title: Презентація на тему «Податки» (варіант 4)

text:
Податки
Податки — це встановлені вищим органом законодавчої влади обов'язкові платежі, які сплачують фізичні та юридичні особи до бюджету у розмірах і у терміни, передбачених законодавством.
За формою оподаткування:
-прямі
-непрямі

За об'єктом:
-на доходи
-на споживання
-на майно

За рівнем державних структур, що встановлюють податок:
-загальнодержавні
-місцеві

Залежно від напрямку використання:
-загальні
-цільові
Що таке податки? Їх види

Місцеві податки і збори, механізм їх стягування і порядок сплати встановлюються сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів відповідно до переліку й у межах граничних розмірів ставок, установлених законами України. При цьому комунальний податок, збір за паркування автотранспорту, ринковий збір, збір за видачу ордера на квартиру, збір за дозвіл на розміщення об’єктів торгівлі і сфери послуг, збір із власників собак є обов’язковими для встановлення при наявності об’єктів оподаткування чи умов, зв’язаних із введенням цих податків і зборів.
Місцеві податки і збори
Податковий кодекс України зокрема визначає:
-вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування,
-платників податків та зборів, їх права та обов'язки,
-компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю,
-відповідальність за порушення податкового законодавства
Податковий кодекс України
Податковий кодекс України — закон України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів.
ЕЛЕМЕНТИ ПОДАТКОВОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ
 Фіскальна полягає в формуванні грошових доходів держави.
 Економічна функція податків полягає у впливі через податки на суспільне відтворення, охоплює будь-які процеси в економіці країни, а також соціально-економічні процеси в суспільстві.

    Кожний податок має обов`язкові елементи.
    До них відносяться:

суб`єкт податку або платник - особа, на яку законом покладено обов`язок сплачувати податок;

об`єкт податку - доход або майно, з якого нараховується податок (заробітна плата, прибуток, майно, цінні папери і т.п.);

джерело податку - дохід, за рахунок якого сплачується податок;

ставка податку - розмір податку, який припадає на одиницю оподаткування (грошова одиниця доходу, одиниця земельної площі і т.п.). У практиці оподаткування розрізняють тверді, пропорційні, прогресивні і регресивні ставки податків.

 Функції податків взаємопов`язані.
     Ріст податкових надходжень до бюджету, (фіскальна функція), створює матеріальну можливість для здійснення економічної ролі держави (економічна функція податків).
СХЕМА ЗАГАЛЬНОДЕРЖАВНИХ ПОДАТКІВ І ЗБОРІВ
СХЕМА ПОДАТКІВ І ЗБОРІВ :
Дякую за увагу!


Презентація на тему «Микола Вінграновський» (варіант 4)


title: Презентація на тему «Митрополит Андрей Шептицький»

text:
Митрополит Андрей  Шептицький
у піднесенні національного життя
на західно-українських землях
Митрополи́т Андре́й Шепти́цький (у світі Рома́н Марі́я Алекса́ндр Шепти́цький;  29 липня 1865, Прилбичі — †  листопада 1944, Львів) — єпископ Української греко-католицької церкви; з 17 січня 1901 до смерти — Митрополит Галицький та Архієпископ Львівський — предстоятель Української греко-католицької церкви.

Роман Шептицький народився у с. Прилбичі (тепер Яворівського району Львівської області). Майбутній Галицький Митрополит походив зі стародавнього русинського (українського) роду графів, який у XIX столітті зазнав полонізації, а члени родини стали франкомовними римо-католиками. Шляхетний рід отримав прізвище "Шептицький" від родового маєтку села Шептиці (Шептич). При хрещенні отримав імена Роман, Олександр, Марія. Його тато — граф Іван Шептицький, мати — графиня Софія Фредро.
Подружжя Шептицьких мало семеро синів. Перший син Стефан помер у віці 2-х років. Другий — Юрій помер у віці 17-ти років. Третім сином Шептицьких став Роман, котрий якраз відомий як Андрей Шептицький. Четвертий — Казимир — успішний німецький адвокат, який у віці 43 років полишив світську кар'єру і став монахом студитом і відомий як Климентій Шептицький. П’ятий — Олександр. Шостий — Станіслав — полковник Генерального штабу і військовий аташе Австро-Угорщини в Римі перед Першою світовою війною, потім став генералом польської армії. Сьомий — Лев у 1939, під час першого російського вторгнення, був замордований більшовиками в Замості разом із дружиною.

Дитинство та юність Р. Шептицького
Вервиця – це було його перше апостолування в родині; чи він намовляв своїх братів, чи навчав, чи може вони самі йшли за його прикладом, не знаю, але без будь-якого впливу з мого боку за деякий час я побачила, що кожний з них має завжди вервицю в кишені, що молиться на ній і що засипляє з нею, обмотаною довкола ручки. Пишу про це, що я бачила і як я цю річ зрозуміла.
Спогади матері Р.Шептицького
Про ранні роки життя Митрополита відомо з книги-спогадів його матері Софії Шептицької. Зокрема вона зазначає, що в дитинстві Роман вирізнявся сумирною вдачею, любов’ю до молитви, до якої вмів пробудити любов серед оточення.
Софія Шептицька зазначає, що близько 8 років Роман принципово відмовився від брехні, зробивши це, на її погляд, цілком свідомо, а не інстинктивно. До того ж він на той час, за словами матері, добре відчув, що таке страждання та жертва любові для ближнього.
Першу освіту Роман здобув удома. Восени 1879 разом зі своїми двома братами Юрієм та Олександром розпочав навчання в гімназії Св. Анни у місті Краків (Польща). Невдовзі тут помирає його брат Юрій. Роман та уся сім'я Шептицьких глибоко переживають цю втрату. 1 жовтня 1883 розпочав військову службу у Кракові. 8 січня 1884 його приводять із казарми додому та діагностують скарлатину, яка супроводжується зараженням крові й гострим запаленням суглобів. У часі хвороби був близький смерті. Наприкінці лютого одужує, однак лікарі наполягають на звільненні його з військової служби. Врешті батькові вдається звільнити Романа з війська й у травні родина повертається з Кракова до Прилбич.
Восени 1884 Роман і Олександр разом поїхали до Німеччини, у Вроцлав, на правничі студії в університеті. У 1886 вперше відвідав Рим. Влітку 1887 завершив університетські студії. 11 серпня цього ж року на пропозицію батька вирушає до Хирова в колегію єзуїтів. Через тиждень прибуває в Добромильський монастир, щоб ознайомитись з життям отців василіян. У жовтні 1887 батько відправляє Романа у подорож до Росії, під час якої познайомився з філософом Володимиром Соловйовим та істориком Володимиром Антоновичем. Упродовж цієї подорожі відвідав Поділля, Київ, Москву.
8 лютого 1888 у Римі взяв участь у загальній аудієнції у папи Лева ХІІІ. Завдяки старанням матері Софії 24 березня папа приймає їх сім'ю на приватній аудієнції, під час якої Роман просить благословення на те, щоб стати василіянином. Лев ХІІІ не забув про цей візит і пригадав собі його через одинадцять років. 27 квітня 1888 Роман повернувся до Кракова і через три тижні здобув науковий ступінь доктора права.

Освіта А. Шептицького
29 червня 1888 граф Іван та графиня Софія супроводять свого сина до Добромильського монастиря отців Василіян. 13 вересня 1888 Роман склав перші чернечі обіти і прийняв ім'я Андрей. З жовтня 1888 по червень 1891 брат Андрей, проживаючи у Краківській Єзуїтській обителі на площі св. Варвари, відвідує університетські курси з богослов’я та філософії. Упродовж Великого посту 1891 року, як пише у своїх спогадах Софія Шептицька, брат
Андрей харчується лише раз на день:

У червні 1891 супроводжує на Буковину французького прелата, де знайомиться з життям буковинських старовірів.[

З 3 серпня по 4 жовтня 1891 важко занедужав на тиф, через що батьки були змушені забрати сина до Прилбич та викликати лікарів з Кракова та Львова. За порадою лікарів 17 жовтня 1891 вирушає на реабілітаційний курорт у Закопане. Лише 17 травня 1892 брат Андрей повертається у Добромильський монастир.

11 серпня 1892 брат Андрей складає вічні обіти у Кристинопольському монастирі. А 3 вересня 1892 єпископ Юліан Пелеш у Перемишлі висвячує його на священика. 11 вересня 1892 ієромонах Андрей відслужив першу Божественну Літургію у родинному селі в Прилбичах.

Упродовж 1892—1894 Андрей Шептицький завершує богословські студії у Кракові, які були перервані його важкою недугою. У той же період (1892-1896) отець Андрей виконує служіння магістра новиків у Добромильському монастирі. 20 липня 1896 його призначають ігуменом монастиря св. Онуфрія у Львові. 19 травня  1897 разом з отцем Платонідом Філясом починає видавати часопис "Місіонар" — місячник-бюлетень "Апостольства молитви". У 1898—1899 викладає богослов’я у Кристинопольському монастирі.

Монаше та священиче служіння
Андрей Шептицький - монах Добромильського монастиря Чину св.Василія Великого, 1888-1892
Його ім'я вже давно стало символом української Церкви, символом духовності нації, символом національного та духовного єднання народу.
Єпископ та Митрополит
2 лютого 1899 імператор Франц Йосиф I номінував Андрея Шептицького на Станіславівського єпископа. 17 вересня 1899 відбулась єпископська хіротонія, а 20 вересня 1899 - інтронізація на Станіславівську катедру.За час єпископства у Станіславівській єпархії Андрей Шептицький написав до вірних шість послань: Перше слово Пастиря (до вірних), Наша програма (до духовенства), Правдива віра (до вірних на Буковині)], Християнська родина (до духовенства та вірних)], До моїх любих гуцулів (гуцульським говором), На грані двох віків (до духовенства та вірних).
Період єпископства у Станіславові тривав недовго - всього чотирнадцять місяців. Тим не менше владика Андрей за цей короткий інтервал встиг відвідати багато парохій та ознайомитись з їх життям. Митрополит Шептицький першим із вищих ієрархів Греко-католицької церкви почав використовувати народну мову в спілкуванні із вірними. Ніхто з єпископів раніше не писав до гуцулів послання їхнім діалектом («До моїх любих гуцулів»): «Періш усего Ви, дєді і нені христєнецкі, сокотіт свої ґіти вид згіршення».
На запрошення західноукраїнський художник Юліан Маркевич оздобив Станіславівську катедру фресками візантійського стилю. Владика подбав також, щоб австрійський уряд виділив земельну ділянку та 300 тис. корон для побудови єпархіальної семінарії у Станіславові.
Після смерті митрополита Юліана Сас-Куїловського Шептицький 17 грудня 1900 був номінований Галицьким митрополитом. Інтронізація відбулася 17 січня 1901 у соборі св. Юра у Львові.

Як митрополит двічі відвідав Росію (1907, 1912) та Білорусь. Сприяв розбудові Російської греко-католицької церкви. Створив апостольський вікаріат для вірних греко-католицької церкви у Боснії, а в 1908 направив туди для місійної діяльності ченців-студитів. У 1907 Шептицький добився призначення єпископа для США, а в 1912 — для українських поселенців у Канаді (Вінніпезька митрополія УГКЦ). У 1910 брав участь у євхаристійному конгресі у Монреалі. Шептицький був ініціатором Велеградських з'їздів (1907—1927), у Бельгії створив східну гілку ордену бенедиктинців.
У 1901 заснував монастир Студійського правила, у 1913 запросив до Галичини чин Редемптористів, які прийняли східний обряд і створили свою гілку. Такі ж плани виношував стосовно Згромадження Салезіян, щоб гарантувати опіку над українською молоддю. Опікувався також жіночими згромадженнями Сестер: Пресвятої родини, Студиток, Милосердя, Святого Вікентія, святого Йосифа, священомученника Йосафата. Скликав Синоди та конференції єпископату греко-католицької церкви. У 1917 провів низку заходів, спрямованих на поширення і зміцнення католицької церкви в Росії. У березні 1907 організував у Петрограді Синод Російської католицької церкви і призначив отця Леоніда Федорова Екзархом для католиків візантійського обряду в Росії. Перебуваючи у Києві, митрополит призначив отця Михайла Цегельського Екзархом для католиків візантійського обряду в Україні.
У міжвоєнний період Митрополит Андрей продовжував роботу з розбудови УГКЦ. За ініціативою Шептицького було засновано Львівську греко-католицьку академію (1928), Богословське наукове товариство (1929), Український католицький інститут церковного з'єднання ім. Митрополита Рутського (1939). Продовжуючи унійну діяльність, відновив роботу Голандського унійного апостолату, у Бельгії — східну гілку ордену бенедиктинців, започаткував унійний рух в Англії.
Передбачаючи наростання репресій проти церкви, Митрополит таємно 22 грудня 1939 висвятив на єпископа свого наступника — ректора Львівської духовної семінарії о. Йосипа Сліпого. У жовтні 1939 Шептицький призначив Екзархів для вірних візантійського обряду, що проживали на території Радянського Союзу: єп. Миколи Чарнецького для Волині та Полісся, о. Климентія Шептицького для Росії та Сибіру та ін.
Під час Другої світової війни Шептицький ставив питання про об'єднання всіх християн України навколо Київського Патріархату у єдності з Римським престолом, але не знайшов розуміння з боку окремих ієрархів церкви та української інтелігенції.

