title: Презентація на тему «Відомі англійські музеї»

text:
Відомі англійські музеї

Мистецтво — одна з форм суспільної свідомості; вид людської діяльності, що відображає дійсність у конкретно-чуттєвих образах, відповідно до певних естетичних ідеалів. У широкому сенсі мистецтвом називають досконале вміння в якійсь справі, галузі; майстерність.
Поняття «мистецтво»
просторові мистецтва  —  архітектура, скульптура, живопис, графіка, художня фотографія, декоративно-прикладне мистецтво та дизайн.
часові мистецтва — радіо, музика, література
просторово-часові — кіномистецтво, театр, танець, циркове мистецтво, відеогра тощо.

За способом втілення художнього образу розрізняють:
Живопис
Архітектура
Скульптура
Декоративно-прикладне мистецтво
Жанри мистецтва
 Авангардизм
 Академізм
 Ампір
 Архітектурні стилі
 Бароко
  Відродження
 Готика
Еклектизм
 Експресіонізм
  Імпресіонізм
 Класицизм
 Літературні напрямки
Маньєризм
 Модернізм
Музичні напрямки
 Палладіанство
Реалізм
Рококо
 Символізм
Сюрреалізм
 Фантастика
Футуризм
Течії мистецтва
Британський музей — головний музей Великобританії в Лондоні, один з найбільших музеїв у світі. Музей розташований на Great Russell Street, відвідування музею безкоштовне.
Британський музей
Британський музей заснований декретом Британського парламенту 1753 року. Музей офіційно відкрили1759 року. Початок колекції Британського музею поклала приватна особа — лікар сер Ганс Слоун. Усі колекції купувались не за державний кошт, а на доходи від національної лотереї. До 1836 року Британський музей не працював у вихідні та святкові дні, аби обмежити приток представників «низів» Лондона. В експозиції були представлені, головним чином, манускрипти, книги, монети та медалі. В суворій атмосфері музею вирізнялись такі експонати, як єгипетська мумія, заспиртована голова грифа, свиня-циклоп, а також один з двох рогів, що виросли на голові деякої Мері Девіс.

Історія музею
Читальний зал Британського музею
Музей мадам Тюссо - музей воскових фігур у лондонському районі Мерілебон, який має філії в 10 містах (станом на 2010 рік) Амстердамі, Лас-Вегасі, Копенгагені, Нью-Йорку, Лос-Анджелесі, Гонконзі, Шанхаї, Вашингтоні, Відні та Берліні. Він був заснований скульптором Марією Тюссо.
Музей мадамТюссо
     Марія Тюссо (1761-1850) дівоче прізвище Гросхолтц, народилася в Страсбурзі, її мати працювала економкою у лікаря Філіпа Кертіса, який займався восковими моделями. Він навчив Марію Тюссо мистецтву по роботі з воском.
     У 1777 році Марія Тюссо створює свою першу воскову фігуру (Вольтер), а потім пішли Жан-Жак Руссо, Бенджамін Франклін. Після смерті в 1794 Філіпа Кертіса його колекція переходить до Марії Тюссо.
     Однією з центральних частин її музею був Кабінет жахів. Частина виставки включала жертв французької революції, фігури вбивць та інших злочинців.Згодом колекція поповнилася фігурами інших знаменитих людей, таких як адмірал Нельсон, Вальтер Скотт.
Мария Тюссо
Музей Вікторії й Альберта не тільки найбільший, але й найперший у світі музей декоративно-ужиткового мистецтва. Заснований у 1852-му — на наступний рік після того, як у Лондоні пройшла перша «Всесвітня виставка виробів промисловості всіх націй». Музей названо на честь тодішньої королеви Великої Британії та її чоловіка, принца Альберта. Пихата звичка аристократів зватися лише за іменами переслідувала мету затвердження своєї широкої відомості тоді і на майбутнє і виявлена в назві музею, що не відповідає характеру музейної збірки. Правляча династія ніякого відношення до створення предметів ужиткового мистецтва не мала. Вцілому колекція музею містить 2 233 293 об'єкти (станом на 31 березня 2012 року)
Музей Вікторії та Альберта
Музей дитинства – є філією Музею Вікторії та Альберта — всесвітньо відомого британського музею декоративно-ужиткового мистецтва. Музейна колекція, яку складають дитячі іграшки та ігри, ляльковий одяг, меблі, інші, пов'язані з дитинством речі, охоплює період від XVI століття і до наших часів. Музей веде активну просвітницьку діяльність, щомісяця приймає близько 30 тисяч відвідувачів.Окрім того, це пам'ятка архітектури, яка охороняється законом.
Музей дитинства у Лондоні
Фонд Музею дитинства охоплює період від XVI століття і до наших часів, налічуючи понад 100 тис. об'єктів, серед яких, окрім іграшок, також представлені предмети догляду за дітьми, одяг, матеріали для навчання, лялькові театри. В архівних колекціях музею зібрано документацію з британської історії виробництва та дизайну іграшок, освіти і дитинства в цілому: каталоги, рекламні брошури, технічні креслення, фотографії та плівки, листи, газетні вирізки, шкільні звіти.
Музей має два поверхи, експонати розміщуються у чотирьох галереях, кожну з яких поділено на секції.

Фонди та експозиція
     Вже при вході на територію музею порцеляни Коулпорт, вражає його неперевершена архітектура. Тут все виконано традиційно у Вікторіанському стилі. Історія створення цього музею йде корінням у 19 століття. Створений він був Джоном Роузом на території колись працюючої фабрики.
     Колекція порцелянових чашок, зібрана в цьому музеї, наочно демонструє еволюцію зміни форм чашок, від початкового його виду, до вже сучасного звичного нам.
     Цікавим фактом залишається те, що навіть для людей не зрячих, висять спеціальні таблички з описом експонатів. Що дозволяє навіть сліпому людині відчути всю красу порцелянових шедеврів. Можливо, після відвідування цього музею, саме у незрячої людини виникнуть образи нових порцелянових шедеврів майбутнього.
Музей фарфору Коулпорт
     Відвідати цей чудо музей зобов`язаний кожний цінитель цих ароматних рідин, тут дійсно є на що подивитися. Засновник цієї пишноти, спадкоємець династії Чайних королів - Эдвард Брамах. Йому не тільки вдалося заснувати музей на місці, де коли-те проводилося розвантаження цього товару, але й зберегти столітню традицію.
     Музей розділений на чотири відділи: два з них присвячені чаю й каві, третій відділ магазин з тематичними товарами, четвертий – кафе, де можна покуштувати напій з закускою.
     Кожний експонат музею постачений інформаційною табличкою з описом різних фактів, також є можливість переглянути фільми про вирощування й збір цих рослин     Розподіл експозицій виконане по країнах, і супроводжується супутніми предметами. Тут є все: самовари, чайна баба, писаний сервіз із австрійського порцеляни, веджвудска порцеляна, чашки з держалками вусів, метровий самовар, обробні машини й навіть столітні впакування. Ніхто не залишиться розчарованим.
Музей чаю та кави
Музей здатний уразити уяву навіть спокушеного мандрівника. Ця справжня кам`яновугільна шахта в Блайневоні, віднесена до категорії Національних музеїв, має всі принадності підземного миру.
Від спуску в цю вугільну шахту, що перебуває на майже стометровій глибині, одержуєш величезне потрясіння, справжній стрес. Шахта випробування навіть для досвідчених водолазів, екіпірованих по повній програмі. Вага стандартного встаткування, видаваного відвідувачам музею близько п`яти кілограм. Деякі ж хлопці цілком обходився звичайним респіратором і шахтарською каскою з ліхтариком. Запам`ятати на фото ці щасливі моменти під землею трохи проблематично, однак у пам`яті всі відмінно фіксується: картини важкий будня уельских шахтарів, серед яких була навіть дітвора.
Відвідавши Музей кам`яного вугілля в Блайневоні, по-особливому сприймаєш земну поверхня й сонячне світло. До речі, у якості гіда тут виступає самий справжній шахтар, який з особливим артистизмом повідає про історію місцевої вугільної промисловості, розповість парочку своєрідних анекдотів і забавних історій зі свого життя.
Музей кам’яного вугілля
     Поштовий музей Бата – знаходиться в місті Бате, Сомерсет, Англія.
     Музей заснований в 1979 році Одрі і Гарольдом Суінделламі на цокольному поверсі свого будинку. У 1984 році музей переїхав у будівлю по вулиці Броуд-стріт. На цьому місці з 1822 по 1854 рік перебував поштамт Бата. Саме в цьому будинку 2 травня 1840 було відправлено перший зафіксований лист з «Чорним пенні». Фондом «Англійська спадщина» будівлі присвоєно статус пам'ятника історії II категорії.

Поштовий музей Бата
Логотип музею
Поштові скриньки вікторіанської епохи
Британський музей гольфу знаходиться навпроти тренувальної бази Королівського Старовинного гольф-клубу в Сент-Андрус, Шотландія.
У музеї, який відкрився в 1990 році, зберігаються документи про історію гольфа від середньовічних часів до наших днів; як чоловічих, так і жіночих ігор; як британських, так і міжнародних; як професійних, так і аматорських чемпіонатів. В експозиції представлено історичне спорядження, документи про історію Королівського Старовинного гольф-клубу, а також зведення правил і термінології гри.
Британський музей гольфу має доступ до величезного архіву фільм. Багато що з цього можна побачити тільки в музеї. Починаючи з найбільш ранніх збережених кадрів матчу з гольфу, знятих в 1898 році, і відео з Відкритого Чемпіонату 1914 року, відвідувачі можуть дивитися на своїх улюблених гравців у дії, аналізувати їх манеру гри і знову пережити найяскравіші моменти в історії гольфу.
Музей відкритий для відвідувачів сім днів на тиждень протягом року.
Британський музей гольфу
Йоркширський музей був заснований в 1830 році йоркширським філософським товариством. Спочатку в ньому зберігалися його геологічна і археологічна колекції. Будівля для нього було побудовано відомим архітектором Вільямом Вілкінсом в грецькому класичному стилі (неогрек), воно входить до числа архітектурних пам'яток, що охороняються державою і розташоване посередині Музейного саду, що містить пам'ятники, що відносяться до епохи Середньовіччя. Музей містить чотири збірки експонатів з історії та археології, біології і палеонтології, геології та астрономії. Директор музею - Мері Кершоу.
Починаючи з 2002 року Йоркширський музей, поряд з музеєм Йоркського замку, Йоркській картинною галереєю і Музейним садом управляється Йоркським музейним трестом.
Йоркширський музей
     Королівський павільйон  — палац, колишня приморська резиденція британських королів у курортному місті Брайтон на півдні Англії, що в теперішній час використовується як музей; пам'ятка архітектури 1810-х років будівництва в східному стилі.
     Під час Другої світової війни в палаці розміщувався військовий шпиталь.
     У 1980-х роках Королівський павільйон знову пережив реставраційні роботи. І в теперішній час у Павільйоні діє музей, а з особливих подій, як то весілля селебритіс або інші урочистості, зали палацу здаються в оренду.

