title: Презентація на тему «Законодавство України про охорону здоров’я»

text:
Законодавство  України ПРО ОХОРОНУ ЗДОРОВ’Я ЛЮДИНИ
Зміст
Конституція охорони здоров'я
Закони України
Визначення здоров'я
Охорона здоров'я
Обов'язки громадян у галузі охорони здоров'я
Епідемічне благополуччя в надзвичайних ситуацій
Навчання населення, способів надання першої медичної допомоги

Конституція охорони здоров'я
Охорона здоров’я визнається одним із пріоритетних напрямів
державної політики та одним із основних факторів національної
безпеки країни.
Концепції розвитку охорони здоров’я населення України,
затвердженій Указом Президента України від 7 грудня 2000 р.,
Указі Президента України “ Про невідкладні заходи щодо
реформування системи охорони здоров’я
населення ” від 6 грудня 2005 р., Міжгалузевій комплексній
програмі “ Здоров’я нації ” на 2002-2011 роки, затвердженій
Постановою Кабінету Міністрів України від 10 січня 2002 р.
Закони України
Цей Закон визначає правові, організаційні, економічні, соціальні основи
охорони здоров'я населення України. За Конституцією України кожен
громадянин України має право на охорону здоров'я. Це право передбачає:
— життєвий рівень, необхідний для підтримки здоров'я людини;
— безпечне для життя і здоров'я навколишнє природне середовище;
— безпечні й здорові умови праці, навчання, побуту і відпочинку;
— кваліфіковану медико-санітарну допомогу, яка передбачає також вільний
вибір лікаря та медичної установи;
— компенсування шкоди, завданої здоров'ю;
— створення мережі закладів охорони здоров'я;
— надання, всім громадянам гарантованого рівня медико-санітарної
допомоги;
— здійснення державного нагляду у сфері охорони здоров'я
— встановлення відповідальності за порушення прав громадян у сфері охорони здоров'я.

Визначення здоров'я
Здоров’я — стан живого організму, при якому
організм у цілому і всі органи здатні виконувати
свої життєві функції. Охорона здоров’я громадян —
одна з функцій держави. У світовому масштабі
охороною здоров’я займається Всесвітня
організація охорони здоров’я (ВООЗ).
В Україні державним органом, що опікується
здоров’ям громадян є Міністерство охорони
здоров'я України. Наука про здоров’я людини —
валеологія.

Охорона здоров'я
Охорона здоров'я — галузь діяльності держави, метою якої є організація та
забезпечення доступного медичного обслуговування населення.
Етапи розвитку охорони здоров'я:
Наказова медицина
Земська медицина
Міська медицина
Управління охорони здоров'я облдержадміністрації є обласним
органом виконавчої влади, який забезпечує проведення у життя
державної політики в галузі охорони здоров'я, а також несе
відповідальність за стан і розвиток галузі.

Обов'язки громадян у галузі охорони здоров'я
Громадяни України зобов'язані:а) піклуватись про своє здоров'я та здоров'я дітей, не шкодити здоров'ю інших громадян;б) у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення;в) подавати невідкладну допомогу іншим громадянам, які знаходяться у загрозливому для їх життя і здоров'я стані;г) виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством про охорону здоров'я.
Епідемічне благополуччя в надзвичайних ситуаціях
Цей закон регулює суспільні відносини, що
виникають у сфері забезпечення епідемічного
благополуччя, визначає відповідні права й
обов'язки державних органів, підприємств, установ,
організацій та громадян, встановлює порядок
організації державної епідеміологічної служби і
здійснення державного епідеміологічного нагляду в
Україні.
Навчання населення, способів надання першої медичної допомоги
Перша медична допомога - комплекс невідкладних медичних заходів, які
проводяться людині, що раптово захворіла або постраждала, на місці пригоди
та під час її транспортування до медичного закладу.

Послідовність надання першої допомоги:
1.Усунути дію на організм шкідливих факторів, які загрожують здоров'ю та життю потерпілого (звільнення від дії електричного струму, винесення з отруєної атмосфери, загашення одягу, що палає, витягання з води).
2. Оцінити стан потерпілого, визначити характер та важкість травми, найбільшу загрозу для життя потерпілого та послідовність дій щодо його порятунку.

3. Виконати необхідні для рятування потерпілого дії в порядку терміновості, відновити прохідність дихальних шляхів, зробити штучне дихання, зовнішній масаж серця, зупинити кровотечу, іммобілізувати ушкоджені частини тіла, накласти пов'язку.
4. Підтримувати основні життєві функції потерпілого до прибуття медичного працівника.
5. Викликати швидку медичну допомогу або лікаря або ж організувати транспортування потерпілого до найближчого лікувального закладу.


title: Презентація на тему «Соняшник – народний символ України!»

text:
Соняшник – народний символ України!
ГНВК «ЗШ I - III ст. №4 –
Багатопрофільний ліцей “Еліт”»
10-А клас
Кожен народ має народні символи. Народні символи – це те, що найбільше любить і шанує даний народ. В одних народів їх більше, в інших менше. Називаючи народний символ, можна дізнатися, про яку країну іде мова. Так, коли ми говоримо – клен, то знаємо, що це символ Канади. Символікою Росії є береза, ромашка, ведмідь, горобина.Про народні символи складено багато пісень і легенд, вони використовуються в обрядах, звичаях. Їх вишивають на сорочках, рушниках. Народні символи – це наші святині.
Україна славиться багатьма народними символами, і одним з рослинних символів є соняшник
Для нашої рідної України соняшник - це одна з визначних пам'яток. Жовті поля соняшників під блакитним небом - дуже гарне видовище, можна навіть сказати патріотичне. А потім вони радують усіх нас насіннячками. І рідкісне село в Україні обходиться без цих великих жовтих квітів.
Хто не знає цієї чудової рослини з товстим і високим стеблом, цупким і великим листям, великою золотавою голівкою - кошиком, завжди повернутим до сонця. Мабуть, через схожість із золотавим сонцем, ця рослина отримала назву "Соняшник". За сонцем повертається не тільки квітка, а й стебло і листки. Ця рослина так полюбилася українцям, що не віриться в те, що вона-прибулець з далеких країв. А привіз її мореплавець Христофор Колумб із Північної Америки в Європу-Іспанію. І спочатку соняшник вирощували, як декоративну рослину з гарним суцвіттям. В Україні соняшник з’явився у середині 18 століття. Спершу, його розводили, як декоративну рослину, а згодом заради зерна, яке використовували, як ласощі. Тепер із соняшника виробляють олію , яка є найкращим харчовим продуктом, макуха-поживний корм для худоби і приманка для риби(рибалки), насіння соняшника - споживають люди, халва - солодощі. Україна займає друге місце після Росії, як виробник соняшникового насіння. Стебло використовують для виготовлення паперу, силосу.Коли соняшник цвіте — бджоли збирають мед.Зараз ми не уявляємо собі рідної землі без цих чудових великих золотавих голівок, що кланяються сонцю, дають нам смачне насіння, чудову олію, солодощі.
СОНЯШНИК - символ Сонця, праці й достатку, сили і добробуту. Він - чи не найсильніший серед квітів...Соняшник знайшов своє місце під Сонцем. І не міг не знайти, бо постійно орієнтується на небесне Світило - повертає за ним свою схожу на Сонце голову. Тож Сонце його не засліплює, а це означає, що він не боїться осліпнути від успіхів чи досягнень...
В українських домівках вишивали соняшники, малювали їх, прикрашали ними паркани. Соняшник це не тільки символ Сонця, сяйва і краси - це знак процвітання
Соняшник – неодмінна прикмета сільських городів. І в той час же час – це рідкісне, осяйне диво природи, незвичайний феномен рослинного світу.
«Стоїть гарний, як соняшник у цвіту», - кажуть у народі. А й справді, чи є щось виразніше, красивіше, коли соняшник цвіте!
Золоточубий соняшник – це не тільки предмет нашого постійного зачудування навколишнім світом, це неповторний і прекрасний символ України.
Соняшник став логотипом України до Євро-2012
Також соняшник описували у своїх віршах і баладах українські письменники
                     Сонях
Вільно та розлого
Сонях виріс на ослоні
Одягнув чубатий сонях
Бриля золотого.
Вийшла осінь із діброви -
Сонях похилився,
Бриль за обрій вечоровий
Сонцем покотився.
Дідусем стоїть вусатим
Соняшник осінній,
Хлопчакам — горобенятам
Роздає насіння.