Екуменічна та унійна діяльність Митрополита Шептицького
В 1901 році закрив греко-католицьку семінарію на знак підтримки сецесії українських студентів із Львівського університету. В 1903 році він приєднався до бойкоту з українськими депутатами галицького сейму. Засудив Січинського (вбивцю графа Потоцького) в посланні перед Томиною Неділею 1908 р. Ця подія підживила неприхильне ставлення української громадськості до митрополита.
Найбільшим політичним досягненням Шептицького стала в 1914 р. домовленість з польською стороною про виборчу реформу, яка б збільшила політичне представництво українців у галицькому сеймі. Здійснити її завадила війна.
Загальна позиція митрополита у політичних справах: закликає духовенство не ув'язуватися в політику і сам подає приклад; як галицький митрополит він був депутатом віденського парламенту і галицького сейму, але в стінах обох цих шановних закладів до 1914 р. з'явився лише двічі і обидва рази виступав не на політичні, а на освітянські теми.

Політична діяльність Митрополита
Однією з мало згадуваних (але значущих для висвітлення його christianitas) соціальних акцій митрополита було те, що він добився в австрійського уряду допомоги для вдів священиків.
Під час Другої світової війни православні священики і миряни Кам'янця зверталися до митрополита Шептицького по допомогу — фінансову і суто церковну: книги, ризи, літургійне начиння тощо, — посилаючись на те, що він же є єпископом їхнього міста, — і митрополит у допомозі не відмовив.
Митрополит підтримував діяльність українських культурно-просвітницьких товариств «Просвіта», «Рідна школа», «Сільський господар».
Засновує Український Національний Музей, купує в 1905 для нього приміщення за 34 тис. доларів (з допомогою євреїв, бо поляк-власник не бажав продавати будинок українцям). Завдяки піклуванню Шептицького у музеї зібрано одну з найбільших у Європі збірок іконопису.
Церковні, гуманітарні фундації: найперша — Єпархіальна бібліотека в Станиславові (передав 4 тисячі книг із особистої бібліотеки), Академічний Дім, Народна лічниця (яку згодом (1930—1938) перетворили на сучасний шпиталь), гімназії; клопотанням до чеського уряду врятував українську господарську академію в Подєбрадах.  Шептицький був ініціатором і засновником Земельного банку у Львові (1910).
На кошти митрополита придбано будівлю, в якій розмістилася художня школа Олекси Новаківського, а також майстерня Модеста Сосенка та Осипа Куриласа. Шептицький надавав стипендії молодим українським митцям для здобуття художньої освіти у кращих навчальних закладах Європи.
Ним заснована Львівська Богословська Академія (в 1928 р. єдиний український вищий навчальний заклад за Польщі); на сиротинці передав разом 1 млн. доларів; посилав подарунки на Песах єврейським убогим дітям.
Заходами Комісії охорони природи при НТШ митрополит дав розпорядження утворити на землях Львівської митрополії заповідник кедрових лісів на горі Яйко, що біля Підлютого, та заповідник степової рослинності біля Чортової Гори на Рогатинщині. То були одні з перших природних заповідників у Західній Україні. Сприяв відкриттю курортів (напр., Черче).

Благочинність та меценатство
Львівська Богусловська Академія
Український Національний Музей
Страхітливі злочини «перших совітів» були причиною його привітання «побідоносному німецькому війську» 5 липня 1941 року. Були на те й особисті причини: 27 вересня 1939 в Прилбичах брата А. Шептицького, Лева, з дружиною, всіма членами сім'ї й челяддю (разом 13 осіб), розстріляли працівники НКВД; над родовою усипальницею Шептицьких скоєно наругу, сімейний маєток Шептицьких було пограбовано, знищені цінні стародавні документи. Безперечно, Шептицький не втрачав жодної можливості опікуватися ввіреною йому паствою. Так, 6 липня 1941 у Львові на зборах громадян для захисту інтересів українських мешканців було створено Українську раду сеньйорів, яку очолив К.Левицький, а почесним главою став митрополит А.Шептицький.
30 серпня 1941 року у Львові проголосив про поновлення своєї діяльності Український Червоний Хрест (УЧХ), організований під протекторатом митрополита Андрея Шептицького.
Проте невдовзі після вступу німецьких військ на українські землі Шептицький розчарувався в намірах німців і як ніхто з інших єпископів у Європі відкрито й беззастережно виступив проти нацизму в багатьох пастирських посланнях. Двічі митрополит звертався з протестом щодо нищення єврейського населення у Галичині до райхсфюрера СС Гіммлера (грудень 1941; лютий 1942).
29-31 серпня 1942 він написав листа до Папи Пія XII. Зокрема, в цьому листі митрополит так охарактеризував нацизм:

Діяльність Митрополита за радянської та нацистської окупації
Перша шпальта газети "СВОБОДА" про вбивство митр. Шептицького.
За згодою Шептицького значна кількість євреїв переховувалась у греко-католицьких монастирях і навіть у митрополичій резиденції. Наказав сховати понад 300 єврейських дітей та цінні єврейські документи. У рятуванні євреїв йому допомагали, серед інших, сестра Йосифа Вітер (1946 її ув'язнено комуністичним режимом загалом на 30 років) і рідний брат Климент (37 євреїв; на фабриці взуття, яка належала студитам, — ще 16 євреїв; арештований радянським режимом 1947). Слід, однак, зауважити, що Митрополит приховував цю свою порятункову акцію від більшої частини духовенства — і тому, що цього вимагали обставини, і через антисемітизм  значної частини священиків. З неприхованою симпатією пише про шляхетну поведінку Андрея Шептицького під час війни рабин Давид Кагане у своєму «Щоденнику львівського гетто».
Передчуваючи, що радянська влада буде нищити Церкву, митрополит заповідав, щоб священики, ченці і черниці вчилися якогось ремесла.
Митрополит Андрей також спричинився до створення Першої Української Дивізії «Галичина», підтримавши цю ідею, адже відомі його слова до Володимира Кубійовича: «Немає майже ціни, яку не треба б дати для створення української армії», які вперше пролунали ще влітку 1941 р., а вдруге у 1943 році у розмові з В. Кубійовичем щодо політичної доцільності та морального виправдання такого кроку.
Помер Владика 1 листопада 1944 року, близько 13 години, після ускладнення по грипу, три дні перед тим переставши з будь-ким розмовляти. Похований у підземеллі собору святого Юра. Його похорон у зайнятому радянськими військами Львові перетворився на грандіозну маніфестацію
Критика діяльності А.Шептицького

Роль соціальної доктрини митрополита Шептицького визнається усіма богословами України. Зокрема, київський православний філософ Юрій Чорноморець вважає:

Митрополит Андрей Шептицький був прихильником соціального вчення Льва XIII і оригінально його розвивав. Не лише пристосовував до українських умов, а мав версію соціального вчення, яка була оригінальною в горизонті всієї Католицької Церкви, всього католицького богослов'я. У нас же бояться говорити про нього як про оригінального мислителя, оригінального неотоміста, який створив власне етичне і соціальне вчення. І якщо те вчення не таке, як вчення Івана-Павла II чи Бенедикта XVI, то воно не стає неактуальним для України. Бо завдання, які ставилися в соціальному вчення митрополита Андрея ще не виконані. Не побудовано ні громадянського суспільства на принципах солідарності. Немає правової держави, заснованої на природному моральному законі. Немає сталої демократії та захисту прав людини, які теж є вимогами природного закону за теорією митрополита Андрея. І методологія позитивного суспільного творення - солідаризм в сім”ї, громаді, нації, церкві, яку пропонує митрополит Андрей, і сьогодні актуальна.
В Ізраїлі за клопотанням Давида Кагане розглядалося питання про присвоєння А. Шептицькому звання «Праведник світу». Але, коли дійшло до голосування (1981), з 13 членів комісії двоє утрималися (в тому числі Д. Кагане), 5 висловилися за присудження звання та 6 були проти.
У результаті звання присвоєно не було. Серед причин відмови були вказана "підтримка дивізії СС «Галичина», звинувачення у начебто ідеологічній близькості Гітлеру та низка заперечень, пов'язаних із тим, що начебто митрополит міг зробити для порятунку євреїв значно більше.
Негативне рішення Яд ва-Шем викликало неоднозначну реакцію.[ Наприклад в газеті «Jerusalem Post», у замітці двох польських авторів висловлюється обурення цим фактом.[
В Ізраїлі наступні спроби визнати Шептицького Праведником світу зазнавали фіаско. Востаннє це питання розглядалось в Яд ва-Шем 2007 року.
Після відмови комісії Яд ва-Шем визнати Шептицького Праведником світу, єврейська громада України в травні 2008 року визнала його Праведником. «Ми хочемо віддати належне людині, що врятувала сотні євреїв, — сказав з цієї нагоди головний рабин України Моше Реувен Асман. — Ми маємо боротися не тільки з антисемітизмом, ксенофобією, але й пам'ятати своїх героїв, нагадувати про них підростаючому поколінню». В пам'ять про Митрополита Андрея біля синагоги Лазаря Бродського в Києві посадили «Дерево Життя».
В квітні 2012 нижня палата парламенту Канади одноголосно визнала прикладом «відданості основним правам людини» діяльність митрополита Андрея Шептицького під час Другої світової війни. Канадські парламентарії відзначили, що завдяки зусиллям митрополита врятовані понад 160 євреїв, один із яких був присутній на засіданні парламенту Канади під час ухвалення рішення.

«Праведник світу»
Андрей Шептицький
„ . Тільки для Вас маю

 жити, - для

Вас цілим серцем і

душею працювати, для

Вас усе посвятити, – ба,

навіть за

Вас, як цього треба буде,

й життя своє

віддати”.
 Підготувала
учениця 10 класу
Дорощук Соломія.


title: Презентація на тему «Бароко» (варіант 3)

