title: Презентація на тему «Незвичайні будинки у світі: 10 найцікавіших»

text:
Незвичайні будинки у світі :10 най-найцікавіших
Виконала учениця 11-А класу:Александрук Таня
Будинок "Лісова Спіраль" (Forest Spiral), Дармштадт, Німеччина

Будинок "Лісова спіраль" - закручений у мушлю дванадцятиповерховий житловий будинок, у якому, за німецькою традицією, кожен під'їзд має окремий номер. Тож виходить ніби комплекс будинків. Побудований будинок у період з 1998 по 2000 роки.
Хитромудра конструкція у вигляді спіралі має зелений дах з травою, кущами й деревами, звідси споруда й отримала свою назву. Всередині будинку 105 квартир, гараж, кіоск, а також кафе й бар у верхній частині будівлі. У дворі збудований дитячий ігровий майданчик і невелике штучне озеро.
Однією з особливостей фасаду житлової споруди можна назвати незвично розташовані вікна. В Лісовій спіралі вони не утворюють прямої лінії, а розкидані по стінах у хаотичному порядку.
Автором цього архітектурного дива є Фрідріх, відомий австрійський архітектор і художник. Суть творіння Хундертвассер зводиться до того, що людина повинна жити в гармонії з природою скрізь - навіть у місті. А для цього треба будувати будинки, які вписуються в навколишній ландшафт, і несхожі один на одного - індивідуальні, як і будь-які живі істоти.
"Будинок-кошик", Огайо, США

Будинок-кошик" - одна з найдивніших офісних будівель у світі. Будівля площею у 180 тисяч квадратних футів виконана у формі кошика для покупок, що виробляється компанією Лонгабергер.
Близько 500 працівників поміщаються в будинку. Вага будівлі - 9000 тонн. Якось один з робітників підрахував, що в семиповерховій будівлі 84 вікна.Дах будівлі вінчають ручки, за які, власне, й можна утримати справжній кошик Лонгабергер у руках, здійснюючи покупки в супермаркеті.

Будівля-Кошик" - це приголомшливе видовище, особливо в нічний час, коли над містом опускається пітьма, а будівля загоряється у всій своїй красі безліччю підсвічувань і вогнів.
 Оскільки будівля розташована над водою, вона, крім небувалої практичності в зовнішньому екстер'єрі, набуває особливої романтичності й ніжності.
"Перевернутий будинок", Теннесі, США

"Перевернутий будинок" - містичний музей у штаті Теннесі. Чого варта тільки історія його створення!
Будівля була колись науково-дослідною лабораторією й розташовувалася на одному з островів у районі Бермудського трикутника. Ученими, які працювали і проводили експерименти в цій будівлі, був створений вихор, гігантський торнадо, але вони не розрахували його силу. Вихор підхопив будинок, і він приземлився, майже неушкодженим, на свій дах.
Танцюючий будинок у Сопоті

Таке архітектурне дивакувате чудо з'явилося на вулиці Сопота 2004 року. Проект будинку належить архітекторам Шотинському та Залевському.
А ті, у свою чергу, надихалися малюнками знаменитого польського художника Яна Марціна Шанцера (Jan Marcin Szancer), поляки знають митця завдяки його відомим ілюстраціям до дитячих книжок, та Пера Далбергау (Per Oscar Dahlberg) - шведського художника, який живе в Сопоті.
Архітекторів попросили зробити проект торгового центру, який би приваблював якнайбільшу кількість туристів, і крім того, будинок мав красиво вписуватися у старовинну архітектуру центру Сопота.
Митці впоралися із завданням більш ніж успішно. Кривий будинок став не лише одним із найпопулярніших торгових центрів, а й архітектурною пам'яткою міста, сьогодні Кривий будинок - це одна із найбільш фотографованих будівель Польщі.

У Кривому будинку немає прямих кутів. Стіни, двері та вікна згинаються так, ніби ви дивитеся на нього крізь лінзу.
Або ж начебто будинок хтось виліпив із пластиліну, однак при цьому не дуже старався. Проте так будівля має вигляд іще оригінальніший і цікавіший.
Зверніть увагу на незвичайний дах Кривого будинку, він являє собою залізні листи з емальованими пластинами-вставками. Усередині Кривого будинку є своя "Стіна слави", як стверджують її творці, це справжнісінька голлівудська "Алея зірок", тільки в польському трактуванні.
Хабітат 67, Монреаль, Канада

Хабітат 67 - житловий комплекс у Монреалі. Вже понад 40 років будинок вражає своєю архітектурною оригінальністю.
Канадсько-ізраїльський архітектор Моше Сафді хаотично розмістив 346 несхожих одне на одного кубиків. Він задався метою зробити кожну квартиру унікальною, створити комплекс з окремих, незалежних ділянок зі своїми палісадниками і двориками, і водночас оптимально використати простір, щоб на порівняно невеликій площі розмістилося якомога більше людей. Таким чином, комплекс вмістив у себе 146 квартир.
Кубічні будинки, Роттердам, Нідерланди

Сказати, що в кубічних будинків у місті Роттердам приголомшливий вигляд - не сказати зовсім нічого.
Данський архітектор Піт Блом спроектував цілу вулицю квадратних з усіх боків будівель, повернених на 45 градусів і поставлених одним із кутів на звичайні одноповерхівки.
Сам куб - триповерховий: внизу - вітальня з вікнами на асфальт, на другому рівні - спальні й ванні, а на третьому поверсі - невелика пірамідальна кімната, яку можна пристосувати під солярій, дитячу, міні-обсерваторію або зимовий сад.
Один куб використовується як музей Show Cube, у якому за допомогою різних фотографій, відео і 3D-панелей можна зрозуміти, як це: жити в кубічному будинку. А деякі мешканці навіть пропонують екскурсії по своїх оселях.
Дірка-будинок (The Hole House), Техас, США

The Hole House - це унікальний і незвичайний будинок, розташований у штаті Техас. На місці цього будинку влада планувала побудувати новий будинок, а саму будівлю повністю зруйнувати.
Але, на щастя за кілька місяців до того моменту, коли мало початися знесення цієї будівлі, два знаменитих художники зі США Ден Хевел і Дін Рак змайстрували в цьому старому будинку фантастичний тунель. А саму будівлю зберегли і зробили в ній музей, оскільки туди почали приходити відвідувачі.
Дерев'яний будинок для гангстера, Архангельськ, Росія

Будувався цей "виклик для пожежних" цілих 15 років за часів "лихих дев'яностих". Висота дерев'яної будівлі - 38 метрів, а це 13 поверхів. Вона вважається найвищим дерев'яним будинком у світі.
Будинок отримав назву "будинок гангстера" не випадково, адже господар цього "витвору" - колишній рекетир."Будинок для гангстера" був визнаний сенсацією року на конференції "Дерев'яне будівництво в північних містах" у Норвегії.
"Ламаний будинок" (Errante Guest House), Пуерто Варас, Чилі
Житловий будинок, про який не так багато інформації. Місцевий архітектор, переживши ураган, вирішив побудувати будинок, який нагадуватиме ті страшні для нього дні.Тепер будинок має вигляд благенької споруди, яка збирається впасти в будь-яку секунду. Але це тільки обман зору.
Будинок-камінь (Stone House), Гімараєш, Португалія

Цей дивний будинок було побудовано 1974 року, в горах неподалік від містечка Фафи. Будівля дуже нагадує будинок мультяшних героїв "Флінстоунів".
За архітектурним планом, будівельники просто знайшли чотири величезних камені й побудували між ними будинок, заощадивши, таким чином, на двох стінах.
У будинку асиметричні вікна й покриті мохом валуни, черепиця з одного боку і плоский скат з іншого. Всього у Stone House 2 поверхи, камін і басейн.
"Божевільний будинок" (Crazy house), Далат, В'єтнам
Власником цього чудесного будинку є Данг В'єт Н. Архітектор у концепцію цього комплексу вклала свою ідею розуміння життя: потрібно звернути свій погляд на живу природу, й замість того, щоб створювати нові форми, знищуючи старі - не лише в архітектурі, але й у свідомості людей - повернутися до того, що нам дано.Тут перед вашим поглядом постануть звивисті кімнати, з'єднані різноманітними сходами й переходами, вікна неправильної форми, фігури тварин, що служать камінами, бра у вигляді ліхтариків і багато іншого. До будинку прилягає бетонний жираф із вбудованою всередині кав'ярнею.


title: Презентація на тему «Релігійна і міжконфесійна ситуація у незалежній Україні» (варіант 2)

text:
Релігійна і міжконфесійна ситуація у незалежній Україні
М.Білоус
Із моменту проголошення в Україні незалежності активізувалося релігійне життя суспільства. Навесні 1991 р. Верховною Радою України був ухвалений закон про свободу совісті та релігійних об'єднань, який заборонив державі втручатися у справи церкви, а церкві — у державні справи.
Сучасна релігійна ситуація в Україні характеризується розколом православ'я. 1990 р. після обрання патріарха Мстислава (Скрипника) була відновлена УАПЦ.
1990 рік
У Харкові, Києві та інших містах відновилися її храми. Московський патріархат надав внутрішню автономію Українській православній церкві (УПЦ), але зберіг за собою право призначати вищих духовних осіб в Україні.
м.Київ
м.Харків
м.Чернігів
Частка громад Української православної церкви
 (Московського патріархату) станом на 01.01.2010
Стосунки Церкви та держави

З початку набуття Україною незалежності, у часи президенства Леоніда Кравчука, стосунки церкви з державою стали напружені через активну підтримку владою інших православних церков та греко-католиків, тиск на Українську православну церкву, а також через втручання УПЦ в політичне життя України. За правління Леоніда Кучми Українська православна церква (Московського патріархату) та Українська Греко-Католицька Церква отримали максимальне сприяння з боку влади. За Віктора Ющенка декларувалося рівне ставлення до усіх конфесій, проте оголошеного відділення церкви від держави не сталося.
Спроби президента Л. Кравчука та київського митрополита Філарета (Денисенка) домогтися від Московського патріархату повної незалежності УПЦ не вдалися.
Тому частини УПЦ і УАПЦ за підтримки української влади виділились, утворивши Українську православну церкву Київського патріархату (УПЦ КП), яка й досі є ніким не визнаною.
Українська Православна Церква — Київський Патріархат — православна Церква в Україні із резиденцією Патріарха в Києві. УПЦ-КП створено в червні 1992 року внаслідок об'єднання двох церковних груп, що обстоювали незалежність від Російської православної церкви: частини вірних та єпископату УПЦ-МП на чолі із Митрополитом Київським і всієї України Філаретом (Денисенком) та Української Автокефальної Православної Церкви. За чисельністю вірян станом на кінець 2011 року — найбільша в Україні, за даними Центра Разумкова станом на лютий 2011 року, була другою.; за чисельністю парафій та священнослужителів (за даними Держкомнацрелігій) — друга.
Динаміка кількості громад УПЦ-КП
за даними Держкомнацрелігій
Частка громад Української православної церкви
 Київського патріархату станом на 01.01.2010

Відношення церкви до кривавого вбивства владою свого народу
 20 лютого 2014 року Синод Української православної церкви Київського патріархату прийняв рішення поминання влади під час богослужінь: «Враховуючи, що державною владою не були почуті неодноразові заклики Церкви до неї не застосовувати зброю проти народу, який обрав владу для служіння собі та Україні, а не для вчинення насильства і вбивств, — припинити з 20 лютого 2014 року поминання влади під час богослужінь». Усі священики до наступного рішення Синоду мають молитись «за Богом бережену Україну нашу і український народ» без згадування влади.
Таким чином, православ'я в Україні розкололось на три ворогуючі між собою конфесії, що надзвичайно ускладнює релігійну ситуацію в Україні. Між ними точиться гостра боротьба за нерухомість (храми) і паству, що неодноразово призводило до суперечок їх прибічників.
1)	Українська Православна Церква в юрисдикції Московського Патріархату (далі – УПЦ МП), яка налічує 12340 парафій, що становить 67,5% православних громад країни;
2)	Українська Православна Церква Київського Патріархату (далі – УПЦ КП) налічує 4482 парафій, що становить 24,5% православних громад країни;
3)	Українська Автокефальна Православна Церква (далі - УАПЦ) налічує 1208 парафій, що становить 6,6% православних громад країни
Міжконфесійні контакти та структури, що почали утворюватися в Україні після набуття нею незалежності, як розширення співпраці між суб’єктами релігійного життя, у першу чергу, є ознакою його нормалізації, зменшення внутрішньої напруги у релігійному середовищі та його конфліктогенного впливу на інші суспільні процеси. Серед таких міжконфесійних об’єднань слід назвати, наприклад, Всеукраїнську Раду Церков і релігійних організацій, утворену 1998 р. Ця організація активно співпрацює з державою, насамперед, через Держкомнацрелігій.
Міжконфесійні об’єднання здатні відіграти позитивну роль у подальшому розвитку релігійного середовища України, зокрема, у площині консолідації зусиль релігійних організацій заради реалізації ними масштабних соціальних проектів, роботи з мінімізації наслідків міжконфесійних конфліктів, налагодженню стосунків між релігійними організаціями та державою.
Отже, після набуття Україною незалежного статусу відбувається постійний процес лібералізації державно-церковних відносин, а також процес налагодження стосунків між релігійними організаціями як рівними учасниками діалогу
Після періоду кризи, що пов’язана була з різким переходом до легальної та плюралістичної моделі існування релігійних організацій та їхніх відносин, починається спад конфліктогенної активності окремих учасників державно-церковних відносин, налагодження засад взаємоповаги та толерантності. З часом постала можливість не тільки проведення спільних заходів соціальної направленості, а й співпраця релігійних організацій у межах окремих міжрелігійних та міжконфесійних утворень, серед яких Всеукраїнська Рада Церков і релігійних організацій та інші. Ці спільні інституції дозволяють також полегшити відносини з державою, оскільки враховують позиції не кожної окремої традиції, а спільну позицію багатьох учасників діалогу. Можна зазначити, що співпраця в межах таких спільних інституцій приносить плідні результати у розбудові державно-церковних відносин.
Кінець. Дякую за увагу.