Борис Логвинюк
БАЛАДА ПРО СОНЯШНИК     В соняшника були руки і ноги,     Було тіло, шорстке і зелене.    Він бігав наввипередки з вітром,        Він вилазив на грушу,         і рвав у пазуху гнилиці,          І купався коло млина, і лежав у піску,           І стріляв горобців з рогатки.           Він стрибав на одній нозі,           Щоб вилити з вуха воду,           І раптом побачив сонце,           Красиве засмагле сонце,-           В золотих переливах кучерів,         У червоній сорочці навипуск,        Що їхало на велосипеді,           Обминаючи хмари на небі...           І застиг він на роки й століття           В золотому німому захопленні:           - Дайте покататися, дядьку!           А ні, то візьміть хоч на раму.           Дядьку, хіба вам шкода?!                      Поезіє, сонце моє оранжеве!           Щомиті якийсь хлопчисько           Відкриває тебе для себе,           Щоб стати навіки соняшником.
ІВАН ДРАЧ


Презентація на тему «Декларація прав людини»


title: Презентація на тему «Українська народна іграшка» (варіант 2)

text:
Українська народна іграшка
Подубієнко Цвітани 10 - Б
Іграшки — це галузь українського народного мистецтва, що об'єднує вироби з кераміки, дерева, лози, соломи, паперу та ін.
Розквіт кустарного іграшкового промислу припадає на середину XIX ст. Саме у цей період в Україні історично сформувались три найбільші регіони виготовлення забавок: Подніпров'я, Поділля і Прикарпаття, а в їх межах утворилися провідні осередки.
Види іграшок
      Найбільш простою та прямолінійною класифікацією є поділ на дві групи:
Іграшки, у яких основною рисою є пластичні, художньо-естетичні фактори: ляльки, коники, баранці, олені, цапки, вершники, птахи, "барині", "куми" тощо;
Іграшки, основною функцією яких є результат здійснення певної механічної дії: деркачі, фуркала, калатала, свистки, луки зі стрілами, брязкальця, хихички тощо.

Дерев’яна іграшка
Глиняна іграшка
Сирна іграшка
Іграшки із соломи
Іграшки із трави, листя кукурудзи
Іграшки з текстильних матеріалів
Опішнянська іграшка
В Опішні виготовляли іграшки, подібні до знарядь праці і посуду („монетки”); свистунці: коники, баранці, гуски, курки, півники, качки; вершники на коні, мама з дитиною, жінка з куркою, ведмідь; сюжетні іграшки: „Весілля на Полтавщині”, „Хлібороб”.


title: Презентація на тему «Види та функції ЗМІ»

text:
Види та фунуції Змі
Що таке ЗМІ?
ЗМІ – «четверта влада», яка інформує, розважає та формує.
Форми розповсюдження інформації , спрямовані на охоплення необмеженого кола осіб, соціальних груп та організацій з метою оперативного інформування їх про події, явища в світі.

ЗМІ- це не тільки
засоби оперативного
повідомлення
інформації в
різні куточки
світу, це найбільш
ефективний спосіб
впливу на свідомість
та емоції людей.
Види ЗМІ

Друковані засоби масової інформації – преса ( газети, журнали, бюлетені, тощо), які мають постійну назву, нумерацію й періодично виходять у світ;

Види ЗМІ
Недруковані засоби та способи передачі на відстань звукової або візуальної інформації (Інтернет, кіно, телебачення)
Характерні риси засобів масової інформації:
публічність (необмежене, не персоніфіковане коло споживачів);
наявність спеціальних технічних засобів;
непряма, розділена в просторі та часі взаємодія комунікаційних партнерів;
непостійний характер аудиторії;
переважна одно спрямованість впливу від комунікатора до реципієнта.
Найбільш масовий і сильний політичний вплив на суспільство мають аудіовізуальні засоби масової інформації, насамперед телебачення. Думку про першість телебачення за ступенем охоплення населення України підтверджують результати опитування "Української маркетингової групи".
Функції засобів масової інформації. Сере) найважливіших функцій виділимо такі:
інформаційна функція - отримання і розповсюдження відомостей про найбільш важливі для громадян і органів влади події. На основі отриманої інформації формується громадська думка про діяльність органів влади, об'єднань громадян, політичних лідерів тощо;
освітня функція - донесення до громадян певних знань дозволяє адекватно оцінювати, упорядковувати відомості, отримані з різних джерел, правильно орієнтуватися у суперечливому потоці інформації;
функція соціалізації - засвоєння людиною політичних норм, цінностей, зразків поведінки дозволяє їй адаптуватися до соціальної дійсності;
функція критики і контролю. Критика ЗМ1 характеризується необмеженістю свого об'єкта. Їх контрольна функція засновується на авторитеті громадської думки. ЗМ1 не можуть застосовувати санкцій до правопорушників, але вони дають юридичну та моральну оцінку подій і осіб. У демократичному суспільстві у здійсненні контрольних функцій ЗМ1 опираються як на громадську думку, так і на закон;
мобілізаційна функція проявляється у спонуканні людей до певних політичних дій чи до соціальної бездіяльності;
оперативна функція - обслуговування ЗМІ політики певних об'єднань громадян.
Під поняттям "політичне маніпулювання" розуміють приховане управління політичною свідомістю та поведінкою людей з метою примусити їх до дії (бездіяльності) всупереч власним інтересам.
Способи політичного маніпулювання:
пряма підтасовка фактів
замовчування невигідної інформації
розповсюдження брехні та наклепів
напівправда (висвітлення незначущих і замовчування важливих подій)
навішування ярликів для компрометації політиків чи політичних ідей

В усі часи "власть імущі" намагалися впливати на ЗМІ, керувати ними, у тому числі й з допомогою репресивних засобів. Спектр цих репресивних засобів дуже широкий: від заборони певних видань, закриття телерадіоканалів до державної цензури та переслідування журналістів за критику.

Цензура в ЗМІ
      Це будь-яка вимога з боку органів державної влади або інших структур, спрямована допрацівника засобу масової інформації, узгоджувати певну інформацію перед її оприлюдненням, заборона її поширювати чи перешкоджання її тиражуванню.
Таким чином, цензура в будь-якому разі є нічим іншим як методом захисту і контролю інформаційного простору з боку певних структур.

 ЗМІ забезпечують можливість представникам різних суспільних груп публічно висловлювати свої думки, чітко формулювати і представляти громадській думці свої інтереси, шукати і об’єднувати однодумців. Доступ до ЗМІ – необхідна умова існування впливової опозиції, особливо при агресивному ставленні до неї з боку державних радіо і телебачення.
    Демократія передбачає вільне обговорення в суспільстві найрізноманітніших питань і відкритий процес прийняття рішень, а тому вільний обмін думками, ідеями є надзвичайно важливим.
Але, все ж, вільне суспільство не може існувати без незалежних ЗМІ.


title: Презентація на тему «Розвиток Українського театру»

text:
Обрядовий театр. Княжий театр. Мистецтво скоморохів.Вертеп.
Розвиток Українського театру
Підготувала учениця 10-А класу
ТЗОШ №24
Складанюк Наталя
Обрядовий театр
Обрядовими дійствами супроводжувалися етапи хліборобського циклу, природні лиха, а також події родового чи родинного значення. Такі дійства обов’язково містили магічні ритуали. До нашого часу дійшло чимало стародавніх обрядів.
Княжий театр

У добу Київської Русі світське театральне мистецтво найповніше втілювалося в обрядовому й княжому театрі.
Основою княжого театру була величальна пісня, що складалася з речитативу та величання. До репертуару княжого театру входили драматичні поеми, які розігрувалися під супровід музичних інструментів.