Королівський павільйон
Принц, майбутній король Георг IV, уперше відвідав брайтонський курорт у 1783 році, а від 1786 року зупинявся там у орендованому будинку — як для поліпшення здоров'я за порадами лікарів, так і з особистими цілями — для зустрічей з коханкою Мері-Енн Фітцгерберт. Вже на самому кінці XVIII — на початку XIX ст.ст. на землях, викуплених королем, архітектори Генрі Холланд і Вільям Порден побудували перший Павільйон.
У 1815—22 британський архітектор Джон Неш цілком перебудував цей перший Павільйон, надавши йому обрисів розкішного східного палацу.
Після смерті Георга IV у 1830 році Павільйон використовував король Вільгельм IV. Його наступниця, королева Вікторія, відвідала Брайтон лише одного разу, а в 1845році взагалі наказала позбавитись «непотрібного» палацу. Відтак, у 1849 році Королівський Павільйон було викуплено містом Брайтоном.
Історія музею
Манчестерський музей (англ. The Manchester Museum) - музей археології, природознавства та антропології в складі Манчестерського університету; один з найбільших університетських музеїв Великобританії. Створений у 1867 році на основі музейного зібрання Манчестерського суспільства природознавства. Музейний фонд станом на 2010 рік - близько 6 000 експонатів.
Манчестерский музей
Музей Пітт-Ріверса - музей Оксфордського університету, присвячений етнографії та археології.
У 1884 р. дослідник Огастес Пітт-Ріверс підніс Оксфордському університету свою колекцію зброї та інших рідкісних дрібничок, яка налічувала не менше 22 000 експонатів. До початку XXI століття кількість експонатів в музеї перевалило за півмільйона. Умовою дару було створення в університеті кафедри антропології.
Музей займає східну прибудову Музею природної історії, яка була зведена в 1885-86 рр.. за проектом того ж архітектора, що курирував будівництво головної будівлі.
Музей Пітт-Ріверса
Музей сестер Бронте – міститься Товариством сестер Бронте в честь знаменитих письменниць - Шарлотти, Емілі і Енн Бронте. Розташований в Хауорте, Західний Йоркшир, районі Англії, де знаходяться вересові пустки. Музей популярний серед тих, хто намагається знайти джерело натхнення сестер, так як тут вони провели більшу частину життя і написали свої відомі романи.
У музеї зберігаються особисті речі сім'ї, в будинку збережена первозданна атмосфера тієї епохи, в кімнатах висять картини, що належать руці Бренуелла Бронте, а також малюнки сестер Бронте.
Музей сестер Бронте
Музей шотландського футболу - шотландський музей, присвячений місцевому футболу. Розташований на головному стадіоні країни - арені «Хемпден Парк» в місті Глазго. Контролюється Шотландською футбольною асоціацією.
Музей має 14 залів, в яких зібрані близько 2,5 тисяч експонатів . Найбільш цінними і примітними серед них є квиток на перший міжнародний матч між національними збірними Шотландії та Англії, датований 30 вересня 1872, і Кубок країни, виготовлений в 1873 році, який є найстарішим футбольним трофеєм у світі. Також привертає увагу відвідувачів музею так званий Кубок чемпіонату світу.
Два спеціальних залів Музею відведені під Зал слави шотландського футболу  і портрети членів Почесного списку місцевої національної збірної (гравців, що зіграли 50 і більше матчів) .
Музей шотландського футболу
Національний музей футболу - музей, створений для збереження і демонстрації низки важливих колекцій пам'ятних експонатів футболу. Він був заснований в 2001 році Кевіном Муром. Перше місце розташування музею знаходилося поряд з «Діпдейлом», Престон, Ланкашир. Це цікаво, оскільки «Діпдейл» є найстарішим у світі, безперервно використовуваним футбольним стадіоном. Президентом музею є володар Кубка світу сер Боббі Чарльтон.
Національний музей футболу
Титанік Белфаст - музей і пам'ятник морської спадщини Белфаста на місці колишньої верфі Харланд енд Вольф в районі Квартал Титаніка. Відкрито 1 квітня 2012
Він розповідає історії про нещасливий Титаніку, який затонув у своєму першому рейсі в 1912 році, і про його братів, кораблі Олімпік і Британіка. Будівля містить більше 12 тис. квадратних метрів площі, більшість з яких займають ряд галерей, а також приватні зали та комунальне господарство.
Титанік Белфаст
     Виставка Титанік Белфаста складається з дев'яти пояснюючих та інтерактивних галерей, що охоплюють такі теми:
економічний підйом Белфаста
верф
запуск
добудова
перший рейс
загибель
наслідки
міфи і легенди
Титанік на дні
Цікаві факти
Імперський військовий музей  - лондонський музей. У його колекцію входить військова техніка, зброя, речі воєнних років, публічна бібліотека, фотографічний архів і художня колекція, присвячені збройних конфліктів, починаючи з XX століття, особливо тим, у яких брали участь Сполучене Королівство, Британська імперія і Співдружність.
Імперський військовий музей
Музей Лондона - музей в Лондоні, присвячений його історії.
Музей був відкритий в 1976 році за ініціативою Лондонській міській корпорації. Він розмістився в Барбікані, поряд з Барбікан-центром  і руїнами Лондонській стіни , недалеко від собору Святого Павла. Частина експонатів була перевезена з Гілдхолла  і Кенсінгтонського палацу.
В даний час музей має значну колекцію предметів, що відносяться до історії Лондона від античності до XX століття. Головною його пам'яткою вважається карета лорд-мера Лондона. У музею є філія в Доклендс, присвячений історії лондонського порту. Вхід в установу вільний.
Музей Лондона
Музей природознавства — один з трьох великих музеїв на Ексхібішн роуд уПівденному Кенсінгтоні у Лондоні (інші два це Музей науки та Музей Вікторії та Альберта) та четвертий за відвідуваністю у Великій Британії. Головний вхід виходить на Кромвель Роад. Спонсором музею є Міністерство культури, медіа та спорту.
Музей природознавства у Лондоні
Музей Шерлока Холмса — лондонський будинок-музей легендарного Шерлока Холмса, літературного персонажа, створеного сером Артуром Конан-Дойлем.
Музей розташований на Бейкер-стріт, неподалік від станції Лондонського метро. Розташований музей в чотириповерховому будинку в вікторіанському стилі. Будинок побудовано в 1815 р. і є архітектурною пам'яткою.
Інтер'єр будинку відповідає описам, які зроблені Конан-Дойлем. Крім того, у музеї є предмети описані Конан-Дойлем, як ті, які використовував Шерлок Холмс — скрипка, армійський револьвер доктора Ватсона тощо.
Музей відкритий щоденно з 9:30 до 18:30

Музей Шерлока Холмса


Презентація на тему «Микола Лисенко» (варіант 3)


Презентація на тему «Унікальні документи Національного архівного фонду України»


title: Презентація на тему «Сектори національної економіки»

text:
Сектори національної економіки
Зовнішній сектор

Зовнішній сектор – сукупність економічних стосунків, що забезпечує взаємозв'язок національних економік та світового господарства.
Основні елементи

Зовнішня торгівля

Рух капіталу

Міграція трудових ресурсів

Обмін технологією
Зовнішня торгівля
Поділяється на експортну та імпортну
Рух капіталу
Однобічне переміщення за кордон певної вартості в товарній чи грошовій формі.
Міграція трудових ресурсів
                Включає два взаємопов'язані процеси:
1. еміграцію                     2. імміграцію
Обмін технологією
Міжнародний обмін, що включає торгівлю технологіями, машинами, патентами і т.д.


title: Презентація на тему «Юрій Липа»

text:
Юрій Липа(1900-1944)

   Народився Юрій Липа 7-го (за іншими даними 5-го) травня у Полтаві (інші дослідники вважають, що в Одесі) у сім’ї видатного українського діяча Івана Липи, одного із засновників "Братства Тарасівців" (першої самостійницької організації), держміністра УНР. 1917 року Юрій закінчує Одеську гімназію і вступає добровольцем у Курінь морської піхоти армії УНР. Та недовго 17-літній хлопець був вояком...

Провчившись рік в Одеському і рік у Кам’янецькому університетах, з осені 1920 року емігрував з родиною в Польщу. 1922-го вступає і 1929-го закінчує медичний факультет Познанського університету. Згодом закінчує Варшавську школу політичних наук, займається лікарською практикою у Варшаві. Разом з тим бере активну участь, як письменник у роботі "Літературно-Наукового Вістника", що виходив у Львові і редагувався Дмитром Донцовим. Але через особистий конфлікт із ним Липа припиняє роботу в ЛНВ.

Вже будучи 21-літнім юнаком, видає свою першу поетичну збірку "Світлість". Згодом стає одним із найяскравіших представників т.зв. "празької", "вістниківської" школи українських письменників-неоромантиків. 1931 р. виходить поетична збірка "Суворість", а 1938-го - "Вірую". Як прозаїк, Ю.Липа почав з роману "Козаки в Московії" (1931), який став таким популярним,що перевидається декілька раз. 1936-37рр. виходить збірка новел "Нотатник".
У доробку Липи знаходимо також і твори з фітотерапії (“Цілющі рослини в давній і сучасній медицині” (1937), “Ліки під ногами” (1943 р.)), і з критики ("Бій за українську літературу" (1936)).
Літературна група “Танк”

Л.Мосендз
Н.Лівицька-Холодна
О.Стефанович

Після окупації Польщі нацистською Німеччиною залишається у Варшаві. Та через численні утиски гітлерівської влади влітку 1943 року їде на малу батьківщину своєї дружини, м. Яворів на Львівщині, де стає активним учасником націоналістичного підпілля. Організовує курси підготовки повстанських медиків.. Крім того, Ю.Липа лікує знедолене, але нескорене просте українське населення. З літа 1944-го стає членом УГВР та інструкторм старшинської (за деякими даними підстаршинської) школи УПА.

УГВР( українська головна визвольна рада)
Юрій Липа у 1943 році

19 серпня 1944 року до будинку де жив Ю.Липа разом з родиною під’їхало двоє радянських офіцерів і двоє рядових. Вони попрохали, щоб “пан доктор” поїхав з ними і надав медичну допомогу. Бачачи розгубленість дружини Ю.Липи, її відчай, один з офіцерів промовив: “Даю вам честное слово советского офицера, что врач через два-три часа вернется”.

1944 року Юрія Липу забрав НКВД

21 серпня 1944 року Галина Захарясевич, дружина Юрія Липи знайшла тіло чоловіка, присипане штукатуркою з ранами на животі від автоматичних черг з численними ознаками катувань. “Яснозбройного Юрія” забрало НКВД і знищило. А в ніч з 31 жовтня на 1 листопада 1989 року був поставлений хрест і синьо-жовтий прапор.

Могила Юрія Липи

   Дякую за увагу !
Презентацію підготували учениці 11-В класуКузнецовської гімназіїТурик Дар’я та Коновал Катерина


Презентація на тему «5 найбільших бібліотек світу» (варіант 2)


title: Презентація на тему «Птахівництво» (варіант 2)

text:
Птахівництво
Зміст:
Що це таке?
Птахівництво на українських землях
Птахівництво в Україні
Використання
Малюнки

Що це таке?
Птахівни́цтво — галузь сільськогосподарського виробництва, основним завданням якої є розведення, вирощування, утримання, годівля птиці, застосування механізації, автоматизації, проведення ветеринарної профілактики з метою одержання продукції птахівництва. Птахівництво є найбільш скороспілою галуззю тваринництва, яка при порівняно незначних затратах праці й кормів дає за короткий час високоякісну продукцію (доросла птиця, молодняк птиці, інкубаційні та харчові яйця, продукти забою та переробки, пух та пір'я тощо),послід, що широко використовується не тільки в харчовій промисловості, а й у парфумерній, мікробіологічній промисловості та медицині.

Птахівництво розвинене в усіх регіонах. Розводять гусей, курей, індиків.
У сучасному птахівництві існують дві галузі : виробництво яєць і вирощування птахів на м’ясо.
На фабриці, що займається виробництвом яєць,самок утримують у приміщенні без вікон.  Змінюючи режими штучного освітлення , їм створюють «світлові дні» необхідної тривалості.

Курок утримують у спеціальних клітках,що полегшує збір яєць.
На фабриках з виробництва м’яса вирощують бойлерів. Так називають птахів. Що можуть за короткий час набрати велику масу тіла за рахунок нарощування м’язової тканини. У самок бройлерів,запліднених самцями, збирають яйця. З них після трьох тижнів витримування в інкубаторі вилуплюються курчата. Курчат бойлерів годують спеціальною харчовою сумішшю. Мине два місяці , і вони набудуть маси 1,5кг.

Птахівництво на українських землях
Птахівництво було здавна широко розвинене на всіх укр. землях, особливо в Галичині, на Правобережжі й на Кубані.Свійська птиця до колективізації давала добрі прибутки селянам, зокрема тому, що її легко було збувати, а тримати могло й найбідніше господарство. Перед першою світовою війною в Україні годували близько 70 млн, по війні до 50 млн свійських птахів. Хоч годівля була екстенсивна, проте продукти птахівництва — яйця, м'ясо та пір'я, були важливим продуктом вивозу, бо селяни їх мало споживали. Перед першою світовою війною з 9 українських губерній щороку за кордон вивозили близько 70 млн яєць, що становило майже половину вивозу з усієї Російської Імперії. З Галичини у 1929 — 30 pp. вивезено 30 000 т яєць.

