому майбутньому основою забезпечення енергією народного господарства і сировиною нафтогазохімічної промисловості. Тут буде багато залежати від успіхів в області пошуків, розвідки та розробки нафтових родовищ. Але ресурси нафти в природі обмежені. Бурхливий нарощування протягом останніх десятиліть їх видобутку призвело до відносного виснаження найбільш великих і сприятливо розташованих родовищ.
У проблемі раціонального використання нафти велике значення має підвищення коефіцієнта їх корисного використання. Одне з основних напрямків тут припускає поглиблення рівня переробки нафти з метою забезпечення потреби країни в світлих нафтопродуктах і нафтохімічному сировину. Іншим ефективним напрямком є зниження питомої витрати палива на виробництво теплової та електричної енергії, а також повсюдне зниження питомої витрати електричної та теплової енергії у всіх ланках народного господарства.
Експорт та імпорт нафти
За нинішніх темпів споживання розвіданої нафти вистачить приблизно на 40 років, нерозвіданої — ще на 10 — 50 років. За останні 35 років споживання нафти зросло з 20 до 30 млрд барелів на рік.
Підготувалаучениця 11-Б класуРубіш Каміла


Презентація на тему «Японія» (варіант 47)


title: Презентація на тему «National Parks of the UK»

text:
National Parks of the UK
Maintenance
Importance of national parks
    State management of protected areas of national importance based on the recently adopted "Law on the Environment" in 1995. According to the law of one of the objectives of national parks is to preserve the cultural heritage andtraditions. The territory must be of such cultural and natural features that create its distinctive look, distinguish it from all others. The setting up of national parks and other protected areas of national importance involved in the Secretary of State and special commissions.

National Parks in the UK
Peak District (1951)
Snowdonia (1951)
Dartmoor (1951)
Exmoor (1954)
The Broads (1989)
New Forest ( 2005)
   Peak District
   The Peak District is an upland area in central and northern England, lying mainly in northern Derbyshire, but also covering parts of Cheshire, Greater Manchester, Staffordshire, and South and West Yorkshire.
Snowdonia
   Snowdonia is a region in north Wales and a national park of 838 square miles (2,170 km²) in area. It was the first to be designated of the three National Parks in Wales, in 1951.
Dartmoor
  Dartmoor is an area of moorland in south Devon, England. Protected by National Park status, it covers 954 square kilometres (368 sq mi).
Exmoor
   Exmoor is an area of hilly open moorland in west Somerset and north Devon in South West England, named after the main river that flows out of the district, the River Exe. The moor has given its name to a National Park, which includes the Brendon Hills, the East Lyn Valley, the Vale of Porlock and 55 kilometres (34 mi) of the Bristol Channel coast.
The Broads
   The Broads are a network of mostly navigable rivers and lakes in the English counties of Norfolk and Suffolk. The Broads, and some surrounding land were constituted as a special area with a level of protection similar to a UK National Park by The Norfolk and Suffolk Broads Act of 1988.
New Forest
   The New Forest is an area of southern England which includes the largest remaining tracts of unenclosed pasture land, heathland and forest in the heavily-populated south east of England. It covers south-west Hampshire and extends into south-east Wiltshire.
Zones of National Parks
    The national park is usually distinguished different zones: the reserve, visit to which is prohibited; specially protected - her visit is strictly regulated; area tourism and environmental education intended for recreation, including amateur hunting, fishing,picking berries and mushrooms; area for visitors (placement of campgrounds andother facilities of tourist service) economic zone, which provides maintenance of the national park.
What can and can not do in a national park?
   Allowed to do everything that does not violate nature. But any activity, damage to natural ecosystems, flora and fauna, otherprotected objects, is prohibited. You can not extract minerals, to plow the land for agricultural purposes, to build roads, railways, pipelines, to hunting, fishing, etc.
Grammar Practice: Translate

Beautiful nature
Majestic beauty
Picturesque view
Marvelous scenery
Breathing spaces
Enchanting waterfalls
Stunning river
Amazing scenery
Towering mountains
Woody hillsides
Dramatic coastline
 Importance of national parks
 National Parks in the UK
 Zones of National Parks
What can and can not do in a national park?
 Grammar Practice


title: Презентація на тему «Причорноморський економічний район» (варіант 2)

text:
Причорноморський економічний район
Виконали
Учениці 9-А класу
Самойленко Олеся, Халізєва Владислава, Валуйських Ольга
Харків-2013
Харківська гімназія №55
Склад регіону

Географічне положення
Розташований у південній частині України;
Межує з Молдовою та Румунією;
Межує з Подільським, Центральним, Придніпровським, економічними районами;
Вигідне транспортне положення, має вихід до Чорного та Азовського морів.

Населення
Кількість: 7 млн. чоловік; Урбанізація: середній рівень, строкатий національний склад; Середня густота: 64 чол. на км. кв.

Природні ресурси
Мінеральні
Природні ресурси
Рельєф, водні
Природні ресурси
Клімат
Природні ресурси
Грунти ліси
Господарство

Господарство (спеціалізація)
Сільське господарство

Одеса

Миколаїв

Херсон

Сімферополь

Севастополь

Дякуємо за увагу!


title: Презентація на тему «Сучасна Італія»