Театральні дійства були присвячені мотивам захисту рідної землі, служби князю, лицарської честі. Із занепадом Київської Русі образи персонажів княжого театру перейшли до народного театрального мистецтва.
Першими професійними акторами в Київській Русі вважають скоморохів.

Скоморóхи-це професійні мандрівні співці й актори (лицедії), учасники свят, обрядів, ігор.
Мистецтво скоморохів
Васнецов Аполлінарій Михайлович Скоморохи. 1904 рік.
Відтворення виступу скоморохів
Скоморохи вперше згадані в літописах Київської Русі 1068р. та зображені на фресках
Софіївського собору в Києві датованих 1037роком.
.
Є дві думки про походження назви слова «Скоморох»:

За першою, назва походить від грецького skоmmarchos, тобто «майстер жарту»

За другою, це запозичення з арабської, де mascara — це і «жарт», і «блазень».

Скоморохи («веселі люди») розважали народні маси: співом, дотепами, музикою, танцями, драматичними сценками, акробатикою, дресированими тваринами, користуючись у виступах масками (машкари) та втягуючи у гру глядачів.
Сопілки

                     Маска зі шкіри

                 Домра

Флейта Пана
Верте́п — старовинний пересувний український ляльковий театр, де ставили релігійніі світські (переважно жартівливі та іронічні ) п’єси.Відтворення стайня з народженням Христа.
Вертеп
Вертепом називали театр, в якому вистави розігрувалися ляльками на паличках (маріонетками) у великій дерев’яній дво- або триповерховій скриньці.


title: Презентація на тему «Річард Бах»

text:
«Чайка на ім'я Джонатан Лівінгстон»
Річард Бах
Зміст

Жанр
Історія створення
Ім’я головного героя
Тема
Ідея
Про кого та про що ця книга?
Чим саме «Чайка…» допомагає людині?
Жанр
Повість-притча.
Повість- епічний прозовий твір, який характеризується однолінійним сюжетом, а за широтою охоплення життєвих явищ і глибиною їх розкриття посідає проміжне місце між романом та оповіданням.
Притча- повчальна алегорична оповідь, в якій хронологічно послідовне зображення подій і пригод у художньому творі підпорядковане моралізаційній частині твору.

Історія створення
«У книг своя судьба»

Ім’я головного героя
Девід Лівінгстон – шотландський місіонер і знаменитий дослідник Африки.
 Лівінгстон ріс в традиційній шотландській родині з притаманною їй атмосферою поваги до побожності, бідності та важкої праці, прагненням до освіти і відчуттям життєвого призначення.
1885 року Девід перший з європейців побачив водоспад (Замбезі, Африка) і, з притаманним йому патріотизмом, назвав його Вікторія на честь британської королеви.

Ідея
Перед нами відкривається завіса над потаємними мріями, які в глибині свого серця зберігає кожен з нас - можливістю набуття внутрішньої свободи, осмисленості життя, широкого бачення і розуміння світу нескінченності і руху по шляху вдосконалення. Разом з Джонатаном ми розуміємо, що в цьому світі немає нічого неможливого, все залежить лише від сили духу і спрямованості того, хто прагне до чогось. У будь-якому випадку, прочитавши цю повість, ти раптом зупиняєшся і розумієш, що тобі необхідно про щось подумати, багато в чому розібратися, багато що зрозуміти і, що ще важливіше, - багато що необхідно зробити.

Про кого та про що ця книга?

«Это произведение философское. Его смысл в том, что нет предела совершенству. Это произведение о «Джонатане – чайке, живущей в каждом из нас»
«О ком произведение? Это произведение об одиночке, о личности не похожей на остальных. О том кто думает, о вечном и прекрасном, а не о том как набить себе желудок».
 «Эта повесть-притча о том, что нужно жить, как тебе хочется, а не так как хотят другие, потому что у тебя есть своё собственное мнение, тогда ты добьёшься успеха в жизни»
«Это произведение о сложившихся стереотипах. Это как биться головой о бетонную стену».


title: Презентація на тему «Пустеля»

text:
ЕКОСИСТЕМА ПУСТЕЛЯ
Презентація учня 11 класу
Демченка Ігоря
Вчитель: Юрченко І. М.
що таке пустеля
Пустелею називають  області з постійно сухим і спекотним кліматом, що перешкоджає розвитку рослинності, яка не утворює в пустелі зімкнутому покриву. Пустелі покривають близько 22% поверхні суші Землі, вони розташовані там, де сонячне тепло здатне випаровувати з поверхні землі практично всю що надходить у вигляді опадів воду. Опадів в пустелях випадає менше, ніж 10 см на рік, та й ті у вигляді рідкісних сильних злив. У багатьох районах дощів не буває роками, а раптова злива викликає тимчасові, швидко стікають бурхливі потоки. Ця вода збирається в дрібні безстічні озера і там швидко випаровується. Пустелями зайняті великі простори в Північній і Південно-Західній Африці, Центральній і Південно-Західної Азії, Австралії, на західному узбережжі Південної Америки. У залежно від підстилаючих порід розрізняють кам'янисті, піщані, глинисті, і інші типи пустель. Піщані пустелі займають всього лише п'яту частину площі пустель, найчастіше пустеля являє собою голу кам'янисту поверхню, розчленовану руслами тимчасових річок або вкриту уламками гірських порід зі слідами вивітрювання.

                                Клімат пустелі
Сухе жарке літо триває 5-6 місяців. Температура повітря в цей час у тіні піднімається до +50 С, а пісок розжарюється до 60-80 градусів. Дощі випадають навесні і восени. Весна і осінь в пустелі короткі, а зими -- холодні. Деякі тварини і рослини добре пристосувалися до існування в умовах сухості клімату та високих температур, однак, у порівнянні з флорою і фауною інших екосистем, рослинний і тваринний світ пустель вкрай мізерний.

Рослиність пустель
Типові рослини - ефедра, солянка, кактуси, кендирь; багато ефемерів (лобода диморфних) і ефемероїди (мятлик). У пустелях Середньої Азії зростає саксаул - чорний і білий. Зустрічаються також - полин, піщана акація, верблюжа колючка. Ранньою весною, в кінці лютого розростається осока роздута. Багато квітів: Ремер, тюльпани, Малькольм, емініум та інші.
Ефедра
Акація
Твариний світ Пустелі
   Тваринний світ пустелі представлений нечисленними видами. Типовими представниками є: верблюди, антилопи, кулани, тушканчики, ховрахи, піщанки, ящірки і численні комахи. Найбільше тварин в пустелях можна побачити навесні, в цю пору року починають вести активний спосіб життя змії, павуки, комахи. Найбільшу поширеність отримали гризуни. Гризуни - ховрахи, тушканчики, піщанки і інші риють нори, що дозволяє їм сховатися від денної спеки. Непогано пристосовані до суворих умов пустель і плазуни: різні ящірки, черепахи. Деякі тварини, такі як антилопи, - мають здатність швидко переміщатися на великі відстані в пошуках води і їжі, що має більш-менш стабільне існування популяцій.