Птахівництво в Україні
Птахівництво в Україні можна поділити на два умовних підрозділи. Перший – це промислове птахівництво (великі, середні та невеликі птахофабрики), інкубаторно-птахівничі підприємства, селянські та фермерські господарства і кількість їх досягає 330. Другий – це особисті підсобні господарства громадян.
Використання

Малюнки


title: Презентація на тему «Испанская культура»

text:
Испанская культура
Завершение реконкисты и объединение Кастилии и Арагона дали мощный толчок развитию испанской культуры. В XVI—XVII столетиях она пережила период расцвета, известный под названием «золотого века». В конце XV и первой половине XVI в. в Испании сделала большие успехи передовая мысль, проявившая себя не только в сфере художественного творчества, но и в публицистике и учёных трудах, проникнутых свободомыслием. Реакционная политика Филиппа II нанесла испанской культуре тяжёлый удар. Но реакция не смогла задушить творческих сил народа, которые проявили себя в конце XVI—первой половине XVII в. преимущественно в области литературы и искусства.
Реконки́ста
Реконки́ста (исп. и порт. — отвоевывание) — длительный процесс отвоевания христианами земель на Пиренейском полуострове, занятых мавританскими королевствами.
Реконкиста началась сразу же после завоевания Пиренейского полуострова арабами в первой половине 8 века и шла с переменным успехом, связанным с тем, что феодальные распри заставляли христианских государей бороться друг с другом и со своими вассалами и заключать временные союзы с исламскими властелинами.
Во время Крестовых походов борьба против мавров воспринималась как борьба за весь христианский мир. Рыцарские ордены, такие как тамплиеры, были созданы для борьбы с маврами, а Папы Римские призывали европейских рыцарей к борьбе на Пиренейском полуострове.
Закончилась реконкиста в 1492 году, когда Фердинанд II Арагонский и Изабелла I Кастильская изгнали последнего мавританского властителя с Пиренейского полуострова. Они объединили бо́льшую часть Испании под своей властью (Наварра была включена в состав Испании в 1512 году).
Мигель де Сервантес
Творчество величайшего испанского писателя Мигеля де Сервантеса Сааведра (1547—1616) — основоположника новой испанской литературы — возникло на почве синтеза всех достижений предшествующего её развития. Он поднял испанскую и вместе с тем мировую литературу на новую высоту. Но всё созданное им меркнет перед его гениальным произведением «Хитроумный идальго Дон-Кихот Ламанчский» (1605—1615 гг.).
Мигель де Сервантес
Молодость Сервантеса была овеяна авантюрным характером его времени. Он жил в Италии, участвовал в морском бою при Лепанто, попал в плен к алжирским пиратам. В течение пяти лет Сервантес предпринимал одну героическую попытку за другой, чтобы вырваться на свободу. Выкупленный из плена, он вернулся домой бедняком. Видя невозможность существовать литературным трудом, Сервантес вынужден был стать чиновником. Именно в этот период своей жизни он лицом к лицу столкнулся с прозаической реальной Испанией, со всем тем миром, который так блестяще изображён в его «Дон-Кихоте».

Всё созданное Сервантесоммеркнет перед его гениальным произведением «Хитроумный идальго Дон-Кихот Ламанчский» (1605—1615 гг.).
Испанский театр
Испания, подобно Англии и Франции, пережила в XVI — XVII вв. великий расцвет драмы и театра . В отличие от французской трагедии, опиравшейся на античные образцы, в Испании возникла национальная драма, вполне самобытная и народная. Драматические произведения создавались для публичных театров. Патриотически настроенные зрители желали видеть на сцене героические подвиги предков и злободневные события современности.
Лопе де Вега
Основоположником испанской национальной драмы был великий драматург Лопе Феликс де Вега Карпио (1562—1635). Солдат армии «Непобедимой армады», блестящий светский человек, известный писатель, Лопе де Вега в точение всей сьоей жизни оставался религиозным человеком, а под старость стал священником и даже членом «святейшей» инквизиции. В этой двойственности Лопе де Вега сказались характерные черты испапского Возрождения. Он выразил в своём творчестве гуманистические устремления этой замечательной эпохи, и вместе с тем Лопе де Вега, передовой человек своего времени, не мог порвать с традициями феодально-католической Испании. Ею общественная программа заключалась в стремлении примирить идеи гуманизма с патриархальными обычаями.
Лопе де Вега был художником редкой творческой плодовитости, он написал 1800 комедий и 400 одноактных аллегорических культовых пьес (до нас дошло около 500 произведений). Он писал также героические и шуточные поэмы, сонеты, романсы, новеллы и т. д. Как и Шекспир, Лопе де Вега не выдумывал сюжетов своих пьес. Он пользовался различными источниками — испанскими народными романсами и хрониками, итальянскими новеллами и книгами античных историков. Большую группу пьес Лопе де Вега составляют исторические драмы из жизни разных народов. У него есть и пьеса из русской истории — «Великий князь Московский», посвящённая событиям начала XVII в.
Архитектура
Большой высоты достигли в эту эпоху и пластические искусства. После длительного периода господства готики и расцвета мавританского зодчества в Испании XVI в, пробуждается интерес к архитектуре итальянского Ренессанса. Но, следуя его образцам, испанцы оригинально преобразуют формы итальянской архитектуры.
Ко второй половине XVI столетия относится деятельность гениального архитектора Хуана де Эрреры (1530—1597), создателя особого стиля «эрререск». Стиль этот принимает формы античного зодчества. И всё же величайшее создание Эрреры — знаменитый дворец Филиппа II Эскориал очень мало похож на традиционные формы классической архитектуры.
Творчество Хуана де Эрреры
 Монастырь – дворец Эскориал близ Мадрида
 Монастырь – дворец Эскориал близ Мадрида – яркое выражение собственного испанского стиля (архитектор Хуан Баутиста де Эррера)
Монастырь Эскориал

Купол базилики в Эскориале

Собор в Вальядолиде

Сеговийский мост в Мадриде

Архив Индий в Севилье

Антонио Гауди
В 1891 архитектор получает заказ на строительство нового собора Барселоны. Саграда Фамилиа  (храм "Святого Семейства").
Потрясающий собор Саграда Фамилиа которому Гауди отдал 40 лет!  Гауди нелепо погиб, не достроив этот собор.

Живопись эпохи Возрождения
Живопись
Живопись была второй после литературы сферой, в которой Испания создала ценности всемирно-исторического значения. Правда, испанское искусство не знает гармонических произведении в духе итальянской живописи XV—XVI вв. Уже во второй половине XVI в. испанская культура выдвинула художника поразительной оригинальности. Это — Домевико Теотокопули, выходец с острова Крит, известный под именем Эль Греко (1542—1614). Эль Греко долгое время жил в Италии, где многое воспринял у знаменитых мастеров венецианской школы Тициана и Тинторетто. Его искусство является одним из ответвлений итальянского маньеризма, оригинально развившимся на испанской почве. Картины Греко не имели успеха при дворе, он жил в Толедо, где нашел много почитателей своего таланта.
Выдающиеся испанские художники
1. Эль Греко ( 1541—1614);
2. Франсиско Сурбаран (1598—1664)
3. Хусепе де Рибера (1591—1652);
4. Диего Веласкес (1599—1660);
5. Мури́льо (1617-1682 );
6. Па́бло Пика́ссо (1881- 1973)
7. Сальвадо́р Дали́ (1904 —1989);

ЭЛЬ ГРЕКО
                                  «Апостолы Пётр и Павел»
                                                   1592г. Эрмитаж.

Доми́никос   Теотоко́пулос, более известный как Эль Гре́ко ( 1541—1614) — испанский художник. По происхождению — грек, уроженец острова Крит.

Эль Греко не имел последователей-современников, и его гений был заново открыт почти через 300 лет после его смерти — мастер занял почётное место в ряду важнейших представителей европейского маньеризма.

ЭЛЬ ГРЕКО
                                                    «Иоанн Богослов»
1595-1605 гг. Музей Прадо, Мадрид.

«Спаситель мира».
 Ок. 1600. Национальная галерея Шотландии, Великобритания

ФРАНСИСКО СУРБАРАН
                                                      Памятник Сурбарану в Севилье
                                                  Франсиско де Сурбаран (1598—
                                                  1664) испанский художник,
                                                       представитель севильской школы
                                                    живописи

Сурбаран «ХРИСТОС НА КРЕСТЕ»
Сурбаран
                                                       «ОТРОЧЕСТВО МАРИИ»
Франсиско Сурбаран
Настоящий расцвет испанская живопись переживает в XVII столетии. Среди испанских художников XVII в. следует назвать прежде всего Хосе Рибейру (1591— 1652). Примыкая к традициям итальянца Караваджо, он развивает их вполне оригинально и является одним из самых ярких национальных художников Испании. Основное место в его наследии занимают картины, изображающие казни христианских подвижников и святых. Мастерски лепит художник выступающие из мрака человеческие тела. Характерно, что Рибейра придает своим мученикам черты людей из народа. Мастером больших композиций на религиозные темы, соединяющих в одно целое молитвенный экстаз и довольно холодный реализм, был Франсиско Сурбаран (1598—1664).
Хосе де Рибера, Хусепе де Рибера (1591—1652)
— испанский живописец, рисовальщик и гравер, известный представитель барокко в живописи. Ученик Рибальты из Валенсии, он совершенствовал своё художественное мастерство в Италии под влиянием Караваджо.
Хусепе де Рибера
Кающаяся Магдалина 1645
Хусепе де Рибера
Апостол Андрей. 1630. Музей Прадо. Мадрид

Хусепе де Рибера
«Архимед»
Хусепе де Рибера
Святая Агнесса. 1641.
Картинная галерея. Дрезден

Диего Веласкес
Величайший испанский художник Диего де Сильва Веласкес (1599—1960) до конца жизни оставался придворным живописцем Филиппа IV. В отличие от других испанских художников Веласкес был далек от религиозной живописи, он писал жанровые картины и портреты.
Диего Веласкес. Автопортрет

Бартоломе́ Эсте́бан Мури́льо

(1617-1682 ) — знаменитый испанский живописец, глава севильской школы.
Бартоломе́ Эсте́бан Мури́льо(1617-1682 ) — знаменитый испанский живописец, глава севильской школы.
«Мальчик с собакой» (Эрмитаж)
Мури́льо
«Святой Исидор Севильский».
Диего Веласкес
«Портрет
Дона Хуан Матеоса»
Диего Веласкес
                                            «Портрет ФилиппаIV»
Диего Веласкес
«Менины»
Диего Веласкес«Портрет папы Иннокентия X»
Франсиско  Гойя
Франсиско Хосе де Гойя-и-Лусьентес
( 1746-1828) — испанский художник и гравёр, один из первых и наиболее ярких мастеров изобразительного искусства эпохи романтизма.
Франсиско  Гойя
Франсиско  Гойя.
«Махи на балконе»
Единственное полотно Гойи в российских музеях — портрет актрисы Антонии Сарате, преподнесённый Эрмитажу в 1972 году американским миллионером А. Хаммером. Предположительно, подделка
Франсиско  Гойя «Семья Карла IV»
Гойя. «Автопортрет»
Капричос Гойи

Капричос Гойи
Пабло Пикассо
Па́бло Дие́го Хосе́ Франси́ско де Па́ула Хуа́н Непомусе́но Мари́я де лос Реме́диос Сиприа́но де ла Санти́сима Тринида́д Мáртир Патри́сио Руи́с и Пика́ссо;( 1881 Испания — 8 апреля 1973 Франция) — испанский художник, скульптор, график, керамист и дизайнер.
Основоположник кубизма (совместно с Жоржем Браком и Хуаном Гис), в котором трёхплоскостное тело в оригинальной манере рисовалось как ряд совмещённых воедино плоскостей. Пикассо много работал как график, скульптор, керамист, и т. д. Вызвал к жизни массу подражателей и оказал исключительное влияние на развитие изобразительного искусства в XX веке. Согласно оценке Музея современного искусства (Нью-Йорк), Пикассо за свою жизнь создал около 20 тысяч работ.
Эксперты назвали Пикассо самым «дорогим» художником — в 2008 году объём только официальных продаж его работ составил 262 млн долл[4]. 4 мая 2010 года картина Пикассо «Обнажённая, зелёные листья и бюст», проданная на аукционе Кристис за 106 482 000 долларов, стала самым дорогим произведением искусства, когда-либо проданным в мире.
По результатам опроса 1,4 млн читателей, проведённого газетой The Times в 2009 году, Пикассо был признан лучшим художником среди живших за последние 100 лет. Его полотна стоят на первом месте по «популярности» среди похитителей.
«Арлекин»
Пабло Пикассо
Пабло Пикассо

Пикассо
«Девочка на шаре»
Сальвадор Дали
Сальвадо́р Дали́ (полное имя Сальвадор Доме́нек Фелип Жасинт Дали и Доме́нек, маркиз де Пуболь, 11 мая 1904 — 23 января 1989) — испанский живописец, график, скульптор, режиссёр, писатель. Один из самых известных представителей сюрреализма.
Сальвадор Дали, 1939г.
Сальвадор Дали в 1972 г.
Сальвадор Дали

Сальвадор Дали
"Предчувствие гражданской войны"


title: Презентація на тему «Фридерик Франсуа Шопен»

text:
Фридерик Франсуа Шопен

Савчук Ірина
Фридерик Франсуа Шопен

	Народився 22 лютого 1810, с.Желязова Воля, Мазовецьке воєводство, Польща —17 жовтня 1849, Париж, Франція) — найвидатніший польський композитор та піаніст.
Савчук Ірина
Юність

Вже дитиною Шопен проявив яскраві музичні здібності; у 7 років його почали учити грі на фортепіано, і в тому ж році був виданий складений ним маленький полонез соль мінор. Перші професійні уроки гри на фортепіано отримав від віолончеліста Войцеха Живного .
Незабаром Шопен став улюбленцем аристократичних салонів Варшави.
З 1823 по 1826 роки Шопен навчався у Варшавському ліцеї, де його батько був професором. Восени 1826 юний музикант почав вивчати музичну теорію, фігурний бас і композицію з Йозефом Ельснером  у Варшавській консерваторії. У 1831 він виїхав з Польщі до Відня, де провів значну частину життя.
Савчук Ірина
Кар'єра в Парижі

	Шопен вперше відвідав Відень на початку 1829, де давав концерт на фортепіано і отримав перші похвальні рецензії. Наступного року він повернувся до Варшави, де 17 березня у Національному Театрі дав прем'єру свого Концерту для фортепіано фа-мінор.
	1831-го року Шопен покидає Польщу і оселяється в Парижі. Там починає працювати над своїми першими скерцо і баладами, також починає перший зошит етюдів. Тоді ж у Шопена проявляється захворювання на туберкульоз, з яким композитор боротиметься все життя.
	Початок і середина 1830-х у Парижі були плідним часом композитора. Він завершив свої найвідоміші роботи і регулярно давав концерти, що мали шалені відгуки. До 1838 року Шопен став відомою людиною в Парижі.
Савчук Ірина
Шопен і Жорж Санд
У 1836 Шопен попрямував до Чехії побачитися з батьками. Восени у Парижі він познайомився з видатною жінкою — баронесою Дюдеван, яка придбала на той час широку літературну популярність під псевдонімом Жорж Санд.
Шопену було тоді 28 років, мадам Санд — 34. Їхній союз продовжувався вісім років.
Зимою 1838–1839 років, яка була прожита з Жорж Санд на Майорці , здоров'я композитора значно погіршилось. Поєднання поганої погоди з безладом в домашньому господарстві згубним чином подіяло на його зачеплені туберкульозом легені.