text:
Сучасна Італія

Деякі відомості
Італі́йська Респу́бліка — держава на півдні Європи, в Середземномор'ї. Займає Апеннінський півострів, Паданську рівнину, південні схили Альп, острови Сицилія, Сардинія тощо. На суходолі Італія межує з Францією на північному заході, зі Швейцарією й Австрією на півночі та Словенією на північному сході.
Столиця: Рим
Є членом: ООН, НАТО, ЄС.
Площа території : 301 308 км².
Державний устрій: республіка.
Мова: італійська.
Президент
Джорджо Наполітано — 11-й президент Італійської республіки. Колишній активіст Італійської комуністичної партії (потім партії Лівих демократів), учасник Руху Опору. Довічний сенатор. Вибраний 10 травня 2006 в 4-му турі голосування, вступив на посаду 15 травня. 20 квітня 2013 року переобраний на другий термін, що є безпрецедентним випадком в історії Італії, оскільки раніше одна й та сама особа не займала цей пост більш ніж один термін.
Економіка
Італія — високорозвинена індустріально-аграрна країна, яка за обсягом промислового виробництва на межі ХХ-XXI ст. входить у число 10 найрозвиненіших країн світу.
Основні галузі промисловості: машинобудівна, текстильна і швейна, залізо- і сталеливарна, хімічна, харчова, моторобудівна, туризм.
Найважливіший сектор економіки Італії — обробна промисловість.
Транспорт — залізничний, автомобільний, морський, повітряний.
Гол. морські порти: Генуя, Трієст, Венеція, Неаполь.
Головна авіакомпанія Італії — «АльІталія».
Італія виплавляє 25 млн т сталі і 250 тис. т алюмінію на рік. Найбільшими центрами чорної металургії стали агломерації Ґенуї, Неаполя, міста Пйомбіно і Таранто. Ще не так давно в металообробці і машинобудуванні домінували Мілан, Турин і Ґенуя. Поступово ці галузі поширились на північний схід, а тепер і в Центр. Значними машинобудівними центрами стали Брешіа, Венеція, Трієст, Болонья, Флоренція і навіть Рим і Неаполь.
Автомобільна промисловість Італії відома автомашинами «ФІАТ», гоночними машинами, моторолерами і мопедами.
Хімічна промисловість Італії зародилась у Ломбардії, і нині там знаходиться чимало її підприємств.
Виробництво синтетичних волокон стало важливою галуззю.
Модні вироби (одяг, взуття, меблі) є невеликою, але престижною частиною італійської промисловості.
Сільське господарство
За стандартами ЄС, сільське господарство Італії недостатньо ефективне.  До багатих і Розвинених сільськогосподарських районів можна віднести Паданську низовину та західне узбережжя між Ліворно і Неаполем. Зовнішня торгівля продуктами сільського господарства для Італії дефіцитна.
На відміну від Північно-Західної Європи, в сільському господарстві Італії домінує рослинництво. На першому місці за вартістю в ньому стоять так звані «середземноморські продукти». Природне середовище для них сприятливе саме на півострові й островах.
Найбільше значення має культура томатів.
Разом з Іспанією вона утримує першість у вирощуванні оливок.
Італія є важливим виробником зерна. Вирощують пшеницю, кукурудзу, ячмінь і рис. Значні площі зайняті під цукровими буряками і картоплею. Це культури Паданської низовини.
Демографія
Чисельність населення
1990 — 57657 тис.
1998 — 57600 тис.
2001 — 56590 тис.
2009 — 60088 тис.
Незважаючи на різноманіття історичних доль населення складових частин Італії, воно етнічно однорідне. У прикордонних районах живуть невеликі групи сусідніх народів. Найбільша — австрійсько-німецька група.
Міське населення становить 67 %. У сільській місцевості переважають села, на Півночі — хутори.
Ще деякі відомості
В Італії переважає католицька релігія на чолі з Папою: її центр — Ватиканська держава в Римі.
У країні розвинуті майже усі види спорту, але італійці, як нація в цілому, дуже великі вболівальники футболу.
На сьогодні у країні знаходиться найбільша у світі (сорок чотири) кількість пам'яток ЮНЕСКО.
Архітектура


title: Презентація на тему «Північна Америка» (варіант 2)

text:
Північна Америка

Фізична карта
Дослідження

Дослідження

Руаль Амундсен
Христофор Колумб
Вітус Беринг
Загальна інформація

Материк омивається Тихим океаном з Беринговим морем, затоками Аляска і Каліфорнійською, Атлантичним океаном з морем Лабрадор, затоками Св. Лаврентія, Карибською і Мексиканською, Північним Льодовитим океаном з морями Бофорта, Баффіна, Гудзоновою затокою. Сполучається з Південною Америкою Панамським перешийком, від Азії відокремлена Беринговою протокою.
Береги континенту сильно розчленовані на півночі, північному заході й північному сході. Істотний вплив на природу Північної Америки мають і морські течії, що омивають її береги: Аляскинська, Каліфорнійська,Лабрадорська і течія Гольфстрім.


title: Презентація на тему «Франция» (варіант 5)

text:
Выполнила
Ученица 10-Б класса
КУ»Луганская специализированная школа І-ІІІ ступеней №5»
Смирнова Диана
ФРАНЦИЯ
Физико-географическая характеристика
Большая часть Франции расположена в Западной Европе, её материковая часть на северо-востоке граничит с Бельгией, Люксембургом и Германией, на востоке — со Швейцарией, на юго-востоке — с Монако и Италией, на юго-западе — с Испанией и Андоррой. Францию омывают четыре водных пространства (Ла-Манш, Атлантический океан, Северное море и Средиземное море). На западе и севере территория страны омывается Атлантическим океаном (Бискайским заливом и проливом Ла-Манш), на юге — Средиземным морем (Лионским заливом и Лигурийским морем

Протяженность морских границ составляет 5500 километров. Франция является самой крупной по территории страной Западной Европы: она занимает почти одну пятую часть территории Европейского Союза, имеет обширные морские пространства (эксклюзивная экономическая зона простирается на территории в 11 млн кв. км).Также в состав государства входят остров Корсика в Средиземном море и более двадцати заморских департаментов и зависимых территорий. Общая площадь страны составляет 547 030 км² (674 685 км² вместе с заморскими владениями).

Деревня у подножия потухшего вулкана
Озеро Рослен
Пастбища в долине реки Сена
Международные отношения
Организации Объединённых Наций с 1945 г.;
постоянный член Совета Безопасности ООН (то есть обладает правом вето);
член ВТО (с 1995 г., до этого член ГАТТ);
с 1964 г. член Группы десяти;
страна-инициатор в Секретариате Тихоокеанского Сообщества;
член Международного Валютного Фонда и Всемирного Банка

 член Комиссии Индийского Океана;
   ассоциированный член Ассоциации Карибских Государств;
   Учредитель и ведущий участник Франкофонии с 1986 г.;
    в Совете Европы с 1949 года;
    член ОБСЕ;
    участник Большой восьмёрки.
Франция является сопредседателем Минской группы ОБСЕ — рабочего органа по урегулированию нагорно-карабахского конфликта
Экономические районы Франции
Заморские владения Франции
Плотность населения департаментов Франции
Благосостояние
Минимальная почасовая заработная плата во Франции (SMIC) устанавливается и пересматривается государством. На 2010 год она составляет 8,86 €/час, что соответствует 1343,77 €/месяц (пересчёт почасовой зарплаты в ежемесячную производится INSEE из расчёта 35-часовой рабочей недели).Примерно 10 % заработных плат во Франции находится на уровне SMIC (для временных рабочих мест эта доля составляет 23 %). В то же время суммарный годовой доход примерно половины работающих французов находится на уровне

Распределение зарплат по территории страны неравномерно: по среднему уровню зарплат с сильным отрывом лидирует парижский регион — 27 тысяч евро в год, средние заработные платы остальных регионов приходятся на 18-20 тысяч евро в год. Оценка дохода семьи производится в расчёте на единицу потребления (ЕП) — первый взрослый человек семьи считается за единицу, остальные члены семьи до 14 лет за 0,3, 14 лет и выше — 0,5. Лишь 10 % семей Франции имеют уровень дохода свыше 35 700 €/ЕП, 1 % — свыше 84 500 €/ЕП, 0,1 % — свыше 225 800 €/ЕП, 0,01 % — 687 900 €/ЕП

Экономика
Франция — высокоразвитая индустриально-аграрная страна, занимает одно из ведущих мест в мире по объёму промышленного производства. Валовой внутренний продукт имеет значение в 1,9 триллиона евро (2,6 триллиона долларов) в 2009 году. ВВП на душу населения в том же году составил 30,691 евро (42,747 долларов). МВФ прогнозирует увеличение ВВП Франции к 2015 году на 21 %. Франция — 6-я экономическая держава мира после США, Китая, Японии, Германии и Великобритании.