title: Презентація на тему «Ференц Ліст» (варіант 2)

text:
“Печальна, але велика доля митця”Ференц Ліст
Підготувалаучениця 7-В класуФутрик Лілія

   Угорський композитор, піаніст, педагог, диригент, публіцист , представник музичного романтизму, засновник угорської композиторської школи.Ференц Ліст — перший піаніст, який виступав зі сольними концертами, котрими заслужив визнання як професіоналів, так і загальної публіки. Попри те, що немає жодного запису гри піаніста, він уважається одним з найвпливовіших піаністів його епохи. Одночасно був відомий своєю благодійністю: допомагав жертвам стихійних лих, сиротам, учив безкоштовно талановитих студентів — також сприяв фонду пам'яті Бетховена, пожертвувавши значні кошти на відкриття консерваторії в Будапешті.
Ференц Ліст
Портрет роботи Лемана

Дитинство
    Участь батьків в музичному формуванні сина була винятковою. Адам Ліст рано почав учити сина музиці, сам давав йому уроки. У церкві хлопчика вчили співу, а місцевий органіст — грі на органі. Після трирічних занять, Ференц у віці восьми років уперше виступив у публічному концерті. Батько возив його до знатних вельмож, де хлопчик грав на роялі, і зумів викликати серед них доброзичливе ставлення. Розуміючи, що Ференцу потрібна серйозна школа, батько везе його до Відня.

    З 1821 року Ліст займався у Відні грою на фортепіано у Карла Черні, який погодився вчити хлопчика безоплатно. Школа Черні дала Лісту універсальність його фортепіанного мистецтва. Теорією Ліст займався в Антоніо Сальєрі. Виступаючи на концертах, Ліст зробив сенсацію серед віденської публіки. Під час одного з них Бетховен, після блискучої імпровізації Франца в каденції одного зі своїх концертів, поцілував його. Ліст про це згадував протягом всього життя.

Париж
     Після Відня в 1823 році Ліст їде в Париж. Метою була Паризька консерваторія, але Ліста туди не прийняли, тому що приймали тільки французів. Однак батько вирішив залишитися в Парижі, незважаючи на складне матеріальне становище. Через це доводилося постійно організовувати виступи. Так у ранньому віці починається професійна діяльність Ліста. Займалися з Лістом педагоги з тієї ж Паризької консерваторії (серед них були такі видатні музиканти, як Фердінандо Паер й Антонін Рейха), однак ніхто більше не вчив його фортепіанній грі — Черні залишився останнім його педагогом з фортепіано.Близько 1835 року виходять статті Ліста про соціальне становище артистів в Франції, про Шумана та інші. У цей же час Ліст почав і педагогічну діяльність, якої ніколи не полишав.
Ференц Ліст в 1832 році

“Роки мандрівок”
    З 1835 по 1848 роки триває наступний період життя Ліста, за яким закріпилася назва «Роки мандрівок» (за назвою збірника п'єс).

   Разом із своєю дружиною Марі д'Агу побував у Швейцарії, Іспанії, Португалії, Італії, Туреччинi, Австрії та інших країнах світу.

    Однак через якийсь час Ліст розчаровується у своїй просвітницькій діяльності. Він зрозумів, що вона не досягає мети, а обивателеві приємніше послухати попурі з модної опери, ніж сонату Бетховена. Активна концертна діяльність Ліста припиняється.
Ференц Ліст у молодості, зрілості і старості
Ференц Ліст
Портрет роботи Міклоша  Барабаша

Гастролі Україною
    Ференц Ліст приїздив до Російської Імперії три рази — у 1842, 1843та 1847-1848 роках. Під час своєї подорожі 1847 року Ф. Ліст дав концерти у багатьох українських містах: у Києві, Чернівцях, Житомирі, Немирові, Бердичеві, Кременці, Львові, Одесі, Миколаєві .

    Під час гастролей у Києві у лютому 1847 року Ференц Ліст познайомився з Кароліною Вітгенштейн, близька дружба з якою триватиме протягом усього його життя. Саме цій жінці композитор присвятить усі свої симфонічні поеми. Кароліна Вітгенштейн мала маєток на Поділлі у Воронівцях, у якому гостював Ференц Ліст. Саме тут на теми українських народних пісень «Ой, не ходи, Грицю» та «Віють вітри, віють буйні» він написав п'єси для фортепіано «Українська балада» і «Думка», які увійшли до створеного у 1847–1848 роках циклу «Колоски Воронівець».

Меморіальна дошка на Подолі

Веймар
    В 1848 році Ліст і Кароліна оселяються у Веймарі. Цей вибір був обумовлений тим, що Лісту були дані права керувати музичним життям міста, до того ж, Веймар був резиденцією герцогині-сестри імператораМиколи І. Очевидно, Ліст сподівався через неї вплинути на імператора в справі розлучення.

    У Веймар до Ліста приїжджають молоді музиканти із усього світу, щоб одержати від нього уроки. 1860 року у нього вдосконалював свою майстерність український піаніст Андрій Родзянко.

    Наприкінці 50-х надія на вінчання з Кароліною остаточно тане, крім того, Ліст був розчарований нерозумінням своєї музичної діяльності у Веймарі. У цей же час вмирає син Ліста. Знову, як після смерті батька, у Ліста підсилюються містичні й релігійні почуття. Разом з Кароліною вони вирішують їхати в Рим замолювати гріхи.

Ференц Ліст, портрет роботи В.фон Кульбаха, 1856 р.

Пізні роки
    В 1875 році діяльність Ліста зосереджується переважно в Угорщині (у Пешті). Тут він був обраний президентом знову заснованої Вищої школи музики. Пізніше цей заклад стане відомим як «Королівська угорська музична академія», а з 1925 року — носитиме ім’я композитора. Ліст викладає, пише «Забуті вальси» і нові рапсодії для фортепіано, цикл «Угорські історичні портрети» (про фігури угорського визвольного руху).
    Дочка Ліста Козима в цей час стала дружиною Вагнера (їхній син — відомий диригент Зигфрід Вагнер). Після смерті Вагнера вона продовжувала організовувати вагнерівські фестивалі в Байройті. На одному з фестивалів в 1886 році Ліст застудився, незабаром застуда перейшла в запалення легень. Помер композитор 31 липня 1886 року у Байройті на руках камердинера.

Ференц Ліст, пізні роки життя

Творчість
Сміливий новатор, Ференц Ліст збагатив та розширив виразові засоби музичного мистецтва. В інструментальну мелодику Ліст вніс елементи мовних інтонацій, підкреслену декламаційність, що йде від ораторських прийомів. Ференц Ліст часто використовував т.зв. мелодії-характеристики, що ніби змальовували ті чи інші ситуації чи образ героя, причому подальший розвиток таких мелодій-характеристик залежить від розвитку поетичного образу. Значні досягнення Ліста і в області гармонічного мислення — використовуються контрастні зіставлення. Сміливе новаторство в області гармонії багато в чому передбачило розвиток сучасної музичної мови. Хроматизми, використовувані Лістом, не тільки збагатили романтичний стиль минулого сторіччя, але й, що важливіше, передбачили кризу традиційної тональності в 20 столітті. Радикальна «музика майбутнього», про яку мріяли Ліст і Вагнер, викликала до життя цілотонові послідовності, політональність, атональність та інші елементи.
Рукопис форте-піанної сонати Ференца Ліста

Статуя Ференца Ліста в Байройті, Німеччина. Скульптор Арно Брекер

Кінець


Презентація на тему «Охорона біосфери» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Авангардна трійка галузей Київської області»

text:
Авангардна трійка  галузей Київської області

                                                                        Роботу виконала:
Галєєва Дарина Володимирівна                                                                        Учениця 10-Б класу                                                                       Броварської спеціалізованої                                                                                Школи |-||| ступенів №5

                                                                        Науковий керівник:                                                                       Микитенко Алла Іванівна                                                                     Вчитель географії та економіки                                                                            Броварської спеціалізованої                                                                                Школи |-||| ступенів №5

"Авангардна трійка "
            галузей
машинобудування
електроенергетика
хімічна промисловість
 Електроенергетична  галузь Київщини
Київщина належить до енергонасичених регіонів.

Білоцерківська ТЕЦ
Київська ГЕС
Трипільська ТЕС
Чорно́бильська АЕС (ЧАЕС)
Київська теплоелектроцентраль № 6
Малі ГЕС
ПАТ “Київобленерго”
Київська ГАЕС
сонячна електростанція
Хімічна промисловість обласного регіону
ЗАТ  "Росава"
Дві третини продукції ЗАТ"Росава" продаються за межами України.
ВАТ «Трібо»
 В Білій Церкві знаходиться азбестовий завод.
Підприємство займається розробкою та виробництвом ізоляційних матеріалів і захисного покриття для підприємств нафтогазового комплексу.
Бровари — значний економічний центр Київщини. Значного розвитку тут набули хімічна промисловість.
ЗАТ «Броварський завод пластмас»
13.09.2013р. у Броварах відбулося відкриття потужного підприємства, одного із лідерів хімічної промисловості України –“Київгума”.
ТОВ «Київгума» виробляє понад 2,5 тисячі найменувань продукції для всіх галузей промисловості.
ООО «Бровафарма»
ТОВ «Аріан»
KREISEL UA
ВАТ “Елопак-Фастів»
«Гамапласт Украина»
ТОВ "Екмі"
"Стиролбіотех"
ВАТ "Плахтянський дослідний завод ветеринарних препаратів»
«Лакма»
ЗАТ "Фармацевтична фірма" Дарниця "
Компанія "Фармак"
ВАТ "УКРПЛАСТИК»

 Динаміка росту прибутку компаній «Фармак» і «Укрпластик»
У  200 найбільших компаній України в 2012 році, які відіграють важливу роль в економіці держави  входять і підприємства Київщіни:

Точне машинобудування Києва і  області
Відкрите акціонерне товариство "Меридіан"
«ЕЛЕКТРОНМАШ»
ПАО "Компанія Росток"
«БУРЕВІСНИК».
Обсяг реалізованої промислової продукції (товарів, послуг) за видами економічної діяльності у 2010-2012 роках.
Основу промислового потенціалу області становлять близько 500 великих і середніх підприємств . Вони виробляють понад 10 тис. найменувань промислової продукції.


Презентація на тему «Габриэль Гарсиа Маркес»


title: Презентація на тему «Топ-10 найбільших електростанцій світу»

text:
Топ-10 найбільших електростанцій світу

Фотоелектричні сонячні електростанції - далеко не новинка на просторах ринку енергоносіїв. Останнім часом багато країн стали активно переходити на сонячну енергетику - чисте, невичерпне і тепер вже порівняно недороге джерело альтернативної енергії. Таких електростанцій вже дійсно багато, великих і маленьких, але, напевно, нашим читачам було б цікаво дізнатись, де ж знаходяться найбільші з них. Сьогодні ми представляємо вашій увазі рейтинг найбільш великомасштабних фотоелектричних електростанцій у світі. Відразу зауважимо, що абсолютно несподівано в рейтингу відзначилась Україна, очоливши рейтинг і увійшовши в десятку переможців цілих два рази.