У 1847 відносини Шопена з Жорж Санд остаточно зіпсувалися в результаті втручання музиканта у відносини його подруги зі своїми дітьми від першого шлюбу. Ця обставина, разом з прогресуючою хворобою, сповнювала Шопена чорною меланхолією. Останній раз він виступив в Парижі 16 лютого 1848. Через вісім днів вибухнула революція, що повалила короля Луї Пилипа. Друзі композитора відвезли його до Англії, де, вже дуже хворий, він грав у королеви Вікторії і дав кілька концертів — останній з них відбувся 16 листопада 1848.

Савчук Ірина
Смерть і поховання
	Через тиждень він повернувся до Парижа. Не в змозі більше давати уроки, Шопен вимушений був прийняти щедру допомогу від своєї шотландської шанувальниці Джейн Стірлінг. Доглядати хворого приїхала з Польщі сестра композитора, Людвіка; не залишали його увагою і французькі друзі.
	Шопен помер в своїй паризькій квартирі на Вандомській площі
17 жовтня 1849. Відповідно до його бажання на відспівування в церкві св. Мадлен прозвучали фрагменти реквієму Моцарта.

Савчук Ірина
Творчість
Для фортепіано з оркестром
2 концерти — ор.13 мі-мінор (1830), ; ор. фа-мінор (1830)
Варіації на тему Là ci darem la mano op.2 (1827)
Andante spianato et Grande Polonaise brillante op. 22 (1830–34)
Fantaisie brillante на польські арії in A major (1828)
Rondo à la Krakowiak фа мажор op.14 (1828)
Для фортепіано соло
60 мазурок,
16 полонезів, (з них 9 опубліковано посмертно)
19 вальсів (з них 11 опубліковано посмертно)
19 ноктюрнів (один — опубліковано посмертно)
4 балади (ор.23, op.38, op.47, op.52)
4 скерцо (op.20, op.31, op.39, op.54)
3 сонати для фортепіано (op.4, op.35, op.58)
26 прелюдій (цикл з 24 прелюдій, op.28; op.45 та ля-бемоль мажор, опублікована посмертно)
27 етюдів (з них по 12 етюдів op.10 та op.25 та 3 етюди без зазначення опусу)
3 експромти та фантазія-експромт (опублікована посмертно)
Окремі твори — Фантазія, Баркарола, Тарантела, Болеро, Колискова
Інші твори для фортепіано (рондо, варіації, марши), кілька творів в 4 руки
Камерні ансамблі
Соната для фортепіано і віолончелі op.65
2 твори для віолончелі та фортепіано (крім Сонати), фортепіанне тріо

Савчук Ірина

	Творчість Шопена - це величезний світ незвичайної краси. Слухаючи його забуваєш про те, що слухаєш усього один інструмент - фортепіано. Перед тобою відкриваються безмежні простори, розкриваються вікна в невідомі далечини, повні таємниць і пригод. І дуже хочеться, щоб цей новий, знову відкритий світ, не залишав тебе вже ніколи.

Савчук Ірина
Дякую за увагу
Савчук Ірина


title: Презентація на тему «Richard Phillips Feynman»

text:
Richard Phillips Feynman
Alyona Bondar
11-A
American theoretical physicist who was probably the most brilliant, influential, and iconoclastic figure in his field in the post-World War II era.
Born in New York, Feynman was the descendant of Russian and Polish Jews who had immigrated to the United States late in the 19th century. He studied physics at the Massachusetts Institute of Technology.
He assisted in the development of the atomic bomb during World War II and became known to a wide public in the 1980s as a member of the Rogers Commission.
Feynman received the Nobel Prize in Physics in 1965. He was one of the first people to study quantum physics and he started a new branch of science, called quantum electrodynamics.
He died of cancer on the 15th of February in 1988 in Los Angeles, California.
During his lifetime, Feynman became one of the best-known scientists in the world. In a 1999 poll of 130 leading physicists worldwide by the British journal Physics World he was ranked as one of the ten greatest physicists of all time.
Richard Phillips Feynman
Alyona Bondar
11-A


title: Презентація на тему «Рок музика США»

text:
Рок музика США
Виконала
Учениця 11В класу
Куценко Віталія
Рок-музика (англ. Rock) — узагальнена назва низки напрямків популярної музики другої половини XX століття, що походять від рок-н-ролу та ритм-енд-блюзу. Термін Rock очевидно є скороченням від Rock'n'roll і дослівно перекладається як «хитати(ся); трясти(ся)». Також «роком» називають своєрідний спосіб життя деяких шанувальників рок-музики, що переріс у субкультуру.
Напрямки Авангардний метал, Альтернативний метал, Альтернативний рок, Анатолійський рок, Арт-рок, Баблгам-поп, Бароко-поп, Біг-біт, Блек-метал, Блюз-рок, Бритпоп,  Вікінг-метал, Вікінг-рок, Віолончельний рок, Гаражний рок, Глем-метал, Глем-рок, Грандж, Готичний метал, Готичний рок, Ґрайндкор, Ґрув-метал, Дарквейв, Дез-метал, Дезкор, Денс-рок, Джаз-рок, Дум-метал, Експериментальний рок, Екстремальний метал, Есід-рок, Електро-біг-біт, Електро-рок, Електроклеш, Емо, Індастріал-метал, Інді-поп, Інді-рок, Інструментальний рок, Кантрі-рок, Краст-панк, Краут-рок, Мат-рок, Мелодичний хардкор, Мелодійний дез-метал, Металкор, Неокласичний метал, Неопрогресивний рок, Нінтендокор, Нова хвиля, Нова хвиля британського важкого металу, Нойз-рок, Нью-рейв, Ню-метал, Паган-метал, Павер-метал, Панк-рок, Панк-фанк, Поп-панк, Поп-рок, Пост-грандж, Пост-метал, Пост-панк, Пост-рок, Пост-хардкор, Прогресивний метал, Прогресивний рок, Психоделічний рок, Рейв-метал, Реп-метал, Реп-рок, Репкор, Рок-н-рол, Рок проти комунізму, Рокабілі, Серф, Симфо-метал, Симфонічний рок, Синті-поп, Ска-панк, Скейт-панк, Скримо, Сладж-метал, Софт-рок, Спейс-рок,  Спід-метал, Стоунер-рок, Треш-метал, Фанк-метал, Фолк-метал, Фолк-панк, Фольк-рок, Хард-рок, Хардкор-панк, Хеві-метал, Холодна хвиля, Християнський рок, Шугейзинг.

Музичний фактор
Рок-музика зазвичай виконується рок-групою, що складається з вокаліста, гітариста (як правило, що грає на електрогітарі), бас-гітариста і барабанщика, іноді також клавішника. В окремих випадках може бути присутнім також саксофон, губна гармоніка, акордеон та інші інструменти.
Відмітні риси рок-музики — одноманітний ритм з сильним бек-бітом, що підтримується барабанами, та електрогітарою (часто — з ефектом дісторшн). Сольні епізоди також виконуються на електрогітарі. В гармонічному та мелодійному відношенні ранній рок-музиці в основному характерна блюзова гармонія, однак в пізніший період спостерігається значна різноманітність музичних рис. Характерною рисою рок-музики, також є її колективність — рок-музика часто є продуктом колективної творчості, а створення і виконання музики є нерозривним процесом.
Також необхідними вимогами для виконання рок-музики музиканти вважають віртуозну техніку, зіграність, вміння передати «драйв» (Drive), особливе вокальне мистецтво, майстерність імпровізації, володіння формою, наявність особливого «блюзового відчуття» (Blues Feeling).
Альтернативний рок
На початку 1980-их, як протилежний мейнстріму рок-сцени, відродився напрям, основу для якого в кінці 60-их створили Velvet Underground. Альтернативний рок 80-их — украй різноманітна музика, проте об'єднувала її противопоставленність популярній культурі і, відповідно, рідкісні появи на радіостанціях. Альтернативні групи, як правило, видавалися на дрібних «незалежних» лейблах. Збігаються з поняттям «Альтернативний рок» найменування коледж-рок і інді-рок; перше походить від популярності альт-рок груп в 80-их роках на невеликих радіостанціях при коледжах, друге підкреслює прихильність до незалежних лейблів. В кінці 80-их в Америці бурхливо розвивалася альтернативна сцена, яка, проте, повністю ігнорувалася мейнстрімовими радіостанціями і лейблами. Іноді американські групи ставали популярніші за кордоном, ніж у себе на батьківщині. Рідкісним виключенням стала група родом з Ірландії U2, що перейшла в кінці 80-х від пост-панка до патетичного поп-орієнтованого альтернативного року. Проте в андерграунді продовжували працювати Hüsker Dü, R.E.M., Meat Puppets. Починає відходити від хардкора до фолк-орієнтованого інді група Lemonheads. На основі тягучого гітарного саунда Sonic Youth, мелодики Hüsker Dü і психоделічного інді-року Meat Puppets в Сіетлі формується особливий піджанр грандж (перші представники — Mother Love Bone, Green River, Mudhoney). Схрещували психоделічний поп з звуком року Camper Van Beethoven, They Might Be Giants. Серйозний і спокійний панк-рок грали Fugazi. Одній з ключових груп американського альт-рока 80-их стали Pixies. У їх музиці химерним чином з'єдналися панк-рок, серф-рок, спейс-рок, пост-хардкор в стилі Hüsker Dü, своєрідна поп-мелодіка, панк-рокові енергетика і надрив, сюрреалістичні тексти і гітарні партії з впливом і серфу, і нойз-попу. Pixies стали однією з найважливіших гітарних груп 80-их, в їх впливі признавалися Nirvana і Radiohead.