Со своей территорией в метрополии в 551 602 км² и населением в 64 миллиона жителей, включая заморские территории, Франция считается «крупной» страной. А её экономический вес позволяет ей играть одну из ключевых ролей на международной арене. Франция пользуется своими естественными преимуществами, начиная от центрального географического положения в Европе до обладания выходами на главные торговые пути Западной Европы: Средиземное море, Ла-Манш, Атлантика.В этом отношении Общий европейский рынок, образованный в 1957 году, был благотворным фактором развития французских предприятий, хотя бывшие колонии и заморские территории продолжают оставаться значимыми коммерческими партнёрами.
Динамика ВВП в странах Большой восьмёрки в 1992—2009 годах, в процентах от уровня 1992 года
Промышленность
Ведётся добыча железной и урановых руд, бокситов. Ведущие отрасли обрабатывающей промышленности — машиностроение, в том числе автомобилестроение, электротехническое и электронное (телевизоры, стиральные машины и другое), авиационное, судостроение (танкеры, морские паромы) и станкостроение. Франция — один из крупнейших в мире производителей химической и нефтехимической продукции (в том числе каустической соды, синтетического каучука, пластмасс, минеральных удобрений, фармацевтических товаров и другого), чёрных и цветных (алюминий, свинец и цинк) металлов. Большой известностью на мировом рынке пользуются французская одежда, обувь, ювелирные изделия, парфюмерия и косметика, коньяки, сыры (производится около 400 сортов).
Завод «Renault» в городке Обержанвиль
Сельское хозяйство
Франция — один из крупнейших в Европе производителей сельскохозяйственной продукции, занимает одно из ведущих мест в мире по поголовью крупного рогатого скота, свиней, птицы и производству молока, яиц, мяса. На долю сельского хозяйства приходится примерно 4 % ВВП и 6 % трудоспособного населения страны. Сельскохозяйственная продукция Франции составляет 25 % продукции ЕС. Сельскохозяйственные угодья занимают площадь в 48 миллионов гектаров, что представляет 82 % территории метрополии. Характерной чертой социально-экономической структуры являются достаточно небольшие размеры хозяйств. Средняя площадь земельных угодий — 28 гектаров, что превышает соответствующие показатели многих стран ЕС. В землевладении отмечается большая раздробленность.

Более половины хозяйств существуют на земле собственников. Ведущей силой производства выступают крупные хозяйства. 52 % сельскохозяйственных угодий приходятся на хозяйства размером свыше 50 гектаров, которые составляют 16,8 % их общего числа. Они обеспечивают свыше 2/3 продукции, занимая господствующее положение в производстве практически всех отраслей сельского хозяйства. Главная отрасль сельского хозяйства — животноводство мясомолочного направления. В растениеводстве преобладает зерновое хозяйство; основные культуры — пшеница, ячмень, кукуруза.

 Развиты виноделие (ведущее место в мире по производству вин), овощеводство и садоводство; цветоводство; рыболовство и разведение устриц. Продукты сельского хозяйства: пшеница, хлебные злаки, сахарная свекла, картофель, винный виноград; говядина, молочные продукты; рыба. Сельское хозяйство высокоиндустриализированное. По насыщенности техникой, использованию химических удобрений оно уступает только Нидерландам, ФРГ, Дании. Техническое оснащение, повышение агрокультуры хозяйств привело к повышению уровня самообеспеченности страны в сельскохозяйственных продуктах. По зерну, сахару он превышает 200 %, по сливочному маслу, яйцам, мясу — свыше 100 %.
Виноделие
По производству вина с Францией конкурирует только Италия. В каждой провинции выращиваются свои сорта винограда и производятся свои сорта вин. Преобладают сухие вина. Такие вина обычно называют по сорту винограда — Шардоне, Совиньон Блан, Каберне Совиньон и т. д. Вина купажные, то есть из смеси сортов винограда, называются по местности. Во Франции особо славятся шампанские, анжуйские, бордосские и бургундские вина.Другой знаменитый напиток — коньяк. Это разновидность бренди или виноградной водки. Есть другие разновидности, как, например, арманьяк. Во Франции принято называть коньяком только тот напиток, который изготавливается в окрестностях города Коньяк. Коньяк обычно ничем не закусывают, изредка гурманы оттеняют послевкусие чёрной редькой.В Нормандии распространён ещё один крепкий напиток — кальвадос.
Энергетика и добыча полезных ископаемых
Ежегодно Франция потребляет около 220 млн тонн различных видов топлива, при этом значительную роль в производстве энергии играют АЭС, вырабатывающие три четверти произведенной электроэнергии (58 энергоблоков общей мощностью 63,13 ГВт на 1 июня 2011 года). Крупнейший производитель электроэнергии во Франции — историческая монополия «Électricité de France» (EDF).Сеть гидроэлектростанций Франции является самой большой в Европе. На её территории расположено около 500 ГЭС. Гидроэлектрические станции Франции вырабатывают 20 000 МВт мощности.
АЭС Сен-Лоран

Франция располагает значительными запасами железной руды, урановых руд, бокситов, калийных и каменных солей, угля, цинка, меди, свинца, никеля, нефти, древесины. Основными регионами добычи угля являются Лотарингия (9 млн тонн) и угольные бассейны Центрального массива. Начиная с 1979 года, импорт угля превышает его добычу. В настоящее время наиболее крупные поставщики этого вида топлива — США, Австралия и ЮАР. Основными потребителями нефти и нефтепродуктов являются транспорт и ТЭС, при этом Франция импортирует нефть из Саудовской Аравии, Ирана, Великобритании, Норвегии, России, Алжира и ряда других стран. Добыча газа не превышает 3 млрд куб. м. Одно из наиболее крупных месторождений газа Франции — Лак в Пиренеях — большей частью исчерпано. Основные поставщики газа Норвегия, Алжир, Россия, Нидерланды, Великобритания, Нигерия и Бельгия. «Газ де Франс» — одна из крупнейших газовых компаний в Европе. Основными направлениями деятельности компании являются разведка, добыча, сбыт и распределение природного газа.[39] Чтобы сохранить и приумножить природное богатство Франции, государством были созданы:
СПАСИБО ЗА ВНИМАНИЕ!!!!!