text:
Бароко

Бароко - стиль у європейському мистецтві (живопису, скульптурі, музиці, літературі та архітектурі ) початку 16 — кінця 18 ст. Бароко — стиль, що виникає на хвилі кризи гуманізму і народження маньєризму. Він висловлює бажання насолоджуватись дарунками життя, мистецтва і природи.
Церква Св. Сусанни у Римі, один з перших зразків римського бароко, 1603 рік.
Основні риси стилю бароко — парадність, урочистість, пишність, динамічність. Батьківщиною бароко вважається Італія.
Загальна характеристика
Характерною є пишнота, парадність, яскравість кольорів, контрастність, екстравагантність орнаменту, асиметрія конструкцій. В бароковій архітектурі панують сильні контрасти об'ємів, перебільшена пластика фасадів, ефекти світлотіні та кольору. Живопис і скульптура відзначаються декоративно-театральними композиціями, тонкою розробкою колориту і ефектів освітлення, ускладненою пластикою, парадністю. У музиці — поява опери, розвиток вільного поліфонічного стилю.
Засновником бароко в Італії вважають Мікеланджело Буонаротті
Бароко в архітектурі
Основнi риси архiтектури бароко - у церквах - широкі нефи, іноді овальної форми - часткова або свідома неповнота архітектурних елементів - ефектне використання світла, або сильних контрастів світла і тіні або рівномірне освітлення за допомогою кількох вікон,розкішне використання кольорів і орнаментів.
Мадрид, палац Орьєнте
Монастир в Мельку
Бароко в ювелірній справі
Келих з морським конем, майстерні Німеччини.
Келих «Виноградне гроно і Вакх», Волтерс арт музей, Балтимор.
Живопис бароко
В Римі, офіційній столиці папи римського, склалася так звана Велична манера в живопису.Цей живопис був абсолютно пов'язаний з історичним і міфологічним жанром. А втілення сюжетів обумовлювало античні чи біблійні теми в ідеальному оточенні, з ідеальними фігурами, штучно очищеними від побутовості. Герої були величні, вічно молоді, повні здоров'я і бадьорості, рухались чи стояли в величних позах і з величними жестами.
Аннібалє Каррачі . Тріумф Вакха і Аріадни.
П'єтро да Кортона. Срібне століття, Сан Паулу, Бразилія
Друкована графіка доби бароко
Йоган Давид Штейнгрубер
«Палац у вигляді літери Z.», гравюра 1773 р.
Пауль Декер , «Умовний князівський палац і сад бароко », гравюра 1711 року.
Плани садів бароко
Мереживий партер саду в Хет Лоо.
Садиба Марлі, генеральний план, Франція
Меблі доби бароко
Кабінет 17 ст., Баварський національний музей, Мюнхен
Комод з декором по трафарету, 18 ст., Австрія, Народний музей.
Барокова музика
Музика бароко описує стиль європейської музики в період приблизно між 1600 та 1750 роками. Барокова музика наслідує музику епохи Відродження і передує класичній музиці, її вершинами зазвичай вважають творчість Й. С. Баха і Г.Ф.Генделя
Витоки барокового стилю припадають на кінець XVI століття, коли оптимістичний гуманізм епохи Відродження змінюється трагічним світосприйняттям, пов'язаного з усвідомленням економічних і політичних проблем, що призвели до буржуазних революцій XVII ст. З виникненням стилю бароко музика вперше продемонструвала свої можливості заглибленого і багатостороннього втілення світу душевних переживань людини, хоча в музично-теоретичних працях епохи ще переважають схоластичні погляди.
Барокові інструменти: гарді-гарді, віола, лютня, барокова скрипка та барокова гітара
Література бароко
Поетика літературного бароко поєднує в собі різнорідні, протилежні елементи й форми. Бароко гармонійно сполучає трагічне з комічним, піднесене з вульгарним, жахливе з кумедним. Примхливо синтезуються в ньому християнські та язичницькі елементи. Дотепність, парадоксальність, контрастність сполучення найбільше цінувалися теоретиками та практиками бароко. Парадоксальне поєднання «непоєднанного» покликане вражати й дивувати. Однією з типових рис літератури бароко є його інакомовність.
Українське бароко
Найоригінальнішими творами українського бароко були так звані «віршові іграшки» — твори експериментальні, формотворчі, певною мірою «авангардистські». Поширені були такі форми, як акростих і мезостих (у першому початкові літери кожного рядка утворювали ім’я автора, у другому — потрібні слова складалися з літер, що знаходилися посередині вірша), кабалістичні вірші (числове значення слов’янської абетки давало можливість підрахувати рік написання твору), фігурні вірші (друкувались у формі хреста, яйця, чарки тощо).
Представники
Мелетій Смотрицький, Кирило Транквіліон-Ставровецький, І. Величковський.

Скульптура бароко в Італії
П'єтро Баратта, «Алегорія Архітектури»
Джованні Баттіста Фоджині, «Вітторія делла Ровере»
Скульптура бароко в Австрії
Матьяш Бернард Браун.«Янгол Блаженної смерті», замок Кукс
Матьяш Бернард Браун. «Алегорія Пихи», цикл «Гріхи», замок Кукс
бароко в Україні
Головним центром ремесла й мистецтва в добу бароко в Україні зоставався Львів.
Церква Св. Юра, Львів, скульптурне оздоблення фасада роботи Пінзеля.
Період другої половини 17 — 18 століття називають епохою староукраїнської культури, тобто тієї, що передувала новій, створеній за останні два століття. Мистецтво тієї доби розвивається в стилі бароко, котрий проникає в усі культурні сфери і набуває свого розквіту у 18 столітті як відоме всьому світові «українське бароко».
Новий стиль виявляється у житловій, громадській, культовій забудовах, яким притаманне органічне поєднання рис професійної та народної архітектури. Споруди приваблюють своїми пишними формами, складними конструкціями, відзначаються багатством декору. Результатом розвитку власне української традиції стають хрещаті в плані храми, тобто такі будівлі, що в плані являли собою хрест, між кінцями якого вбудовувалися квадратні виступи. Такі хрещаті в плані церкви народилися з дерев'яної архітектури, принципи якої були стилістично близькими західному бароко.
Успенський собор Києво-Печерської лаври
Розп'яття з лубенським полковником Леонтієм Свічкою, кінець 17 ст.
Золотоверхий Михайлівський собор
Українське бароко 17 ст. називають «козацьким», тому що саме козацтво було носієм нового художнього смаку. Будучи насамперед величезною військовою і значною суспільно-політичною силою, воно виявилось також здатним утворити власне творче середовище й виступати на кону духовного життя народу ще й як творець самобутніх художніх цінностей.
Українське козацьке бароко розвивалось під впливом норм естетики, з одного боку — європейського бароко, з другого — народної. Разом з тим воно є ланкою в розвитку загальноєвропейської культури, становлячи одну з національних шкіл цього великого художнього стилю.
Франциск Смуглевич: «Смерть Яна Ходкевича в Хотині 1621 р», серед присутніх - П.Конашевич-Сагайдачний в червоному


Презентація на тему «Вишивка хрестом»


title: Презентація на тему «J. Robert Oppenheimer»

text:
J. Robert Oppenheimer
Childhood and education
Oppenheimer was born in New York City on April 22, 1904
Oppenheimer was initially schooled at Alcuin Preparatory School, and in 1911 entered the Ethical Culture Society School
He entered Harvard College a year late, at age 18
In 1924 Oppenheimer was informed that he had been accepted into Christ's College, Cambridge.
		The University of California, Berkeley, where Oppenheimer taught from 1929 to 1943
Oppenheimer with Albert Einstein
Manhattan Project

In 1939, in Germany the atomic nucleus were splited . Oppenheimer and other scientists have guessed that they could to get a controlled chain reaction , which is the key of creating a new very destructive weapon .
On October 9, 1941, shortly before the United States entered World War II, President Franklin D. Roosevelt approved a crash program to develop an atomic bomb

Trinity
The joint work of the scientists at Los Alamos resulted in the first artificial nuclear explosion near Alamogordo on July 16, 1945, on a site that Oppenheimer codenamed "Trinity"
Oppenheimer (left) and Groves (right) at the remains of the Trinity test in September 1945.

   "I am become Death, the destroyer of worlds." (the Hindu holy book)

		5 June 1947. Award of honorary degrees at Harvard to Oppenheimer (left), George C. Marshall (third from left) and Omar N. Bradley (fifth from left). The President of Harvard University, James B. Conant, sits between Marshall and Bradley.
Oppenheimer Beach, in St John, US Virgin Islands
		Starting in 1954, Oppenheimer spent several months of the year living on the island of St. John in the Virgin Islands. In 1957, he purchased a 2-acre (0.81 ha) tract of land on Gibney Beach, where he built a spartan home on the beach.

	Oppenheimer felt banished from science, smoked a lot . In 1966, his health deteriorated and he died a year later at his home in Princeton from throat cancer .


title: Презентація на тему «Податки» (варіант 2)

text:
20%
20%


title: Презентація на тему «Дієти» (варіант 2)

text:
Презентація на тему :Дієти
Виконали :
учениці 11 філологічного-2 класу
Васильєва Марина
Черемісіна Софія

Дієта (грец. Δίαιτα - спосіб життя, режим харчування) - сукупність правил вживання їжі людиною або іншим живим організмом. Дієта може характеризуватися такими факторами, як хімічний склад, фізичні властивості, кулінарна обробка їжі, а також час і інтервали прийому їжі. Дієти різних культур можуть мати істотні відмінності і включати або виключати конкретні продукти харчування. Уподобання в харчуванні і вибір дієти впливають на здоров'я людини.
Дієта . Що це?

Режим харчування здорової людини, відповідний професії, статі, віку та ін. (Раціональна дієта), становить предмет вивчення гігієни харчування. Примітно, що раціональна, науково обгрунтована дієта буде різною для людей різного походження
Раціональна дієта

А тепер про основні правила по організації раціонального, здорового харчування.

1. По набору продуктів дієта повинна бути збалансованою, різноманітною і що не мало важливо смачною. Як мінімум включати в себе продукти наступних груп: м'ясо, риба, птиця, молоко і молочні продукти, злакові та пластівці, фрукти і овочі. Продукти даних груп містять у своєму складі необхідну кількість білка, жиру, вуглеводів, а також мінеральних речовин і вітамінів.

2. Калорійність вживаних продуктів повинна відповідати енергетичним витратам організму.

3. Згадайте прислів'я "Сніданок з'їж сам, обідом поділися з другом, вечерю віддай ворогові".

Розробкою і рекомендаціями дієти для хворого займається дієтологія - наука про лікувальне харчування. При призначенні дієти виходять з функціональних, патоморфологічних, обмінних, ензимних та ін. Порушень в організмі людини. Правильно підібрана дієта обумовлює найбільш вигідний фон для застосування різних терапевтичних засобів, підсилює дію цих засобів чи надає лікувальну дію. Профілактичне значення дієти полягає в тому, що вона затримує перехід гострих захворювань у хронічні.
Лікувальна дієта

Дієтичне харчування в медицині застосовується, як компонент лікування, або як щадні заходи для тієї, чи іншої системи органів. Дієтотерапія спрямована на покращення лікування або на якісну реабілітацію (одужання) хворих.В лікувально-профілактичних та санаторно-курортних закладах використовують номерну систему дієт, яку розробив М.І. Певзнер для комплексного лікування різних захворювань.

Медичні дієти (столи)

Найпоширеніші специфічні види харчування
У деяких спільнотах склалися певні традиції харчування, які мають ті чи інші обмеження.

Харчування за гемокодом
Білкові
Вегетаріанство
Низькокалорійні
Жирові
Маложирні
Метод Монтіньяка
Монодієти

Популярні (немедичні) дієти

Що таке дієта за групою крові?

 Дієта для 1 групи кровіІ група відноситься до нащадків кроманьйонців і неандертальців. Саме тому регулярне вживання темного м'яса
Дієта для 2 групи кровіІІ група. Володарів другої групи дієтолог відніс до нащадків хліборобів, тому найбільш корисним способом живлення є відмова від тваринних продуктів.
Дієта для 3 групи кровіІІІ група крові є приналежністю нащадків кочових азіатських народностей. Найкращими продуктами вважаються злаки: пшениця, кукурудза, ячмінь і гречана крупа.
Дієта для 4 групи крові
В організмі людей з четвертою групою крові з'єдналися потреби людей з другою і третьою групами.

Джерела інформації:
http://uwm.com.ua/node/131
https://uk.wikipedia.org/wiki/Дієта#
http://www.medicinform.net/dieta/
http://nakablychkah.com.ua/zdorovja/dietu

Дякуємо за увагу!


title: Презентація на тему «Мольєр» (варіант 2)

text:
МОЛЬЄР (ЖАН БАТІСТ ПОКЛЕН) (1622-1673)
Презентація
Учениці 9-Г класу
Ліцею інформаційних технологій
Сидоренко Лариси
Великий французький драматург, театральний діяч народився в Парижі 15 січня 1622 року в буржуазній сім'ї й повинен був успадкувати професію свого батька, придворного шпалерника, або стати юристом, але він вирішив стати актором.

Ця професія вважалась однією з найнікчемніших. Актори були прокляті церквою, їх не дозволяли ховати на кладовищі, якщо перед смертю вони не відмовилися від свого заняття.

Коли Мольєр став найуславленішим письменником свого часу, Французька Академія запропонувала йому стати академіком, але за умови, що він покине театральну діяльність.
 Мольєр залишився актором і керівником свого театру, тому двері Академії для нього 	      назавжди 			  зачинилися.

Мольєр своїм завданням у творчості бачив безжалісне викриття пороків - егоїзму, честолюбства, святенництва й користолюбства, що породжувалися суспільством, заснованим на дворянських привілеях і власницьких інстинктах.

На 1664-1670 роки припадає найвищий розквіт творчості великого драматурга. Саме в цей час він створює свої кращі комедії: "Тартюф",      "Дон Жуан", "Скупий", "Міщанин-шляхтич". . .

Мольєр помер у своєму театрі відразу ж після постановки останньої комедії "Удаваний хворий" (1673), де він виконував головну роль. Тільки після тривалих клопотань його удови й особистої вказівки короля Людовіка XIV змогли поховати тіло Мольєра за християнським обрядом, проти чого заперечувала церква.