Perovo Solar Park

      -Україна

Місце в рейтингу: 1

Потужність: 100 МВт
Побудовано: 2011 р.

Компанія Activ Solar збудувала великий проект потужністю 100 МВт в Україні неподалік від села Перово, Крим. Будівництво було завершено 28 грудня 2011 року, що зробило Україну володаркою найбільшої в світі фотоелектричної електростанції. Будівельні роботи почалися в липні 2011 року, а зараз готова електростанція, розташована на площі в 200 гектар, здатна потенційно генерувати близько 132500 МВт∙год електроенергії на рік. Крім того, проект забезпечить робочі місця більш ніж 800 кримчанам. Загальна вартість проекту склала 300 мільйонів євро.
Sarnia Photovoltaic Power Plant

       - Канада

Місце в рейтингу: 2

Потужність: 97 МВт
Побудовано: 2010 р.

 Проект, розроблений і впроваджений компанією First Solar, має загальну потужність 97 МВт і був побудований у вересні 2010 року. Електростанція працює за пільговою програмою, запровадженою канадським урядом для стимулювання пропозиції альтернативної енергії. Згідно з цією програмою, уряд дотує проекти сонячної енергетики з метою підвищення цін на вироблену ними енергію без шкоди для попиту. Електростанція займає площу в 380 гектар і складається більш ніж з 1,3 мільйона гнучких сонячних панелей. Річний вихід електроенергії від роботи проекту становить 120 000 МВт∙год, а економія викидів оксиду вуглецю - 39 000 тонн на рік

Montalto di Castro Photovoltaic Power Station
       - Італія

Місце в рейтингу: 3

Потужність: 84,2 МВт
Побудовано: 2010 р.

Електростанція розташована неподалік від Вітербо і є найбільшою фотоелектричною станцією в країні. Проект був розроблений в кілька етапів, починаючи з 2009 року, незалежною компанією SunRay, але потім був викуплений гігантом SunPower. На той момент загальна потужність електростанції становила 44 МВт, зараз же цей показник виріс до 84,2 МВт, що дозволило Montalto di Castro зайняти почесне третє місце в рейтингу.
Solarpark Senftenberg
       - Німеччина

Місце в рейтингу: 4

Потужність: 82 МВт
Побудовано: 2011 р.

Дана електростанція знаходиться неподалік від міста Зенфтенберг в Східній Німеччині на території, яка раніше використовувалася для видобутку вугілля. Проект, останнє оновлення якого було завершено в 2011 році, має потужність 82 МВт і складається більш ніж з 330 000 кристалічних сонячних модулів. Такий енергетичний комплекс здатний забезпечити електрикою близько 25 000 будинків. Примітно, що будівництво проекту було завершено в рекордний термін 3 місяці, а вартість склала 150 мільйонів євро.
Finsterwalde Solar Park
      - Німеччина

Місце в рейтингу: 5

Потужність: 80,245 МВт
Побудовано: 2010 р.

Ця сонячна станція очолювала рейтинг до листопада 2010 року. Загальна потужність проекту, який знаходиться поблизу міста Фінстервальде, Німеччина, становить 80,245 МВт. Сонячний парк є спільним проектом компаній LDK Solar і Q-Cells International і розроблявся в три етапи протягом 2009-2010 років.
Okhotnykovo Solar Park
      - Україна

Місце в рейтингу: 6

Потужність: 80 МВт
Побудовано: 2011 р.

Ще один український проект компанії Activ Solar. Будівництво електростанції було завершено 21 жовтня 2011 року, і вона стала однією з найбільших фотоелектричних електростанцій в Європі і світі. Станція охоплює близько 160 гектар і складається з 360 000 сонячних модулів, здатних давати потужність в 80 МВт. Дані показники дозволять електростанції виробляти 100 000 КВт∙год електроенергії на рік, що забезпечить електрикою 20 000 домогосподарств. При цьому енергетична установка дозволить скоротити викиди оксиду вуглецю на 80 000 тонн на рік. Потрібно зазначити, що Activ Solar дуже лояльно ставиться до українського регіону, про що говорить відкриття представництва компанії в Одесі. Будемо сподіватись, що співпраця принесе настільки ж вагомі плоди і в наступні роки.
Lopburi Solar Farm
        - Таїланд

Місце в рейтингу: 7

Потужність: 73 МВт
Побудовано: 2011 р.

Ще одна сонячна пташка, яка розправила крила в минулому році. Сонячний проект, розташований в провінції Лопбурі, Таїланд, має загальну потужність 73 МВт і був введений в експлуатацію 25 грудня 2011 року. Будівництво тривало впродовж 18 місяців і обійшлося в 70 мільйонів доларів. За словами офіційних осіб, проект за свій 25-річний термін дії, допоможе скоротити викиди вуглекислого газу на 1,3 млн. тонн, а також скоротити імпорт палива на 35 000 тонн на рік.
Lieberose Photovoltaic Park
      -Німеччина

Місце в рейтингу: 8

Потужність: 71 МВт
Побудовано: 2011 р.

Восьму позицію рейтингу найбільших фотоелектричних станцій в світі посів ще один німецький проект, розташовані в Ліберосе, Бранденбург, Німеччина. Сонячний парк являється власністю компанії Juwi Group, яка уклала 20-річний контракт на користування землею. Проект був введений в експлуатацію в 2009 році, а його загальна потужність складає 71 МВт. Парк включає в себе близько 700 000 гнучких сонячних панелей, які живлять більше 15 тисяч будинків. Потрібно відзначити, що сонячні панелі, які використовуються в даному проекті, є одними з найбільш ефективних на сьогоднішній день.
San Bellino Photovoltaic Power Plant
         - Італія

Місце в рейтингу: 9

Потужність: 70,556 МВт
Побудовано: 2010 р.

Даний проект був запущений 30 жовтня 2010 в Сан-Белліно, Італія. Об'єкт, вартість якого склала 250 мільйонів євро, був побудований американською компанією SunEdison. Будівництво було завершено за 9 місяців, однак, до цього ще два роки знадобилося на узгодження проекту з місцевою владою. Панчо Перес, генеральний директор європейського представництва компанії сказав, що це досягнення мало місце завдяки партнерству місцевих компаній. Потужності електростанції, яка складає 70,556 МВт, вистачить на забезпечення електрикою 16 000 сімей, при цьому викиди вуглекислого газу скоротяться на    40 000 тонн на рік.
Solarpark Alt Daber
      - Німеччина

Місце в рейтингу: 10

Потужність: 70 МВт
Побудовано: 2011 р.

Ще один німецький проект, введений в експлуатацію в кінці 2011 року, займає площу 133 га і має потужність 70 МВт. Об'єкт обійшовся компанії BELECTRIC, яка займалась будівництвом, в 150 мільйонів євро. Представники компанії говорять, що стартова вартість електроенергії після запуску проекту склала 2,14 євро за ват, що включає не лише змінні витрати безпосередньо на виробництво, а й витрати, пов'язані з вкладеними інвестиціями. Це означає, що проект обіцяє бути швидкоокупним.

Це далеко не всі великі та перспективні проекти в області фотоелектричних станцій. В цілому ж, приємно бачити, що перше місце в даному рейтингу зайняла Україна. Будемо сподіватись, що країна продовжить цей курс на озеленення енергетичного комплексу. Що стосується кількості проектів, то тут безперечним лідером є Німеччина. Загальна потужність найбільших фотоелектричних проектів країни становить 672 МВт. З великим відривом друге місце за потужністю займає Італія (316 МВт), ну а завершує трійку лідерів Іспанія (264 МВт).


Презентація на тему «Молодіжні субкультури» (варіант 6)


title: Презентація на тему «Виктор Пелевин»

text:
Виктор Пелевин
Подготовила Афенченко Евгения
Виктор Пелевин
Направление: постмодернизм
Жанр:	 проза
Язык произведений: русский
Дебют:
«Колдун Игнат и Люди (Сказочка)» 1989
Биография
Виктор Олегович Пелевин родился 22 ноября 1962 года в Москве в семье Зинаиды Семёновны Ефремовой, которая работала директором гастронома и Олега Анатольевича Пелевина, преподавателя военной кафедры МГТУ им. Баумана.
 В 1979 году Виктор Пелевин окончил среднюю английскую спецшколу № 31
 После школы поступил в Московский энергетический институт (МЭИ) на факультет электрификации и автоматизации промышленности и транспорта, который окончил в 1985 году
Биография
В апреле того же года Пелевин был принят на должность инженера кафедры электрического транспорта МЭИ. Упоминалось также, что он служил в армии, в Военно-воздушных силах, однако годы его службы не назывались.
В 1987 году Пелевин поступил в очную аспирантуру МЭИ, в которой проучился до 1989 года.
В 1989 году Пелевин поступил в Литературный институт им. Горького, на заочное отделение. В 1991г. отчислили.
Творчество
С 1989 по 1990 год Пелевин работал штатным корреспондентом журнала «Face to Face». Кроме того, в 1989 году он стал работать в журнале «Наука и религия», где готовил публикации по восточному мистицизму. В том же году в «Науке и религии» был опубликован рассказ Пелевина «Колдун Игнат и люди» (в Сети можно найти также информацию, что первый рассказ писателя был опубликован в журнале «Химия и жизнь» и назывался «Дед Игнат и люди»)
Творчество
В 1992 году Пелевин выпустил первый сборник рассказов «Синий фонарь». Сначала книга не была замечена критиками, однако спустя год Пелевин получил за неё Малую букеровскую премию, а в 1994 году — премии «Интерпресскон» и «Золотая улитка». В марте 1992 года в журнале «Знамя» был опубликован роман Пелевина «Омон Ра», который привлёк внимание литературных критиков и номинировался на Букеровскую премию. В апреле 1993 года в том же журнале был опубликован следующий роман Пелевина — «Жизнь насекомых»
Творчество
	В 1993 году Пелевин был принят в Союз журналистов России.
	В 1996 году в «Знамени» был опубликован роман Пелевина «Чапаев и Пустота». Роман получил премию «Странник-97».
	В 1999 году вышел роман Пелевина «Generation П». Во всем мире было продано более 3,5 миллионов экземпляров романа, книга получила ряд премий, в частности, немецкую литературную премию имени Рихарда Шёнфельда, и приобрела статус культовой.

Литературные критики, помимо буддистских мотивов, отмечали склонность Пелевина к постмодернизму и абсурдизму. Упоминалось также и влияние на творчество писателя эзотерической традиции и сатирической научной фантастики.
Как отмечали СМИ, Пелевин известен тем, что не входит в «литературную тусовку», практически не появляется на публике, очень редко дает интервью и предпочитает общение в Интернете

Всё это стало поводом для разных слухов: утверждалось, например, что писателя вообще не существует, а под именем «Пелевин» работает группа авторов или компьютер. Например, Александр Гордон в программе «Закрытый показ» (эфир 17.02.2012) высказал сомнение в самом существовании такого человека, как писатель Пелевин. В мае 2011 года появилась информация, что Пелевин будет лично присутствовать на церемонии вручения премии «Супер нацбест». Особо отмечалось, что это должно было быть первое появление писателя на публике. Но вопреки ожиданиям Пелевин на церемонию не пришёл