title: Презентація на тему «Аргентина» (варіант 9)

text:
Аргентина

Арґентина займає південно-східну частину Південної Америки, південно-східну частину о. Вогняна Земля та прилеглі острови. Межує на північному сході з Уругваєм, Бразилією та Парагваєм, на півночі — з Болівією і на заході має видовжений кордон, який проходить, по горах Анди, з Чилі. Три чверті її кордонів — сухопутні. Протяжність території з півночі на південь — 3700 км, а із заходу на схід — 1400 км. Довжина берегової лінії Атлантичного океану — 2500 км. Арґентина має невеликі обсяги зовнішньоторговельних зв'язків.
Природний приріст населення в Аргентині залишається досить значним — 11 на 1000 осіб. Середня тривалість життя становить для чоловіків 72 роки, а для жінок — 79 років. Середня густота населення — більше як 12 осіб на 1 км2.

Аргентина — високоурбанізована країна. Найбільша міська агломерація — район Буенос-Айреса.  У містах проживає понад 80 % населення.

Аргентина має значні запаси водних та гідроресурсів, її гідротехнічний потенціал, який значною мірою визначається наявністю багатьох гірських річок та водоспадів. Мінеральні ресурси Аргентини є різноманітними, але не досить великими за запасами.  Зокрема в надрах Аргентини залягає близько 500 млн т нафти і близько 700 млрд м3 газу. Є також невеликі поклади вугілля.  Зокрема в надрах Аргентини залягає близько 500 млн т нафти і близько 700 млрд м3 газу. Є також невеликі поклади вугілля.

 Територія Аргентини лежить у межах двох кліматичних поясів: у субтропічному і помірному .

Арґентина має відносно добре розвинуте сільське господарство, у структурі якого переважає тваринництво, але базовою галуззю є рослинництво.У структурі посівних площ Аргентини провідне місце посідають посіви зернових культур, під якими зайнято більше як 1/2 усіх посівів. Важливе місце в структурі посівів посідають технічні культури, передусім, посіви бавовни, соняшнику, сої, на півночі вирощують чай, у центральних районах — цукровий буряк, є посіви льону-довгунця. В Аргентині добре розвинене садівництво, на півночі — виноградарство, у приміських зонах великих міст — овочівництво. У структурі тваринництва провідною галуззю є вирощування великої рогатої худоби. Переважає м'ясний напрямок.

 В експорті провідне місце посідає продукція сільського господарства і харчової промисловості, зокрема зерно, борошно, олія, м'ясо і м'ясопродукти, молочні продукти, тваринний сир і масло, вовна, шкіра. Аргентина експортує автомобілі і сільськогосподарське устаткування.

В імпорті Аргентини переважають машини і устаткування, нафта, вугілля, кольорові метали, продукція хімічної промисловості та товари народного споживання. Основними торговими партнерами Аргентини є Бразилія, США, Японія, Австралія і країни Західної Європи.


title: Презентація на тему «Закавказзя»

text:
Закавказзя
Презентацію підготував
 учень 10-А класу
     ліцею №15
    Шило Богдан
Грузія
Прапор
Герб
Символіка
Площа – 69 700 км2
Населення – 4.6 млн. чол.
Столиця – Тбілісі
Мова – грузинська
Державний устрій – президентсько-парламентська республіка
Грошова одиниця – Ларі
Візитна картка

Республіка Грузія знаходиться на південному сході Європи і займає центральну і західну частину Закавказзя.
Межує на півночі з Росією, на сході з Азербайджаном, на півдні з Вірменією і Туреччиною.
На заході омивається Чорним морем.
Географічне положення
Грузія складається із двох автономних республік, дев'яти регіонів та одного міста державного підпорядкування.
1 – Абхазія
2 – Мегрелія-Гірська Сванетія
3 – Ґурі
4 – Аджарія
5 – Рача-Лечхумі і Нижня Сванетія
6 – Імереті
7 – Самцхе-Джавахеті
8 – Шида Картлі
9 – Мцхета-Мтіанеті
10 – Квемо Картлі
11 – Кахеті
12 – Тбілісі
Адміністративно-територіальний поділ
Рельєф
Близько 87% території Грузії займають гори і передгір'я Кавказу, 13% — низини і рівнини (Колхідська та Алазанська    низини, Картлійська низовина). Найвищі точки Грузії — гора Шхара (5068 м) та гора Казбеґі (5033 м). Крайній південь Грузії зайнятий Південно-Грузинським вулканічним нагір'ям.
 Клімат в цілому перехідного типу від субтропічного до помірного, з безліччю відхилень.
Середні температури січня від +3 (Колхіда) до −2 (Іверійськая западина), серпня від +23С до +26С. У Західній Грузії, зверненій до Чорного моря, випадає від 1000 до 2800 мм. (у горах) опадів на рік, в Східній Грузії 300–600 мм.
Клімат
Найважливіші корисні копалини Грузії — марганцеві, мідні, арсенові, свинцеві і цинкові руди, руди рідкісних і дорогоцінних металів, нафта, кам’яне вугілля(Ткібулі, Ткаварчелі), барит, діатоміт, бентонітові глини, доломіт, тальк.
Корисні копалини
 До Каспійського басейну належить Кура зі своїми крупними притокамиАрагві, Іорі,  Алазані, Ліахві, Храмі; річки Чорноморського басейну  - Ріоні, Інгурі, Кеда, Бзибь.
Внутрішні води
Земельні ресурси
Червоноземні ґрунти поширені в горбистій смузі Західної Грузії — особливо в Аджарії і Гурії. Там же поширені жовтоземи, чорноземи, каштанові, коричневі і сіро-коричневі ґрунти властиві східній частині міжгірської депресії. У горах під лісом сформовані бурі лісові ґрунти, а під альпійською рослинністю — гірничо-лугові.
Лісові ресурси
Ліси займають понад третину території. Серед дерев найпоширеніші широколистяні (дуб, граб, каштан, бук) і хвойні (ялиця,ялина, сосна).
Популярні курорти: Абастумані, Авадхара, Бакуріані, Батумі, Бахмаро, Боржомі, Гагра, Джава, Кобулеті, Набеглаві, Новий Афон, Піцунда, Саїрме, Цхалтубо.
Рекреаційні ресурси
Населення
На 1 січня 2009 року чисельність населення становить 4600     тисячі осіб, з яких етнічних грузинів 83,8%,   азербайджанців 6,5%,         вірмен 5,7%, росіян 1,5%, інших 2,5% (2007). Грузинська мова поширена серед 71% населення, російською мовою розмовляють 9%, вірменською 7%,              азербайджанською 6%, іншими 7%.
Рівень урбанізації – 53%
Найбільші міста – Тбілісі, Кутаїсі, Батумі, Сухумі, Руставі.
Густота населення – 64 чол./км2
Населення
Більшість етнічних грузинів належить до грузинської православної церкви, гілки православного християнства. У Грузії є невелика кількість католиків, відносно багато грузинів-мусульман в Аджарії та уздовж південного кордону країни. Абхази — переважно мусульмани-суніти, але є і православні.
Релігія
Промисловість
	Субтропічне господарство  (виноград, фрукти, цитрусові, чай, ефірноолійні)
   	Богарне землеробство (пшениця, кукурудза, овочі, фрукти. М'ясно-молочне тваринництво)
   	Пасовищне тваринництво гірських районів