ОСНОВНІ БІОЛОГІЧНІ ХАРАКТЕРИСТИКИ ЕКОСИСТЕМИ ПУСТЕЛІ
Продуктивність пустель дуже низька. Серед факторів, що обмежують продуктивність екосистеми, найбільш значущим є нестача води. Через дефіцит вологи рослини, основні продуценти, знаходяться на великих відстанях один від одного. Їх дрібні товсті листи адаптовані до збереження води, а колючки відлякують тварин, не даючи їм можливості використовувати ці рослини як джерела вологи. Ще один чинник, що визначає невисокий приріст біомаси це висока температура повітря в денний час доби. Відомо, що такі процеси, як фотосинтез, дихання і зростання у живих організмів протікають швидше при температурі від 20 до 40 градусів за Цельсієм, тоді як середня температура в тіні для пустель південної півкулі складає більше 50 градусів, а грунт при цьому може прогрівається до 70 градусів і більше. Тому, крім того, що висока температура викликає інтенсивне випаровування, вона ще й робить що уповільнює вплив на основні процеси життєдіяльності
Рідкісні коливання чисельності особин в значній мірі обумовлені кліматичними факторами. Після періоду рясних дощів, спостерігається різке збільшення числа рослин, і, як наслідок цього, збільшення числа особин комах і дрібних гризунів. З настанням посухи та волога, яка була запасена в тканинах рослин поступово витрачається консументами, причому її сукупний обсяг зменшується із- за активного випаровування, і в кінцевому рахунку система повертається в початковий стан рівноваги. Даний процес не надає значного впливу на зміну чисельності великих тварин, це можна пояснити тим, що їх цикл відтворення досить тривалий по часу, а опади у пустелях досить нетривалі

ЕКОЛОГІЧНІ ПРОБЛЕМИ.
В даний час спостерігається тенденція розширення територій ряду найбільших пустель. Так, південна межа Сахари в останні роки відсувається на південь в середньому на 15 кілометрів щорічно. Опустелювання часто піддаються сільськогосподарські землі, що завдає значної шкоди економіці країн, територія яких безпосередньо примикає до пустель. Причини даного явища полягають у, нераціональному використання пасовищ, занадто інтенсивному землеробстві. Пустелі є джерелами пилових бурь. Величезна кількість пилу й піску переноситься потужними повітряними потоками на значні відстані, і потім викидається на землю, покриваючи шар грунту піском і сприяючи опустелювання земель. Проблема прийняла глобальний характер, про це свідчить той факт, що з ініціативи ООН було створено спеціальну комісію з вивчення проблеми і вироблення цільової програми шляхів її вирішення. Цільова програма профілактики опустелювання включає комплексне економічне вивчення пустель, їх охорону, а також систему заходів для запобігання їх розширення.

Кінець!


title: Презентація на тему «Сімейний бюджет»

text:
Сімейний бюджет
Підготував учень
7-Б класу,
Лагода Віталій
Бюджет сім’ї
Бюджет сім'ї — це план доходів і витрат сім'ї на певний період (тиждень, місяць, рік). Складається з двох частин. Перша частина охоплює джерела формування сімейного бюджету, друга — видатки сім'ї. Часто ці показники використовуються в економічних і соціологічних дослідженнях для визначення матеріального рівня життя народу, окремих соціальних груп населення, динаміки життєвого рівня.
Доходи сім'ї можна поділити на постійні, тимчасові й одноразові.
До постійних зараховують доходи від підприємницької діяльності, заробітну плату, пенсії, стипендії, субсидії та інші види соціальних виплат, відсотки на банківські вклади, ренту (доходи від оренди) та ін.
Тимчасовими і одноразовими доходами є премії, спадщина, подарунки, гроші, взяті в борг, виграші в іграх та лотереях.
Видатки сімейного бюджету поділяють на первинні і вторинні.
До первинних, тобто неминучих, зараховують видатки на забезпечення фізіологічних потреб людини: купівля продуктів харчування, одягу, взуття, плату за житло і комунальні послуги, а також сплату податків задля загального добробуту.
Вторинні видатки — це, наприклад, купівля власних будинків, автомобілів, електронної апаратури, предметів розкоші. Сюди ж належать і заощадження.
Німецький статистик XIX ст. Ернст Енгель на основі аналізу видатків сімей різного рівня достатку сформулював закон, який носить його ім'я — закон Енгеля. Із зростанням доходів сім'ї питома вага видатків на харчування знижується, частка видатків на одяг, житло, комунальні послуги змінюється мало, а витрати на задоволення культурних та інших нематеріальних потреб помітно зростають.
Сімейний бюджет в Швейцарії
У країнах Європи сімейний бюджет схожий, але все ж дещо відрізняється у різних країн. Основні статті витрат сімейного бюджету в Швейцарії – це оплата медичного, пенсійного і особистого страхування, на які витрачається більше 22% від всіх видатків сім’ї. Доволі важливим являється стаття витрат на житло і комунальні послуги – 16,9%. Середньостатистичний громадянин Швейцарії виплачує близько 13,7% податків. 12,5% особистого бюджету іде на освіту, розваги і відпочинок. Оплата зв’язку і транспорту становить всього 9,9% від загальної суми витрат, продукти харчування і напої – 7,7%, ліки і платні медичні послуги – 4%, одяг і взуття – 2,9%. Оплата підприємствам сфери послуг, в тому числі пральні, перукарні, фітнес-центрам – 3,2%. А на тютюн і алкоголь швейцарці тратять біля 1,2%.

Сімейний бюджет в Франції
У Франції статистика дещо інша. 25% від доходу французи витрачають на продукти харчування, 20% на оплату житла і комунальних послуг, 15% – транспорт, 9% – одяг і взуття. Близько 5% витрачається на медичні послуги. 26% доходів витрачається на інші потреби.

Сімейний бюджет в США
В США сімейний бюджет розподіляється в наступних пропорціях: 24% іде на оплату оренди житла, податки на нерухомість або виплату іпотечного кредиту; комунальні послуги складають 8%; транспорт – 14%. На покупку їжі і напоїв американці витрачають біля 14%; на одяг – 4%; на відпочинок і розваги – 5%. Також в сімейні і особисті витрати входить страхування і заощадження – 9%, медичні послуги – 6%, благодійність і подарунки – 4%. Інші 12% своїх витрат житель США планує на особисті захоплення та інші потреби або виплачує з них споживчі позики, автокредити і проценти по кредитним карткам.
Витрати американців у грошовому еквіваленті: житло – $600-1000; медичне страхування – $300-1000; страхування авто – $100; харчування – $400-500; комунальні послуги – $150-250. Середня зарплатня в США – $2000-3000.

Місячні витрати конкретної американської сім’ї
Іпотека $1,730
Податки на нерухомість $622
Страхування нерухомості $360
Електроенергія $120
Вода/Каналізація $60
ТВ/Інтернет $80
Мобільний телефон $85
Стрижка газона і тд. $120
Проф. прибирання дому $160
Позика на машину $395
Страхування на 2 машини $160
Бензин $140
Витрати на харчування $600
Розваги/Ресторани $800
Одяг $400
Медична страховка $300
Місячні витрати конкретної американської сім’ї
Витрати на медикаменти $150
Страхування від інвалідності $131
Страхування життя $50
Витрати на дітей $900
Витрати на собаку $150
Студентські позики $100
Все інше $600. Разом: $8,213
Крім цього, є необов’язкові накопичення. Їх робити не обов’язково, але дуже бажано, якщо не хочете бути бідним в майбутньому.
Пенсійне накопичення $2,900
Накопичення на освіту $500
Сім’я складається з двох батьків і двох дітей. Батьки належать до високоосвічених працівників (наприклад лікар, бухгалтер, архітектор).
Дохід сім’ї без податків близько $30,000 в місяць.
Податки на дохід біля 30%.
Дякую за увагу


Презентація на тему «Складнопідрядне речення»


title: Презентація на тему «Ядерна енергетика України»

text:
Haga clic para cambiar el estilo de título
Haga clic para modificar el estilo de texto del patrón
Segundo nivel
Tercer nivel
Cuarto nivel
Quinto nivel


title: Презентація на тему «РОмантизм» (варіант 3)

text:
КІНЕЦЬ XVIII –  XIX СТ.
РОМАНТИЗМ
	Романти́зм (фр. romantisme) — ідейний рух у літературі, науці й мистецтві, що виник наприкінці 18 ст. у Німеччині, Англії й Франції, поширився з початку 19 ст. в Росії, Польщі й Австрії, а з середини 19 ст. охопив інші країни Європи та Північної і Південної Америки. Характерними ознаками романтизму є заперечення раціоналізму, відмова від суворої нормативності в художній творчості, культ почуттів людини.