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Байкери» (варіант 3)

text:
Субкультура:«Байкери»
Підготував:
Учень 11-А класу
Пазуханич Руслан
Ба́йкери - члени мотоклубу, прихильники мотоциклу не просто як засобу пересування, а як невід'ємної частини певного стилю життя, життєвих цінностей та кодексу правил. Відтак майже кожний байкер є мотоциклістом, але не кожен власник двоколісної техніки може бути віднесений до числа байкерів.
Колись чопер мав вкрай погану репутацію. Звук гучного V-подібного двигуна цих величезних продовгуватих за формою мотоциклів, що були перероблені зверху до низу, наприкінці 40-х років 20ст. обіцяв самі лише неприємності.
Добровольчий корпус американських пілотів в Китаї з доброго почину журналістів почали називати «Летючими тиграми», та й самі вони з задоволенням давали гучні назви своїм ескадриліям. Наприклад, «Янголи пекла». Одним із загонів цієї ескадрильї командував Арвід Ольсен, відомий своєю любов'ю до моторів і мотоциклів. Саме завдяки йому найвідоміший клуб в історії байкерського руху отримав це авіаційне ім'я.
Саме в цей час на Західному узбережжі США формується байкерський рух, і в Каліфорнії Стурджес влаштовує Перший зліт мотоциклістів. В ці пори до лав байкерів вливаються військові пілоти з розформованої ескадрильї «Янголи пекла», що з-замолоду звикли до швидкості та адреналіну. Вони пересіли на мотоцикли й заснували однойменну байкерську організацію.

Спочатку вони іменувалися «ROVER», потім з'явилася назва «ROCKERS», а трохи згодом виникла вже звична назва «BIKERS».

До нещодавна поняття «байкер» поширювалося винятково на власників чоперів і неодмінно асоціювалося з винесеним далеко вперед переднім колесом мотоциклу, великою кількістю хромованих частин байку, оздобленнями зі шкіри то довгим волоссям й бородою мотоцикліста. Однак, з кінця 90-х років на дорогах все частіше стали з'являтися мотоцикли з високошвидкісними двигунами і поліпшеною за рахунок пластикових обтічників аеродинамікою — спортбайки.
Протягом тривалого часу спортбайкери не визнавалися «справжніми» байкерами як члени байкерської спільноти. Навіть такий жест, як вітальне підняття руки при зустрічі на дорозі, на них не поширювався. Причина такої конфронтації полягала у іншій посадці мотоцикліста та іншій манері керування. Висока швидкість спортбайку та сам мотоцикліст в повному екіпіруванні, більше схожий на космонавта у скафандрі, в розумінні байкерів старої формації аж ніяк не збігалися з виглядом справжнього байкера.
А тепер трохи байкерських пустощів)))

Але такі пустощі бувають і трагічними((
Джерело інформації:
www.google.com.ua
http://uk.wikipedia.org
http://vk.com/


title: Презентація на тему «Безробіття в Україні»

text:
Безробіття в Україні
Виконала Тупалова Анастасія
Безробіття — складне економічне, соціальне і психологічне явище. Водночас безробіття — це економічна категорія, яка відбиває економічні відносини щодо вимушеної незайнятості працездатного населення
Поняття
 Нестача сукупного ефективного попиту;
 Негнучкість системи відносних цін і ставок заробітної плати і викривлення в ній, пов'язані з грошовою експансією держави і подальшою інфляцією;
Недостатня мобільність робочої сили;
Структурні зрушення в економіці;
Дискримінація на ринку праці щодо жінок, молоді та національної меншості;
Демографічні зміни в чисельності та складі робочої сили;
 Сезонні коливання в рівнях виробництва окремих галузей економіки.

Факторами формування безробіття
Види безробіття
Сезонне
Панельне
Фрикційне
Структурне
Циклічне
 	Циклічне (кон'юнктурне) безробіття виникає внаслідок коливань економіки. У фазі рецесії підприємства звільняють робочих та наймають на роботу в разі економічного підйому.
 	Сезонне безробіття — результат природних коливань кліматичних умов протягом року або коливань попиту.
 	Панельне безробіття – відсоток безробіття, який неможливо усунути навіть при найкращому розвитку кон'юнктури. Цей вид безробіття виникає внаслідок фрикційного, добровільного та структурного безробіття. Це та група безробітних, які не можуть знайти роботу в зв'язку з кваліфікацією, віком, станом здоров'я, місцем проживання або недостатнім бажанням до праці.
 	Фрикційне безробіття(тимчасове) виникає, коли люди тимчасово знаходяться без роботи в результаті зміни місця праці, професій. Цей вид безробіття виникає в короткостроковому вимірі.
 	Структурне безробіття(технологічне) — виникає в результаті зміни структури економіки, викликане науково-технічним прогресом і зміною структури потрібних кадрів.

За останні 5 років
Безробіття в Україні

Розглянувши запропоновану таблицю та графік, можна зробити висновок, що рівень безробіття в порівнянні з 2010 роком зріз на 0,4%, але при цьому змінювався, в період з 2011 по 2013  роки рівень безробіття впав майже на 0,6%, але піднявся і станом на 2014 рік рівень безробіття становить  8,6%. Існують прогнози, що рівень зросте до 9,5%, а це підвищить ризик  критичної ситуації в країні.
Висновок
Рівень безробіття в Дніпропетровську

В першу чергу потрібно звернутися до Центру зайнятості вашої області. Там вам розкажуть та пояснять як діяти далі.
 За статистикою середній термін тривалості пошуку роботи в січні-листопаді 2014 року склав 111 календарних днів, що на 2 календарні дні менше, ніж в січні-листопаді 2013 року (113 днів).
Розглянувши наступний графік, робимо висновок, що рівень зайнятості населення по Україні становить 57,9%.
Що ж робити?

Дніпропетровськ та зайнятість

У І півріччі 2014 року чисельність зайнятого населення у Дніпропетровській  області становила 1497,5 тис. осіб, і у порівнянні з І півріччям 2013 року, зменшилась  на 41,0 тис. осіб.

Рівень зайнятості населення знизився з 62,4 % до 61,2%.

Підсумувавши все вище сказане можна зробити висновок, що рівень зайнятості впав, а відповідно – рівень безробіття зростає. Уряд України нажаль не може стабілізувати ситуацію безробіття, через низку причин, однією з яких є неофіційна війна з Росією, а відповідно і економічна не стабільність нашої країни. Але ми не втрачаємо надії, що нам таки вдасться стабілізувати ситуацію в Україні.
Висновок


title: Презентація на тему «Фотоапарат» (варіант 2)

text:
Фотоапарат

Історія винекнення фотоапарату
Офіційною датою винаходу фотографії визнається 7 січня 1839 . У цей день був оприлюднений метод отримання зображення на солях срібла , який відкрив француз Луї Жак Даггер . Для того , щоб фотографія стала бездоганним способом реєстрації інформації знадобилося 160 років інтенсивної роботи безлічі дослідників. Практичний розвиток фотографії почалося в середині 19 століття. Створення фотографії грунтується на використанні спеціальних матеріалів , під дією випромінювання і хіміко - фотографічної обробки , в світлочутливому шарі яких здійснюються фотохімічні реакції.

Будова фотоапарату
Принцип роботи
Галерея фотоапаратів


title: Презентація на тему «Ляльковий театр»

text:
Ляльковий театр
Засновники театру
Київський державний театр ляльок - найстаріший театр ляльок України, заснований 27 жовтня 1921 року при Київському театрі для дітей  за ініціативою народного артиста України О.І.Воломарського та І.С.Дєєвої.
Фрагмент вистави обласного театру ляльок містаДонець-ка «Сестриця Оленка і брат Іванко»
Театр ляльок
Театр ляльок - один з різновидів лялькового виду просторово-часового мистецтва, в який входять мультиплікаційне і не мультиплікаційне анімаційне кіномистецтво, лялькове мистецтво естради та художні лялькові програми телебачення.
Типи лялькового театру
Театр верхових ляльок керованих знизу.

Театр низових ляльок , керованих зверху за допомогою ниток, прутів або проволоками.

Театр серединних  ляльок, керованих на рівні акторів-ляльководів.

Лялька-маріонетка
Вертеп
Традиційну українську різдвяну лялькову виставу, розігрується в двоповерховому вертепному ящику, де на верхньому рівні зображувалася історія народження Христа, а на нижньому - сцени з народного життя. Слово "вертеп" означає печера, в якій народився Ісус Христос.
Оригінальна лялька — «пальцева»
Лялькар-індонезієць
З історії лялькового театру
Відомості про театр ляльок зустрічаються ще в античній літературі, відомо також, що в і Давньому Єгипті були театралізовані вистави релігійного змісту з використанням ляльок богів.
З даніх давен лялькові вистави відомі також у країнах Сходу — в Китаї,Японії, Індії, Індонезії тощо.

Київський державний академічний театр ляльок
Найбільші театри ляльок
Харківський академічний театр ляльок
Одеський обласний театр ляльок
Київський інтерактивний театр ляльок
Київський муніципальний академічний театр ляльок
Львівський обласний театр ляльок
Чернівецький обласний театр ляльок

Лялькові театри України
Нині в Україні функціонує близько тридцяти державних і комунальних лялькових театрів та декілька приватних, практично в кожному облцентрі та інших найбільших містах країни.
В Україні організується і проводиться низка популярних Міжнародних фестивалів лялькарів, зокрема «Інтерлялька» (м.Ужгород), «Подільська лялька» (м. Вінниця), «Золотий Телесик» (м. Львів), «Дивень» (м. Хмельницький) тощо.

І Люди, і Ляльки…
Театр-студія естрадних мініатюр «І люди, і ляльки» — молодий ляльковий театр у місті Львові.
Театр-студія естрадних мініатюр «І люди, і ляльки» був створений у вересні 1990 року. У своїх виставах театр використовує нові засоби виразності, коли лялька живе у тримірному просторі, як і драматичний актор здійснюється контакт із глядачем на кількох рівнях спілкування: від актора, від образу, від ляльки.
Львівський театр


title: Презентація на тему «Толерантність» (варіант 3)

text:
         Толерантність

      Що  таке толерантність???
Толерантність – це здатність індивіда сприймати без агресії думки, які відрізняються від його власних, а також особливості поведінки та життя інших; терпимість до іншого способу життя , звичаїв, традицій,почуттів, вірувань, ідей.

Поняття толерантності виникло в західній цивілізації у зв’язку з релігійними протистояннями .  Однак в Україні воно дещо відрізняється від європейського . Основною відмінністю є розуміння толерантності не як пасивного сприйняття порушення загальних норм  поведінки, прав і свобод людини та суспільства , як доброзичливого і толерантного ставлення до ідей , явищ , подій , які не загрожують суспільним відносинам  та окремому індивіду. Те що порушує загальнолюдську мораль , не повинно сприйматися толерантно
                                                                    Толерантність – доброзичливе або принаймні терпиме, стримане ставлення до чогось; в соціальних відносинах – до індивідуальних та групових відмінностей.                           Світоглядною основою толерантності є поцінування різноманітності – природної, індивідуальної, суспільної, культурної.
Толерантність означає активну позицію людини, а не пасивно-терпиме ставлення до навколишніх подій, тобто толерантна людина не повинна бути терпима до всього, наприклад до порушення прав людини чи маніпуляцій та спекуляцій. Те що порушує загальнолюдську мораль не повинно сприйматись толерантно
В основу формування толерантності підлітків у родині необхідно закласти навчання культурі світу та правам людини.                                                                              Основний зміст виховного процесу загальнолюдських цінностей запропонований                                                                        В. Караковським, який уважає, що у процесі виховання необхідно звернутись до   фундаментальних цінностей, орієнтація на які й повинна народжувати в людині добрі риси, високоморальні потреби та вчинки.
Необхідно, щоб рідні  усвідомлювали, що толерантність - це: - соціокультурна основа ненасильства;-передумова для вироблення суджень, основою яких є моральні цінності;-особлива форма особистісного ставлення,                      в основі якого лежать розуміння та прийняття іншої культури,                                                                                -прояв індивідуальності людини, визнання її автономії та відповідальності за власний вибір;                                                                                - відкритості для духовної конкуренції;                              - уміння критично мислити;- витривалість стосовно несприятливих емоційних факторів, стійкість до стресу
Виховання дітей у родині - спеціальна педагогічна діяльність батьків, у якій реалізується функція родини із соціалізації дитини. Дослідження показують: велика частина родин здійснює виховання на низькому рівні, неусвідомлено, стихійно, безвідповідально. Дітей виховують, дотримуючись моделей поведінки власних батьків, перекладаючи виховання на школу, не знаючи, що і як треба робити
                                                                                Батьки можуть виховувати дітей у дусі толерантності,  для цього необхідне  володіння відповідними знаннями, а саме, батькам необхідно формувати в підлітків систему цінностей, в основі якої лежать такі загальні поняття, як згода, компроміс, взаємоприйнятність і терпимість, прощення, ненасильство, співчуття, розуміння, співпереживання тощо
16 листопада весь світ відзначає Міжнародний день толерантності . Цей  день був проголошений Декларацією принципів толерантності , затвердженою у 1995р. на 28 Генеральній  конференції ЮНЕСКО. Цього дня  у різних країнах проводяться акції, спрямовані проти екстремізму та різноманітних форм дискримінації та проявів нетерпимості


title: Презентація на тему «Лувр» (варіант 1)

text:
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
11
1
2
3
4
5
6
7


title: Презентація на тему «Тривале здавлювання»

text:
Тривале здавлювання
    Синдром здавлення або травматичний токсикоз - захворювання, що виникає в результаті тривалого, а іноді і короткочасного обширного здавлювання одного або декількох великих сегментів кінцівок, мають виражений масив (гомілка, стегно, сідничний область).
    Здавлення кінцівок виникають в мирній і військовій обстановці при обвали, автокатастрофах, аварії поїздів, землетрусах, руйнуваннях будівель. Внаслідок тривалого здавлення відбувається порушення кровообігу в тканинах , доставки до них поживних речовин і кисню. Внаслідок цього виникає омертвіння тканин з виділенням в організм отруйних продуктів їх життєдіяльності . Стан постраждалих при цьому помітно погіршується, аж до порушення серцевої діяльності та дихання. Особливо згубно дію отруйних продуктів на нервову систему, нирки і печінку.
У найближчі години після звільнення розвивається набряк пошкодженого сегмента кінцівки. Тканини стають щільними на дотик. Блідість шкіри в подальшому змінюється багряно- синім фарбуванням з вогнищами дрібних крововиливів. З'являються бульбашки зі світлим або кров'яним вмістом. Шкіра холодна, больова чутливість знижена. Пульсація артерій на периферичних відділах кінцівки ослаблена або не визначається.
Після звільнення потерпілого з-під завалу ступінь тяжкості, небезпека і результат залежать від тривалості здавлювання кінцівки:

 - до 4 годин - легка ступінь тяжкості;

 - до 6 годин - середня;

 - до 8 годин і більше - вкрай важка.
Послідовність надання першої допомоги

 1. Перед звільненням кінцівки від здавлення накладають джгут вище місця здавлення.

 2. Після звільнення від здавлення, не знімаючи джгута, бинтують кінцівку від основи пальців до джгута і тільки після цього обережно знімають джгут.

 3. Внутрішньом'язово вводять знеболюючий засіб.

 4. Забезпечують зігрівання постраждалого (укутують в ковдру, дають тепле пиття).

 5. При наявності поранень накладають асептичну пов'язку , при наявності кісткових ушкоджень проводять іммобілізацію (знерухомлення) кінцівки шинами.

 6. Терміново евакуювали потерпілого до лікувальної установи (на ношах).

 7. При затримці госпіталізації кінцівки надають піднесене положення, укладаючи її на подушку. Раніше накладений бинт розбинтовувати і обкладають кінцівку льодом. Дають рясне пиття (краще мінеральну воду), контролюючи кількість виділеної сечі.
Обструктивна асфіксія
Удушення виникає, коли стороннє тіло потрапляє в дихальні шляхи. Найчастіше це трапляється випадково.
При цьому постраждалий не може здійснити ані вдих, ані видих. Він приймає характерну позу.

Алгоритм надання першої допомоги
Коли асфіксія викликана стисканням грудної клітки важкими предметами або тісним одягом, потрібно позбутися від них.
Забезпечити вільний приплив повітря постраждалому.Покласти потерпілого на бік, щоб уникнути спазмів, блювотних позивів, що може викликати набряк легенів, зупинку дихання кровообігу. Може настати клінічна смерть. Якщо задушення походить від стороннього предмета (їжа, блювотні маси), слід постаратися витягнути його з горла за допомогою пальців рук.

У разі, коли просте відкашлювання не допомагає, потрібно перегнути потерпілого через коліно, предмет меблів або просто нахилити корпус його тіла вперед і вдарити два-три рази по спині.
Якщо від удушення страждає маленька дитина (до трьох років), то необхідно взяти обома руками його за ноги в положенні головою вниз і обережними встряхивающими рухами звільнити дихальні шляхи.
Ефективним при асфіксії є метод Хаймлиха: різке сильне здавлювання діафрагми потерпілого в положенні ззаду, обхопивши його двома зчепленими в замок руками спереду.
Якщо потерпілий втратив дихання, слід запобігти можливість удушення від западання язика. Для цього необхідно покласти людину на спину і закинути його голову якнайдалі назад. Потім потрібно опустити, акуратно висунути вперед нижню щелепу, утримати двома пальцями язик з допомогою шматка тканини (носовичок, марля) і яким-небудь способом прикріпити його до нижньої щелепи, наприклад, за допомогою шпильки.
Якщо потерпілий знаходиться без свідомості, то для того, щоб натискати йому на живіт, переверніть його на спину. Устаньте на коліна так, щоб він виявився у вас між ніг, покладете руку між пупком і грудиною, а другу руку — на першу. Зробіть чотири натискання, як описано вище. Якщо перешкода зберігається і пацієнт перестав дихати, необхідно приступити до штучного дихання і масажу серця.

Надаючи першу допомогу при асфіксії, кожні одну-дві хвилини необхідно перевіряти наявність пульсу та дихання. Якщо вони відсутні, слід приступати до штучної вентиляції легень. У разі зупинки серця, потрібно провести непрямий масаж серця.
Дякуємо за увагу!


title: Презентація на тему «Правила поведінки»

text:
Приємного перегляду 
Правила поведінки
На уроки приходь вчасно, ніколи не спізнюйся.
Веди себе чемно, вітайся з учнями, вчителями, працівниками школи, батьками.
На уроці не розмовляй, уважно слухай пояснення вчителя і відповіді учнів.
Не вигукуй, а підніми руку, коли хочеш про щось сказати чи спитати.
На перерві не бігай, не кричи, а грайся з друзями в ігри. Не бийся і не штовхайся.
В роздягальні охайно вішай свої речі і не розкидай одяг дітей.
Бережи власне і шкільне майно, не псуй парти, стільці, стіни, двері — це твій дім.
Не псуй книжок — вони тобі дають знання.
Тримай у порядку своє робоче місце.
В їдальні дотримуйся порядку і тиші, прибирай за собою посуд.
Правильно користуйся туалетом, поважай працю дорослих.
Не принось у школу сторонніх предметів, які можуть бути засобом травматизму.
Старанно і наполегливо вчись, багато читай.
Дякую за перегляд 


Презентація на тему «Лесь Курбас» (варіант 4)


title: Презентація на тему «Тиждень безпеки життєдіяльності»

text:
Тиждень безпеки життєдіяльності
ПРАВИЛАз безпеки користування побутовими газовими приладами і апаратами
Газові прилади і пристрої - плити, котли, водонагрівачі, регулятори тиску та інше обладнання, що використовується споживачем з метою задоволення своїх потреб у природному газі.
Запам’ятай основні  вимоги для попередження пожежі:
	*Забороняється користуватися несправними газовим и приладами чи використовувати їх не за призначенням.	*Не можна залишати без нагляду працюючі газові прилади, бо на випадок затухання  одного з пальників в приміщення починає надходити газ, він накопичується та, змішуючись із повітрям, утворює вибухонебезпечну суміш. Необхідно стежити, щоб рідина, що кипить, не залила вогонь пальника, протяг не загасив полум’я .
	*Якщо газ потрапив у повітря приміщення, негайно слід закрутити кран подачі газу і провітрити приміщення.	*Категорично забороняється сушити білизну чи волосся над плитою із запаленими пальниками.	*Не можна розміщувати біля газової плити речовини, що можуть легко займатися: папір, тканини тощо.
Порядок дій при виявлені запаху газу:

	*Ні в якому разі не використовуй сірники, запальнички та інші джерела відкритого вогню; не вмикай світло та будь–які електроприлади; не користуйся електродзвінками квартир; не використовуй телефони з дисковими номеронабирачами.

	*Негайно  перекрий вентилі на газовому приладі  і крани на плиті.
	*Відчини вікно і двері, створивши протяг для провітрювання приміщення.
	*Виклич аварійну службу газу за телефоном 104 і залиш приміщення.
Порядок дій у разі вибуху газу та пожежі в приміщенні:
	*Негайно перекрий вентилі на газовому приладді і крани подачі газу перед ними.	*Терміново повідом аварійну службу газу за телефоном 104.	*Негайно повідом пожежну охорону за телефоном 101.	*Якщо є постраждалі – виклич швидку медичну допомогу 103,
Правила поведінки при отруєнні газом:
	* Відчини вікна, двері.	*Потерпілого необхідно винести на вулицю і розстебнути одяг ну грудях. На голову покласти холодний компрес, а до ніг – грілку, оббризкати обличчя  холодною водою, дати понюхати нашатирний спирт, напоїти міцним чаєм, кавою.
Будь завжди уважним при користуванні газом, неухильно дотримуйся правил експлуатації газових приладів – у цьому запорука твоєї безпеки!


title: Презентація на тему «Знищення лісів» (варіант 2)

text:
Знищення лісів

Ліс - важлива складова біосфери. Він є одним із основних типів рослинності і складається  з сукупності дерев, трав, чагарників, мохів, лишайників, а також тварин і мікроорганізмів. Все у лісі біологічно взаємопов'язано і впливає не лише одне на одне, але й на навколишнє середовище.
Ліси – зелені легені планети

Ліс дає харчові продукти (гриби, ягоди), сировину для виготовлення паперу, деревину для будівництва і виготовлення меблів. Ліс сприяє підтриманню нормального водного режиму річок, регулює клімат на величезних територіях, захищає ґрунти від ерозії і сприяє підвищенню врожайності полів.

За підрахунками вчених, за один сонячний день 1 га лісу поглинає з повітря 120-280 кг вуглекислого газу і виділяє 180-200 кг кисню. Одне дерево середньої величини виробляє достатню для дихання трьох людей кількість кисню. Гектар хвойного лісу затримує 40 тонн пилу, а листяного - 100 тонн.

Затримуючи надовго танення снігів, ліс гарантує собі достатній запас вологи в разі, якщо влітку не буде достатньої кількості опадів. Саме цим він забезпечує існування джерел, які значно покращують продуктивність місцевості. Ліси відіграють також важливу роль як захист від сухих і холодних вітрів.
Без лісів вода талого снігу і дощів швидко стікає в русла струмків і річок, що спричиняє повені.
Вода майже не випаровується назад у повітря внаслідок чого часто починаються засухи.
Масове вирубування дерев може спричинити раптові зміни температури, знесення родючого шару ґрунту. Як результат, на місці вирубаних лісів утворюються пустелі. Особливо це стосується південних територій України. Раніше на цілинах Північного Причорномор'я росли буйні трави, букові, дубові гаї й ліси, а тепер залишився тільки голий степ, який з усіх боків провівають вітри.

Ліси ростуть на всіх континентах, окрім Антарктиди, і покривають близько 30 % суходолу – це більше 4 000 млн.га. Майже половина лісів - тропічні і субтропічні. На основі супутникових зйомок вчені створили інтерактивну карту змін лісового покриву Землі. Як з'ясувалось, за останній період наша планета втратила близько 1,5 млн. кв. км лісів.

Карта змін лісового покриву відображає динаміку за 2000-2012 роки. Зеленим кольором виділені заліснені території, червоним відзначені зниклі, синім — знову виникаючі, а на ділянках рожевого кольору ліс одночасно і знищується, і відроджується.
Вавилонський цар Хаммурапі видав перший в історії закон про збереження лісів. Згідно із цим законом за вирубування лісів засуджували до смертної кари.

Розмір “легень планети” стрімко зменшується: протягом багатьох десятиліть від них відрізаються досить суттєві шматки. Як кажуть екологи, швидкість зникнення лісів - площа у 36 футбольних полів щодня.

21 березня відзначається Міжнародний день лісів.
Починаючи з 2013 року 21 березня буде щорічно відзначатись з метою підвищення обізнаності з питань раціонального використання, збереження та сталого розвитку всіх видів лісів в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Вирубка це ще не все, на що можуть очікувати ліси нашої планети. Близько 94 % лісових пожеж трапляється саме з вини людини і лише 6 % пожеж спричиняють природні катаклізми. Проте і це ще не все. Поширено заснування несанкціонованих звалищ побутового сміття в районах лісосмуг чи посадок.
Законодавче врегулювання Штрафи за знищення лісів в Україні
Незаконна вирубка лісів - від 0,5 до 13 мінімальних зарплат за кожне дерево Розведення вогнища в лісі – від 17 до 51 грн. Засмічення лісу – 170 – 300 грн. Знищення рідкісних рослин та тварин – від 70 до 2500 гривень.
Десять лісів, яким загрожує найбільша  небезпека
Амазонський дощовий ліс
Тропічні ліси Мадагаскару
Леопардовий хамелеон на фото – один з тисяч видів, які зустрічаються лише у тропічних лісах Мадагаскару. Якщо зникнуть вологі (як і сухі) тропічні ліси острову, ці види зникнуть разом з ними.
Лісисті острови Філіппіни

Мезоамериканські ліси

Тропічні ліси Конго

Розколоті ліси Південно-Східної Азії

Прибережні ліси Східної Африки

Вологі ліси Гімалаїв

Ліси бразильської савани
Лісовий масив Серрадо в Бразилії (на фото) являється однією з найбільших саванних екосистем в світі.
Атлантичний сухий ліс


title: Презентація на тему «Система Органів державної влади»

text:
Система Органів державної влади
Презентацію підготувала
учениця 10 класу:
Жернова Є.О.