   	Пасовищне тваринництво м'ясного напрямку (вівці, велика рогата худоба)

Сільське господарство
Транспорт
Залізничний

Автомобільний

Морський

Трубопровідний

Зовнішньоекономічні зв'язки
Вірменія
Візитна картка
Площа – 29800 км2
Населення – 2 970 000 чол.
Столиця – Єреван
Мова – вірменська
Державний устрій – президентсько-парламентська  республіка
Грошова одиниця – драм
Вірменія межує з Грузією на півночі, Азербайджаном на сході, Іран на півдні, і Туреччина на заході.
Вірменія - не має виходу до моря.
Географічне положення
Республіка Вірменія поділяється на марзи (області). Вірменія складається з 10 марзів: Арагацотн, Арарат, Армавір, Вайоц-Дзор, Гегаркунік, Котай, Лорі, Сюнік, Тавуш, Ширак та місто зі спеціальним статусом — Єреван (столиця).
Адміністративно-територіальний поділ
Країна займає північно-східну частину Вірменського нагір’я, обрамленого з півночі і сходу хребтами Малого Кавказу. У центральній частині країни простяглася смуга вулканічних гір, представлених слабо розчленованими середньовисотними і висотними лавовими плато та щитовидними масивами. У цій смузі є безліч конусів вимерлих вулканів. Найвища точка — г. Арагац, 4090 м. На півночі і південному сході переважають середньовисотні гори. Південно-Західна Вірменія знаходиться в межах плоскої Араратської рівнини,
Рельєф
Клімат Вірменії континентальний. На Вірменському нагір'ї середня зимова температура 0 °C, середня літня температура перевищує 25 °C. Середня величина атмосферних осадів від 250 мм на рік в низинах (долина ріки Аракс), до 800 мм на рік у горах.
Клімат
Надра Вірменії багаті рудними корисними копалинами. Пром. значення мають руди кольорових і чорних металів, кам. сіль, бентонітові глини, перліти, вогнетривкі глини, діатоміти, травертини, пемзи, туфи і туфолави, базальти, граніти, андезити, андезито-базальти, мармури, мармуровані вапняки і інші. Виявлені пром. скупчення напівдорогоцінних та виробних каменів (агат, аметист, бірюза, яшма, обсидіан).
Корисні копалини
 Найбільше озеро — Севан, найбільші річки — Раздан, Аракс, Дебед, Агстев, Арпа, Воротан, Ахурян, Трту, Ахавно та інші.
Водні ресурси
1. Високогірні примітивні грунти.
2. Гірничо-лугові грунти.
 3. Гірничо-лісові грунти.
 4. Степові грунти.
5. Каштанові грунти.
 6. Бурі грунти.
7. Серози.
Земельні ресурси
Лісові ресурси
Широколистяні ліси з перевагою дуба, бука і граба займають не більш 12% площі країни і присвячені до її північно-східних районів. У складі лісонасаджень виділяються тополя і волоський горіх.
Рекреаційні ресурси
Екологічний туризм
Туристичні об'єкти
Гірський туризм
Природні пам'ятники
Археологічні пам'ятки
Великі міста Єревані, Гюмрі, Ванадзор, Раздан, Чаренцаван, Абовян, Вагаршапат та Армавір.
Етнічний склад населення:
97,89%  вірмени;
1,26%  єзиди;
0,46%  росіяни;
0,11%  ассирійці;
0,05%  українці;
0,047%  курди;
0,036%  греки;
0,14% інші.
Густота населення: 100 осіб/км2
Рівень урбанізації: 64%.

Населення
Релігія
 Домінуюча релігія: християнство. Релігійний склад населення: Вірменська Апостольська церква - 94,7%, інші християни - 4%, єзидизм - 1,3%
Основні сільськогосподарські культури - баштанні культури, картопля, пшениця, виноград, плодові, ефіроолійні, цукровий буряк, бавовна, тютюн, чай. Тваринництво спеціалізується на молочно-м'ясному скотарстві, у гірських районах розводять овець.
Сільське господарство
Провідними галузями промисловості є хімічна і нафтохімічна (мінеральні добрива, синтетичний каучук, шини), машинобудування (у тому числі хімічне і нафтове, електротехнічна і радіоелектронна промисловість, приладо- і верстатобудування, судноремонт), чорна й кольорова металургія, текстильна, харчова промисловість.
ПЕК – ТЕС(44%), ГЕС(26%), АЕС(30%).
Промисловість
Залізничний
Автомобільний
Морський
Трубопровідний
Канатний
Транспорт
Основні статті експорту: оброблені діаманти, машини й обладнання, мідна руда, металопрокат. Головні експорт-партнери:- Бельгія, Іран, Росія, США, Туркменістан, Грузія. Основні статті імпорту: газ, нафта, тютюнові вироби, продовольство, добрива, сільськогосподарська техніка. Головні імпорт-партнери: - Росія, США, Бельгія, Іран, Великобританія, Туреччина.
Зовнішньоекономічні зв'язки
Азербайджан
Символіка
Візитна картка
Площа – 86,6 тис. км
Населення – 8,3 млн. осіб
Столиця – Баку (2,54 млн. осіб)
Офіційна мова – азербайджанська
Державний устрій – унітарний
Форма державного правління – президентська республіка
Грошова одиниця – манат
Географічне положення
Розташована на південному сході Європи, на узбережжі Каспійського моря. Межує на півночі з Росією, на заході з Вірменією, Грузiєю, Туреччиною, на півдні з Іраном.
Адміністративно-територіальний поділ
Територіально Азербайджан поділяється на 59 районів, 11 міст  і 1 автономну республіку — Нахічеваньську Автономну Республіку.
На півночі простяглися хребти Великого Кавказу — Головний Кавказький і Бічний з вершинами Базар-Дюзі (4 480 м), і Шахдаг (4 250 м).
На заході та південному заході гірська система Малого Кавказу
На південному-сході Ленкоранська гірська система — Талишські гори з висотами до 2 500 м.
Між горами Великого і Малого Кавказу чверть площі держави займає Кура-Араксинська низовина, частина якої лежить нижче рівня океану (до -28 м).
На узбережжі Каспійського моря розташовані Самур-Дівічинська (на північному сході) і Ленкоранська (на південному сході) низовини.