	Романтизм, що виник після французької революції, в умовах утверджуваного на зламі 18 — 19 ст. абсолютизму, був реакцією проти раціоналізму доби Просвітництва і застиглих форм, схем і канонів класицизму та подекуди проти сентименталізму. Визначальними для романтизму стали ідеалізм у філософії і культ почуттів, а не розуму, звернення до народності, захоплення фольклором і народною мистецькою творчістю, шукання історичної свідомості й посилене вивчення історичного минулого, інколи втеча від довколишньої дійсності в ідеалізоване минуле або у вимріяне майбутнє чи й у фантастику. Романтизм призвів до вироблення романтичного світогляду та романтичного стилю і постання нових літературних жанрів — балади, ліричної пісні, романсової лірики, історичних романів і драм.
ВИНИКНЕННЯ
РОЗВИТОК
	1.Ранній романтизм (кінець XVIII - початок XIXст.) Першу хвилю утворили наполеонівські війни та період Реставрації. В Англії це творчість поетів Дж.Г.Байрона, Персі Буші Шеллі, Дж. Кітса, Вальтера Скотта, у Німеччині - майстра сатиричної прози Ернста Теодора Амадея Гофмана і лірика Генріха Гейне. Риси притаманні цьому періоду - це універсалізм, прагнення охопити буття в його повноті, тісний зв'язок з філософією, тяжіння до символу й міфу як найбільш адекватних форм художнього вираження, розлад з дійсністю.

	2.Зрілий романтизм (20-40 р.р. XIXст.) Друга хвиля розпочалася після Липневої революції у Франції та після повстання у Польщі. Найкращі твори в цей час пишуть у Франції - Віктор Гюго, Ж. Санд, Олександр Дюма; у Польщі - Адам Міцкевич, Юліум Словацький; в Угорщині - Шандор Петефі. У цей період романтизм широко охоплює живопис, музику, театр.

	3.Пізній романтизм (після революції 1848р.). В цей період романтизм набуває якостей демонізму.
ТЕЧІЇ РОМАНТИЗМУ

	- Народно-фольклорна (початок XIXст.)- течія, орієнтована на фольклор та народнопоетичне мислення. Представники цієї течії збирали народну поезію й черпали з неї мотиви,знаходили в ній архетипи своєї творчості. Їх приваблювала простота поетичного вислову,мелодійність народної поезії.

	- "Байронічна" (представники: Дж.Байрон, Г.Гейне, А.Міцкевич, О.Пушкін, М.Лермонтов та ін.). Завершене втілення течія отримала саме у творчості Байрона, тому і дістала таку назву. Набула особливостей розчарування і меланхолії, депресії, "світової скорботи". Ці "негативні емоції" стали провідними ліричними мотивами, що визначали емоційну тональність творів.

	- Гротескно-фантастична або "гофманівська"( за іменем найвідомішого представника А.Гофмана). Основна риса цієї течії - перенесення романтичної фантасмогорії до сфери повсякденного життя, тобто побуту, їх переплетіння, внаслідок чого убога сучасність постала у примхливому гротескно-фантастичному висвітленні.

	- Утопічна течія. Набула значного розвитку у літературі 30-40-х р. XIXст.,представниками якої були: Віктор Гюго, Жорж Санд, Генріх Гейне. Вона ніби була протиставленням для "Байронічної" течії, оскільки проповідувала оптимістичний погляд на життя, його перспективи, переносила акцент з критики на ствердження позитивних тенденції і цінностей життя .
Романтизм мав впливи на сучасні йому
	- живопис
	- гравюру
	- архітектуру
	- музику
	- літературу
	- театр
Серед європейських митців романтизму –Ежен ДелакруаТеодор ЖерікоАнтуан Жан ГроФрансіско ГойяОрест КіпренськийАйвазовський Іван КостянтиновичДжон КонстеблВільям ТернерВільям БлейкКаспар Давід ФрідріхОтто РунгеКарл Шпіцвег
Живопис, головні представники
Каспар Давід Фрідріх«Мандрівник над морем туману» 1818
 І.К.Айвазовський “Шторм” 1854 р.
 Ежен Делакруа «Свобода, що веде народ» 1830
Теодор Жеріко «Пліт Медузи» 1819
Генрі Фюзелі «Нічний кошмар» 1781
Романтизм в графіці
Гойя
“Передчуття небачених катастроф”
Джон Констебл «Дощова злива на узбережжі Брайтону» 1827
АРХІТЕКТУРА. БУДІВЕЛЬНІ ОСОБЛИВОСТІ СТИЛЮ
	Замість простоти і замкнутості архітектурної форми класицизму романтизм пропонує складний силует, багатство форми, волю планувального рішення, у якому симетрія й інші формальні композиційні принципи втрачають пануюче значення. Незважаючи на те що романтизм викликав широкий інтерес до різних культур, що до цього минулого далекі європейці, основним для нього в архітектурі стала готика. При цьому важливим здавалося не тільки вивчити її, але і пристосувати до сучасних задач. Художні мотиви готики використовувалися вже в барокко (наприклад, Я. Сантіні), але тільки в XIX ст. вони одержують велике поширення. Одночасно з'являються паростки свідомого руху за охорону архітектурних пам'ятників і їхню реконструкцію.
РОМАНТИЗМ В МУЗИЦІ
	Романтизм — ідейний і художній напрям в європейській і американській культурі кінця XVIII — 1-ої половини XIX ст.   У музиці романтизм сформувався в 1820-х рр. і зберігав своє значення аж до початку XX ст. Провідним принципом романтизму стає різке зіставлення повсякденності і мрії, повсякденного існування і вищого ідеального світу, що створюється творчою уявою художника.
	Світу, де все, аж до людських відносин, підпорядковано закону купівлі-продажу, романтики протиставили іншу правду — правду відчуттів, вільного волевиявлення творчої особи.
	Звідси виникає їх пильна увага до внутрішнього світу людини, тонкий аналіз його складних душевних рухів. Романтизм вніс вирішальний вклад в затвердження мистецтва як ліричного самовираження художника.
К. М. Вебер
ПРЕДСТАВНИКИ
Г.Берліоз          Ф. Мендельсон
Р.Шуман               Ф.Шопен
Ф.Шуберт                Ф.Ліст
ТЕАТР
	Романтизм породжував у мистецтві акторів бурхливу емоційність, яскраву драматичну експресію. Для романтичних акторів характерний культ сильної, вільної особистості, високого морального подвигу і одночасно - трагічне загострення сценічного образу, що виникає з відчуття самотності людини. Звідси - одностороння гіперболізація почуттів, ускладнення характеру героя мотивами «світової скорботи», меланхолії, гіркої іронії по відношенню до власних мрій та поривам.
	 Романтизм головним предметом сценічного мистецтва робив людину, його душевний світ. Романтичний театр вперше стверджував сценічні переживання в якості основи акторської творчості.
Найбільші актори романтичного театру
	- П. С. Мочалов (1800 - 1848) в Росії
	- Л. Деврієнт (1784 - 1832) в Німеччині
	- А. Рісторі (1822 - 1906) в Італії
	- П. Бокаж (1799 - 1862) у Франції
	- М. Дорваль (1798 - 1849) у Франції
РОМАНТИЗМ В ЛІТЕРАТУРІ
	XIX століття – надзвичайно плідний період розвитку світової літератури, відзначений яскравими талантами, творчими пошуками й відкриттями. Центр художньої системи романтизму – особистість. Життя – це поезія, а світ – це жива цілісність, у якій поезія виступає суттєвим вираженням людини та людською діяльністю, стає символом нескінченного. Природа у романтизмі має філософське значення. Природа – це очевидний дух, а дух – це природа. Романтиків цікавив ліс, сповнений таємниць, самотність, тишина, природа, яка збуджує фантазію, хмари, які відганяють мрії в далечінь, сутінки, що стирають чіткі обриси.
	 Романтичний герой, ким би він не був - бунтарем, одинаком, мрійником або шляхетним романтиком - це завжди людина виняткова, з неприборканими пристрастями, він обов'язково внутрішньо сильний. Цей герой палко і щиро сприймає реальність, але сама реальність гнітить його. І він постає проти всього світу, відстоюючи своє право на внутрішню індивідуальну свободу, насамперед свободу почуттів.
Романтизм прагне до:
	- нескінченності й безмежності;