СМИ указывали, что Пелевин часто бывает на Востоке: например, он был в Непале, Южной Корее, Китае и Японии. Отмечалось, что писатель не называет себя буддистом, однако занимается буддистскими практиками. По свидетельствам людей, знающих писателя лично, свое увлечение буддизмом Пелевину удается сочетать с практичностью «в денежных вопросах»


title: Презентація на тему «Барак Обама» (варіант 3)

text:
«Барак Обама – перший темношкірий президент США»
Барак Обама народився в Гонолулу, штат Гаваї, в родині Барака Хусейна Обами-старшого та Анни Данам.
Коли Баракові виповнилося 21 рік, він дізнався, що його батько раптово помер в автомобільній аварії в Кенії. У 1995 році померла від раку також його мати. Хоча його батько був за походженням африканцем, Барак провів усе дитинство в оточенні білої матері та її родини — і таким чином поєднав у собі дві раси та два світогляди. У книзі «Мрії від мого батька» (англ. Dreams from My Father) Барак Обама описав свої спогади про дитинство та формування світогляду на основі власного досвіду у багаторасовій родині.
У 2000 році Обама балотувався на кандидатуру до Палати Представників Конгресу США від Демократичної партії
29 липня 2004 року в ході передвиборної кампанії Обама виступив зі зверненням до національного з’їзду Демократичної партії. Його мова, що транслювалася по телебаченню, принесла Обаме широку популярність у США. Кандидат у сенатори призивав слухачів повернутися до корінь американського суспільства й знову зробити США країною “відкритих можливостей”: ідеал відкритих можливостей він ілюстрував на прикладі своєї власної біографії й біографії свого батька.
На виборах у Сенат  Обама з більшою перевагою (70% до 27%) переміг республіканця Алана Кейеса (Alan Keyes). До виконання обов’язків він приступився 4 січня 2005 року й став п’ятим в історії США сенатором- афроамериканцем. Обама ввійшов до складу декількох комітетів: із проблем навколишнього середовища й суспільних робіт, по справах ветеранів і по міжнародним відносинам.
Сенатор Обама зумів незвичайно швидко завоювати симпатії преси й стати однієї з найбільш помітних фігур у Вашингтоні. До осені 2006 року спостерігачі вже вважали цілком можливим його висування на найближчих президентських виборах. На початку 2007 року Обама виявився на другому місці після сенатора Хіларі Клінтон у списку фаворитів Демократичної партії. У січні Обама створив оцінний комітет для підготовки до участі в президентських виборах. За даними на початок лютого 2007 року, Обаму готові були підтримати 15 відсотків демократів, а Клінтон – 43 відсотка. Дані на початок червня 2007 року перевершили самі оптимістичні прогнози прихильників Обамы – розрив склав усього 3 відсотки на користь Хіларі
Одним з уразливих місць Обами- Кандидата стало питання про його приналежність до “афро-американців”. Як виявилося, деякі представники чорного населення, у тому числі найбільш впливові представники цих меншостей, не поспішали визнати в Обаме свого. Справа в тому, що, на відміну від “сьогодення” американського негра, Обама не є нащадком рабів, завезених на американський континент із Західної Африки. Крім того, сенаторові не довелось брати участь у боротьбі за права чорношкірих – на відміну від більшості американських політиків- афроамериканцев. Ситуація збільшилася, коли на початку березня 2007 року преса повідомила, що в роді Обамы по материнській лінії були рабовласники.
З 1992 року Обама одружений на юристі Мішель Робинсон Обама (Mіchelle Robіnson Obama). У них дві дочки: Малиа (Malіa) і Сашко (Sasha). В офіційних біографіях повідомляється, що Обама із дружиною є парафіянами однієї із християнських церков у Чикаго – Trіnіty Unіted Church of Chrіst.
Барак Обама – автор двох книг: в 1995 році він опублікував мемуари “Мрії від мого батька” (Dreams from My Father: A Story of Race and Іnherіtance), про яку ми вже згадували, а в 2006 році – книгу “Сміливість надії” (The Audacіty of Hope: Thoughts on Reclaіmіng the Amerіcan Dream). Аудиоверсия першої книги в 2006 році вдостоїлася премії Grammy. Обидві книги Обамы стали бестселерами.
10 лютого 2007 року в місті Спрингфілд, Іллінойс, Барак Обама проголосив про свої наміри балотуватися на номінацію від Демократичної партії на президентських виборах 2008 року. В багатьох ЗМІ номінація першого темношкірого кандидата на посаду президента країни стала новиною № 1. Серед декількох кандидатів всередині демократичної партії на початку 2007 р. він залишався дещо позаду від іншого провідного кандидата — Гілларі Клінтон. Численні спостерігачі звертали увагу на значущість расових упереджень і загальних уподобань серед населення в наступній передвиборній боротьбі.
Багато спостерігачів відмічали збільшену популярність і вплив Барака Обами на американську політику. Зокрема, журнал Тайм назвав його одним з найвпливовіших людей світу. Передвиборна конкуренція між першою жінкою та першим чорношкірим кандидатом на посаду президента була однією з найцікавіших в історії США. Барак Обама здобув перемогу над республіканським кандидатом Джоном Маккейном на виборах 4 листопада 2008 року. Двадцятого січня 2009 року Барак Обама обійняв посаду президента США.
6 вересня Обаму офіційно висунуто на другий 4-річний термін на Національній конвенції (з'їзді) Демпартії в м. Шарлотт, штат Північна Кароліна.
3 жовтня відбувся перший раунд теледебатів Обами з конкурентом від республіканців Міттом Ромні, де вони здебільшого обговорювали економіку. 16 жовтня — другий раунд теледебатів, 22 жовтня — третій раунд.
Вибори Президента США у 2012 р. відбулися 6 листопада. Обама переміг опонента з результатом 303:203 (голоси Колегії виборців). У своїй переможній промові після оголошення результатів голосування Обама підкреслив, що попереду багато роботи:
«Сьогодні ви проголосували за дію, а не політику, як зазвичай. Ви вибрали нас, щоб ми зосередилися на ваших робочих місцях, а не своїх. І в наступні тижні та місяці я розраховую на співпрацю з лідерами обох партій, щоб дати відповідь на виклики, які можна розв'язати тільки спільно: зменшуючи дефіцит, реформуючи податковий кодекс, виправляючи іміграційну систему та звільняючись від залежності від імпортної нафти. В нас ще багато роботи».
Одним з перших своїх указів на посаді президента США Барак Обама розпорядився закрити в'язницю Дельта на військовій базі Гуантанамо де полонені утримувалися поза дією норм американського та міжнародного законодавства. Указом передбачено також закрити всі в'язниці ЦРУ в інших країнах, де тримають і допитують осіб, причетних, як вважають, до міжнародного тероризму. Забороняється також суворе поводження з тими в'язнями й тортури.
Зміни в політиці «боротьби з тероризмом»
17 лютого 2009 року Обама підписав закон (англ. The American Recovery and Reinvestment Act) про виділення 787 млрд доларів США для пом'якшення наслідків рецесії, викликаної іпотечною кризою, також результатом кредитної кризи. За словами Обами завдяки цьому плану в США буде створено або збережено 3½ мільйони робочих місць протягом наступних двох років
Економічна політика
Одною з головних обіцянок, з якою Обама прийшов у Білий дім, було питання масштабної реформи сфери охорони здоров'я і медичного страхування. Питання про реформу назріло давно: при платній медицині понад 30 мільйонів людей в США живуть без медичної страховки. Як запевняє американський президент, реформа охорони здоров'я зробить медстрахування доступнішим, заборонить страховим компаніями роздувати ціни у зв'язку з погіршенням стану здоров'я клієнтів, а також ліквідує низку збиткових статей.
Реформа охорони здоров'я
Реформа, розроблена демократами, забороняє банкам проводити операції на фінансових ринках за рахунок власних коштів, а також передбачає обмеження для зростання банків, оскільки занадто великі кредитні організації, що збанкрутували, ставлять під удар всю фінансову систему країни. Творці проекту розробили схему ліквідації розорених фінансових компаній, що дозволить мінімізувати наслідки краху конкретних організацій для економіки в цілому. Новий закон передбачає здійснення жорсткішого контролю за видачею кредитів та іншими операціями.
Крім того, передбачається створити спеціальне агентство, яке буде боротися з фінансовими махінаціями.
Реформа фінансової системи
9 жовтня 2009 року Нобелівський комітет оголосив, що президент США Барак Обама став лауреатом Нобелівської премії миру за 2009 рік. Нагорода присуджена йому з формулюванням «за величезні зусилля зі зміцнення міжнародної дипломатії і співпраці між народами». Очоливши Сполучені Штати, Обама пообіцяв відмовитися від колишньої односторонньої зовнішньої політики і виразив готовність піклуватися про інтереси не тільки США, але і всіх країн світу. Він, крім того, заявив, що готовий до переговорів з такими країнами як Іран, з яким США вже тридцять років не підтримують дипломатичні відносини. Одним з найважливіших пунктів його передвиборної програми було завершення військової кампанії в Іраку і вивід звідти американських військ.
Нобелівська премія миру
Презентацію підготовила:учениця 11- А класуГуба Анастасія


title: Презентація на тему «Василь Шкляр»

text:
Василь Шкляр
Виконала учениця 33-ї групи
Кулішова Інна
Васи́ль Микола́йович Шкляр - український письменник,політичний діяч. Один із найвідоміших і найбільш читаних сучасних українських письменників (деякі оглядачі називають його «батьком українського бестселера»)
Друкувати свої твори почав ще школярем, з 1967 року. Окремими виданнями вийшли книжки прози «Перший сніг» (1976), «Живиця» (1982), «Черешня в житі» (1983), романи «Праліс» (1986), «Ностальгія» (1989), «Ключ» (1999), «Елементал» (2001), «Кров кажана» (2003), «Залишенець» («Чорний Ворон», 2009) та ін.
Особливої відомості ім’я Василя Шкляра набуло у зв’язку з його демонстративною відмовою прийняти Шевченківську премію у 2011 році. Мотивом такого вчинку письменник зазначив те, що на посаді міністра науки, культури та освіти в Україні перебував Дмитро Табачник. Шкляр зауважив, що відмовляється від високої нагороди на той час, поки на цій посаді перебуває одіозний чиновник.
Рішенням Комітету з Національної премії України ім. Т.Шевченка визнаний лауреатом Шевченківської премії 2011 року.
Дмитро Табачник
4 березня 2011 року В.Шкляр звернувся до Президента України Віктора Януковича із заявою, у якій просив наступне:

«Прошу врахувати в Указі з нагоди нагородження лауреатів Шевченківської премії моє прохання про перенесення нагородження мене Шевченківською премією на той час, коли при владі в Україні не буде українофоба Дмитра Табачника».
У невдовзі потому оприлюдненому указі Президента України В. Ф. Януковича  «Про присудження Національної премії України імені Тараса Шевченка», Василь Шкляр не згаданий.  Подальша доля премії залишається невідомою.

17 квітня 2011 р. Василю Шкляру вперше була вручена Народна Шевченківська премія. Вручення відбулося у Холодному Яру біля пам'ятника на місці останнього бою отамана Василя Чучупака. Кошти на неї були зібрані меценатами та звичайними громадянами України. Грошовий еквівалент нагороди – 260 000 грн. письменник переказав у фонд екранізації роману «Чорний Ворон».
Народився 1951 року в селі Ганжалівка Лисянського району на Черкащині, де й пішов до початкової школи. Пізніше родина переїхала до міста Звенигородки, де Василь Шкляр закінчив 10-річну школу зі срібною медаллю (1968), а згодом вступив на філологічний факультет Київського університету.

Звідти його хотіли вигнати за те, що під час трудового семестру в колгоспі грався бомбою (про що можна прочитати у повісті В.Шкляра «Стороною дощик іде»), але він перевівся до Єреванського університету, де 1972 року отримав диплом про вищу освіту.
Єреванський державний університет
Біографія
З 1978 року Василь Миколайович є членом Спілки письменників України ,  а з 1999 - Асоціації українських письменників.
1988–1998 — займався політичною журналістикою, бував у «гарячих точках». Цей досвід потім відтворив у романі «Елементал» (2001)
У березні 1998 був кандидатом в народні депутати України від виборчого блоку «Національний фронт».
Присвячено Любомирові Шкоруті, котрий викупив мене із неволі.
Популярність як письменника прийшла з виходом роману «Ключ» (1999), який зібрав низку нагород. Це був перший твір автора після тривалої паузи — з 1990 року.

Шкляр пояснює цю паузу так: «Далася взнаки різка зміна епох». Роман писався 1998 р., після того як автор потрапив до реанімації зі смертельним діагнозом, але вижив і у лікарні почав писати «Ключ». Роман неодноразово був виданий в Україні (станом на 2009 р. — 12 разів) та за кордоном (перекладений зокрема шведською, російською, вірменською).
Сам задум автор виношував дванадцять років. В основу лягла почута ним історія про те, як один хлопець винайняв житло в Києві, а після того до нього так і не з'явився господар по плату. Зі слів автора «Мені вона видалася привабливою: сам факт давав дуже великий простір для фантазії. Адже нормальна людина мусить замислитися, куди поділася інша людина! І починаються пошуки… Я довго носився з цим задумом, а потім сів і написав роман за тридцять днів»
2000–2004 — посада головного редактора видавництва «Дніпро»
Володіє вірменською мовою. Перекладав з вірменської та новогрецької.

Значного розголосу набув його переклад «Тараса Бульби» М.Гоголя, зроблений з 1-го видання повісті (1835; збірка «Миргород») за підтримки видавництва «Кальварія»  В цьому виданні була відсутня додана пізніше Гоголем під тиском російських критиків хвала російському цареві.