Рельєф
Клімат
Типи клімату Азербайджану:1 — Клімат напівпустель і сухих степів з помірною зимою і сухим жарким літом2 — Клімат напівпустель і сухих степів з холодною зимою і сухим жарким літом3 — Помірно теплий клімат з помірною зимою4 — Помірно теплий клімат з сухим літом5 — Помірно теплий клімат з рівномірним розподілом опадів6 — холодний клімат з сухим літом7 — холодний клімат із сухою зимою8 — холодний клімат з великою кількістю опадів9 — Гірський клімат тундри
Корисні копалини
 Надра Азербайджану багаті нафтою, залізняком, алунітами, кобальтом, барієм, молібденом, арсеном, сірчаним колчеданом, туфом, є поклади золота, срібла, поліметалів. Найважливіші корисні копалини – нафта, газ і                       газоконденсат, руди чорних, кольорових і благородних металів, а також нерудна сировина, буд. матеріали і мінеральні води.
Водні ресурси
Країна малих гірських рік (понад 1000). Більшість з них належать басейну Кури. В Азербайджані протікають найбільші річки Кавказу — Кура з притоками Араксом (на кордоні з Іраном) і Алазані, які використовуються для зрошення і одержання гідроенергії. В Азербайджані налічується понад 250 озер, найбільші з них: Хаджікабюль (16 км²) і Беюкшор (10 км²).
Земляні ресурси
В низовинах переважно сіроземи й лучні ґрунти, солончаки, вище, до 500 м, — каштанові; на схилах гір, до 2 000—2 200 м, — бурі гірськолісові. Вище 2 000—2 200 м — гірськолучні ґрунти. На Ленкоранській низовині жовтоземні субтропічні ґрунти.
Лісові ресурси
2 000—2 200 м, — широколистяні ліси (бук, граб, дуб). Особливо розвинута лісова рослинність на південних схилах Головного Кавказького хребта. На схилах Талишу район вологих субтропіків, в широколистяних лісах зустрічаються релікти третинного часу (залізне дерево, дуб каштанолистий, дзелква, шовкова акація та ін.). В Азербайджані налічується понад 400 видів дерев і чагарників.
Рекреаційні ресурси
Заповідники Ак-Ґьольський, Басутчайський, Ґєокчайський, Гизилагаджський, Ґірканський, Іобустанський, Ґьой-Ґьольський, Ельдарська Сосна.У столиці — старе місто XI ст., в його межах — фортеця Ічері-Шехер, мінарет Синик-Кала, вежа Киз-Каласи, музеї: Історичний, Мистецтв, Азербайджанської літератури, Сільськогосподарський.У Ґянджі — руїни фортечних мурів, веж, мостів, мечеть Джума, мавзолей Нізамі, Краєзнавчий музей.У Нахічевані — фортеця, мавзолей Юсуфа, мавзолей Моміне-хатун, комплекс мечетей і мавзолеїв, Історичний музей, Музей літератури.
Населення
Етнічний склад населення: азербайджанці - 95%, дагестанці (лезгіни, аварці, цахури, хіналугці, будухі) - 2,7%, росіяни - 1,8%, талиші - 0,9%, інші - 1%
Густота населення: 96 осіб/км2
 Рівень урбанізації: 52%.
Найбільші міста: Баку (2,54 млн. осіб) Гянджа (350 тис. осіб), Сумгаїт (406 тис. осіб), Нахічевань (77 тис. осіб), Ханкенді (53 тис. осіб).
Релігія
Домінуюча релігія: іслам. Релігійний склад населення: мусульмани - 93,4%, православні - 4,8%, інші - 1,8%
Промисловість
Азербайджан — індустріально-аграрна держава, основний нафтогазовидобувний район Закавказзя. Основні галузі економіки: нафто- і газовидобувна, нафтопереробна, обладнання для нафтовидобутку, рудовидобувна, чорна і кольорова металургія, цементна, хімічна і нафтохімічна, текстильна, машинобудування (нафтопромислове обладнання, електронна, електротехнічна, приладобудівна, харчосмакова промисловість).
ТЕС – 90%, ГЕС – 10%
Сільське господарство
Площа сільськогосподарських угідь 4,2 млн. га. Посівна площа 1463 тис. га, зокрема зернові 40% (переважно пшениця), кормові 36%, технічні культури 20%. Вирощують зернові, овочі, фрукти, головні технічні (бавовник, тютюн, чай), субтропічні (гранат, цитрусові, хурма)культури, виноград. Головні галузі тваринництва — вівчарство, молочно-м'ясне скотарство, птахівництво, шовківництво.
Транспорт
Транспорт — залізничний, автомобільний, розвинений трубопровідний. Баку — основне портове місто і перевалочний пункт для нафти, нафтопродуктів, лісу. Найбільші міста Азербайджану пов'язані з Баку і між собою. В Баку є міжнародне летовище.
Зовнішньоекономічні зв’язки
 Імпорт країни становлять машини та устаткування, а саме легкові та вантажні автомобілі, техніка, мобільні телефони тощо, металеві вироби і напівфабрикати для виготовлення різних металевих труб, будівельні матеріали, цемент, дерево, скло і т.д.
Приблизно 90-96% експорту Азербайджану становлять нафта і нафтопродукти.
Файне місто Баку
Дякую за увагу!!! 




title: Презентація на тему «Канада» (варіант 10)

text:
 Канада . Загальна характеристика

Виконувала учениця 10-А класу  Маковоз Марія
КанадаCanada
Прапор
Герб
Столиця:
Оттава
Найбільше місто:
Торонто
Площа — 10,0 млн км кв. Населення — 27,9 млн чоловік.

Державний устрій — федерація в складі 10 провінцій і 2 територій. Канада є незалежною самоврядною державою, але номінально її главою залишається королева (король) Великобританії, яку представляє призначений нею генерал-губернатор.Форма правління-Федерація.
Глава держави. Королева Великобританії, представлена генерал-губернатором.Найвищий законодавчий орган. Двопалатний парламент — Сенат і Палата общин.Найвищий виконавчий орган. Уряд.
Найбільші міста Канади. Торонто, Монреаль, Ванкувер, Едмонтон, Калгарі, Вінніпег, Квебек, Гамільтон, Кітченер, Галіфакс.
Державна мова. Англійська, французька.Релігія. 46% — католики, 41% — протестанти, 2% — православні, 1% — мусульмани, 1% — іудеї.Етно-расовий склад. 40% — британці, 27% — французи, 16% — німці, італійці, поляки, українці, угорці, греки, голландці, 5% — азіати, 4% — американські індійці, 2% — африканці.
Валюта. Канадський долар = 100 центам.