«Green Day» — американський панк-рок поп-панк альтернативний рок гурт, заснований 1987 року. Склад: Біллі Джо Армстронг (вокал, гітара), Майк Дернт (бас гітара, вокал), Тре Кул (ударні, перкусії) і (з момента альбома ¡Uno!) Джейсон Уайт (гітара) Музику Green Day часто порівнюють із першими вейв-панк гуртами, такими як: Ramones, The Clash, Sex Pistols, The Jam і Buzzcocks. У більшості їх пісень присутні гітара-дисторшн, швидкі й скажені ударні і досить високий бас. Більшість їх пісень швидкі й тривають менше 4 хвилин.
Пост-хардкор — музичний жанр панк-музики, який розвинувся з хардкор-панку, який у свою чергу є відгалуженням більш широкого панк-рок руху. Як і пост-панк, пост-хардкор — термін для широкого кола гуртів, що прийшли з хардкор-панк сцени, і черпали натхнення з хардкор панку, але виражали себе зі значно більшим ступенем експресії.
Цей жанр є сумішшю хардкору, електронної музики, інді-року, емо та поп-панку.
Жанр сформувався в середині-кінці 1980-х років з появою релізів на Середньому Заході США.
My Chemical Romance — американський гурт, що грає альтернативний рок, пост-хардкор, Панк-рок, Поп-панк, Скрімо, заснований в 2001 році в Нью-Джерсі. До його складу входять: Джерард Уей (Gerard Way) (вокал), Майкі Уей (Mikey Way) (бас), Френк Айєро (Frank Iero) (гітара) і Рей Торо (Ray Toro) (гітара).
Black Veil Brides —Жанр	Металкор (з 2007) Глем-кор (з 2010) Пост-хардкор (2007–2009) американський рок-гурт, заснований у 2006 році у Голлівуді. До його складу входять вокаліст Енді Бірсак, бас-гітарист і бек-вокаліст Ешлі Пердю, соло-гітарист Джейк Піттс, другий гітарист і скрипаль, бек-вокаліст Джінкс і барабанщик Крістіан Кома.
Гранж
Аж до 1991 року гранж розвивався як андерграундне явище сіетлської сцени. Поворотним моментом в музиці 90-их став несподіваний гучний успіх альбому «Nevermind» грандж-групи Nirvana. Саме з цієї миті інді-музиці став відводитися час в американському теле- і радіоефірі, а лідер Nirvana Курт Кобейн був оголошений «голосом покоління». Музика Nirvana була квінтесенцією гранджа — тягучою, відчайдушною, депресивною, побудованою на похмурих рифах, сумішшю альтернативного року і панк-рока. В порівнянні з попередниками музика Nirvana, проте, стала куди мелодійнішою (вплив Hüsker Dü і The Pixies).
Услід за успіхом Nirvana в мейнстрім стали проникати і інші грандж-групи. В першу чергу це «велика четвірка» гранджа, в яку, разом з Nirvana, входили Pearl Jam, Alice in Chains і Soundgarden. Якщо музика Pearl Jam, яких вважають однією з найвпливовіших груп 90-их, також була гранджем з сильним впливом панку і своєрідною мелодикою, то Alice in Chains і Soundgarden грали трохи іншу форму цього напряму — монументальніший рок, на який зробив більший вплив не панк, а метал (зокрема, Black Sabbath).
Услід за першою хвилею гранджа з'явилися ряд послідовників: Stone Temple Pilots, Bush, Silverchair. До 1994 року широка популярність гранджа стала сходити нанівець, що було частково викликане самогубством Курта Кобейна. Проте вплив гранджа на рок-музику 1990-их значний.
Пост-гранж
Незабаром після спаду гранджа почав розвиватися піджанр пост-грандж, групами якого створювалося на гранджевій основі більш комерційне, легке звучання. Вплинули на становлення жанру як класики гранжа (зокрема Melvins), так і метал 70-их. Серед перших пост-грандж-груп — Third Eye Blind, The Goo Goo Dolls, Matchbox Twenty. Нерідко пост-грандж-групи створювали колишні учасники груп гранжа: Дейв Грол з Nirvana створив Foo Fighters, Кріс Корнелл з Soundgarden — Audioslave. Спорідненою пост-гранджу була впливова інді-група Smashing Pumpkins, в чиїй музиці є вплив і психоделії, і готичного року.

американський грандж-гурт 90-х років, один з піонерів напрямку грандж. Був сформований вокалістом/гітаристом Куртом Кобейном і басистом Крісом Новоселічем в Абердині, Вашингтон, у 1987 році. Гурт перепробував багато барабанщиків, найвидатніший — Дейв Грол, який приєднався до гурту в 1990 році.З першим синглом Smells Like Teen Spirit з другого альбому гурту Nevermind (1991) Nirvana увійшла в течію, відкривши широкому загалу новий субжанр альтернативного року під назвою грандж.
Класичний склад
Курт Кобейн — вокал, гітара (1987–1994) Кріс Новоселіч — бас-гітара (1987–1994) Дейв Грол — ударні, бек-вокал (1990–1994)
Пост-гранж
Незабаром після спаду гранджа почав розвиватися піджанр пост-грандж, групами якого створювалося на гранджевій основі більш комерційне, легке звучання. Вплинули на становлення жанру як класики гранжа (зокрема Melvins), так і метал 70-их. Серед перших пост-грандж-груп — Third Eye Blind, The Goo Goo Dolls, Matchbox Twenty. Нерідко пост-грандж-групи створювали колишні учасники груп гранжа: Дейв Грол з Nirvana створив Foo Fighters, Кріс Корнелл з Soundgarden — Audioslave. Спорідненою пост-гранджу була впливова інді-група Smashing Pumpkins, в чиїй музиці є вплив і психоделії, і готичного року.
The Pretty Reckless — Жанр	альтернативний рок, пост-грандж гурт з Нью-Йорку який очолює актриса, модель та співачка Тейлор Момсен.Спочатку гурт повинен був називатися The Reckless, але його змінили на The Pretty Reckless через проблеми з авторським правом на назву. Гурт був створений в жовтні 2008 року. До першого складу входили Джон Секоло, Метт Чиареллі і Нік Карбон. На початку 2009 року The Pretty Reckless випустили кілька демо-записів і виступали на розігріві у The Veronicas. 4 червня 2009 року Момсен вирішила розлучитися з членами гурту через розбіжність у музичних смаках і запросила нових музикантів.
СКЛАДАЄТЬСЯ: Тейлор Момсен — вокал, ритм-гітара
Бен Філіпс — гітара
Марк Деймон — бас-гітара
Джеймі Перкінс — ударні


title: Презентація на тему «Рекорди Гінеса рослин і тварин»

text:
Рекорди Гінеса рослин і тварин
Найбільший собака у світі
Німецький дог на прізвисько Зевс зі штату Мічиган потрапив до Книги рекордів Гіннесса як найбільша собака у світі. Трирічний пес досягає 1 метра 10 сантиметрів, а важить близько 70 кілограмів. Рекорд буде занесено в нове видання Книги рекордів, яке вийде в 2013 році. Щодня Зевс з’їдає 14-кілограмовий мішок сухого корму.
«Найчастіше в мене запитують – що це, собака або кінь?» – Каже господар пса Денис Дурлаг. За його словами, якщо собака наступає людям на ногу, це завдає їм сильний біль. Пес може самостійно дотягнутися до крана, щоб попити води.

Попередній рекорд був також встановлений німецьким догом. Гігантський Джорж – так звуть колишнього рекордсмена – був «зростом» 1 метр 8 сантиметрів. Таким чином, він всього на дюйм менше Зевса.
Дивовижна Вікторія регія
Пам’ятаєш, як в одному мультфільмі Дюймовочка втікала від нареченого-жаби, пливучи на листочку латаття? Чи не хотів би і Ти разом з нею з вітерцем прокататися річковими хвилями? Якщо так, то радій — мріїздійснюються! У річках Південної Америки росте дивовижна рослина Вікторія регія — найбільше латаття у світі. Воно може стати прекрасним водним транспортом для Тебе і Твоїх друзів.

Таке незвичайне ім’я водна лілія отримала в 1837 році на честь молодої англійської королеви Вікторії, яка того ж року зійшла на трон.

Важко повірити, проте латаття здатне витримувати вагу до 50 кілограмів. Діаметр може досягати 2-х метрів. Саме тому місцеві жителі іноді використовують його замість одномісного човна, щоб перебратися на інший берег річки.
Латаття вражаючих розмірів уперше відкрив німецький натураліст Едуард Пеллінг у 1832 році. Це сталося неподалік від місця, де річка Тефе зливається з красунею-Амазонкою.

Квітка Вікторії амазонської (це її друга назва) розпускається раз на рік і лише вночі, а рано вранці її пелюстки закриваються, і вона ховається під воду. Цвіте латаття протягом трьох днів, поступово змінюючи колір цвіту від ніжно-білого до рожевого або фіолетового. Потім квітка ховається під воду і більше на поверхню не виходить.
Зустріти цю незвичайну рослину можна лише на річці Амазонка в Бразилії та Болівії, а також у річках Гаяни (Південна Америка). Ніде в світі Вікторія амазонська більше не росте.
Латаття має надійний захист від травоїдних риб — зовнішня сторона його листя покрита великими, гострими шипами. Вікторія амазонська може прожити цілих 5 років. Її листя із загнутими краями нагадує блюдце, зайва вода з якого витікає через невеличкі отвори по боках. Місцеві називають рослину «апоною», що в перекладі означає «сковорідка для птахів». І справді, вони дуже схожі, чи не так?
За свої колосальні розміри Вікторія регія навіть до Книги рекордів Гіннеса потрапила як «найбільша квіткова рослина на Землі».
Гігантський короткомордий ведмідь
На сьогоднішній день полярний ведмідь є найбільшим ведмедем на Землі, його зріст складає більше двох метрів. Але це все ж істотно менше самого великого ведмедя, яким, за припущенням, є Південно-американський гігантський короткомордий ведмідь.
Вважається, що цей ведмідь, відомий як Arctodus, досягав ваги 1136 кг і зросту 3,5 м, що навіть більше, ніж на зображенні. Експерти кажуть, що він мешкав у Південній Америці від 2 мільйонів до років 500 тисяч тому. Ґрунтуючись на дослідженні скелета, знайденого у 1935 році в Аргентині, National Geographic заявляє, що немає нічого, що хоча б трохи нагадувало цього потужного хижака.
Гігантський водний скорпіон
Боїтеся жуків? Тоді це створіння може стати вашим нічним кошмаром. Нещодавно виявлений гігантський водний скорпіон, відомий як Jaekelopterus rhenaniae, міг досягати двох метрів у довжину. Він жив близько 400 мільйонів років тому. Експерти вважають, що гігантський скорпіон міг розвинутися до такої довжини в “еволюційній гонці озброєнь” з панцирними рибами. Деякі фахівці кажуть, що це давно вимерле створіння було прабатьком нинішніх сухопутних скорпіонів.
Дякуємо за увагу!!
Керівник:
        Тетяна Віталіївна
Готували:
        Макаренко Галина
        Гнатюк Людмила


Презентація на тему ««Тисяча журавлів» Ясунарі Кавабата»


title: Презентація на тему «Гранжеры»

text:
Nickelback
Nirvana


Презентація на тему «Історія Книги»


title: Презентація на тему «Кінематограф Франції» (варіант 2)

text:
Кінематограф Франції
Французький кінематограф
Французький кінематограф включає у себе твори кіно, створені французькою нацією, або її представниками закордоном. Франція — батьківщина кіно. Декілька ключових рухів кінематографу, таких як Нова хвиля, почалися саме в цій країні.
Кіноіндустрія Франції є однією з найсильніших та шанованих у світі та за популярністю поступається хіба що Голлівуду.
Заснування кінематографу
Народження кіно пов'язане із винайденням апарату, що дозволив відтворювати проекції об'єктів, що рухаються, і цей апарат був створений братами Луї та Огюстом Люм'єрами.
В минулому цей факт викликав хвилі заперечень багатьох істориків світу, наприклад у США винахідником кіно вважають Томаса Едісона, в Німеччині — Макса Складановського, у Британії — Уільяма Фріз-Гріна та Роберта Пола, в Росії над розв'язання цієї проблеми працювали Іван Акімов та Йосип Тимченко, у Чехії Пуркіне, у Франції — також Еміль Рейно, Етьєн-Жюль Марей, Жорж Демені та інші.
Кожен із них певною мірою сприяв винайденню кіноаппарата, але, усе ж таки, лише брати Люм'єр досягли остаточного та незаперечного успіху в передачі рухомого зображення.
Луї та Огюст Люм'єри
Перша експериментальна демонстрація кінофільму Люм'єр була проведена 22 березня 1895 року для «членів спільноти заохочення національної індустрії». В той день був продемонстрований фільм «Вихід робочих із фабрики Люм'єр».
На другій демонстрації для членів фотографічного конгресу 1 червня цього ж року були показані ще 7 фільмів, зокрема «Сніданок дитини» та «Политий поливальник». Як правило, це були сюжети із життя та побуту родини Люм'єр в хронікальній манері та знімались з однієї позиції, одним відрізком від самого початку та до кінця.
Брати Пате
Одне із перших кінопідприємств було створено братами Шарлем та Емілем Пате (фр. Pathé Frères). Спочатку вони продавали кінетоскопи Едісона, а отримавши відмову на закупівлю кіноапарата братів Люм'єр, почали самі працювати над створенням аналогічного апарату. З допомогою запрошеного механіка вони виготовили свою першу модель та у 1896 році отримали патент.
Як і більшість інших підприємців, Пате зробили все, щоб перетворити кінематограф у вигідну справу, а тому налагодили масове виробництво апаратури. Вже у 1897 році вони побудували у Венсані (передмістя Парижу) студію для зйомки, обробки та випуски фільмів, там же був цілий цех із виготовлення апаратури.
При вдосконаленні усіх наступних моделей Ш.Пате головну увагу приділяв стабільності кадру в процесі зйомки та проекції. Торговою маркою Пате став галльський півень.
Леон Гомон
Леон Гомон (фр. Léon Gaumont) випустив свій перший апарат під маркою «Хроно» у 1896 році та створив студію в Бьюті Шомон. Його торговою маркою стала маргаритка із ініціалами «Л. Г.».
Перші студії виглядали доволі примітивно, на подвір'ї ставились підмостки розміром 6 на 8 метрів, на них встановлювались декорації, а всі зйомки відбувались при денному освітленні.
Кінопідприємці почали шукати способи повернення інтересу до кінематографу за рахунок покращення якості фільмів та урізноманітнення сюжетів, але ключової фігурою на цьому кризовому етапі став Жорж Мельєс.