Цей переклад був підданий критиці з боку тодішнього посла Російської Федерації в Україні Віктора Черномирдіна, який заявляв, що Гоголь не міг такого написати.
Віктор Черномирдін
Наприкінці 2011 року Василь Шкляр створив Міжнародну благодійну організацію «Фонд Василя Шкляра „Холодноярська Республіка“, головна мета якої є здійснення благодійної діяльності, спрямованої на розвиток українського кіномистецтва, надання благодійної допомоги на створення, прокат і популяризацію художнього кінофільму.
Нагороди

1995— «Золоте перо»,
1999— «Золотий Бабай», за найкращий гостросюжетний роман (роман «Ключ»)
2001— «Коронація слова», перша премія в номінації «Роман» — за роман «Елементал»
2003— «Спіраль століть», міжнародна премія в жанрі фантастики у номінації "За найкращу україномовну фантастику (КиївКон-2003, роман «Ключ»)
2011 — Національна премія України імені Тараса Шевченка, за роман «Залишенець. Чорний ворон» (Комітет з Національної премії України ім. Т.Шевченка визначив її лауреатом В.Шкляра в середині лютого).
Роман „Залишенець. Чорний ворон“
Особливий резонанс викликав роман Шкляра „Чорний ворон“. Він вийшов наприкінці 2009 року у видавництві „Ярославів Вал“ (Київ) і майже одночасно (під назвою „Залишенець“) — у видавництві „Клуб сімейного дозвілля“ (Харків). В основу покладено історичні документи, зокрема, з розсекречених архівів КДБ.
 Робота над романом тривала майже 13 років

Роман відтворює одну із сторінок української історії — боротьбу українських повстанців проти радянської влади у 1920-х роках.
Збулося Тарасове пророцтво: повіяв новий вогонь із Холодного Яру, і лицарі лісу освятили зброю на московського ката. Найзапекліші з них — залишенці — продовжили боротьбу навіть тоді, коли в Україні утвердилася диктатура чужинців і не було вже надії на визволення. Таким був загін отамана Чорного Ворона.
«Власне праця над романом тривала 13 років саме тому, що я мусив вивчити весь масив мемуарного і документального матеріалу, що стосувався тієї епохи. Коли вже здавалося, що я готовий до написання роману, раптом відкривалася нова сторінка Повстанського руху. Тобто це не означає, що я сидів 13 років за столом і писав роман. Ні, цей час мені потрібен був для акумулювання в собі духовних та інтелектуальних сил.
А залишити "Чорного Ворона" на півдорозі я не міг, бо від самого початку сказав, що це буде книга мого життя.»
Після цього Гофман заявив, що його не цікавить екранізація цього роману, бо він, на його думку, є ксенофобським і антиросійським.
З ініціативи Юрія Андруховича, в Україні та діаспорі триває збір коштів на екранізацію роману «Залишенець. Чорний ворон»
Юрій Андрухович
В 2011 році Василь Шкляр заявляв, що вдало екранізувати «Чорного ворона» могли б Єжи Гофман або Мел Гібсон.
Єжи Гофман
Мел Гібсон
Kkkuzia: Як просувається робота над екранізацією "Чорного Ворона", чи можете назвати хоча б приблизно, коли можна буде побачити фільм?

На сайті "Главред" відбувся чат із письменником, громадським діячем Василем Шклярем.
Василь Шкляр: Скажу болісну річ. На цей фільм досі не знайдено режисера. Я хочу, щоб знайшовся такий кіномитець, котрий загориться і по-доброму захворіє цим фільмом. Тому проблема режисера сьогодні для мене навіть важливіша, ніж пошук коштів на цю екранізацію"Чорного Ворона" мусить зняти українець. Так чи не так, цей фільм неодмінно буде. Бажанню швидкої реалізації задуму не треба приносити в жертву його якість.
Популярність Василя Шкляра на тлі інших сучасних українських письменників
У результаті опитування з’ясувалося, що найвідомішими іменами серед сучасних українських літераторів для більшості з опитаних є: Ліна Костенко (42 % з опитаних назвали її ім’я,24 % з них її читають), Ірена Карпа (вона відома 15 % опитаних, з яких читає її 4 %), Василь Шкляр (його читає 12 %) та Марія Матіос (10 %).
GfK Ukraine провела дослідження про читання книг в Україні й презентувала його у Львові на «Форумі видавців» (2011).
Василь Шкляр на 18-му «Форумі видавців»


Презентація на тему «Моя майбутня професія – лікар» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Greenpeace» (варіант 3)

text:
Greenpeace
Greenpeace - international independent non-governmental environmental organization, which consists of Greenpeace International (GPI), headquartered in Amsterdam and 30 regional offices in 47 countries.
Current director of GPI –
Kumi Naidoo –South AfricanPublic figure and a fighter against apartheid.
Organisational structure
Regional offices work largely autonomously under the guidance of GPI. Greenpeace has a staff of more than 2,500 employees and 14,500 volunteers around the world (Annual report 2012).
The main governing body is the Board of Greenpeace, consisting of representatives of all regional offices.
mission
The objectives of Greenpeace - environmental protection, environmental education and promotion of eco-friendly lifestyle.
In the view of the organization are global environmental problems such as global climate change, loss of tropical and boreal forests, excessive commercial fishing, commercial whaling, the development of genetic engineering, radiation hazards and a new line of work - preserving Arctic.
structure
Regional offices combine several states:
Central and Eastern Europe (Austria, Hungary, Poland, Slovakia, Slovenia)
Scandinavia (Denmark, Finland, Norway, Sweden)
Mediterranean (Israel, Lebanon, Malta, Turkey)
Southeast Asia (Indonesia, Thailand, Philippines)
Australia and Oceania (Australia, Papua - New Guinea, Solomon Islands, Fiji)
national offices
Europe: Belgium, United Kingdom, Germany, Greece, Ireland, Italy, Luxembourg, Netherlands, Portugal, Romania, Russia, France, Czech Republic, Switzerland
Asia: India, China, Japan
Africa: Congo, Senegal, South Africa
North America: Canada, Mexico, United States
South America: Argentina, Brazil, Chile
Australia and Oceania: New Zealand

"Protecting the Arctic"
In July 2012 , Greenpeace began to share «Save The Arctic» - « Protect the Arctic" , which aims to create a global reserve around the North Pole - a comprehensive ban of oil production, commercial fishing and wars in the region.
Greenpeace demands the creation of the world reserve shall be distributed to the entire territory of the Arctic, but only on the high-latitude region around the North Pole , a territory which does not belong to anyone now .
Less than a month after the start of the action has been collected over a million signatures by the end of September 2012 the number of signatures was about 2 million
principles of activity
Greenpeace uses direct action ( action and protests ) , lobbying and research to achieve its goals . Greenpeace is guided by the principles articulated by its founders .
Greenpeace exists only on donations from individuals and private charities , not taking money from the public , businesses and political parties.
Greenpeace is responsible for the efficient use of allocated funds and spending them only for environmental projects . Greenpeace financially supports more than 3 million people and charities around the world.


title: Презентація на тему «Синектика»

text:
Метод «Синектика»
Робота
учениці 11-А класу
Каплун Ірини
Синектика (англ. Synectics -) суміщення різнорідних елементів) - методика дослідження, заснована на соціально-психологічної мотивації колективної інтелектуальної діяльності, запропонована В. Дж. Гордоном. Є розвитком та удосконаленням методу мозкового штурму. Д. Гордон сформулював у вигляді методу розв'язання проблем, коли керував групою дослідження винаходів для Артура Д. Літтла. Один з евристичних методів.
Синектика
Пряма
Символічна
Фантастична
Особиста
Види аналогій
При прямої аналогії даний об'єкт порівнюється з більш-менш схожим аналогічним об'єктом в природі або техніці. Наприклад , для удосконалення процесу забарвлення меблів застосування прямої аналогії полягає в тому , щоб розглянути , як пофарбовані мінерали , квіти, птахи і т. п. або як забарвлюють папір , кіноплівки і т. п.
Пряма аналогія
Символічна аналогія вимагає в парадоксальній формі сформулювати фразу, буквально в двох словах відображатиме суть явища . Наприклад , при вирішенні завдання , пов'язаної з мармуром , знайдено словосполучення « райдужне сталість » , так як відшліфований мармур (крім білого) - весь у яскравих візерунках , що нагадують веселку , але всі ці візерунки постійні.
Символічна аналогія
При фантастичній аналогії необхідно представити фантастичні кошти або персонажі , що виконують те , що потрібно за умовами задачі. Наприклад , хотілося б , щоб дорога існувала там , де її торкаються колеса автомобіля.
Фантастична аналогія
Особиста аналогія ( емпатія ) дозволяє представити себе тим предметом або частиною предмета , про який йде мова в задачі . У прикладі з забарвленням меблів можна уявити себе білою вороною , яка хоче змінити колір. Або , якщо вдосконалюється зубчаста передача , то уявити себе шестернею , яка крутиться навколо своєї осі , підставляючи боки сусідній шестірні. Потрібно в буквальному сенсі входити « в образ » цієї шестерні , щоб на собі відчути всі , що дістається їй , і які вона відчуває незручності або перевантаження. Що дає таке перевтілення? Воно значно зменшує інерцію мислення і дозволяє розглядати завдання з нової точки зору.
Особиста аналогія
Історія
Історія методу «Синектики»
Термін "синектика" в буквальному перекладі з грецького означає "поєднання різнорідних елементів ". Метод "синектика"був запропонований американським вченим У. Гордоном, який отримав різнобічну підготовку в Гарвардському, Каліфорнійському, Пенсильванському та Бостонському університетах.
Термін
 Навчання синектики, відповідно до тверджень фахівців, можливо тільки на практиці, шляхом участі у роботі вже підготовлених груп синектиків, прослуховування плівок засідань синектичних груп.
Навчання
У 1960 р. В. Дж. Гордон організував фірму "Сінектікс інкорпорейтед", яка бере на навчання групи фахівців з різних фірм і посилає в них своїх співробітників для участі у вирішенні технічних, організаційних та інших проблем. З 1965 р. президентом фірми став Дж.М. Прінс, який вніс низку удосконалень у методику.
"Сінектікс інкорпорейтед"
 Головне в методі "синектика"- це використання знань і досвіду кожного члена групи для визначення ідей і можливих шляхів їх реалізації. Спеціалісти -ботаніки намагаються показати, як з аналогічними проблемами справляється світ рослин, зоологи- світ тварин і т.д.
Головне
 Синектика як метод пошуку ідеї - це, по суті, мозкова атака досліджуваної проблеми спеціалізованими групами професійних фахівців, інженерів, консультантів, експертів з використанням ними різних аналогій і асоціацій.
Пошук ідеї
На першому етапі синектори формулюють і уточнюють "проблему, як вона дана". Особливістю цього етапу є те, що, як правило, ніхто із учасників сесії, крім керівника, не посвячений у конкретні умови задачі. Вважається, що передчасне конкретне формулювання задачі утруднює абстрагування, не дає можливості вийти із звичайного ходу мислення.
Застосування синектики у вирішенні інноваційної проблеми включає в себе 4 етапи:
На другому етапі формулюють "проблему, як її розуміють". Розглядають можливість перетворити незнайому і незвичну проблему у ряд більш звичних задач.  Кожний учасник повинен знайти і  сформулювати одну із цілей поставленої проблеми. По суті, на цьому етапі проблеми діляться на підпроблеми.
На третьому етапі ведеться генерування ідей. Починається "екскурсія" по різним галузям техніки, живої природи, психології тощо для виявлення того, як аналогічні проблеми розв'язуються в задачах, далеких від поставленої проблеми.
На четвертому етапі проводиться критична оцінка ідей експертами.
Етапи у синектиці
А. Перетворення незнайомого в знайоме.
          Перше, що робить людина, якій належить вирішити проблему - намагається її зрозуміти. Цей етап роботи дуже важливий, він дозволяє звести нову ситуацію до вже випробуваним, відомим.
Б. Перетворення знайомого в незнайоме.
         Перетворити знайоме в незнайоме - означає спотворити, перевернути, змінити повсякденний погляд і реакцію на речі, події. У "відомому світі" предмети завжди мають своє певне місце.
Глобально синектика включає в себе два базових процеси:
 Робота з підготовки синектичних груп йде з 1955 року. За цей час було підготовлено дуже велика кількість ефективно працюючих фахівців. Синектика успішно намагається перетворити деякі несвідомі механізми у свідомі так, щоб вони спрацьовували б відразу, як тільки в них з'являється необхідність. Найбільш ефективна робота синектиків в області пошуку ідей нових товарів, у створенні ефективної і незвичайної реклами.
Робота синектичних груп
Проблема, як вона дана (ПЯД).Постановка проблеми в загальному вигляді.
Аналіз проблеми з метою перетворення її з незнайомої в знайому.
Відкидання перших рішень.
Питання, що викликає аналогію.
Проблема як її розуміють (ПЯР).
Групування різних видів аналогій.
Розвиток аналогій.
Використання аналогій. Застосування понять аналогій до ПЯК або ПЯР для генерування нових ідей.
Нова ідея.
Розвиток та конкретизація ідеї.