	- повалення границь між мрією та дійсністю;

	- універсальної поезії, яка повинна бути одночасно науковою, релігійною, поетичною, а також ліричною, епічною, драматичною, музикальною;

	- переваги фантазії;

	- він прагне до палко-рушійного, загадкового, неприборканого;

	- він вимагає суб’єктивізму та індивідуалізму, безладності та без граничності між епосом, лірикою й драмою;

	- він прагне до минулого, передусім до доби Середньовіччя, до простору, до мрійливого і загадкового;

	- він цінує власний народ;

	- він пробуджує національну свідомість.
ІМЕНА КРАЩИХ ПИСЬМЕННИКІВ-РОМАНТИКІВ СВІТУ:
Новаліс
Жан Поль
Гофман
В. Вордсворт
В. Скотт
Дж. Байрон
В. Гюго
А. Ламартін
Е. По
Г. Мелвілл
М.Ю. Лермонтов
Ф.І. Тютчев
А.С. Пушкін
В. Блейк
С. Колрідж
Г. Гейне
А. Міцкевич
Ф. Купер
В. Блейк
В. Вордсворт
В. Скотт
Жан Поль
СИМВОЛИ ЕПОХИ
ПОЛІТ ДО ВИСОКИХ МРІЙ
Погляди романтиків на життя, людину, мистецтво:
Справжнє лихо полягає в тому, що нині все застигло у вульгарній прозі життя. І більшість людей спокійно сприймає все це і навіть почуває себе цілком добре, мовчки скочуючись по болоту до прірви. ( Франц Шуберт )

 Той, хто не зазнав щастя в нинішньому світі, хто не знайшов того, що шукав, нехай заглибиться в світ книг та мистецтва чи зануриться в природу – це вічно юне втілення старовини й сучасності. ( Новаліс )

 Мене часом запитують, чи люблю я дітей. Звичайно, люблю, адже вони ще не стали людьми. ( Шарль Нодьє )

 Краще бути артистом чи бродягою, ніж власником маєтку або селянином, бо ж із володінням землею чи снопом пов’язані несправедлива тиранія та похмуре поневолення скнарістю. ( Жорж Санд )
ДЯКУЄМО ЗА УВАГУ!!!
ПРЕЗЕНТАЦІЮ ПІДГОТУВАЛИ:


title: Презентація на тему «Різні вияви дискримінації в сучасній Україні»

text:
Різні вияви дискримінації в сучасній Україні
Підготував
Учень 11-А
Коваль Данило
Що ж таке дискримінація
Дискримінація – будь-яка відмінність, виключення, обмеження або перевага, що заперечує або зменшує рівне здійснення прав. Поняття охоплює виключення або обмеження можливостей для членів певної групи відносно можливостей інших груп.
?
Зараз ми розглянемо два види дискримінації в Україні:

Гендерна дискримінація
Расова дискримінація
Гендер
Гендер – це набір характеристик, що визначають  соціальну поведінку жінок і чоловіків та стосунки між ними
Гендерна дискримінація жінок
Гендерна нерівність на ринку праці
Високий рівень освіти – низька самореалізація
“Легкий ” домашній труд
“Жінка – не для політики”
Сім’я чи кар’єра
Пригнічення жінки як особистості
“Невигідність” жінки при прийомі на роботу
“Мовчазний” жіночий бунт

Гендерна дискримінація чоловіків
Менша тривалість життя
Чоловіча агресія один до одного
Тяжіння до екстремальних ситуацій
Зневажливе ставлення до свого здоров’я
Гонитва за успіхом, грошима
Рішення суду на користь матері
Самоусунення батька від виховання дітей
Емоційна закомплексованість

Гендерна дискримінація
             - це  порушення прав людини за    статевою ознакою.

Наслідки гендерної  дискримінації :
- демографічна криза
- зменшення тривалості життя
- торгівля людьми
                     - насильство в сім’ї та насильство в    суспільстві
                     - ґендерний дисбаланс в сільській місцевості

Як же вирішити це питання?
Для зниження рівня гендерної дискримінації у суспільстві треба внести
зміни до гендерного порядку, цим самим розпочати шлях досягнення
гендерної рівності. Шляхи досягнення гендерної рівності:

Досягнення рівної економічної незалежності для жінок та чоловіків
Збільшення узгодженості роботи, приватного та сімейного життя
Просування рівної участі жінок та чоловіків у прийнятті рішення.
Викорінення ґендерного насильства та торгівлі людьми
Усунення ґендерних стереотипів в суспільстві
Просування ґендерної рівності поза межами ЄС

Расизм
Раси́зм — світогляд, а також політичні теорії і практичні дії, що ґрунтуються на расовій дискримінації, на поділі людей на біологічно різні групи на основі видимих особливостей зовнішнього вигляду, як-от: колір шкіри, структура та колір волосся, риси обличчя, будова тіла тощо, тобто на раси, і різному ставленні до людей та їхніх спільнот залежно від приналежності до цих груп
Расова дискримінація
«Расова дискримінація означає будь-яке розрізнення, виняток, обмеження чи перевагу, засновані на ознаках раси, кольору шкіри, родового, національного чи етнічного походження, метою або наслідком яких є знищення або применшення визнання, використання чи здійснення на рівних засадах прав людини та основних свобод у політичній, економічній, соціальній, культурній чи будь-яких інших галузях суспільного життя.»
Ситуація в Україні
За словами голови комісії Франсуа Сант-Анджело, в нашій країні спостерігаються деякі позитивні зміни, однак, в цілому
незважаючи на численні плани дій по боротьбі з ксенофобією, расизмом та етнічною дискримінацією, розроблені українським урядом, на сьогоднішній день ситуація не надто покращилася.
Крім того, масштаби даної проблеми в Україні сильно маскуються правоохоронними органами - злочинців, які винні у вчиненні злочину, заснованого на ненависті до представників інших націй, часто позиціонують як «хуліганів».
Тобто в нашій країні, людина який завдав шкоду іншій людині (спираючись на свої нацистські світогляду) вважається звичайним порушником порядку.

Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «11-Day Italian Adventure Tour»

text:
11-Day Italian Adventure Tour

Prepared by
Nellia Aldarkina
Margarita Butkova
Polina Kochurova
Viktorija Rubalka
Form 10a
Specialized school # 11

 Have you ever wanted to visit to the Opera, try real pizza?   Have you always dreamed of water trips on the canals of Venice?   If you haven’t lived your dream holiday yet,here’s your chance to do all these things and more!

Italy is one of the mysterious and ancient countries of the world. When you arrive in Italy, you find yourself in a fairy tale where there are no problems and concerns. The air is filled with the freshness, and your holiday suggest to make a comfortable and delightful.
Accommodation
Stay in family luxorious 5-star hotels-single or double rooms and suites available.
Entertainment
Sunbathe on the beautiful beaches of Sardinia, Tuscany.