Жорж Мельєс
Жорж Мельєс (фр. Georges Méliès) займає особливу позицію в історії кінематографу, саме він перетворив винахід братів Люм'єр в інструмент для створення фантастичних видовищ. Він був першим Президентом французького кінематографічного синдикату, головою перших кінематографічних конгресів, а також ввів стандартну перфорацію на кінострічці.
Французький кінематограф напередодні Першої світової війни
орієнтація на смаки широкого кола глядачів
прихід нового покоління режисерів, на противагу першим самоучкам
захоплення та пошуку в області кольорового та звукового кіно (на цьому етапі ще не успішні)
пригодницькі романи, поліцейський роман
натуралістичний стиль у кіно — використання пейзажів для створення відповідної атмосфери, але повна відсутність соціальної тематики
Період Першої світової війни та повоєнні роки
В період Першої світової війни та повоєнні роки французький кінематограф не міг сперечатись із американським, що набував розквіту.
Невтішна ситуація була обумовлена переважно економічними обставинами — недостатнє фінансування, зруйновані або конфісковані приміщення кінотеатрів не були сприятливим середовищем для розвитку.
Виробництво кіно поступово зменшувалось та переміщалось закордон. Разом з тим популярність кіно росла серед усіх верств населення.
Період Другої світової війни та повоєнні роки
Сучасне обличчя французького кіно почало формуватись вже після Другої світової війни. На нього вплинули її наслідки, переосмислення окупації призвело до розвитку антифашизму та звернення до гуманізму. З 1946 щорічно (окрім 1948 та 1950) проводиться Міжнародний кінофестиваль у Каннах.
У 1976 започатковано премію «Сезар», що є аналогом американського «Оскару». В період 1940–1950 працюють видатні актори: Жерар Філіп, Бурвіль, Жан Маре, Марі Казерас, Луї де Фюнес, Серж Реджані та інші.
«Нова хвиля»
Передумовою виникнення такого явища як Нова хвиля був цілий комплекс обставин: невдалі для французького кіно показники кінопрокатів, результати Каннського кінофестивалю, прогрес у технічній сфері, що привів до створення надчутливої кіноплівки та портативної апаратури. Окрім того, поява нової хвилі пов'язана із спробами деяких кінокритиків втілити свою філософію у реальність кіноіндустрії через створення власних фільмів.
Нова хвиля французького кіно дарує світові кіно таких митців як Жан-Люк Годар, Клод Лелуш, Франсуа Трюффо, Клод Шаброль, Луї Маль. З'явилися всесвітньовідомі мюзикли Жака Демі «Шербурські парасольки» (1964) та «Дівчата з Рошфору» (1967)[4].
Сучасне французьке кіно
Сучасне французьке кіно — це витончене мистецтво, в котрому психологія та драматизм поєднуються з пікантністю та художньою красою зйомки. Сьогодні його стиль визначають режисери Люк Бессон, П'єр Жане, Франсуа Озон, Філіпп Гарель та актори Жан Рено, Одрі Тоту, Софі Марсо, Матьє Кассовітц, Крістіан Клав'є, Луї Гаррель.


title: Презентація на тему «Марія Примаченко»

text:
Марія Примаченко

Марія Оксентіївна Примаченко (30 грудня 1908 — 18 серпня 1997) — українська народна художниця, представниця «народного примітиву» («наївного мистецтва»); лауреат Національної премії України імені Т. Г. Шевченка.
Марія Оксентіївна є однією з найвідоміших українських художниць. Вона - заслужений діяч мистецтв УРСР з 1970, народна художниця України.
2009 рік — за рішенням ЮНЕСКО — визнано роком Марії Примаченко.

Талант Примаченко відкрила киянка Тетяна Флору. 1936 року Марію Oвксентіївну запрошують до експериментальних майстерень при Київському музеї українського мистецтва.
Її творчість стає різноманітнішою — Марія малює, вишиває, захоплюється керамікою.
Яким Герасименко, визнаний майстер української кераміки, охоче передавав Примаченко виготовлені ним різних форм вироби, а Примаченко розписувала їх рудими лисичками, страшними звірами, крокуючими по стеблах полуниць блакитними мавпами і неповторними зеленими крокодилами, вкритими квіточками.

Твори Примаченко свідчать про те, що за ними стоїть велика, різноманітна школа народного мистецтва, багатовікова культура народу. Процес її творчості являє собою феномен дивовижного сплаву конкретного мислення, інтуїції, фантазії і, нарешті, підсвідомого. Нерідко та чи інша композиція народжується уві сні, а потім, вранці або вдень, малюється на папері.

За типологією роботи Примаченко можна умовно поділити на сюжетні (фігурні), знакові, ритміко-орнаментальні. У середині 1960-х років на виставках її творчість була представлена переважно квітково-пташиними композиціями.

У 1967 року вона виконала цілий ряд побутових сценок. Особливий розквіт її сюжетної творчості припадає на початок 1970-х років: «Весілля», «Роман і Оксана», «Сватання» та інші.

Композиції з квітів — декоративні і монументальні, вони нагадують стінопис. У них неповторний ритмічний лад, що тримається саме у цьому кольорі, саме у цьому розмірі.
У композиціях Примаченко відчувається поетичне перетворення побутової теми, її вознесіння у світ краси, мрії. Їхня реалістичність, життєвість проявляється у правді настрою.
Правда настрою зберігається і у фантастичних композиціях Примаченко. Народна фантастика втілювала певні етичні категорії, глибоку філософію життєствердження. Ця філософія і стає провідною у фантастичних композиціях Примаченко.
У творчості Марії Примаченко загалом узгоджуються тематично-сюжетні й орнаментально-декоративні композиції. Загальнолюдська тема боротьби добра і зла наскрізь проходить крізь її мистецтво. Тема радості буття поєднується з темою смутку, та добро у неї завжди перемагає.

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Фріки»

text:
Фріки
Виконала учениця 42 групи Кириченко Поліна
Фріки (від англ. Freak-дивак, божевільний ) - молодіжна субкультура, яка відмовляється від загальноприйнятих норм , намагаючись привернути до себе увагу своїм  зовнішнім виглядом.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Американський психолог Абрахам Маслоу і його піраміда потреб»

text:
Американський психолог Абрахам Маслоу і його піраміда потреб.
«Піраміда Маслоу» - неофіційна назва теорії мотивації, розробленої в 1950-ті роки ХХ століття видатним американським психологом Абрахамом Маслоу Харольдом.
 В основі теорії мотивації (піраміди) Маслоу лежить теза про те, що поведінка людини детермінована низкою базових потреб, які можна вибудувати у визначеній ієрархії. З точки зору Маслоу, ці потреби є універсальними, тобто об'єднують усіх людей незалежно від кольору шкіри, національності, стилю життя, звичок, манери триматися й інших зовнішніх проявів.
Абрахам Маслоу визнавав, що люди мають безліч різних потреб, але вважав, що ці потреби можна розділити на п'ять основних категорій
Фізіологічні: голод, спрага, статевий потяг і т. д.Екзистенційні: безпека існування, комфорт, сталість умов життя.Соціальні: соціальні зв'язки, спілкування, прихильність, турбота про інше і увагу до себе, спільна діяльність.Престижні: самоповагу, повагу з боку інших, визнання, досягнення успіху і високої оцінки, службове зростання.Духовні: знання, самоактуалізація, самовираження, самоідентифікація.
1. Фізіологічні потреби
 Найбільш істотні, найбільш потужні з усіх потреб. Людина, що живе в крайній нужді, обділений усіма радощами життя, згідно теорії мотивації Маслоу, буде спричинене, насамперед, потребами фізіологічного рівня. Якщо людині немає чого їсти і якщо при цьому йому не вистачає любові і поваги, у першу чергу він буде прагнути вгамувати свій фізичний, а не емоційний голод. На думку Маслоу, якщо в організмі домінують фізіологічні позиви, то всі інші потреби можуть навіть не відчуватися людиною. Бажання писати вірші, придбати автомобіль, інтерес до рідної історії, пристрасть до жовтих черевиках - на фоні фізіологічних потреб всі ці інтереси і бажання яких блякнуть, або зникають зовсім, тому людину, яка відчуває смертельний голод, не зацікавить нічого, крім їжі.
2. Потреба в безпеці
Після задоволення фізіологічних потреб їх місце в мотиваційній життя індивідуума займають потреби, які в загальному вигляді можна об'єднати в категорію безпеки (потреба в стабільності, захист, свободу від страху, тривоги і хаосу, в порядку, законі, обмеженнях). Згідно теорії мотивації Маслоу, ці бажання також можуть домінувати в організмі і узурпувати право на організацію людської поведінки. Як зазначає Маслоу, потреба в безпеці здорового і щасливого представника нашої культури, як правило, задоволена. В нормальному суспільстві, у здорових людей потреба в безпеці проявляється тільки в м'яких формах, наприклад, у вигляді бажання влаштуватися на роботу в компанію, яка надає своїм працівникам соціальні гарантії і т.п.В самому загальному вигляді потреба в безпеці і стабільності виявляє себе і в консервативному поведінці (більшість людей схильні віддавати перевагу знайомим і звичним речам). У свою чергу, як вказує Маслоу, несподівано виникла загроза хаосу у більшості людей викликає регрес мотивації з вищих її рівнів до рівня безпеки. Природною і передбачуваною реакцією суспільства на такі ситуації бувають заклики навести порядок, причому будь-якою ціною, навіть ціною диктатури і насильства.
3. Потреба в приналежності і любові
 Після того, як потреби фізіологічного рівня і потреби рівня безпеки задоволені, згідно теорії мотивації Маслоу, актуалізується потреба в любові, прихильності, приналежності. Людина як ніколи гостро починає відчувати нестачу друзів, відсутність коханого, дружини або дітей, жадає теплих, дружніх відносин. Йому потрібна соціальна група, яка забезпечила б його такими відносинами. Саме ця мета стає найбільш значущою і найважливішою для людини. Стрімкий розвиток у сучасному світі різноманітних груп особистісного зростання, а також клубів за інтересами, на думку Маслоу, якоюсь мірою продиктовано нагальної жагою спілкування, потребою в близькості, в приналежності, прагненням подолати почуття самотності. Неможливість задовольнити потребу в любові і приналежності, з точки зору Маслоу, як правило, призводить до дезадаптації, а часом і до більш серйозної патології.
4. Потреба у визнанні
Кожна людина, на думку Маслоу, (за рідкісними винятками, пов'язаними з патологією), постійно потребує визнання, в стійкій і, як правило, високій оцінці власних достоїнств. Кожному з нас необхідні як повага оточуючих нас людей, так і можливість поважати самого себе. Потреби цього рівня Маслоу розділив на два класи. У перший клас входять бажання і прагнення, пов'язані з поняттям «досягнення». Людині необхідно відчуття власної могутності, адекватності, компетентності, йому потрібно почуття впевненості, незалежності і свободи. У другий клас потреб автор включив потреба в репутації або в престижі, тобто в завоюванні статусу, уваги, визнання, слави. Задоволення всіх цих потреб, згідно теорії мотивації Маслоу, породжує у індивідуума почуття впевненості в собі, власної значущості і сили. Незадоволена потреба, навпаки, викликає почуття приниженості, слабкості, безпорадності, які, у свою чергу, служать ґрунтом для зневіри, запускають компенсаторні і невротичні механізми.
5. Потреба в самоактуалізації (самореалізації)
     Навіть у тому випадку, якщо всі перелічені вище потреби задоволені, на думку Маслоу, людина незабаром знову відчує незадоволеність - тому, що він займається не тим, до чого схильний. Якщо людина хоче жити в мирі з собою, він зобов'язаний бути тим, ким він може бути. Цю потребу Маслоу назвав потребою в самоактуалізації. У розумінні Маслоу самоактуалізація - це прагнення людини до самовоплощению, до актуалізації закладених у ньому потенцій. Це прагнення можна назвати прагненням до ідіосинкразії, до ідентичності. Це найвища потреба людини, згідно ієрархії потреб Маслоу. Як правило, людина починає відчувати потреба в самоактуалізації тільки після того, як задовольнить потреби всіх нижчих рівнів.
Існує також більш детальна класифікація. У системі виділяється сім основних рівнів (пріоритетів):
(нижчий) Фізіологічні потреби: голод, спрага, статевий потяг і т. д.
Потреба у безпеці: почуття впевненості, позбавлення від страху і невдач.
Потреба в приналежності і любові.
Потреба в повазі: досягнення успіху, схвалення, визнання.
Пізнавальні потреби: знати, вміти, досліджувати.
Естетичні потреби: гармонія, порядок, краса.(вищий) Потреба в самоактуалізації: реалізація своїх цілей, здібностей, розвиток власної особистості.
У своїх більш пізніх роботах, виданих у 1960-70-і роки, Маслоу відносить потребу в самоактуалізації не до базових потреб, а до більш високої категорії потреб, які він описав як «потреби (особистісного) зростання» (їх також називають «ціннісними» або «бытийными потребами», або «метапотребностями»). У цей список увійшли також потребу в розумінні й пізнанні (когнітивна потреба) і потребу у прекрасному (естетична потреба), які раніше згадувалися поза основною ієрархії, а також потреба у грі.
По мірі задоволення низлежащих потреб, все більш актуальними стають потреби більш високого рівня, але це зовсім не означає, що місце попередньої потреби займає нова, тільки коли колишня задоволено повністю. Також потреби не перебувають у нерозривному послідовності і не мають фіксованих положень, як це показано на схемі. Така закономірність має місце як найбільш стійка, але у різних людей взаємне розташування потреб може змінюватись.
 Маслоу зазначає, що ієрархія потреб зовсім не так стабільна, як це може здатися на перший погляд. Базові потреби більшості людей, в загальному вигляді, підпорядковуються описаному порядку, але зустрічаються і виключення. У деяких людей, наприклад, потреба в самоствердженні проявляє себе як більш важлива, ніж потреба в любові. Це найпоширеніший випадок реверсії. .
А чи була піраміда
Образ піраміди, широко поширений у всьому світі для ілюстрації теорії мотивації Маслоу, насправді є далеко не безперечним. !!!Сам Маслоу в своїх роботах про піраміді не згадує (ні фізично, ні в образотворчій формі)!!!Навпаки, у працях Маслоу зустрічається інший візуальний образ - спіраль (Маслоу так пише про перехід індивіда до потреб більш високого рівня: «мотиваційна спіраль починає новий виток»). Образ спіралі, безсумнівно, краще відображає основні постулати теорії мотивації Маслоу: динамічність, розвиток, плавне перетікання» одного рівня в інший (на противагу статичності і суворої ієрархічності піраміди).
За цвагу!