Стуктура сучасного синектичного процесу
Грабовецкий Б.Є Основи економічного прогнозування. Навчальний посібник. - Вінниця: ВФ ТАНГ, 2000.
А.В. Чус, В.Н. Данченко "Основы технического творчества". – М.: 2002.
http://ru.wikipedia.org/wiki

Література:


title: Презентація на тему «English Cuisine» (варіант 2)

text:
TraditionalEnglish cuisine
English cuisine
English Muffins
How to make better muffins
Maintains
   English cuisine encompasses the cooking styles, traditions and recipes associated with England. It has distinctive attributes of its own, but also shares much with wider British cuisine, largely due to the importation of ingredients and ideas from places such as North America, China, and India during the time of the British Empire and as a result of post-war immigration.
English cuisine

   In the Early Modern Period the food of England was historically characterized by its simplicity of approach and a reliance on the high quality of natural produce. It is possible the effects of this can still be seen in traditional cuisine.
   Traditional meals have ancient origins, such as bread and cheese, roasted and stewed meats, meat and game pies, boiled vegetables and broths, and freshwater and saltwater fish.

   Fish and chips, which were once urban street food eaten from newspaper with salt and malt vinegar, and pies and sausages with mashed potatoes, onions, and gravy, are now matched in popularity by curries from India and Bangladesh, and stir-fries based on Chinese and Thai cuisine. Italian cuisine and French cuisine are also now widely adapted. Britain was also quick to adopt the innovation of fast food from the United States, and continues to absorb culinary ideas from all over the world while at the same time rediscovering its roots in sustainable rural agriculture.

   English Muffins should not be mistaken for American Muffins. English muffins are a yeast-based dough as you can see in this English Muffin recipe. They are a delicious tea-time treat, toasted and served warm with butter or filled, they make a lovely sandwich.

English Muffins
   They are easy to make and once cooked will keep for several days in an airtight tin.

Prep Time: 2 hours

Cook Time: 15 minutes

Total Time: 2 hours, 15 minutes

How to make better muffins

  Ingredients:
 2 cups all purpose flour
    1/2 cup granulated sugar
    2 tsp baking powder
    1/2 tsp baking soda
    1/2 tsp salt
    3/4 cup well shaken cold buttermilk
    3 oz (3/4 stick) unsalted butter, melted
    2 large eggs
    2 tsp finely grated lemon zest or orange zest
    1 tsp pure vanilla extract
    1,5 cups blueberries

Preparation:

/All of the ingredients besides the buttermilk should be in room temperature. You can also swap blueberries to any other kind of berries./

Center the rack in the middle of the oven and preheat the oven to 375F. Lightly coat 12 cup standard muffin pan with nonstick spray.

In a medium bowl whisk together dry ingredients: flour, sugar, baking soda, baking powder and salt.
In a separate bowl mix liquid ingredients: buttermilk, luke warm butter, eggs, vanilla and not so liquid lemon zest
Add the buttermilk mixture to the flour mixture and stir gently with a rubber spatula just until moistened. Do not beat until smooth. Otherwise muffins will have a coarse texture.
Using the spatula fold in the blueberries. Mix gently a few times just enough to incorporate blueberries into batter.
Using a spoon (like I did) or an ice-cream scoop about 2 1/4 inches in diameter fill the muffin cups 3/4 full.
Once evenly placed, put the muffins into the ready oven for about 20 minutes until they are golden and spring back when you press the center of the muffins
Meanwhile if you decided to do the doughnut topping mix sugar with cinnamon (cardamom optional) and keep it ready until you will need it.
After taking out the muffins from the oven, make sure you give it a rest before handling them further. 10-15 minutes is sufficient enough.
While the muffins are still warm, gently remove them from the pan one at a time. Brush the top of the muffins with the butter (or simply dip the tops in butter) and roll in the cinnamon sugar to coat. Place the muffin on a wire rack to cool them completely.
The end


Презентація на тему «Різьблення по дереву»


Презентація на тему «Духи»


title: Презентація на тему «Основи космонавтики» (варіант 1)

text:
Основи космонавтики
Виконала:
Учениця 11-А класу
Твердохліб
Анжеліка
Космонавтика
Космонавтика ,Астронавтика або зореплавання —наука про політ літальних апаратів у світовий простір, і вид людської діяльності.
Історія
1881 року Микола Іванович Кибальчич — винахідник ,запропонував схему першого у світі реактивного літального апарату. 1903 року Ціолковський Костянтин Едуардович висунув ідею про використання ракет для космічних польотів
Практика
Практичне освоєння космічного простору почалось 4 жовтня 1957 року запуском першого штучного супутника Землі в Радянському Союзі.
Практичне використання космонавтики
У наш час космонавтика приносить велику користь.Штучні апарати вивчають погоду, досліджують  космос, допомагають вирішувати екологічні проблеми, ведуть пошуки корисних копалин. Проте, найбільший успіх випав на засоби зв‘язку.
Дякую за увагу!


Презентація на тему «Парки Львова»


title: Презентація на тему «Загальнодержавні податки та збори в Україні»

text:
Загальнодержавні податки та збори в Україні
Виконав Швець Максим
Виникнення податків сягає сивої давнини. В Київській Русі податки з'являються вже в перші роки виникнення цієї держави. Давньоруські податки не запозичуються з інших країн, а мають своє власне, національне походження. Одним з найдавніших прямих податків Київської Русі, що проіснував на українських землях, було подимне. Назва походить від одиниці оподаткування — «диму». Тобто, «дому», селянського двору. Платили подимне натурою та часткового грішми. Інший древній податок — полюддя. Він збирався під час щорічних об'їздів Київської Русі князем та його дружиною. І ще одним джерелом наповнення казни було поплужне. Це земельний податок, одиницею оподаткування якого був плуг. Поплужне йшло на військові витрати, утримання велико — князівського двору та на дипломатичні місії. Цікаво, що ці три види податків так узвичаїлись, що й продовжили існувати тоді, коли Київської Русі не стало. Спочатку в землях Галицько-Волинського князівства, а потім за часів литовсько-української та литовсько-польської держави.

Історія виникнення
Княгиня Ольга, розвиваючи і вдосконалюючи традиційну систему податків, збагачує їх оброками, втілює в життя рентні відносини. Останні стали важкою розплатою за смуту і нестабільність життя на Русі в ХІІ-ХІІІ ст. В епоху середньовіччя Русь сплачувала податки Литовській, Польській і Московській державам, час від часу, збільшуючи кількість прямих і непрямих, звичайних і надзвичайних податей, яких нараховувалося понад 30.
З XV століття вводиться такий прямий грошовий податок як половщина. Спочатку його сплачували селяни, виходячи з кількості худоби і землі. Згодом половщину почали сплачувати всі державні категорії залежного селянства. Понад триста років проіснував на українських землях такий натуральний податок як поштучне, запроваджений литовцями. Його сплачували селяни від кількості худоби та птиці, витканого полотна, ряден, рушників.

Історія виникнення
З XVI століття приходить в Україну так зване Магдебурзьке право, яке стає визначальним у податковому та митному регулюванні. Магдебурзьке право — це письмовий королівський дозвіл на місцеве самоврядування, куплене мешканцями окремих міст і містечок, або дароване жителям окремих міст за особливі заслуги перед короною. Міський голова чи бургомістр за Магдебурзьким правом був найвищою виконавчою та судовою особою в місті. Він мав право встановлювати розміри податків та мита, відміняти їх чи звільняти від них окремих громадян, розглядав усі майново-боргові спори і виносив по них рішення. Міське населення було особисто вільним. Ковалі, гончарі, ювеліри, крамарі об'єднувались в окремі цехи і сплачували фіксовані податки колективно. Завдяки Магдебурзькому праву почали швидко розвиватися міста. Чотириста років тому воно було запроваджено в Києві. За часів Магдебурзького права було запроваджено помірне торговельне мито. І сплачувалось воно з певної міри привізного товару. Розмір помірного був сталим і декілька століть не мінявся: два гроші за одну одиницю товару. Часто помірне торговельне мито органами міського управління змінялось іншими вимогами.

Історія виникнення
За часів Гетьманщини частину податків, що стягувалися з населення було скасовано. Шляхта, козацька старшина були звільнені від податків повністю. Лише міщани і селяни платили стацію — податок на утримання війська, а також сплачували податок з промислових прибутків.
Повна руйнація українських податкових національних традицій, яка передбачала помірність і доцільність оподаткування, розпочалася з втратою Україною її незалежності і повного поневолення Російською Імперією. Ламаючи адміністративну систему України, яка за своєю демократичною суттю та універсальністю випереджала більшість адміністративних систем країн Європи, Російська Імперія почала запроваджувати й свої податки. Помірне мито було замінене Московським податком, що становив 5 відсотків від продажної ціни товару. Було введено подвірне оподаткування. Тобто, запроваджено нову систему оподаткування населення прямими податками. Запровадження подвірного оподаткування значно збільшило кількість платників податків за рахунок введення в їх число тих категорій населення, що раніше були звільнені від оподаткування: «задвірних», «ділових людей», половників та інших. Загальну суму подвірного визначав уряд на чолі з урядником, а сільська громада чи міське управління розподіляли суму податку між всіма дворами. Подвірне оподаткування зберігалось до запровадження подушного, тобто до XVIII століття. Основний прямий податок Російської імперії подушне запроваджено в Україні в першій половині XVIII століття. Його сплачувало все чоловіче населення країни, крім дворян, духовенства і осіб, що перебували на державній службі. Розмір податку щороку визначався сумою, необхідною для утримання армії і флоту, і постійно збільшувався. У XVIII столітті подушне становило близько 50 відсотків усіх надходжень до державного бюджету Російської імперії. Подушне сплачували до кінця 19 століття. З появою іноземних капіталістичних інвесторів і розвитком в пореформений час сільськогосподарського і ремісничо-промислового підприємництва, подушна подать відміняється і вводяться майнові, та інші прямі податки.

Історія виникнення
Разом з набуттям Україною незалежності у 1991 році почала створюватися та інтенсивно розвиватися нова податкова система. Вона значною мірою відрізняється від тієї, що існувала в умовах командно адміністративної системи — з особливостями, характерними для всіх республік колишнього СРСР. Податкова система України, що формується нині, з одного боку, сягає своїм корінням у систему доходів державного бюджету колишнього СРСР, з іншого боку, потребує змін і реформ, що відповідали б вимогам становлення в країні ринкової економіки. Створена у 1991 році податкова система України зазнала численних значних змін, але так і не досягла прийнятного для уряду та суспільства стану.
Історія виникнення

Податкова система України
Податкову систему України можна представити у вигляді трьох основних підсистем:
• підсистема оподаткування юридичних осіб
• підсистема оподаткування фізичних осіб
• збори в державні цільові фонди
Усі ці підсистеми знаходяться в тісному взаємозв'язку між собою, їх складають одні структурні елементи: прямі податки, непрямі податки, а також інші податки і збори.

Загальнодержавні податки та збори в Україні
Загальнодержавні податки та збори в Україні
Податковий кодекс України у статті встановлює види податків та зборів в Україні, а саме:
• загальнодержавні податки та збори
• місцеві податки та збори.
Загальнодержавні податки та збори є обов’язковими до сплати на усій території України.
Податковий кодекс України у статті 9 до загальнодержавних відносить такі податки та збори:
1. податок на прибуток підприємств;
2. податок на доходи фізичних осіб;
3.податок на додану вартість;
4. акцизний податок;
5. збір за першу реєстрацію транспортного засобу;
6. екологічний податок;
7. рентна плата за транспортування нафти і нафтопродуктів
8. плата за користування надрами;
9. плата за землю;
10. збір за користування радіочастотним ресурсом України;
11. збір за спеціальне використання води;
12. збір за спеціальне використання лісових ресурсів;
13. фіксований сільськогосподарський податок;
14. збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства;
15. мито;
16. збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію
17. збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності.


title: Презентація на тему «Михайло Терещенко»

text:
Заклад “Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №12 ВМР”
Презентація
на тему:
“Михайло Терещенко”

Виконала учениця 9-А класу
Немировська Анастасія

Біографія
Народився: 18 березня 1886 Київ

Помер:        †1 квітня 1956 Монако

Титул:           Міністр фінансів (березень-травень 1917)Міністр закордонних справ(травень-жовтень 1917)

Родичі:         Іван МиколайовичЄлизавета Михайлівна

Дружина:     1-ша Маргарет Терещенко (Ное)2-га Хорст

Діти:             від 1-го шлюбу: Петро Михайлович та 2 дочки

Сім'я та освіта
     Народився в сім'ї багатого цукрозаводчика і землевласника,
нащадка козаків (особистий статок Михайла Терещенко оціню
вався приблизно в 70 млн крб.). Батько — Іван Миколайович,
мати — Єлизавета Михайлівна. Був одружений на француженці
Маргарет, вродженою Ное, в цьому шлюбі народилися дві дочки
 і син Петро Михайлович, що жив у Франції, працював
 інженером в США іБразилії. У 1923 дружини розійшлися, в
1926 Михайло Терещенко одружився з норвежкою Хорст.
 Вже в ранньому дитинстві вільно володів  французькою,
англійською, німецькою мовами, розумів старогрецьку і латину
 (пізніше вільно володів в цілому 13 мовами).
Закінчив Київську гімназію, Вчився в Київському університеті, в
1905—1908 вивчав економіку в Лейпцігському університеті.
Закінчив юридичний факультет Московського університету
(1909, екстерном).