Канада — одна з найрозвинутіших країн світу з високим рівнем життя населення. За ІРЛП в 1997р. вона займала перше місце серед 177 країн світу. Канада має величезну територію, порівняно нечисленне населення і значні природні багатства, особливо в розрахунку на одного жителя. На світовому ринку країна виступає як один з провідних експортерів сировини. Вона зародилась як «біла переселенська колонія» Франції та Великобританії. В 1867 р. отримала статус домініону — самоврядної колонії, а в 1931 р. — фактичну самостійність. Зараз її господарство тісно інтегроване з господарством США.
Склад території та економіко-географічне положення
Територія Канади займає північну частину материка Північна Америка, включаючи Арктичний архіпелаг. Вона омивається водами Атлантичного, Північного Льодовитого й Тихого океанів. Канада відокремлена від Європи та Азії. Її єдиним сухопутним сусідом є США. Кордони з США пролягають по водних рубежах або за умовними лініями. Сусідство з цією країною є важливою особливістю географічного положення Канади. Вихід країни одразу до трьох океанів і простягання її території за межі Північного полярного кола набувають нового значення з розвитком комунікаційної техніки.

Клімат
Частина материкової території Канади і велика частина Канадського Арктичного архіпелагу лежать в зоні вічної мерзлоти. Решта частини — в північній помірній зоні. Клімат Канади відрізняється в різних регіонах — в приморських провінціях зима не така сурова, а літо не таке жарке, завдяки впливу океану. У західних районах клімат дуже вологий, що зумовлено впливом теплої океанської течії. В цілому ж по країні зима характеризується рясними снігопадами і морозами, а літо — помірними температурами. Середня температура січня від -35°С на півночі і -20°С на півдні до -4°С — на Атлантичному побережжі. У липні відповідно на півночі +7°С, на півдні — +18°С. Річна сума опадів на заході 2500 мм, на сході — 1250 мм, в центрі — 400-250 мм.
Флора
Рослинний світ північної частини території типово тундровий. Прибережні райони зайняті лісами. Провінції прерій покриті в основному травами. На схилах Скелястих гір ростуть рідкі соснові ліси. Ближче до тихоокеанського побережжя лісу густіють — тут виростає декілька видів ялин, кедр, канадський тис.
Фауна
Тваринний світ Канади представляють численними хутровими звірями: песець, соболь, куниця, горностай норка, росомаха. З крупних хижаків тут мешкають бурий ведмідь, рись, вовк, койот, лисиця. У південній частині країни зустрічаються декілька підвидів віргінського оленя, чорнохвостий олень, вилорога антилопа. У північних районах країни водяться лось, бізон, вівцебик, арктичний карібу, лісовий карібу. У горах мешкає досить велика кількість товсторогів. Численні птахи. Комахи і рептилії зустрічаються рідко. На території Канади знаходиться декілька заповідників.

Річки і озера
Найбільші річки — річка Св. Лаврентія, Оттава, річка Св. Іоанна, Саскачеван, Нельсон, Маккензі, Невільнича, Атабаска, Юкон, Фрейзер. У Канаді знаходиться більше озер, ніж в будь-якій іншій країні світу. Це частково розташовані на території Канади Великі озера, а також Велике Ведмеже, Велике Невільниче, Вінніпег, Атабаска, Манітоба, Ніпігон тощо. На порожистій річці Ніагара розташований знаменитий Ніагарський водоспад 50-метрової висоти.


Презентація на тему «Глобальне потепління» (варіант 6)


title: Презентація на тему «США» (варіант 24)

text:
Сполучені Штати Америки

США - федеративна республіка, в якій владні повноваження розподіляються між федеральним урядом і урядами 50 штатів
Офіційна назва - Сполучені Штати Америки (США) - United States of America (USA).

США - федеративна республіка, в якій владні повноваження розподіляються між федеральним урядом і урядами 50 штатів. Виконавча, законодавча і судова влада представлені відповідно Президентом, Конгресом і Верховним Судом. Кожен з 50 штатів має свою конституцію, систему органів влади і управління.
Герб США
Флаг США
Столица США-Вашингтон

Географічне положення - країна розташована в Північній Америці.
Адміністративний поділ - 50 штатів (state) і 1 федеральний округ. Штати поділяються на округи (county and parish)
Територія - 9 373 тис. кв. км.
Населення - 281 421 906 осіб (на 1 квітня 2000 р.).
Столицею Вашингтон став 1 грудня 1800 року, після того, як з Філадельфії у це місто були переведені Конгрес та основні урядові установи.

Найбільші міста - (станом на 2000 рік):
Нью-Йорк - 8,008 млн. жителів.
Лос-Анджелес (Каліфорнія) - 3,695 млн. жителів.
Чикаго (Іллінойс) - 2,896 млн. жителів.
Хьюстон (Техас) - 1,954 млн. жителів.
Філадельфія (Пенсільванія) - 1,518 млн. жителів.
Фенікс (Арізона) - 1,321 млн. жителів.
Сан-Дієго (Каліфорнія) - 1,223 млн. жителів.
Даллас (Техас) - 1,189 млн. жителів.
Сан-Антоніо (Техас) - 1,144 млн. жителів.
Детройт (Мічиган) - 0,951 млн. жителів.

Офіційна мова - англійська.
Національне свято - 4 липня - День Незалежності (1776 р.)
Грошова одиниця - долар США=100 центам.

США - найбільш розвинута в економічному відношенні держава світу.
Валовий внутрішній продукт (ВВП) станом на 1999 рік становив 9980,4 млрд. доларів. За цим показником США з великим розривом випереджають інші країни.
У нинішній час близько 10% валового внутрішнього продукту країни і 30% всіх вироблених у США матеріальних цінностей реалізуються на зовнішніх ринках.

Експорт. Основу експорту США становлять устаткування, літаки, автомобілі, продукція сільського господарства, військова техніка, хімікати. Частка США у світовому експорті продукції наукоємних галузей становить близько 20%, у світовому експорті зерна - близько 50% на рік.
Імпорт. Імпортується величезна кількість електронних компонентів, побутової електроніки і комп'ютерів.