Презентація на тему «Проект удосконалення власного мовлення»


Презентація на тему «Никко Паганини 1782 - 1840»


title: Презентація на тему «Валерий Яковлевич Брюсов» (варіант 1)

text:
Валерий Яковлевич Брюсов
Мой разум! Ты стенами строгими
Мне все пределы заградил.
 Напрасно разными дорогами
 Стремлюсь я, до упадка сил.

 Мои безумные видения Законам подчиняешь ты,
 И в темных безднах исступления
Проводишь прочные мосты.

1900 г.

Мой разум! Ты стенами строгими Мне все пределы заградил. Напрасно разными дорогами Стремлюсь я, до упадка сил. Мои безумные видения Законам подчиняешь ты, И в темных безднах исступления Проводишь прочные мосты.
Мой разум! Ты стенами строгими Мне все пределы заградил. Напрасно разными дорогами Стремлюсь я, до упадка сил. Мои безумные видения Законам подчиняешь ты, И в темных безднах исступления Проводишь прочные мосты.
Детство
Валерий Яковлевич Брюсов родился 1 (13 н.с.) декабря 1873 года в Москве, в купеческой семье среднего достатка.
Будущий мэтр символизма был внуком поэта-баснописца А. Я. Бакулина, издавшего в 1840-х гг. сборник «Басни провинциала»
Родители мало занимались воспитанием Валерия, и мальчик был предоставлен самому себе. Большое внимание в семье Брюсовых уделялось «принципам материализма и атеизма».
Зато об идеях Дарвина и принципах материализма я узнал раньше, чем научился умножать», — вспоминал Брюсов).
Среди «друзей» его ранних лет были как литература по естествознанию, так и «французские бульварные романы», книги Жюль Верна  и Майн Рида и научные статьи.
Образование
Будущий поэт получил хорошее образование. Он учился в двух московских гимназиях:
- Гимназия Ф.И.Креймана
- Частная гимназия Л. И. Поливановой, именно этот педагог оказалал большое влияние на поэта.
Высшее образование получал на историко-филологическом факультете Московского университета.

Вхождение в литературу. «Декадентство» 1890-х
Уже в 13 лет Брюсов связывал своё будущее с поэзией. Самые ранние известные стихотворные опыты Брюсова относятся к 1881 году; несколько позднее появились его первые (довольно неискусные) рассказы.
 В пору обучения в гимназии Креймана Брюсов сочинял стихи, занимался изданием рукописного журнала.

В конце 1892 молодой Брюсов знакомится с поэзией французского символизма - Верлена, Рэмбо, Маларме, - оказавшей большое влияние на его дальнейшее творчество.
Первый сборник исключительно брюсовских стихов — это «Chefs d’oeuvre» («Шедевры»); нападки печати вызвало уже само название сборника, не соответствовавшее, по мнению критики, содержанию сборника (самовлюблённость была характерна для Брюсова
Принцип «искусство для искусства», отрешённость от «внешнего мира», характерные для всей лирики Брюсова, отразились уже в стихотворениях сборника «Chefs d’oeuvre». Тут он «одинокий мечтатель», холодный и равнодушный к людям.
Тень несозданных созданийКолыхается во снеСловно лопасти латанийНа эмалевой стене.Фиолетовые рукиНа эмалевой стенеПолусонно чертят звукиВ звонкозвучной тишине…
Иногда его желание оторваться от мира доходит до тем самоубийства, «последних стихов». При этом Брюсов беспрестанно ищет новые формы стиха, создаёт экзотические рифмы, необычные образы.
Лидер символизма
Организаторская роль Брюсова в русском символизме и вообще в русском модернизме очень значительна. Возглавляемые им «Весы» стали самым тщательным по отбору материала и авторитетным модернистским журналом (противостоящим эклектичным и не имевшим чёткой программы «Перевалу» и «Золотому Руну»).
 Брюсов оказал влияние советами и критикой на творчество очень многих младших поэтов, почти все они проходят через этап тех или иных «подражаний Брюсову».
Он пользовался большим авторитетом и среди акмеистов (Николай Гумилёв, Зенкевич, Мандельштам), и футуристов (Пастернак и др.).
Война
В годы первой мировой войны отправившись на фронт от одной из самых распространенных газет “Русские ведомости”, Брюсов публикует большое число корреспонденций и статей, посвященных военным вопросам.
Лжепатриотический угар быстро проходит, война все больше предстает Брюсову в своем отвратительном обличии.
У него возникают острокритические стихи (“Орел двуглавый”, “Многое можно продать..” и др.), которые , естественно, остаются тогда ненапечатанными. Как свидетельствует вдова писателя И.М Брюсова, в мае 1915 года он “окончательно возвратился глубоко разочарованный войной, не имея уже ни малейшего желания видеть поле сражения”.
Стихи разных лет
Великое вблизи неуловимо,
Лишь издали торжественно оно,
 Мы все проходим пред великим мимо
И видим лишь случайное звено.____________________
***
Есть что-то позорное в мощи природы,
Немая вражда к лучам красоты:
Над миром скал проносятся годы,
Но вечен только мир мечты.
 Пускай же грозит океан неизменный,
Пусть гордо спят ледяные хребты:
Настанет день конца для вселенной,
И вечен только мир мечты.
9 октября 1924 года Брюсов скончался в своей московской квартире от крупозного воспаления лёгких. Поэт был похоронен на столичном Новодевичьем кладбище.


title: Презентація на тему «TU Wien»

text:
About TU Wien
Our mission is “technology for people”. Through our research we “develop scientific excellence”, through our teaching we “enhance comprehensive competence”.
TU Wien has eight faculties lead by deans: Architecture and Planning, Chemistry, Civil Engineering, computer Sciences, Electrical Engineering and Information Technology, Mathematics and Geoinformation, Mechanical and Industrial Engineering, and Physics. The University is led by the Rector and four Vice Rectors (responsible for Research, Academic Affairs, Finance as well as Human Resources and Gender). The Senate has 26 members. The University Council, consisting of seven members, acts as a supervisory board.

Studies
The TU Wien places great emphasis on the inclusion of students in research programmes (researchbased teaching), considering this an important criterion encouraging new generations of scientists. The TU Wien offers a broad range of studies from "A" like Architecture to "T" like Technical Physics. Also Doctoral Programmes and Secondary School Teacher Accreditation are offered.
Research
Development work in almost all areas of technology is encouraged, first, by the interaction between basicresearch and the different fields of engineering sciences at the TU Wien itself, and, secondly, within the framework of cooperative projects with other universities, research institutes and business sector partners. The TU Wien has sharpened itsresearch profile by defining competence fields and setting up interdisciplinary collaboration centres, and here clearer outlines will be developed.
Alumnae and Alumni
Among TU Wien’s most known alumni are Christian Doppler (Doppler effect), Joseph Loschmidt (Loschmidt constant), architect Otto Wagner, Chemistry Nobel Prize laureate Richard Zsigmondy, Viktor Kaplan (Kaplan turbine), Alexander Meissner (feedback loop for oscillatory circuits), computer pioneer Heinz Zemanek (“Mailüfterl”), Gottfried Ungerböck (Trellis code modulation), as well as composers Josef and Johann Strauß, author Fritz von Herzmanovsky-Orlando and the founder of the anthroposophical movement, Rudolf Steiner.
Sucessful alumnae and alumni of these days are Franz Viehböck (Austria’s 1st astronaut), Wolfgang Anzengruber (Chairman of the Managing Board Verbund), Susanna Zapreva (CEO Wienstrom GmbH), Theresia Vogel-Lahner (Climate and Energy Fund of the Austrian Government) and Ingeborg Hochmair-Desoyer (Cochlea implant).

Arts & Culture
The TU Wien is situated in the very heart of Vienna, in the pulsating cultural centre of town. Within easy walking distance are the Opera House, the art nouveau Secession building, the Musikverein, home of the Vienna Philharmonic, from which the New Year’s Concert is annually broadcast around the globe, and the splendid baroque Karlskirche (Church of St. Charles). The TU Wien features its own two orchestras, Vienna’s oldest ball (TU-Ball) and a public debate series (TU Forum).
Vienna’s oldest ball (TU-Ball)
Service providers
The main task of the service units is to efficiently support research and teaching as well as provision of services to the exterior. Apart from the IT Services and the library there are specific services for research, such as a microscopy centre (USTEM), a low temperature unit and a clean room laboratory. Teaching will be supported by the Department for Studies and Examinations and the Teaching Support Center. The offers of the Continuing Education Center, Research and Transfer Support and the Public Relations Office are orientated overwhelmingly to the exterior. Services are also offered for internationalisation as well as for our alumnae and alumni.
Employees
The Vienna University of Technology is also dedicated to training apprentices. Extensive implementation of job planning and review meetings and an adequate training and further education offer should help to optimally promote the employees. It is also a great challenge to ensure equal chances for both genders.
In an expert organisation the employees are the crucial “capital”. Correspondingly personnel recruitment and development are very significant for success. Numerous awards show the quality of the scientists.   Also the demands on “general personnel” have risen with autonomy.
Cooperation
The Vienna University of Technology is very successful when applying for competitively given public funding as well as in the implementation of research projects with employers from economics and / or public authorities (third party funds). Numerous collaborations have also been institutionalised in various forms.  In this way, the TU Wien is involved in numerous competence centres, networks, projects and Christian  Doppler laboratories and has a large share in the Priority Research programmes of the Austrian Science Fund (FWF).
International
International cooperations in research and teaching are an essential part of university activities in a global knowledge society. Successful participation in international programmes, networking in transnational communities as well as the strategic emphasis of
university partnerships support alumni and alumnae and researchers of the Vienna University of Technology to successfully gain international positions.
History
TU Vienna looks back on a long tradition at the leading edge of scientific research and education: Founded in 1815 as k.k. Polytechnisches Institut (Imperial and Royal Polytechnical Institute), it was divided into 5 faculties in 1865. One year later the first freely elected rector was inaugurated.
In 1872 its name changed to Technische Hochschule (College of Technology), and in 1902 the first doctorates were awarded. The institution has borne its current name – Technische Universität Wien (Vienna University of Technology) – since 1975. In 2004 TU Vienna reached full autonomy through the University Act 2002.

The main building at the Karlsplatz (1825)


title: Презентація на тему «Палацово парковий комплекс м.Батурин»

text:
Палацово парковий комплекс м.Батурин.Палац гетьмана Кирила Розумовського
Підготувала учениця 10 класу Руденко Альона
Палац К. Г. Розумовського. Великий палацово-парковий комплекс споруджено у 1799-1803 рр. на замовлення К. Г. Розумовського на околиці Батурина за проектом архітектора Ч. Камерона. Зберігся головний корпус палацу, побудований у стилі класицизму, прямокутний у плані, з виступами-напівротондами на бічних фасадах. Єдиний в Україні зразок “кубічної”, центричної композиції палацу.
Прекрасний нещодавно відреставрований палац останнього українського гетьмана Кирила Розумовського дивує своїм багатим убранством та вишуканим стилем…
Місто Батурин граф Кирило Розумовський отримав у подарунок від імператриці Єлизавети Петрівни у 1750 році. За задумом, Батурин мав стати столичним містечком з власним університетом. У 1754 році заради реалізації величних задумів до міста запросили італійця Антоніо Рінальді, що зажив великого авторитету на будівництві палацу Казерта поблизу Неаполя.