1

Органи державної влади  — це ланка (елемент) механізму держави, що бере участь у виконанні функцій держави й наділений при цьому владними повноваженнями.

2
Категорії державних органів
 	Можна назвати приблизний перелік державних органів України за категоріями:

Президент України;
Верховна рада України;
Кабінет міністрів України, інші центральні органи виконавчої влади України;
Конституційний Суд України, суди загальної юрисдикції;
Правоохоронні органи;
Інші центральні органи, що відповідають наведеним вище ознакам;
Місцеві державні адміністрації, інші органи державного управління в адміністративно-территоріальних одиницях України.
3
Система органів державної влади в Україні
Завдання і функції Української держави реалізуються через діяльність відповідних державних органів, правовий статус яких закріплюється в Конституції України, інших нормативно-правових  актах.
За ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.
4

Законодавча влада
Єдиним органом законодавчої влади в Україні є Верховна Рада.
Лише вона має повноваження ухвалювати закони, які є актами найвищої юридичної сили в державі. Ніякі інші державні органи не мають права приймати закони. Повноваження Верховної Ради України визначаються у ст. 85 Конституції України.
Ухвалений Верховною Радою України закон підписує її Голова й невідкладно направляє його Президентові України, який протягом 15 днів підписує його, беручи до виконання, та офіційно оприлюднює його або повертає закон зі своїми вмотивованими і сформульованими пропозиціями до Верховної Ради України для повторного розгляду.

5
Функції Верховної Ради
6
Склад Верховної Ради
7
Органи виконавчої влади
	Органи виконавчої влади в Україні - це органи, які реалізують державну владу у формі організації виконання законів.
	Вищим виконавчим органом у державі є уряд, який, як правило, формується шляхом призначення. Спосіб його призначення зумовлений формою правління, політичними та історичними особливостями країни.
	Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади (ст. 113). Центральні органи виконавчої влади: міністерства, державні комітети та органи виконавчої влади зі спеціальним статусом (такі, як СБУ, Податкова адміністрація, Антимонопольний комітет та ін.).
	Кабінет Міністр України відповідальний перед Президентом України і Верховною Радою України, підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених Конституцією.
	Конституція України визначає Президента як главу держави, який виступає від її імені. Президент України є також гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина (ст. 102).
8

Судова влада
	Судова влада - незалежна гілка державної влади, яка має захищати права і свободи громадян, інтереси держави і суспільства, забезпечувати додержання законності та справедливості шляхом застосування законів до конкретних життєвих ситуацій.
	Конституційний Суд України - єдиний орган конституційної юрисдикції в Україні. Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України (ст. 147).
	Конституційний Суд України складається з 18 суддів. Президент України, Верховна Рада України та з'їзд суддів України призначають по 6 суддів Конституційного Суду України. Суддя Конституційного Суду України призначається строком на дев'ять років без права бути призначеним на повторний строк.

9
Дякую за увагу!
10


title: Презентація на тему «Мона Ліза»

text:
Мона ЛізаЛеонардо да Вінчі
Виконав: Сєдих Дмитро

Приблизно в 1503 році, Леонардо виконав портрет Мони Лізи(так звана„Джаконда"). За допомогою штучних заходів Леонардо прагнув викликати на обличчі своєї моделі ту посмішку, яку він і зафіксував у своєму витворі.
Посмішка Мони Лізи
      Її посмішку називають загадковою тому, що вона одночасно сумна і радісна. І тому всі досі гадають: Леонардо да Вінчі зобразив Джоконду щасливою або сумною? Чи вона взагалі не посміхається?
       Цю давню таємницю намагалися розкрити не раз. Один італійський стоматолог пояснював, наприклад, що у Мони Лізи «просто болять зуби». Відомий американський отоларинголог Крістофер Адур з Окленда (США) оголосив, що у Джоконди параліч лицьового нерва. Один японський лікар абсолютно впевнений в тому, що у Мони Лізи був високий рівень холестерину.

       Якщо     дивитися
на знамените полотно подовгу, починаються чудеса: ледь помітна усмішка то з'являється, то зникає, то вона здається іронічною, то сумною ...
     Придивіться уважно до рук, яким Леонардо надавав велике значення і не раз переписував. Права кисть витончено виписана плавними лініями. М'яка, з милими ямочками і тонкими гнучкими пальцями торкається лівої. Ліва ж, грубувата, з підкресленими суглобами, ніби недописана, фундаментально спочиває на ручці крісла.
 Поставивши головний акцент на обличчі, Леонардо одночасно використав і руки як потужний 	засіб психо-логічної х-ки.
Тло картини «Мона Ліза»
     Чи помітили, що пейзаж за Моною Лізою закінчуючись
             з одного боку, ніби продовжується з іншого?
Кінець.Дякую за увагу!


Презентація на тему «Барокко» (варіант 2)


Презентація на тему «Конфлікти та шляхи їх подолання»


title: Презентація на тему «Поняття форми та принципи демократії. Вибори як інструмент демократії»

text:
Поняття форми та принципи демократії. Вибори як інструмент демократії
Ільчишин Андрій
Корягіна Владислава
Іскрик Антон
Демокра́тія  — політичний режим, за якого єдиним легітимним джерелом влади в державі визнається її народ. При цьому управління державою здійснюється народом, безпосередньо (пряма демократія), або опосередковано через обраних представників (представницька демократія).
Характерні ознаки демократії
народ — джерело влади;
поділ влади (законодавча, виконавча, судова);
правова держава;
права особистості закріплені законом і гарантовані;
громадянське суспільство;
демократичні вибори до органів державної влади;
політичний плюралізм;
конкурентна багатопартійна система;
легальна опозиція;
ЗМІ вільні від цензури;
дії армії і спецслужб регулюються й обмежені законом;
підтримання правопорядку — функції міліції та суду;
відсутність офіційної ідеології;
церква відокремлена від держави
Форми демократії

Пряма демократія
Представницька (репрезентативна) демократія.
Пряма демократія
У прямій демократії між волею народу і її втіленням у рішення немає опосередкованих ланок: народ сам бере участь в обговоренні і прийнятті рішень. У подібній формі демократія була реалізована в Афінському полісі, відомо, що народні збори, як правило, збиралися кожні дев'ять років для прийняття важливіших рішень. Подібний варіант самоуправління використовується і сьогодні в організаціях і невеликих територіальних спільнотах (містах, общинах) у формі зборів, у ході яких громадяни обговорюють проблеми управління, фінансування суспільних проектів, соціальних програм. Поширення подібної практики обмежується територіальним фактором і залежить від того, наскільки децентралізований процес прийняття рішень. Іншою формою прямої демократії є сам процес виборів, в ході яких здійснюється волевиявлення народу стосовно своїх представників в органи державної влади.
Законодавство багатьох країн передбачає: безпосередні форми участі громадян у законодавстві - референдум і ініціативні рухи.
Представницька демократія
У представницькій (репрезентативній) демократії воля народу виражається не прямо, а через інститут посередників, тому її ще називають делегованою демократією. Депутати, політичні лідери, отримавши "мандат довір'я" від народу через процедуру голосування, повинні втілити цю волю в законах і рішеннях, які приймаються. Між народними представниками і тими, кого вони виражають, встановлюються відносини, засновані на повноваженнях і відповідальності влади перед народом.
Функції демократії
Функції демократії — основні напрямки її впливу на суспільні відносини, метою яких є підвищення соціально-політичної активності громадян в управлінні суспільством і державою.
До числа найзагальніших функцій демократії можна віднести такі.
1. Організаційно-політичну — організація політичної влади на демократичних засадах. Вона містить у собі підфункцію самоорганізації народу (самоврядування) як джерело державної влади і виражається у наявності організаційних зв'язків між суб'єктами демократії: органами держави, державними організаціями, громадськими об'єднаннями, трудовими колективами.
2. Регулятивно-компромісну — забезпечення плюралізму діяльності суб'єктів демократії в цивілізованих рамках співробітництва і компромісу, концентрації і консолідації різних політичних сил навколо інтересів громадянського суспільства і держави. Правовим засобом забезпечення даної функції є врегульованість правових статусів суб'єктів демократії.
3. Суспільно-стимулюючу — забезпечення оптимального служіння держави суспільству, стимулювання, урахування і використання громадської думки і активності громадян (консультативних референдумів, наказів, листів, заяв тощо) при розробці та прийнятті державних рішень.
4.  Установчу — формування органів державної влади і органів місцевого самоврядування демократичним шляхом (конкурс, вибори).
5.  Контрольну — забезпечення діяльності органів держави в межах їх компетенції відповідно до вимог нормативно-правових актів; підконтрольність і підзвітність усіх ланок державного апарату (наприклад, контроль представницьких органів за виконавчими органами, звіт останніх перед першими).
6.  Охоронну — забезпечення державними органами безпеки честі і гідності кожної людини, охорони і захисту прав і свобод особи, меншості, форм власності, запобігання правопорушенням і припинення їх.
Принципи демократії
Демократія базується на ряді принципів: поділу влади, вибору основних органів державної влади, плюралізму, гласності, незалежного контролю, більшості, тощо.
Цінності демократії
Демократичні цінності –це те, заради чого демократію варто захищати, це уособлення її значущості і життєдайності, її привабливості для мільйонів людей, те, завдяки чому демократія здобуває нових прихильників в усьому світі. Основними є:громадянство і громадянськість,конституція і конституціоналізм, свобода совісті, свобода слова, людська гідність, моральна автономія, приватність особистого життя, громадська асоціація, соціальний порядок.
Вибори як інструмент демократії
Вибори — передбачена конституцією та законами форма прямого народовладдя, за якою шляхом голосування формуються представницькі органи державної влади та місцевого управління (самоврядування).
Громадяни держави, що мають право брати участь у виборах, є виборцями. Коло виборців, що збирається голосувати чи голосує за певну політичну партію на парламентських, президентських чи місцевих виборах, називається електоратом (лат. elector – виборець)
Громадяни беруть участь у виборах на основі виборчого права. Виборче право – це система нормативно-правових актів, що встановлюють та регулюють права виборців у формуванні виборних органів державної влади та місцевого управління.
Види виборчих систем
Розрізняють 3 види виборчих систем:
•мажоритарна
•мропорційна
•змішана
Мажоритарна система
Мажорита́рна ви́борча систе́ма — порядок визначення результатів голосування, коли обраним вважається кандидат, який одержав на виборах більшість (абсолютну чи відносну) голосів виборців.

Мажоритарні системи можуть бути:
а) відносної більшості (обраним вважається депутат, який отримав найбільшу кількість голосів виборців, що взяли участь у голосуванні, а у випадку рівності голосів питання вирішується шляхом жеребкування або проведенням повторних виборів (Україна та більшість інших країн світу);
б) абсолютної більшості (обраним вважається депутат, за якого проголосувало більше половини виборців, що прийшли на вибори, тобто 50 % + 1 голос. У разі, якщо жоден кандидат не набрав необхідної кількості голосів, організовуються повторні вибори, в яких беруть участь 2 кандидати, що набрали найбільшу кількість голосів (Франція, вибори Палати представників Австралії);
в) мажоритарна система кваліфікованої більшості (обраним вважається кандидат або список, який отримав певну кваліфіковану більшість голосів виборців, яка є більшою за абсолютну (2/3, ¾). Така система зустрічається дуже рідко через її низьку результативність.
Пропорційна система
Пропорційна виборча система— виборча система, при якій голосування за кандидатів проводиться за партійними списками. Розподіл мандатів між партіями здійснюється відповідно (пропорційно) до кількості голосів виборців, поданих за кожний партійний список.
За впливом виборців на розташування кандидатів у списку для голосування розрізняють пропорційні системи:

а) з жорсткими списками;

б) з преференціями;

в) з напівжорсткими списками;

г) система панаширування.
Змішана система
Змішана виборча система (Комбінована виборча система, Пропорційно-мажоритарна виборча система) — виборча система, за якої частина мандатів представницького органу (перважно половина) обирається за мажоритарною виборчою системою, а інша частина - за пропорційною виборчою системою.
Виборчими системами, що надають перевагу мажоритарному методу голосування при застосуванні й пропорційного голосування, є такі мішані системи:

а) Система з єдиним голосом, що не допускає його передачі. Суть її у тому, що в багатомандатному виборчому окрузі виборець голосує за одного кандидата, а не за список кандидатів від партії (Японія, Китай, інші держави);

б) Обмежене голосування передбачає обрання виборцями кількох кандидатів з одного бюлетеня, проте їх має бути менше, ніж кількість місць для заповнення;

в) Кумулятивне голосування. Суть його у тому, що виборець має стільки голосів, скільки мандатів у окрузі. Виборець може їх розподілити між усіма кандидатами, а може віддати свої голоси лише за одного з кандидатів.