Найбільші компанії США. За матеріалами американського журналу "Forbs" 2000 року, список найбільших компаній США очолює корпорація "Дженерал Електрик" ("General Electric"), що займається виробництвом електротехнічних товарів та обладнання. Крім неї, до першої десятки увійшли: "Сітігруп" ("Citigroup"), "Ексон Мобіл" ("Exxon Mobil"), "Бенк оф Америка" ("Bank of America"), "АйБіеМ" ("IBM"), "Американ Телеграф енд Телефон Груп" ("American Telegraph and Telephone Group"), "Вол-Март" ("Wall-Mart"), "еСБіСі комм'юнікейшнс" ("SBC communications").

Зовнішня торгівля
Основні зовнішньоторговельні партнери: Канада, Японія, Мексика, країни Західної Європи.

Торгівля з Україною. США посідають четверте місце за обсягами імпорту товарів і послуг до України після Російської Федерації, Туркменістану і Німеччини. У 2001 році цей показник становив 736,1 млн. доларів, що дорівнює 4,4% обсягів загального імпорту товарів і послуг до України.
Обсяги експорту товарів і послуг України до США минулого року становили 693,3 млн. доларів, що дорівнює 3,5% обсягів загального експорту. За 2001 рік експорт товарів і послуг скоротився на 156,1 млн. доларів, або на 21,5%.

Головною причиною такого скорочення стало закриття американського ринку для української продукції через ряд антидемпінгових розслідувань та політику уряду США щодо обмеження імпорту в умовах кризового стану економіки і застосування санкцій.
Так, експорт чорних металів скоротився більше ніж у 4 рази (фізичні обсяги експорту металів скоротилися з 2,2 млн. тонн до 0,4 млн. тонн), експорт транспортних засобів скоротився майже на 40%.

Прямі іноземні інвестиції
США посідають перше місце у світі за обсягами прямих іноземних інвестицій (приблизно чверть світового обсягу). Але у процентному відношенні до ВВП цей показник США менший, ніж у багатьох країн Європи. У США він становить 1,8%, в той час як, наприклад, у Великобританії він дорівнює 4,8%, у Франції та Іспанії - по 3,4%. (за матеріалами доповіді, підготовленої "Economist Intelligence Unit").

Провідні галузі промисловості: металургія, машинобудування і приладобудування, хімічна, нафтопереробна, харчова, легка промисловість.
США є одним з лідерів у виробництві авіаційної і ракетно-космічної техніки.

Сільське господарство. Продукція сільського господарства становить близько 2% ВВП, у ньому зайняті 3% працездатного населення. Агропромисловий комплекс США включає галузі, які випускають засоби виробництва для сільського господарства, саме сільськогосподарське виробництво і галузі, що забезпечують переробку і збут сільгоспсировини та виробленої з неї продукції.

Причому, частка експорту сільськогосподарської продукції США неухильно зростає, що може призвести до надвиробництва продукції. У зв'язку з цим відбулося скорочення фермерських господарств з 2,4 млн. до 2,1 млн. Одночасно відбувся процес укрупнення ферм, і вже зараз 13,8% великих господарств дають понад 70% всієї товарної продукції, у той час як частка інших ферм не перевищує 9%.

Транспорт. В економічному житті країни важливу роль відіграє також транспортний комплекс. Довжина мережі залізниць становить у США близько 265000 км, автомобільних доріг - 6 500 000 км. На частку транспорту припадає близько 20% загального споживання енергії у країні і від 50% до 60% всього споживання рідкого палива.
До транспортного комплексу США належать: транспорт загального користування - залізничний, автомобільний, морський, внутрішній водяний, повітряний і трубопровідний. Значну частину вантажних і пасажирських перевезень здійснює транспорт промислових підприємств, індивідуальні легкові автомобілі, персональні літаки і т. д.
Матеріально-технічна база транспортного комплексу в основному сучасна, що характеризується великою потужністю і високою якістю.

Розвитку господарства в США сприяло не тільки географічне положення, а й природні багатства. Природа країни дуже різноманітна.

Основна територія США розташована в північному помірному і субтропічному кліматичних поясах.    На сході в основному знаходяться низовини , а також гірська система Аппалачі . Тут живе близько половини населення країни. На узбережжі багато зручних бухт і заток.    У центральній частині країни розташована велика область Центральних і Великих рівнин , що перетинаються річкою Міссісіпі.    Західну частину займає гірська система Кордильєр.    Південна частина Тихоокеанського узбережжя США із сприятливим кліматом приваблює сюди багато відпочиваючих . Тут знаходиться знаменитий Діснейленд .

У центральній частині країни тепле, тривале і вологе літо створює дуже хороші умови для сільського господарства. Ліси зведені, прерії розорані. Пшеницю та кукурудзу вирощують у багатьох місцях країни, але тут їх особливо багато.     У південній частині в сухому субтропічному кліматі багато плантацій з цитрусовими і виноградниками.

Бруклінський міст

Статуя Свободи

Башня Сірса

Национальный парк Большой Каньон в Аризоне.


title: Презентація на тему «Республіка Ель-Сальвадор»

text:
Республіка Ель-Сальвадор
   Республіка Ель-Сальвадор (з ісп. El Salvador — Спаситель) — країна в Центральній Америці, що межує на півночі і сході з Гондурасом, на північному-заході з Гватемалою, на півдні і південному сході омивається Тихим океаном;
Політичний устрій
Глава держави - президент (він же - глава уряду) обирається населенням на 5-річний термін.
Парламент - Законодавча асамблея (84 депутата, обираються населенням на 3-річний термін).
Основні політичні партії (за результатами виборів у січні 2009 року):
Фронт Національного Визволення імені Фарабундо Марті (FMLN) - ліва (марксистська), 35 місць в парламенті;
Національний Республіканський Альянс (ARENA) - права, 32 місця в парламенті;
Партія Національного Примирення (PCN) - створена в 1961 році, правоцентристська, 11 місць;

Населення
Динаміка чисельності населення: 2,8 млн. (1962) [5]; 3,98 млн. (1974) [6]; 5,1 млн. (1988) [7]; 6,9 млн. (2009) [8 ].
Річний приріст - 0,3% (фертильність - 2,12 народжень на жінку)
Народжуваність - 18,1 на 1000;
Смертність - 5,6 на 1000;
Еміграція - 9,1 на 1000.
Географія
Розташована в Центральній Америці, межує на півночі і сході з Гондурасом, на північному-заході зГватемалою, на півдні і південному сході омивається Тихим океаном. Має площу 21393 км². Найвище місце — вулкан Санта-Ана, 2381 м над рівнем моря. Рельєф: вузька, прибережна рівнина разом з центральним плато піднімається до північних гір.
Економіка
Зовнішня торгівля
Валюта