Skiing in the Alps.
Entertainment
To do shopping in the famous boutiques of the world.
                    EntertainmentTry a variety of delicacies:
Pizza
Pasta
Italian  Salumi
Italian  cheese
Italian meat
Italian  Fish
Italian  Sweets
Italian fruits
Cedro
Italian wines

Other activities
Visit all important cities of Italy with their galleries, museums, monuments of history.
Bue souvenirs.
Relax.
Important cities
Rome
 Coliseum
Trevi Fountain
Pantheon
Vatican
San Pietro Square
Swiss Guards
The pope
The  head of catholic organization
Milan   Dome
Milan
Venice
San Marco Square
Venice Channel. Tipical Venice boat: Gondola
Other Famous monuments
Pisa Tower
  Florence   Dome
Genoa  Port
Pallio di Siena
Total cost
Single room: €3.500
Double room: €5.000
Suite: €6.000
Thank you!


title: Презентація на тему «Івана Купала»

text:
Івана Купала
Івана Купала, Купайла — традиційне українське свято, яке відзначали вночі перед Івановим днем (24 червня за старим стилем). Зараз також його прив'язують до сонцевороту (21 червня, у високосний рік — 20 червня за часомUTC). У зв'язку із введенням григоріанського календаря у 01.03.1918 церковне свято Різдво Івана Предтечі припадає на 7 липня. Свято отримало свою назву від імені християнського  святого Івана. Святкували купала здавна по всій україні, щоправда з певними відмінностями по регіонах. За радянського панування частина притаманних святу регіональних звичаїв відмерла. Подібні звичаї існують в багатьох народів, особливо індоєвропейських: чехів, німців, австрійців, сербів, болгар, поляків, англійців, білорусів та росіян. Найбільшого розмаху свято набуло в Іспанії, де 19-24 червня проводиться фестиваль «Вогнища Сан Хуана» та в Бразилії — «Феста Юніна» 13-29 червня.

     Походження назви
Назва Іван Купала має народно-християнське походження і є слов'янським варіантом імені Іоанн Хреститель (грец. Ιωάννης ο Βαπτιστής), оскільки епітет Іоанна — грец. βαπτιστής — «баптістіс» перекладається як «купатель, занурювач». ка назва свята була обумовлена і власне слов'янськими уявленнями: праславлавне kǫpati позначало ритуальне обмивання, очищення, яке здійснювалося у відкритих водоймах.Тому, з одного боку, саме це дієслово було застосовано для перекладу епітета «хреститель», а з іншого боку, назва свята пізніше було переосмислено народною етимологією і ув'язано з ритуальними купаннями у річках під час цього свята. Деякі науково-популярні та неоязичницькі видання пов'язують свято з «язичницьким божеством» Купала. Дана точка зору не має достовірних підтверджень, оскільки сумнівне існування в слов'янському язичництві самого цього божества. На ділі ж Купала міг з'явитися в народних уявленнях лише як фольклорна персоніфікація свята, відбилася, наприклад, у піснях. Натомість в деяких регіонах Русі називали свято — Ярилин день, хоча, не виключено, що весняне рівнодення (новий рік) також було пов'язане із Ярилом. Це був останній день русального тижня. Ярило був божеством весни і кохання, тому його відповідниками є Камадева і Купідон. Після купальських ігор визначалися пари суджених, і наступний день Февронії Русальниці — протегував сім'ї і любові. У давнину з цього дня і до Петра гралися весілля.
Початок святкування
Святкування розпочиналося в заздалегідь домовлених місцях, переважно біля річок. Дівчата плетуть вінки з польових квітів й перед заходом сонця збираються на вигонах біля річок.
Часто на свято Купала молодь запрошувала музикантів-виконавців на народних інструментах, які на скрипці, цимбалах, сопілці окремо взятих чи в ансамблі разом з бубном супроводжували пісенну мелодію.

Купало та Марена
Головні атрибути свята — це Купало й Марена (Марена, Мара, Марина). Згідно із слов'янським міфом, зимове божество, що морить землю стужею, а людину хворобою і голодом. Але в народі, зокрема на Слобожанщині, вважали її старшою русалкою. Власне святкування починалося з виготовлення опудала головних персонажів свята — Купала і Марени. Так, на Поділлі й Волині дівчата виготовляють Купала з гілки верби й прикрашають її квітами та вінками. На Полтавщині в одних населених пунктах опудало Купала виготовляють із соломи, прикрашають його стрічками і намистом, в інших — замість солом'яного опудала садовлять дитя, яке виконує роль Івана КупалаНа Київщині та Одещині його виготовляють із гілок будь-якого дерева.
Опудало Марени робили в різних регіонах України в залежності від традицій, які там склалися. На Полтавщині, наприклад, його виготовляють із гілокчорноклену, вишні, соломи. На Слобожанщині—із гілок чорноклену і трави.
Взявшись за руки, дівчата ходять навколо Купала й Марени й співають пісень. Основною темою цих хороводів є кохання. Чоловіки й жінки теж сходяться на це видовище, але у співах участі не беруть.

Вогнище
Обов'язково розкладається велике вогнище, через яке стрибають дівчата і хлопці поодинці або в парі.
Купальське вогнище згідно з переказами має велику міфічну силу. Через купальське вогнище стрибають всі, проходячи таким чином своєрідний ритуал очищення. Так, вважалось, що коли дівчина і хлопець, які кохають один одного, узявшись за руки, стрибають у парі через вогнище і їх руки залишаються з'єднаними, то вони, побравшись, все життя проживуть разом. Проте в цьому видовищі можна бачити й інший бік — спортивний. Кожний намагався стрибнути через вогнище якнайвище і якнайдалі, не забуваючи й про те, щоб стрибок був красивим.

Дівочі вінки
Після втоплення Марени (інколи топили Купала) дівчата тікають від хлопців до води, щоб ворожити («заворожувати вроду»). Вони дістають свічки, запалюють їх і прилаштувавши до своїх вінків, пускають на воду. Поки вінки пливуть, дівчата ідуть понад річкою й співають. Часто хлопці намагаються зловити вінки дівчат. Пара заздалегідь домовляються про те, яким буде вінок. Кожна дівчина плете його так, щоб можна було впізнати: вплітали яскраву свічку, або велику квітку. Якщо хлопцю вдається зловити вінок коханої, діставшись до нього вплав чи на човні, це вважається доброю прикметою для їх подальшої спільної долі.
Згідно з народним повір'ям, якщо вінок пливе добре й гарно горить свічка, то дівчина вийде заміж, а якщо він крутиться на місці, — то ще дівуватиме, а як потоне — заміж не вийде взагалі. Якщо ж вінок відпливе далеко й пристане до якогось берега, то значить, що туди дівчина заміж піде.
На Полтавщині пущений на воду вінок переймає наречений дівчини, який із нею хоче одружитися.
За народним повір'ям, вінки, в яких дівчата беруть Участь у святкуванні купальського свята, наділені цілющою силою. Тому й закидали дівчата їх через голову на дах хати, а інші зберігали на горищі, вірячи, що зілля, з якого сплетений вінок, вилікує від усяких хвороб.

Папороть
Існує повір'я про цвіт папороті, котрий нібито з'являється в купальську ніч. За легендою, папороть цвіте лише одну коротку мить найкоротшої у році ночі під Івана Купала. Здобути цю квітку досить важко, оскільки її береже від людей нечиста сила. Страхітливі народні перекази про її витівки використав у своєму оповіданні «Вечір напередодні Івана Купала» видатний український та російський письменникМикола Гоголь. Той, хто має цвіт папороті, може розуміти мову будь-якого створіння, може бачити заховані в землю скарби. Володар заповітної квітки також міг у ніч напередодні Івана Купала бачити, як ходять лісом дерева й стиха розмовляють між собою.