Дякуємо за увагу


Презентація на тему «Моя улюблена книга» (варіант 1)


title: Презентація на тему «Числівник» (варіант 2)

text:
Числівник

Числівник - це самостійна частина мови, яка означає число, кількість і порядок предметів при лічбі.

Відповідає на питання:
   Скільки? Котрий? Котра? Котре? Котрі?
За значенням і граматичними ознаками поділяються на:
Кількісні
Скільки?
Означають число або кількість:
Один, сто, двісті сорок чотири,тисяча, сто шість.
Змінюються за відмінками.

Порядкові
Котрий? Котра? Котре? Котрі?
Означають порядок предметів при лічбі:
Перший, тридцять другий, мільйонний, одинадцята.
Змінюються за відмінками, числами, родами.

Цілі числа: вісім, сорок,шістнадцять,мільярд.

Дробові: дві цілих і чотири сьомих, одна друга.
УВАГА! Півтора, півтори, півтораста (не відмінюються)

Збірні: троє, шестеро,десятеро, ОБИДВА, ОБОЄ, ОБИДВІ.

Неозначено - кількісні: кільканадцять, кілька, багато, кількасот.

Кількісні поділяються на розряди:
Прості
Мають один корінь:
Два, п’ять, десятеро, сорок, сто
Складені
Утворені з 2-х і більше простих та складних числівників:
Сорок три, тридцять вісім, сто сімдесят три, сімсот шістдесят дві тисячі.
Складені числівники пишемо завжди окремо.
 Складні
Утворені поєднанням 2-х коренів:
П’ятдесят, шістдесят, вісімдесят, двісті, дев’яносто

Складні числівники пишемо завжди разом.

Числівники за будовою поділяються на:

Поєднання числівників з іменниками:
Ціле число
Один – узгоджується з іменником у роді, числі і відмінку.
2,3,4 + імен. Н.в. множини: два стільці, чотири хлопці.
5 і далі + імен. Р.в. множини: шість дерев, вісім дібров.
Якщо є суфікс – ин – у іменнику, то числівник + імен. Р.в. Однини: тридцять три селянина.

Дробові
Півтора, півтори + іменник Р.в. однини: півтора гектара,одна друга кілограма.
Півтораста + іменник Р.в. множини: півтораста гектарів.

Збірні
Можуть поєднуватися з іменниками:

Чоловічого роду(істоти): двое чоловіків, трое вчителів,
АЛЕ: два столи.  ( назви неістот чол. роду не поєднуються).

Жіночого роду: НЕ поєднуються.

Середнього роду(істоти, неістоти): четверо яблук, троє телят.

Спільний рід: шестеро листонош, четверо сиріт.

Множина: шестеро окулярів, семеро дверей.

Орфограми в числівниках:
 Не з числівниками завжди пишемо окремо: не один, не шостий, не десять.
У числівниках шістсот, шістнадцять, шістдесят не відбувається спрощення.
М’який знак і апостроф у числівниках: п’ять,дев’ять,п’ятсот, дев’ятсот. АЛЕ: ЧОТИРМА.
Числівники, які закінчуються на – сотий, - тисячний, - мільйонний, - мільярдний, пишемо разом: двохтисячний, шестимільйонний.

УВАГА! Не плутайте числівники з прикметниками: шестиповерховий, п’ятиденний.
Числівники на позначення часу
Запитуючи про час, слід казати: «котра година?», а не «скільки годин?».
Якщо треба приблизно назвати період між годинами, тоді перед порядковим числівником треба поставити прийменник НА: Він прийде на дванадцяту годину.
Якщо треба приблизно назвати час, вживають прийменник О(ОБ): я повернувся о чотирнадцятій.
Мовленнєві формули на позначення часу:
Прийменники НА, ПО вказують на час до половини години: десять хвилин на першу; десять хвилин по дванадцятій.
Прийменники НА, ДО вказують, що половина години: пів на дванадцяту; пів до дванадцятої.
Прийменники ДО, ЗА вказують, що перейшло за половину: за двадцять п’ять(хвилин) дванадцята; двадцять п’ять до дванадцятої.
Перевірка знань
2.  Кількісними  є всі числівники  в рядку:
А дванадцять, четвертий, тридцять шість
Б сімсот двадцять, сорок один, тринадцятий
В дві тисячі, вісімнадцятий, триста
Г сто другий, двісті вісім, чотирнадцять
Д двадцять, вісімсот сорок, дванадцять
3.  Кожен числівник рядка змінюється за родами, числами й відмінками:
А дванадцятий, тридцять четвертий, сім тисяч
Б одинадцятий, двадцять сьомий, десять
В тридцятий, вісімдесят один, семисотий
Г шістдесятий, сорок третій, сотий
Д трьохсотий, вісімнадцятий, тисяча двісті
4.  Установіть відповідність між числівниками та їх групами за значенням:
1 кількісні – цілі числа                     А двохсотий, третій, десятий
2  кількісні – дробові                       Б десятка, п`ятірка, двадцятка
3 кількісні – збірні                           В сорок, триста, дев`ять
4 порядкові                                       Г четверо, обоє, семеро
                                                             Д одна четверта, три четвертих, одна п`ята
5.  Правильно записано всі числівники в рядку:
А двомастами сорока, чотирмастами шістидесяти восьми
Б сімдесятьома сімома, тисячу дев`ятий
В семистам сімдесятьом чотирьом, двадцятивосьмитисячний
Г  чотиристами  тридцятьма, тисяча сорока шістьма
Д трьомастами сорок шістьма, тисячою
6.   Граматичний зв’язок НЕ порушено в рядку:
А перше лютого, півтора тижні
Б шість десятих гектарів, два з половиною місяці
В мільйонами гривень, сімдесят три хлопців
Г двом десятим відсотка, шістдесят чотири кілограми
Д з Першим вереснем, три лошат
7.  Усі числівники належать до складених у рядку:
А шістнадцять, вісімнадцятирічний,триста, вісімсот
Б сім восьмих, п`ятисотий, сімдесят, три чверті
В шістдесят, дев`ятсот,чотириста, сімнадцять
Г двадцять п`ять, три тисячі, сто один, двадцять два
Д одна друга, чотирнадцять, сімнадцятеро, вісімсот

8.  М`який знак пишеться в усіх  числівниках рядка:
А дев`ят…ома, шіст…десяти, сімдесят…ома
Б с…омастами, сім…десяти, тридцят… шіст…
В віс…момастами, двадцят…ма,  тр…ома
Г п`ят…десяти, дев`ят…ох, тринадцят…ма
Д чотир…ма, міл…йон, чотир...охсот
9.  Помилку у творенні числівникової форми допущено в рядку:
А чотирнадцятьом, на вісьмох, трьомстам, десятьох
Б вісьмома, шістдесяти, двомстам, дев`яноста
В сімомастами, дев`яноста, чотирма, шістнадцятьох
Г п`ятьмастами, вісімдесяти, шестисот, дев`ятьома
Д двома, одинадцяти, тринадцятьох, п`ятьмадесятьма
10.  Правильно узгоджено числівник з іменником у рядку:
А чотири вчителі
Б півтора роки
В п`ятеро жінок
Г двадцять два дня
Д три бригадира

11.  Усі слова  рядка є числівниками:
А чотири, четвірко, четвертак
Б п`ять, п`ятий, п`ятірка
В кільканадцять, багато,сто
Г сотий, одна сота, сотник
Д десятеро, десятий, десятка
12.  Збірні числівники складають рядок:
А шість, двадцятий, семеро, три десятих
Б двоє, дванадцятеро, восьмеро, тридцять троє
В тринадцятьох, шістдесяти, вісімнадцятьом, на трьох
Г другий, шостий, десятий, чотирнадцятий
Відповіді:
1 – Д
2 – Д
3 – Г
4 – 1)В 2)Д 3)Г 4)А
5 – В
6 – Г
7 – Г
8 – В
9 – Д
10 – А
11 – В
12 - Б

ДЯКУЮ ЗА УВАГУ!


title: Презентація на тему «Японський ландшафтний сад» (варіант 3)

text:
Японський ландшафтний сад
Японський сад - різновид саду ( приватного парку), принципи організації якого були розроблені в Японії в VIII - XVIII століттях .
Призначення японського ландшафтного саду полягає у створенні маленької моделі пейзажу. Перші два типи таких садів – райські та сухі – призначалися для глибоких роздумів відвідувача. Інші два різновиди -  ландшафтні та чайні сади – створюються для повільних прогулянок та споглядання природної краси.
Водойми
Острів на озері
Мости
Спеціально розміщене декоративне каміння
Незвичайні світлові ефекти
Переходи через струмки, викладені камінням
Прикладом райського саду є парк Моцудзі, в якому панує дух буддійського просвітлення. Невеликі острови та скелясті береги викладені камінням.
Сухі сади біля буддійських храмів є групами ретельно дібраних каменів.
Вони разом із гравієм створюють композицію для медитацій. Такий сад можна побачити при храмі Рьоандзі у Кіото.
У чайних садах до чайного будиночку веде маленька доріжка, яка ніби символізує перехід від реальності до таємничого світу чайних церемоній. Особливістю цих садів також є бамбукові огорожі. Вигляд ландшафтних садів змінюється з кожним кроком відвідувачів, відкриваючи нові перспективи.
Важливим є сад Санкей-ен, створений у 1906 році. На великій території площею 180 000 м2 розміщені 16 будівель з усієї Японії . Взимку у парку квітнуть сливи, навесні — традиційна для японців сакура, влітку — іриси, восени — хризантеми, які також є символічними для Японії.
Парк Ріцурін є одним із найгарніших у Японії, що створювався на фоні гори Сіун протягом понад ста років. Він включає багато водойм та павільйонів, де мешкають прекрасні білі чаплі.
 Особливою красою відзначається сад Синдзюку Гоен під час цвітіння сакури.
У садах вілли Катсура довкола великого ставка відтворені гори, моря, рисові плантації. Особливість цього парку становлять живі бамбукові огорожі.
Сад Коракуен витриманий у стилі «рухливого ландшафту», де кожний поворот відкриває для відвідувачів новий кут зору на ставок, струмок чи пагорб. У Коракуені вперше використані газони, не характерні для японських садів.
 У саду Мімурото є невеликий буддійський храм, висаджені десять тисяч кущів гортензій, двадцять тисяч азалій і тисяча кущів рододендрону.
Дякую за увагу!
І.Ігнатова 11-С


Презентація на тему «Петриківський розпис» (варіант 6)


Презентація на тему «Платон Воронько»


title: Презентація на тему «Стрес» (варіант 3)

text:
Стрес
Види стресу

Фізіологічний стрес пов'язаний з об'єктивними змінами умов життєдіяльності людини. Стресорами при цьому можуть бути мікроклімат, радіація, шум, вібрація, природні стихійні лиха (землетрус, паводок, виверження вулкану) та навіть затоплення вашої квартири сусідами. Психоемоційний стрес виникає з особистої позиції індивіда. Людина реагує на те, що її оточує згідно зі своєю інтерпретацією зовнішніх стимулів, яка залежить від особистих характеристик, соціального статусу, ролевої поведінки, віку, вихованості, життєвого досвіду. Скажімо, крадіжка гаманця, для одного стане стимулом бути уважнішим, сконцентрованим, більше попрацювати, щоб повернути втрачене. А іншого навпаки охопить апатія, відчуття своєї нікчемності та постійного невезіння. Повна відсутність стану стресу при впливі збуджуючих факторів означає смерть. Здатність організму до адаптації поступово втрачається.
Стадії стресу
Існує три стадії розвитку стресової ситуації