Юрист, видавець, промисловець
     У 1909—1911 працював на кафедрі римського і цивільного  права
 Московського університету, покинув його разом з іншими лібераль-
ними  викладачами н а  знак  протесту  проти  звільнення   ректора,
помічника ректора і проректора університету по розпорядженню
міністра народної освіти  Л. А. Кассо. У 1911—1912 був чиновником
особливих доручень (без зарплатиу) при Дирекції імператорських
Театрів. Став камер-юнкером. Володів разом з сестрами видавницт-
вом  «Сірін», що випускало книги літераторів «срібного століття», у
тому числі роман Андрія Білого «Петербург». Підтримував  дружні
взаємини з Олександром Блоком. Вів світський спосіб життя,
 вважався балетоманом. Масон, член ложі Гальперна. При цьому
активно займався бізнесом, був членом правління Всеросийського
 суспільства цукрозаводів, членом ради Волжсько-камського банку
 і облікового комітету київського відділення Азовсько-донського
банку.
Діяльність під час Першої світової війни
   Після початку Першої світової війни був уповноваженим передового
 загону Червоного Хреста на Південно-західному фронті, потім поміч-
ником по завідуванню санітарними організаціями на цьому фронті.
 Входив до складу Головного комітету Союзу міст, займав пост уповно-
важеного Головного комітету Земського союзу. З липня 1915 був
головою Київського військово-промислового комітету, в 1915—1917,
також був товаришем(заступником) голови Центрального військово-
промислового комітету О. І. Гучкова. Входив до  складу Особливої
наради по обороні. Незадовго до Лютневої
революції брав участь в плануванні державного перевороту (разом з
 О. І. Гучковим і Н. В. Некрасовим; у змову був залучений і знайомий
Терещенка генерал  А. М. Кримов).
Міністр Тимчасового уряду
У першому складі Тимчасового уряду був міністром фінансів. Спільно з О. Ф. Керенським і Н. У Некрасовим наполягав на створені коаліційного уряду з представниками соціалістичних партій. У другому — четвертому складах уряду був міністром закордонних справ. Як міністр закордонних справ виступав на підтримку виконання Росією своїх союзницьких зобов'язань, що означало продовження її участі в Першій світовій війні, хоча формально і прийняв гасло «світу без анексії контрибуцій», відмовившись від непопулярної тези свого попередника П. Н. Мілюкова про «завоювання Константинополя і проток». У жовтні 1917 вступив в конфлікт з військовим міністром А. І. Верховським, що вважав, що армія більш воювати не може.
У липні 1917 брав участь у переговорах з Центральною Радою. Виступав за те щоб питання України було вирішене після скликання Всеросійських Установчих Зборів. Разом з Олександром Керенським підтримував Центральну Раду, виступав проти дострокового вирішення "Українського питання"
Управляючий справами Тимчасового уряду В. Д. Набоков виділяв такі якості Терещенко, як «його souplesse (гнучкість), сама його світськість, відсутність у нього твердих переконань, продуманого плану, повний дилетантизм в питаннях зовнішньої політики» (втім, ці якості дозволяли йому налагоджувати стосунки з різними політичними силами). За словами дипломата Р. Н. Михайлівського, Терещенко «прагнув, не виходячи, правда, із загальних рамок дореволюційної політики, поставити себе по-новому як представник революційного і демократичного уряду, який не може говорити тією ж мовою, що і царськеРазом з іншими міністрами Тимчасового уряду Терещенко був арештований більшовиками в Зимовому палаці, знаходився в ув'язненні у Петропавлфвській фортеці.

Емігрант
        Весною 1918 за викуп у 100 000 рублів був звільнений, емігрував
до Фінляндії, звідти до Норвегії, потім жив у Франції і Англії. Підтримував
«білий рух». З 1921 був членом Торговельно-промислового і фінансового
 комітету. Втративши весь статок в Росії, він успішно займався бізнесом
за кордоном, був співвласником декількох фінансових компаній і банків
у Франції і на Мадагаскарі. Працював у компанії "Мадал" у Мозамбіку
у 1950-хх рр. Був благодійником, створював притулки для українських
емігрантів і допомагав в їх облаштуванні, але не афішував цю сторону
своєї діяльності.


Презентація на тему «Музей-усадьба Тургенева»


title: Презентація на тему «Мультиплікаційне кіно»

text:
Мультиплікаційне кіно
Виконала
Учениця 9-Б
Маяківського НВК
Дейнека Іванна

Мультиплікація(з лат. multiplicatio — розмноження, збільшення, зростання) або анімація(з лат. anima — душа і похідного фр. animation — оживлення) — вид кіномистецтва, твори якого створюються шляхом зйомки послідовних фаз руху намальованих (графічна мультиплікація) або об'ємних (об'ємна мультиплікація)  об'єктів. Ці твори називають анімаційними або мультиплікаційними фільмами (мультфільмами). Перші мальовані фільми були випущені в 1908 у Франції, об'ємні — в 1911 у Росії.

Уолт Дісней

Герої мультфільмів Уолта Діснея

Принцип анімації знайшли задовго до винаходу братами Люм'єр кінематографу. Бельгійський фізик Жозеф Плато, австрійський професор-геометр Симон фон Штампфер та інші вчені і винахідники використовували для відтворення на екрані зображень, що рухались внаслідок обертання диска чи стрічки з малюнками, систему дзеркал і джерело світла — ліхтар.Майбутньому бурхливому розвитку анімації посприяли не лише фільми, що були зроблені в минулому, а й певний технічний поступ. Найважливішим досягненням в цій сфері став винахід Рауля Барра перфорований целулоїд, що дозволяв зафіксувати лист з малюнком за допомогою штифтів.

Кадр з м/с"Ну постривай"

На початку XXI ст. стають популярними програми, що дозволяють без надмірних зусиль створювати прості класичні мультфільми. Це явище стало поштовхом до створення анімаційних фільмів широкими масами народу.

Види анімації
графічна (мальована) анімація — класичний вид анімації, де об'єкти малюються вручну (сьогодні часто переносять малюнки на комп'ютер).
об'ємна (матеріальна) анімація — об'єкти є окремими елементами матеріального світу (лялька, пластилін, витинанка, сіль[1], голки тощо).
пластилінова анімація;
лялькова анімація;
сипка анімація;
комп'ютерна анімація — вид анімації в якому об'єкти створюються з допомогою комп'ютерних засобів.
3-d анімація;
2-d анімація (flash-анімація тощо);
М/ф "Їжачок в тумані"

Аніме "Сейлор Мун"
Аніме ( від англ. animation  – анімація)  — японська мультиплікація. Головна відмінність від мультиплікації інших країн полягає в тому, що аніме, в основному, робиться з розрахунку на підліткову та дорослу аудиторії.
Аніме, добре розвинений вид мистецтва і тому користується популярністю не лише в Японії, але і в світі.

Аніме часто (але не завжди) відрізняється характерною манерою зображення персонажів та фону. Випускається в формі телевізійних серіалів, а також фільмів, що розповсюджуються на відеоносіях або пристосовані для кінопоказу. Для аніме характерне надзвичайне жанрове різноманіття, окрім загальних жанрів (бойовик, детектив тощо) є і специфічні притаманні лише аніме.
Саме різноманітність та орієнтація на глядачів різного віку є головними перевагами аніме. В інших країнах анімація переважно є абстрактним мистецтвом для дітей, або ж використовується для пародійних та гумористичних творів, в той час як аніме  — повноцінне мистецтво. Більша частина аніме-серіалів  — це екранізація японських коміксів – манґи, втім є й екранізації книжок, а також повністю самостійні роботи.

Дякую за увагу


title: Презентація на тему «Политический портрет Сильвио Берлускони»

text:
Презентация по историиучеников 11-Б классаТатьяны Григор иВладислава Ковалёвана тему:
Политический портрет
 Сильвио Берлускони

План

1.Становление личности
2.Биография
3.Политическая карьера
4.Покушения
5.Дело «Руби»
6.Список литературы

Сильвио Берлускони

Предпринимательский талант Берлускони проявился еще в школьные годы. Говорят, будущий премьер заработал свои первые деньги, продавая одноклассникам билеты на бесплатный кукольный спектакль.

В Миланском университете, где Берлускони учился на юриста, он за деньги писал другим студентам курсовые работы. Параллельно он продавал пылесосы.

Отец  Берлускони надеялся на то, что его сын после окончания университета, сможет успешно работать банковским работником, но Сильвио такая работа не привлекала. Уже к моменту окончания университета, Сильвио создал собственную строительную компанию  с названием «Эдилнорд», в цели которой входило строительство престижных и красивых домов для  богатых жителей Милана.

Становление личности

Ему удалось открыть вещание собственного телеканала, хотя в то время существовала государственная монополия на телевещание.
Талантливый молодой предприниматель  становится хозяином издательства, начинает выпускать журналы и газеты, имеет несколько телеканалов, владеет сетью магазинов.
Немного спустя, Берлускони открывает несколько страховых компаний.
Разумеется, столь амбициозный человек как Сильвио Берлускони не мог не появиться в политической сфере.
И уже в 1994 году он организовал новое политическое движение «Вперед, Италия!»

Биография

Родился в Милане 29 сентября 1936 года в семье банковского служащего.
Несмотря на скромный достаток, мальчику дали приличное школьное образование.
По окончании школы Сильвио в 1955 поступил в Миланский университет на факультет прикладной юриспруденции.

Берлускони - итальянский политик, трижды бывший Председатель Совета министров Италии (1994—1995, 2001—2006, 2008—2011), предприниматель, страховой магнат, собственник банков и средств массовой информации, владелец футбольной команды «Милан».
Один из самых богатых людей страны, медиамагнат и владелец контрольного пакета акций компании «FinInvest».

Политик
Предприниматель
Медиамагнат
Кинорежиссер

Политическая
карьера

 После основания в 1994 году партии «Вперёд, Италия»
    Берлускони сразу же обозначает поддержку таких
  ценностей,
    как: «свобода, семья, инициатива, итальянские
  традиции и помощь слабым людям», а также призвал
    бороться с финансовыми, юридическими и
  бюрократическими  притеснениями итальянцев.

В 1993 году Берлускони решил попробовать свои силы в политике.
26 января 1994 года была основана политическая партия
Forza Italia .
Используя принадлежащие магнату информационные ресурсы, партия одержала победу в составе правоцентристской коалиции «Полюс свободы».
Берлускони занял пост премьер-министра в коалиционном правительстве. Из-за критики в адрес Берлускони и разногласий среди союзников по коалиции первое правительство Берлускони просуществовало всего семь месяцев. Всеобщие выборы 1996 года Берлускони проиграл.

Берлускони вновь возглавил правительство после того, как новый правоцентристский блок "Дом свободы" одержал победу на выборах 15 мая 2001 года. Предвыборные обещания Берлускони включали сокращение налогов и бюрократического аппарата, увеличение пенсий и числа рабочих мест, борьбу с нелегальной иммиграцией. Предполагалось провести реформы систем образования и здравоохранения, судебной системы. В сентябре 2003 года премьер заявил о запуске масштабного реформирования государственного устройства Италии.

Результатами неудачно спланированного вхождения Италии в зону евро в 2002 году стали:
рост цен,
снижение покупательной способности населения
 обострение социальных трений.
В 2002 и 2003 годах прошли массовые акции протеста. Недовольство итальянцев вызывал и внешнеполитический курс Берлускони.
В апреле 2005 года коалиция "Дом свободы" потерпела сокрушительное поражение на региональных выборах, и Берлускони в соответствии с конституцией вынужден был уйти в формальную отставку.
Всеобщие выборы в апреле 2006 года также закончились провалом. Хотя факт победы левоцентристов был подтвержден конституционным судом и даже некоторые сторонники Берлускони призывали своего лидера признать поражение, политик и медиамагнат покидал свой пост весьма неохотно. Лишь 2 мая 2006 года он наконец подал официальное прошение об отставке.