Ансамбль складався з палацу, двох флігелів та парку пейзажного типу. Палац будували у 1799–1803 рр. Ця триповерхова будівля — рідкісний в Україні зразок палладіанства. Палац триповерховий. Один фасад прикрашено лоджією, другий-балконом. Бічні фасади мають напівротонди, що значно збагатили силуети палацу. В інтер'єри напівротонди відкриваються овальними залами. Відновлені наново і зруйновані колись флігелі парадного двору, адже зберігли креслення ансамблю.
 Однак після смерті графа будівництво припинили. Син Кирила, Андрій Розумовський проживав у Відні. Замість нього тут залишався управитель. Саме він, за однією з версій, підпалив палац, щоб приховати сліди своїх крадіжок.
Занепад тривав більше сторіччя. У другій половині ХХ століття було здійснено кілька спроб реставрації цього палацу, але її так і не вдалося завершити. В 2002 році Кабінетом Міністрів України була ухвалена комплексна програма відбудови пам’яток заповідника «Гетьманська столиця», яка була успішно реалізовано протягом останніх п’яти років.

У серпні 2009 року було закінчено масштабну відбудову цієї пам'ятки архітектури, зокрема, відбудовано палацовий комплекс та повністю оновлено експозиції. Під час реставрації будівлі інтер’єрну частину відтворювали за аналогами робіт Камерона в Павловську і Царському селі.
Наразі палац налічує 55 кімнат. Значну частину нинішньої картинної колекції Батурин отримав у подарунок від Львівської галереї. Тут постають портрети майже всіх українських гетьманів: Вишневецький, Хмельницький, Дорошенко, Конашевич-Сагайдачний, Многогрішний, Брюховецький та інші.


title: Презентація на тему «Березовський Максим Созонтович» (варіант 2)

text:
Березовський Максим Созонтович
                                      (1745-1777рр.)

Максим Березовський увійшов у музичну історію України як один із перших композиторів-класиків із європейським ім'ям.
Максим Созонтович Березовський народився 27 жовтня 1745 року у Глухові, в козацькій родині. Початкову музичну освіту скоріше всього отримав у Глухівській музичній школі, котра славилася співочими традиціями. Учні школи вивчали нотну грамоту, спів, гру на цимбалах та бандурі. У школі мали змогу навчатись як малолітні, так і дорослі учні.
Продовжив свою музичну освіту Березовський у Києво-Могилянській академії. Тут з'являються його перші духовні твори - канти.Маючи чудовий голос (бас), Березовський у 1758 році їде до Петербурга, де стає солістом-співаком у придворній капелі, керівником якої був М.Полторацький З 1759 року він бере участь у постановках італійських опер, де виконує відповідальні партії в операх Ф.Арайї та В.Манфредіні.  А у 1761 році його переводять у італійську придворну трупу.
У жовтні 1763 року композитор одружується на танцівниці трупи Францині Ібершер. У травні 1769 року Березовського направляють в Болонську філармонічну академію, де він навчається до 1771 року. Цей найбільш престижний навчальний заклад з XVII ст. готував музикантів для всієї Європи. Довіра до майстерності випускників Академії ґрунтувалася на високому науковому та педагогічному авторитеті її глави - знаменитого композитора та музикознавця Падре Джамбаттісти Мартіні, якого сучасники називали «богом музики».
У жовтні 1773 року композитор повертається до Петербурга. Блискуче завершення італійської подорожі молодого академіка, давали Березовському підстави сподіватися на успішну кар'єру. Після повернення до Росії Березовський був призначений у штат імператорських театрів, а через вісім місяців - капельмейстером придворної капели.
Про останні роки життя Березовського відомо мало Композитор не був визнаний на батьківщині і це стaлo причиною його ранньої загибелі. Як свідчать більшість джерел, Березовський почав пити і 24 березня 1777 наклав на себе руки на 32-му році життя.
Твори :
духовні концерти
«Не отвержи мене во время старости»,
«Остригну сердце»,
«Милость и суде воспою»,
«Слава в вышних Богу»;
причастники
«Творяй Ангелы своя духи»,
«Чашу спасения приму»,
«И память вечную»,
«Во всю землю»,
«Хвалите Господа»,
«Блажени яже избрал»,
«Не имамы иныя помощи».

«Не отвержи мене во время старости»


title: Презентація на тему «Микола Лисенко» (варіант 5)

text:
Микола Лисенко
«…він безсмертний. Він був вищим творцем краси, володарем чистих насолод мелодій»
Народився в селі Гриньки Кременчуцького повіту Полтавської губерніїв родині дворянина Віталія Романовича Лисенка, полковника Орденського кірасирського полку.Мати, Ольга Єреміївна, походила з полтавського поміщицького роду Луценків.
1855 — М.Лисенко почав навчання у привілейованому навчальному закладі — 2-й Харківській гімназії. У Харкові він займався з відомими музикантами М.Дмитрієвим і чехом Вільчеком. Талановитий підліток швидко став популярним у місті піаністом, якого запрошували на вечори і бали, де він виконував п'єси Моцарта, Бетховена, Шопена, блискуче імпровізував на теми українських народних пісень.
Закінчивши гімназію, Лисенко вступив на природничий факультет Харківськог університету. Але 1860 р. через матеріальні труднощі родина Лисенків переїхала до Києва, і Микола разом із троюрідним братом Михайлом Старицьким перевівся до Київського університету. Його він закінчив з відзнакою, а 1865 р. навіть захистив дисертацію на тему «Розмноження нитчастих водоростей».
Микола Лисенко, 1865 рік
Влітку 1868року Микола Віталійович одружився з Ольгою О'Коннор, яку він привіз до Лейпціга.
1867—1869— завершив музичне навчання у Лейпцізькій консерваторії.
1874—1875 — вдосконалював майстерність у Петербурзі в М.Римського-Корсакова.
У 1878 році М. Лисенко займає посаду педагога з фортепіано в інституті шляхетних дівчат. Тоді ж настають зміни і в особистому житті — Микола Віталійович бере другий шлюб з Ольгою Липською, яка була піаністкою і його ученицею. Від цього шлюбу М. Лисенко мав п'ятеро дітей.
Був у центрі музичного і національно-культурного життя Києва — виступав з концертами як піаніст, організовував хори, концертував з ними у Києві і по всій Україні.

Брав участь у «Філармонічному товаристві любителів музики і співу», «Гуртку любителів музики і співу», «Гуртку любителів музики» Я.Спиглазова
У хорах Лисенка здобули початки мистецької освіти К.Стеценко, П.Демуцький, Л.Ревуцький, О.Лисенко та інші.
Микола Лисенко заслужено вважається засновником українського музичного мистецтва. У цьому відношенні велику цінність представляє як його музична так і етнографічна спадщина.
Творча спадщина
У композиторській спадщині Лисенка особливо важливе місце займають твори на тексти Т.Шевченка. Музика до «Кобзаря», «Радуйся, ниво неполитая», «Б'ють пороги», «Гайдамаки», «Іван Гус» тощо, що стали наріжним каменем подальшого розвитку українського академічного музичного мистецтва та утвердження його самобутності.
Лисенко — автор опер «Різдвяна ніч» (1874), «Утоплена» (1885), «Наталка Полтавка» (1889),«Тарас Бульба» (1890), «Енеїда» (1910), дитячих опер «Коза-дереза» (1880), «Пан Коцький» (1891), «Зима і Весна» (1892), оперети «Чорноморці», які стали основою українського національного оперного мистецтва.

Симон Петлюра у статті «Пам'яті М. Лисенка»


title: Презентація на тему «Aye-Aye»

text:
Aye-Aye
Aye-Aye
The aye-aye with its strange looks and extremely thin fingers is considered to be one of the most unusual primates in the world. It is rare and listed as a near-threatened species.

These rare animals may not look like primates at first glance, but they are related to chimpanzees, apes, and  humans. Aye-ayes can be found only on the island of Madagascar. They lives in the tallest of the trees which are found in the rainforests of the island.
The LookAye-ayes have a black or dark brown coarse shaggy coat with a few white hair that blend into the foliage in the dark. Their most distinguishing features include the long bushy tail that is longer than the body, large sensitive ears, slender and long fingers, and big beady eyes. All the toes and fingers are equipped with pointed claws, apart from the opposable big toes, which help them to hang from branches.
They are found only on the northeastern coast of Madagascar.
This rodent-like creature has incisor teeth that grows continuously till the day they die.
They tend to build new nests with twigs and leaves, and shift every few days. They sometimes construct up to 20 nests in their territory.
The strange aye-aye feeds on animal matter, nuts, insect larvae, nectar, seeds, fungi, and fruits such as coconuts, mangoes, lychees and even sugar cane!
They are mostly found at an altitude of above 700 meters in the deciduous forests.
The ancient legends of Malagasy considered it the symbol of death due to its scary looks and eerie call.
Their lifespan in natural habitat is unknown, but if bred in captivity, they are known to live up to 20 - 23 years.
The aye-aye is the largest nocturnal primate in the world. They are highly active during the night, moving over large distances, hardly ever stopping to rest.
They weigh around 6 to 7 pounds, and can grow up to 2 feet tall. Their extra-long bushy tail can sometimes seem like it is twice the length of their bodies.
Their predators are mostly humans, the cat-like fossa (another inhabitant of Madagascar), and some birds of prey.
They are gentle and curious primates, and are quite harmless, though they are aggressive towards each other.
The aye-aye has been categorized as 'Near Threatened' by IUCN red list, as it is estimated that there are only about 1,000 to 2,000 left in the forest of Madagascar. Today, it is a protected animal, and efforts are on to try to revive their numbers.

Quick Facts


Презентація на тему «Права дитини» (варіант 1)


Презентація на тему «Доба Європейського відродження»


title: Презентація на тему «Юліанський календар»

text:
Юліанський календар
Історія юліанського календаря
Реформу календаря провів в 46 р. до н.е. римський полководець і письменник Гай Юлій Цезар. До цього Цезар побував в Єгипті, познайомився з єгипетським сонячним календарем і навіть сам склав декілька трактатів по астрономії, які нажаль до нас не дійшли.
Розробку нового календаря здійснила група олександрійських астрономів на чолі з Созігеном.
В основу календаря, що отримав пізніше назву юліанського, покладений сонячний рік, тривалість якого була прийнята 365.25 діб. Але в календарному році може бути лише ціле число доби. Тому прийнято було вважати, що в трьох з кожних чотирьох років по 365 днів, в четвертому - 366 днів.
Юлій Цезар упорядкував також число днів в місяцях по такому принципу: непарний місяць має 31 день, парний - 30. Лютий же в простому році - 29, в високосному - 30 днів. Крім того він вирішив почати лічбу днів в новому році з нового місяця, що якраз прийшлося на перше січня.
Спочатку римський рік складався з 10 місяців, які позначалися порядковими номерами: перший, другий, третій і т.д. Рік починався з весни - періоду, близького до весняного рівнодення.
MARCH -Перший (весняний!) місяць року був названий на честь бога землеробства і скотарства, а цим богом у римлян був ... Марс! А місяць був названий Мартіусом (martius) - на честь Марса.
APRIL -Другий місяць отримав назву Апріліс (aprilis), яке походить від латинського aperire - "розкривати", так як в цьому місяці розкриваються бруньки на деревах. Він був присвячений богині краси Афродіті
MAY- Третій місяць в честь богині землі Майї став називатися Майус (majus).
JUNE -Четвертий місяць був перейменований в Юниус (junius) і присвячений богині неба Юнони - покровительки жінок, дружині Юпітера.
Решта шість місяців року продовжували зберігати свої числові назви: квінтиліс (quintilis) - п'ятий; секстіліс (sextilis) - шостою; септембер (september) - сьомий; Октобер (october) - восьмою; Новембер (november) - дев'ятий; децембер (december) – десятий.
У вдячність за реформу, а також враховуючи видатні військові заслуги Юлія Цезаря (що був убитий через два року після реформи), римський сенат перейменував місяць Квінтіліс (в цьому місяці Цезар народився) в Юліус.
AUGUST- Імператор Август сприяв поширенню в Римській імперії семиденного тижня. У зв'язку з цим сенат перейменував місяць секстіліс на місяць Августус.
JANUARY- Януаріус - був названий на честь дволикого бога Януса, який вважався богом небесного склепіння, що відкривав для Сонця на початку дня і закривав їх в його кінці.
FEBRUARY -Другий доданий місяць - ферраріус був присвячений богу підземного царства Фебруусу. Саме ж його назва походить від слова februare - "очищати", і пов'язана з обрядом очищення.


Презентація на тему «Міжнародне гуманітарне право» (варіант 1)