Г. Сельє довів, що в розвитку стресової реакції можна виділити три стадії:
Стадія тривожності — характеризується зменшенням розмірів вилочкової залози, селезінки, лімфатичних вузлів, що пов'язано з активацією глюкокортикоїдів.
Стадія резистентності — розвивається гіпертрофія кори наднирників зі стійким підвищенням секреції кортикостероїдів та адреналіну. Вони збільшують кількість циркулюючої крові, підвищують артеріальний тиск, підсилюється утворення печінкою глікогену. В цій стадії зазвичай підвищується стійкість та протидія організму до надзвичайних подразників. У людини на цій стадії активізується розумова та м'язова діяльність, мобілізується воля та бажання подолати незвичні обставини або надзвичайну ситуацію. Як що дія стресору на цій стадії припиняється або стає маленької сили, зміни, які він викликав, поступово нормалізуються.
Стадія виснаження. Однак, якщо вплив патогенного фактору не припиняється, він продовжує бути надто сильним і тривалим, розвивається стійке виснаження кори наднирників. Знову з'являються реакції тривожності. Ці процеси є не зворотними і закінчуються загибеллю організму (смертю).
Фізіологічні зміни в організмі у відповідь на дію стресорів

В процесі еволюції при зіткненні організму з труднощами, було доведено, що він виробляє такі основні типи реагування: активний — це боротьба; пасивний — це втеча; компромісний — це терпіння. Незалежно від того, який тип реагування вибере організм, перша реакція буде однотиповою — мобілізація функціональних можливостей для подолання надто високих потреб. Походження стресових факторів (стресорів) може бути різноманітним. Це фізичні, хімічні, теплові, соціальні, психічні чинники. Напруга, втома, біль, приниження, втрата крові, довготривала фізична або розумова робота, безсоння, раптовий успіх, проте, незалежно від того позитивні чинники діють чи негативні, відповідь організму буде однаковою. Стрес не завжди є результатом порушення. Будь-яка нормальна діяльність — гра в шахи, емоційні обійми, придбання цуценяти, можуть обумовити розвиток стану стресу, не надаючи організму шкоди.
Після впливу на організм стресового подразника активізується функція гіпофізу. Він починає в підвищеній кількості виділяти адренокортикотропний гормон, який в свою чергу стимулює діяльність кори наднирників. Ті ж починають виробляти більше гормонів, зокрема кортикостероїдів. Кортикостероїди стимулюють механізми, завдяки яким організм пристосовується (адаптується) до нових умов.

Захворювання, викликані стресом

До психоемоційних наслідків стресу можна віднести :
✐депресію,
✐«синдром хронічної втоми».Синдром хронічної втоми можна спостерігати чи не у кожної другої працюючої людини. Без належної корекції такого стану може початись депресія, яка в свою чергу є стресом для організму. ,
неврози, зокрема істерію та психостенію .
✐Істерія — результат слабкого типу нервової системи. Вона характеризується перевагою емоційнах реакцій, близьких до безумовних рефлексів. В такому стані людина плутає вигадане з дійсним, втрачає критичне відношення до свого оточення, стає дуже знервованою, образливою. Психостенія виявляється в недовірі до своїх здібностей, пам'яті, зниженні самооцінки, перебільшенні своїх вигаданих страждань. Ці прояви мають надто нав'язливий характер.
✐Стрес грає велику роль в етіології синдрому Скуміна, що проявляється у вигляді нав’язливих сумнівів у надійності імплантатів, невиправданим страхом їх поломки, стійким негативним відношенням до фізичних та психоемоційних навантажень, специфічним розладом сну, почуттям тривоги, розгубленості, депресивним фоном настрою.
Соматичні хвороби
В деяких випадках відповідна реакція організму на стрес може виявитись не адекватною умовам, які її викликали. Вона може бути сильнішою ніж треба, надто слабкою або спотвореною. І тоді ця реакція стає причиною наступних патологічних змін в організмі. Ці патологічні зміни Г. Сельє назвав «хворобами адаптації». Вирішальне значення мають не стільки сильні але рідкісні зворушення, скільки неприємності, які діють постійно день в день. Вони непомітно підточують сили людини та викликають хронічні патологічні процеси.
✐Ішемічна хвороба серця. Найбільш розповсюдженим розладом серцево-судинної системи, який виникає в результаті частого психоемоційного збудження є ішемічна хвороба серця та атеросклероз. В процесі дії стресора активізується гіпофіз, гіпоталамус, наднирники, виділяється адреналін. В результаті підвищується пульс, артеріальний тиск, дихання. В крові збільшується рівень жироподібних речовин — ліпідів. Якщо організм не витрачає їх за рахунок м'язових зусиль, жир відкладається на внутрішній поверхні стінки судин. Згодом там утворюється сполучна тканина, накопичується кальцій. На цих ділянках звужується просвіт судин, погіршується їх пружність, розвивається атеросклероз, а згодом і ішемічна хвороба.
✐Артеріальна гіпертензія або гіпертонічна хвороба виникає в результаті порушення тонусу судин, який регулюється нервовою системою. Якщо людина постійно стикається з ситуаціями при яких підвищується психоємоційне напруження, тонус судин весь час залишається високим, патологічним щодо повсякденних потреб організму. Це призводить до підвищення артеріального тиску.
✐Виразкова хвороба. Постійні розлади нервової системи грають певну роль, а в деяких випадках і провідну у виникненні захворювань шлунково-кишкового тракту, таких як гастрит та виразка шлунку і 12-ти палої кишки. В нормальних умовах шлунковий сік діє тільки на їжу, яка потрапляє у шлунок. Під час стресу, в результаті збудження нервової системи, шлунковий сік починає виділятись не залежно від того є у шлунку що перетравлювати чи нема. Він порушує цілісність (розїдає) слизову оболонку шлунка та 12-ти палої кишки. Коли це продовжується тривалий час, на ній виникають ерозії, а згодом і виразки.
✐Також слід сказати, що довготривалий стрес значно погіршує функції та можливості імунної системи. А при зниженні імунітету у людини частіше загострюються хронічні хвороби, важче перебігають запальні, бактеріальні, вірусні та інші захворювання.

Орієнтовний рефлекс
Кожному відомо відчуття, яке виникає при очікуванні нового незвичайного подразника. У людини загострюється слух, увага, напружуються м'язи. У фізіології така реакція називається орієнтовним рефлексом. Якщо подразник, який викликав орієнтовний рефлекс є шкідливим для організму, це може призвести до стресу. Прикладом може бути аварійна ситуація на дорозі. Водій концентрується, напружується, щоб уникнути аварії, але вона все ж таки трапляється. Внаслідок цього — стрес.
Якщо стресова ситуація вирішується позитивно, організм тренується, загострюється увага, воля. У енергійних та впевнених у собі людей будь-які труднощі викликають ентузіазм та з успіхом долаються. Навпаки, у людей зі слабкою волею життєві перешкоди руйнують орієнтовний рефлекс, що робить їх не рішучими та безпорадними.
Стан афекту
При дії надто сильного та довготривалого подразника на
нервову систему, процес збудження може охопити нервові
клітини головного мозку. В такому стані гальмівні рефлекси
не спрацьовують і людина повністю втрачає контроль над
своїми діями. Такий стан організму називається — стан
афекту. Багато кримінальних злочинів скоюється саме в
стані афекту.
Способи
боротьби
зі стресом

Більшість із нас уже настільки звикла до психічної і м'язової перенапруги, що сприймає її як природний стан, навіть не усвідомлюючи, наскільки це шкідливо. Стреси є невід'ємною частиною нашого життя, тому уникнути їх або обминути просто неможливо.

Важливо знати які події і у яких випадках є стресогенними саме для вас — це допоможе пом'якшити негативні наслідки. Також важливо навчитись виявляти у себе ознаки стресової напруги та переводити ці сигнали зі сфери почуттів (емоційної) у сферу розуму (раціональну) і тим самим ліквідувати небажаний стан.
Ознаки стресової напруги:
Неможливість зосередитись на будь-чому;
Занадто часті помилки в роботі;
Погіршення пам'яті;
Постійне відчуття втоми;
Дуже швидке мовлення;
Думки зникають;
Безпричинні болі у голові, спині, шлунку;
Робота не надає колишнього задоволення;
Втрата почуття гумору;
Різко зростає кількість викурених цигарок;
Пристрасть до алкогольних напоїв;
Постійне відчуття голоду або навпаки втрата апетиту.

Причини стресового напруження:
Набагато частіше вам доводиться робити не те, що б хотілося;
Вам постійно бракує часу — не встигаєте нічого зробити;
Ви постійно хочете спати;
Ви бачите надто багато кольорових снів, особливо коли дуже втомилися за день;
Ви дуже багато палите та/або споживаєте більше ніж звичайно алкогольних напоїв;
Вам майже нічого не подобається; 7) У вас постійні конфлікти, як дома, так і на роботі;
Відчуваєте незадоволеність життям і жити взагалі не хочеться;
З'являється комплекс неповноцінності;
Вам немає з ким поговорити про свою проблему, ніхто вас не розуміє;
Ви не відчуваєте поваги до себе.
У вас є якесь хронічне захворювання або постійно турбує біль;
Ви не задоволені своїм особистим та сексуальним життям.
Методи самодопомоги при стресі

Обов'язковим є налагодження режиму роботи та відпочинку. Відпочивати потрібно активно, займаючись улюбленою справою. Це може бути риболовля, туристичний похід, плавання, робота на дачній ділянці. Сон повинен тривати не менше восьми - дев'яти годин. Корисно дотримуватись певної дієти згідно з віком, статтю, наявними хворобами разом з тим з підвищеним вмістом вітамінів та мікроелементів. До специфічних методів можна віднести: Релаксацію — метод за допомогою якого можна частково або цілком позбутися фізичної та психічної напруги. Релаксація є дуже корисним методом, оскільки опанувати нею досить легко. Але є одна неодмінна умова — мотивація, тобто людина повинна чітко знати для чого їй це треба. Концентрація — передбачає виконання спеціальних вправ на зосередження, уваги. Ауторегуляція дихання — свідомо керуючи подихом, людина має можливість використовувати його для заспокоєння, зняття напруги, як м'язової, так і психічної. Аутогенне тренування — це вплив визначених розумових установок людини на зміну власних уявлень, переживань, відчуттів та інших психічних процесів, а також на стан окремих систем організму з конкретною метою. Тобто, іншими словами, аутогенне тренування це психофізіологічна саморегуляція без лікаря.

Професійна допомога

Професійну допомогу при стресі та його наслідках може надати психолог, психотерапевт, а у важких запущених випадках — психіатр. При необхідності лікар призначить антидипресанти, зоспокійливі препарати, снодійні, адаптогени, коректори імуної системи, ліки для покращення апетиту. Ефективними є гіпноз, фізіотерапевтичні процедури — гімнастика, ванни, електросон, фітотерапія.

Методи профілактики стресу
Спосіб життя — це повсякденне життя людини з раннього ранку до пізнього вечора, щотижня, щомісяця, щороку. Складовими частинами активного і релаксаційного способу життя є і початок трудового дня, і режим харчування, і рухова активність, і якість відпочинку, і взаємовідносини з навколишнім середовищем та людьми, що оточують, і реакція на стрес. Саме від людини залежить яким буде її спосіб життя — активним, продуктивним, здоровим або пасивним і безглуздим.

Відстоювання власних прав і потреб; встановлення низкостресових відносин взаємної поваги; ретельне відбирання друзів і зав'язування відновин, які є підбадьорливими і спокійними.
Участь у цікавій, вдячній роботі, яка приречена на справжню винагороду. Збереження стимулюючого робочого навантаження, де періоди перевантаження і криз врівноважуються періодами перепочинку.
Врівноваження небезпечних подій корисними цілями і позитивними подіями, до яких варто прагнути.
Збереження гарної фізичної форми, добре харчування, рідке вживання алкоголю і тютюну.
Витрачання енергії на види діяльності, які в цілому приносять почуття задоволення (робота, громадська діяльність, відпочинок, культурні заходи, сім'я, близькі друзі, при потребі, перебування на самоті).
Знаходження задоволення в простій діяльності — споглядання сходу сонця, розквітлих квітів, поверхні моря, приготування смачної страви, гра з дитиною.
Насолода повним і кипучим сексуальним життям, прямо висловлюючи свій «сексуальний апетит».
Насолода життям у цілому; можливість глузувати з себе; мати добре розвинуте почуття гумору.
Здатність виражати природні потреби, бажання і почуття без виправдання.
Ефективний розподіл часу, уникнення напружених ситуацій.
Взагалі можна виділити декілька основних методів профілактики стресу. Це релаксація та аутогенне тренування, надання першої допомоги при гострому стресі, аутоаналіз особистого стресу та протистресовий стиль життя, який в себе включає:
=)