Покушение

13 декабря 2009 года Сильвио Берлускони подвергся нападению во время раздачи автографов после воскресного митинга членов партии «Народ свободы». По словам очевидцев, стоящий неподалёку человек бросил в него сувенирную копию Миланского собора.  Берлускони получил удар в лицо и упал. Имя нападавшего — Массимо Тарталья. После обследования медики установили, что у Берлускони расколоты зубы, сломан нос и серьёзно повреждена верхняя губа. В результате травмы он потерял много крови. 29 июня 2010 года стало известно, что Тарталья не будет осуждён, объявил судья Луис Савойя. Согласно заключению экспертизы, Тарталья в момент нападения действовал неосознанно, и его психологическое состояние не позволяет ему предстать перед судом. Дело закрыто.

«Дело Руби»

 Берлускони неоднократно обвинялся в нарушении законов, в том числе мошенничестве, подкупе и сексуальных преступлениях.
     15 февраля 2011 года миланский судья открыл 2 судебных процесса по ускоренной процедуре: Берлускони обвиняется в пользовании услугами несовершеннолетних проституток и злоупотреблении служебным положением при освобождении одной из них, Каримы эль-Маруг по прозвищу «Руби-сердцеедка», из полицейского участка. Он заявил, что хотел помочь девушке найти работу, потому что она рассказала «тронувшую его историю». По словам Каримы эль-Маруг, она получила от премьер-министра 7 тыс. евро, в то время как итальянские СМИ указывают на куда более крупную сумму — 150 тыс. евро, а также драгоценности, часы, машину, полученные от главы правительства в качестве подарков.

13 мая 2013 года прокуратура Италии потребовала для Берлускони шесть лет тюрьмы по «делу Руби». По мнению следствия, нет сомнений, что Берлускони использовал услуги несовершеннолетних проституток.
Также обвинение попросило для Берлускони пожизненного запрета занимать государственные должности.
     24 июня 2013 года приговорён к 7 годам лишения свободы и пожизненному запрету занимать государственные должности по обвинениям в проституции несовершеннолетних и злоупотреблении служебным положением.

Список использованной литературы

ru.wikipedia.org
www.ladno.ru
www.lenta.ru
www.constructorus.ru


title: Презентація на тему «Спадкове право» (варіант 2)

text:
Спадкове право
ПЛАН
1. Загальні поняття спадкового права
2. Спадкування за заповітом
3. Спадкування за законом

1. Загальні поняття спадкового права
Спадкові відносини виникають у випадку смерті громадянина або оголошення його у встановленому порядку померлим. З цими юридичними фактами закон пов'язує появу у спадкоємців суб'єктивного права на прийняття спадщини, а у всіх інших осіб - обов'язок не перешкоджати їм у здійсненні цього права. Отже, спадкові правовідносини мають абсолютний характер і спрямовані на наступництво цивільних прав і обов'язків від однієї особи - спадкодавця до іншої - його спадкоємця.
	Після прийняття спадщини спадкоємець стає учасником тих самих правовідносин, суб'єктом яких до нього був спадкодавець. У результаті відбувається зміна суб'єкта у правовідносинах.

       З метою кращого розуміння суті спадкових відносин, джерел їх виникнення і розвитку насамперед коротко розглянемо головні поняття спадкового права.
Спадкове право. Система правових норм, які регулюють порядок переходу майнових прав і обов'язків від померлої особи до її правонаступників, називається спадковим правом. Соціальне призначення спадкового права полягає не тільки в тому, щоб закріпити порядок переходу майнових прав і обов'язків від одного покоління до іншого, але й певною мірою сприяти зміцненню "сімейних відносин громадян, захищати інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних утриманців та ін.
Спадщина. Оскільки об'єктами спадкування є майнові права, то їх сукупність прийнято називати спадщиною, або спадковою масою, а також спадковим майном. У спадковому праві ці назви використовуються як рівнозначні.
 Спадкодавець. Особа, після смерті якої залишилося майно, називається спадкодавцем. Спадкодавцями при спадкуванні за законом та заповітом можуть бути тільки громадяни (фізичні особи), але не організації, хоча б вони і володіли правами юридичної особи. Юридична особа не помирає, а припиняється і передача її майна іншим особам чи державі визначається не нормами про спадкування, а спеціальними правилами про ліквідацію юридичних осіб.
 Спадкоємець. Особи, до яких переходить у встановленому законом порядку майно померлого, називаються спадкоємцями. Ними можуть бути кожний громадянин, юридичні особи, а також держава. При цьому громадяни та держава можуть спадкувати і за законом, і за заповітом, а юридичні особи - тільки за заповітом.
 Відкриття спадщини. Смерть спадкодавця зумовлює виникнення спадкових правовідносин, тобто відкриття спадщини. На день відкриття спадщини визначається коло спадкоємців, які закликаються до спадщини, і склад спадкового майна. Спадкоємець, закликаний до спадщини, повинен виразити своє волевиявлення на прийняття спадщини або відмовитися від неї.
2. Спадкування за заповітом
 Як відомо, у своєму історичному розвитку спадкування за заповітом з'явилося після спадкування за законом і відразу набуло в Римі найголовнішого значення. Уже Закони XII таблиць визнають переваги заповіту і вважають його чинність цілком нормальною. З часом значення заповіту чимраз зростає.
 Заповіт (testamentum) - це виражене в законній формі розпорядження власника своїм майном на випадок смерті. Оскільки в римській сім'ї єдиним і неподільним власником майна був домовладика (paterfamilias), то на випадок смерті тільки він міг розпоряджатися своїм майном і вказати, кому, в якому порядку і в яких частках повинно перейти його майно.
Заповіт - це одностороннє волевиявлення, на підставі якого можуть виникнути певні права і обов'язки для інших осіб - спадкоємців. Це односторонній правочин, який може реалізуватися лише за умови, що особи, визначені як спадкоємці, також виявлять волю на прийняття спадщини. Тут немає збігу двостороннього і одночасного волевиявлення, яке є у випадку укладання договору, оскільки особи, яка склала заповіт, вже немає в живих. Тому заповіт не можна визнати договором у загальному розумінні, хоч тут є вираз волі як з боку спадкодавця, так і з боку спадкоємців. Спадкодавець у будь-який час може скасувати або змінити своє розпорядження, чого не може зробити одна із сторін у договірних відносинах, що підтверджує односторонній характер заповіту.
Отже, заповіт - це розпорядження майном з відкладною умовою, бо воно набуває чинності лише з настанням умови - смерті спадкодавця. Ця обставина й зумовила суворі вимоги до заповіту, оскільки в разі сумніву у будь-якому положенні заповіту спитати про істинний намір спадкодавця вже неможливо. Для визнання за заповітом юридичної сили він повинен відповідати таким вимогам: заповіт має бути складений у визначеній законом формі; спадкодавець повинен володіти активною заповітною правоздатністю; у заповіті мають бути визначені конкретні спадкоємці, які володіють пасивною заповітною правоздатністю.
 У межах кожного історичного періоду встановлювалась відповідна форма заповіту. За свідченням Гая, найдавнішою формою заповіту були заповіти, укладені по куріях на народних зборах, які відбувалися під головуванням жерців. Збори з цією метою скликалися двічі на рік - ймовірно, 24 березня і 24 травня. У присутності всього народу спадкодавець усно проголошував свою волю і визначав свого спадкоємця, а потім звертався до присутніх з проханням засвідчити цей факт.
 		Друга форма стародавнього заповіту - тестамент (testamentum), який здійснювався перед фронтом війська під час походу або перед боєм, тобто знову ж таки перед народом.
 Отже, обидві форми староримського заповіту були публічними і гласними. Воля спадкодавця мала бути виявлена вголос перед народом і тому ставала відома кожному. Ця обставина не зовсім задовольняла спадкодавця, який не завжди бажав надавати гласності своїм посмертним розпорядженням. Крім того, кожна названа форма мала свої спеціальні незручності.
 Якщо померлий не залишав заповіту або залишений заповіт не набував дії (спадкоємець помирав раніше за спадкодавця), то настає спадкування за законом.
 Спадкування за законом виникло раніше, ніж спадкування за заповітом, пройшовши складний і тривалий шлях становлення. У процесі свого історичного розвитку склалися такі види спадкоємства за законом: спадкування за jus civile, спадкоємство за преторським правом - bonorum possessio, спадкоємство за правом Юстиніана.
 Уже Закони XII таблиць встановили, що відкриття спадщини за законом можливе тільки тоді, коли немає заповіту. І саме спадкування за законом визначалося положеннями Закону XII таблиць. Можна сказати, що Законами XII таблиць і дальшим розвитком цивільного права (jus civile) були закладені основи спадкування за законом.
Але розвиток економічного життя, зміцнення приватної власності, витіснення агнатичного споріднення когнатичним вимагали нових підходів, нових принципів спадкування за законом. І такі принципи були вироблені преторською практикою центумвірального суду.
       Весь попередній розвиток римського спадкового права дав змогу імператору Юстиніану своїми 118 і 127 новелами провести кардинальну реформу спадкування за законом. В основу спадкування за законом у новелах Юстиніана покладено когнатичне (кровне) споріднення та індивідуальна приватна власність.
 Якщо за цивільним правом розрізняли три класи спадкоємців, а за преторськими едиктами - чотири, то Юстиніан усіх потенціальних спадкоємців розділив на п'ять класів. Перший клас спадкоємців за законом становили усі низхідні родичі померлого. Це, зокрема, сини, дочки, внуки, правнуки. При цьому спадкоємці ближчого ступеня усували від спадкування спадкоємців дальшого стуленя. Тому за життя дітей спадкодавця їх діти (внуки спадкодавця) до спадкування зазвичай не закликалися. Внуки могли закликатися до спадкування лише в тому випадку, коли немає в живих їхнього батька - сина спадкодавця. У цьому випадку внуки мали право дістати ту частку, яку одержав би їх батько, якщо б пережив спадкодавця. Така участь у спадкуванні називається спадкуванням за правом представництва, тобто внуки у даному випадку ніби представляють собою свого померлого батька.
 До другого класу спадкоємців за законом відносилися висхідні родичі - батько, мати, дід, баба, а також повнорідні брати і сестри та їхні діти.

       Третій клас спадкоємців за законом - це неповнорідні брати і сестри, а також їхні діти.
До четвертого класу спадкоємців входили усі інші родичі без обмеження ступенів. При цьому родичі ближчого ступеня усували від спадкування родичів більш віддаленого ступеня.

       До п'ятого класу спадкоємців за законом відносилися чоловік або жінка, які пережили одне одного.
 Чоловік, який пережив дружину, або жінка, яка пережила чоловіка закликалися до спадкування, якщо нікого з названих вище родичів у спадкодавця не виявилося, або ніхто з них не прийняв спадщини. Практично подружжя, яке пережило одне одного, дуже рідко могло бути спадкоємцем. Щоправда, "бідна вдова" могла одержати 1/4 частину майна померлого заможного чоловіка. Однак обов'язкова частка такої вдови залежала від кількості дітей. Якщо вона мала трьох і більше дітей, то одержувала рівну частку з дітьми.
 Отже, за правом Юстиніана суворо додержувались принципу: не допускалося одночасне закликання до спадкування спадкоємців різних класів. Ніхто із спадкоємців інших класів, якщо є спадкоємці першого класу, не міг бути закликаний до спадкування. Коло спадкоємців у праві Юстиніана було практично обмежене.
 На закінчення слід зазначити, що впорядкування системи спадкування за законом, відмова від зовсім застарілого агнатичного принципу і встановлення спадкування на засадах кровного споріднення без всяких обмежень для жінок є безперечною і великою заслугою Юстиніанівських реформ. Усі ці риси зближують її з сучасними системами.


title: Презентація на тему «Baden — Wurttemberg»

text:
Baden - Württemberg
Iwanka Dawydjuk
Fläche: 35.751,46 km²
Einwohnerzahl: 10,841 Mio. (31. Oktober 2012)
 Bevölkerungsdichte: 303 Einwohner pro km²
 Gründung: 25. April
Website: www.baden-wuerttemberg.de
Fakten in Kürze

Politik
Regierungschef
Winfried Kretschmann
Regierende Parteien
Stuttgart
Baden - Baden
Das Mercedes-
Museum
Porsche-Museum
Hockenheim –
Ring
Ende…