Презентація на тему «Ветеринар»


title: Презентація на тему «Замки України» (варіант 2)

text:
Замки України
       Хотинський замок
    Хотинська фортеця веде свій початок від Хотинського форту, що був створений у 10 столітті князем Володимером Святославичем  як одне із порубіжних укріплень південного заходу Русі, у зв'язку з приєднанням до неї буковинських земель. Форт, який згодом було перебудовано у фортецю, знаходився на важливих транспортних шляхах, що з'єднували Київ із Пониззям, пізнішим Поділлям і Придунав'ям.
Кам’янець – Подільський  замок
   Фортеця в місті Кам'янець-Подільський  (нині Хмельницької області  України. Відколи засновано Кам'янець — замок разом з містом стає першорядною фортецею русько-литовської держави, а потім польської, коли в половині XV ст. західне Поділля відійшло до Польщі. Особливого значення набула Кам'янецька фортеця, коли збільшилися напади татар на Україну, коли Туреччина стала організувати татарські сили, твердою ногою ставши на Босфорі.
           Дубенський замок
   Фортеця в місті Дубно, Рівненської області . Визначна пам'ятка  історії, культури та архітектури України .
Виник як фортеця волинян у Х ст. Протягом Х—ХІІІ ст. існував як дитинець  літописного Дубна. Приблизно в кінці XIV  — початку XV ст. князь Федір Острозький, спорудив дерев'яно-земляне укріплення, яке, звичайно, мало дещо інший вигляд, аніж тепер. Ця споруда була оточена земляними валами, огороджена дерев'яним частоколом по периметру і тісно забудована всередині житловими та господарськими приміщеннями. 1492  рік офіційно вважається датою спорудження Дубенського замку.

    Червоногородський замок
  Це оборонна споруда, у першій половині  XIX  ст.  перебудована на палац. Розташований в урочищі Червоне поблизу с. Нирків,Тернопільської області , на стрімкому пагорбі посеред глибокої котловини р. Джурин , що в цьому місці творить майже замкнуту петлю.
   Назва пов'язана з інтенсивним червоним кольором місцевим пісковиків. Поблизу — Червоногородський водоспад , за леґендою, його створили татари , які прокопали нове русло для р. Джурин , щоби полегшити доступ до замку.

        Генуезька фортеця
    Судацьке укріплення як за історико-культурною значущістю, так і за масштабністю фортифікаційної системи є унікальною пам'яткою оборонної архітектури Таврії X-XVIII ст. Фортеця розташована на стародавньому кораловому рифі, що є конусоподібною горою Киз-Кулле-Буру. Більшість будівель Судацької фортеці, що збереглись до наших днів, належать генуезькому періоду, тому її іменують «генуезькою». Загальна площа фортеці – майже 30 гектарів, довжина мурів по периметру - більше 2-х кілометрів.
Свірзький замок
  Замок  в Україні , розташований у селі  Свірж, Перемишлянського району Львівської області. Згадки про нього трапляються в архівних документах 1530 року, коли він належав шляхетському родові Свірзьких. Але сучасного вигляду він набув з середини XVII  століття, з часу переходу його у власність графа О. Цетнера. Незважаючи на своє вигідне оборонне розташування (замок розташований на горі Белз і був оточений непрохідними болотами, ставками. Відомо, що під час українсько-польської війни в 1648—1654 рр. замок не раз здобували козацькі загони, а в 1648  р. — спалили татари. Згодом був реставрованим.
Підгорецький замок
   Пам'ятка архітектури епохи Ренесансу. Розташований у селі Підгірці,Бродівського району, Львівської області.
  Замок було збудовано протягом 1635—1640років під керівництвом архітектора Андреа  дель  Аква за вказівкою коронного гетьмана Станіслава Конєцпольського. Інтер'єри Підгорецького замку вражали сучасників своєю красою і пишнотою.Замок є одним із найкращих в Європі  зразків поєднання ренесансного палацу з бастіонними укріпленнями.

     Замок Шенборн(Чинадієве)
   Колишня резиденція та мисливський будинок графів Шерборнів. Цей палац був побудований графом Ервіном Фрідріхом Шенборн-Бухгаймом у 1890—1895 роках. Коло палацу був розбитий чудовий сад-дендрарій (нині Парк санаторію «Карпати») із декоративним озером у центрі. Висаджені рідкісні породи дерев — самшит, катальпа, сосна Веймута, канадська ялина. Оригінальність палацу ще й у тому, що він має 365 вікон (кількість днів у році), 52 димоходи (кількість тижнів у році) і 12 входів. Наприкінці XIX століття зображення замку-палацу виступало на громадській печатці сусіднього містечка Чинадійово.
Золочівський замок
   Замок було зведено на кошти Якуба Собєського  (батько короля Речі Посполитої Яна III Собеського). Розташований у місті Золочеві, що в Львівській області.  Побудовано у 1634 році як оборонну фортецю за проектом невідомого італійського архітектора на місці старого дерев'яного замку, який оточували потужні земляні вали, обкладені каменем, з бастіонами на кутах та ровами з водою. У дворі замку є два палаци. Також замок є  Музеєм-заповідником  — відділом Львівської галереї мистецтв . Замок входить до туристичного маршруту «Золота підкова Львівщини» .
     Дякуємо за увагу!


title: Презентація на тему «Методи творчого та критичного мислення в проектній технології»

text:
Методи творчого та критичного мислення в проектній технології
Виконала роботуучениця  11 класу
Канівської гімназії
імені  Івана Франка
Соснова Юлія
Методи творчого мислення
 Метод мозкової атаки
 Мозковий штурм — груповий метод творчої діяльності за відсутності будь-яких критеріїв оцінювання й напрямків пошуку ідей. Метод є практично універсальним, тому що дозволяє розглядати майже будь-яку проблему у сфері людської діяльності. Це можуть бути завдання з галузі організації виробництва, сфери обслуговування, бізнесу, економіки, соціології, карного розшуку, військових операцій тощо. Головна умова: завдання мають бути просто й зрозуміло сформульовані.
 Метод мозкового штурму (brainstorm) створив у 30-ті рр. XX ст. Алекс Осборн.    У наш час існує понад 50 модифікацій цього методу.
 Метод синектики
Синектика (із гр. — «сполучення різнорідних елементів») — вид мозкового штурму при допущенні обговорення й відсівання ідей на стадії їх висування й визначення прийомів генерування ідей.
Синектика (Synectics) — методика психологічної активізації творчості, запропонована Вільямом Дж. Гордоном у 50-ті рр. XX ст..
При організації пошуку нових рішень методом синектики дотримують тих самих правил, що й при використанні методу мозкового штурму. При цьому варто враховувати, що відмінність методу синектики полягає в тому, що на стадії висування ідей заохочуються їх критика й відсівання тих ідей, які не відповідають поставленому завданню.
Метод контрольних запитань
Суть методу контрольних запитань полягає у використанні при пошуку розв’язань творчих завдань списку спеціально підготовлених запитань. Цей метод можна застосовувати в комбінації з методом мозкового штурму для генерування ідей, формулювання відповідей.
У практиці набули поширення універсальні опитувальники, складені Л.Осборном, Д.Пірсоном, Д.Пойя та ін. Їх досить багато, але по своїй суті вони є своєрідними шпаргалками для винахідників.
Д.Пойя
Л.Осборн
Метод фокальних об’єктів (МФО), або метод випадковостей
Метод фокальних об’єктів (МФО) — це метод пошуку нових ідей шляхом приєднання до вихідного об’єкта властивостей або ознак випадкових об’єктів. Застосовується при пошуку нових модифікацій відомих пристроїв і способів, розширенні асортиментів товарів, створенні реклами товарів, сфер застосування відомих речовин, відходів виробництва, а також для тренування уяви.
Метод фокальних об’єктів (МФО) створив у 1923 р. Е.Кунце — професор Берлінського університету, в 1950-х рр. його удосконалив Ч.Вайтинг у США. Цей метод відзначається простотою і значними, практично необмеженими можливостями пошуку нових точок зору щодо вирішуваної проблеми. У методі використовуються асоціативний пошук і евристичні властивості випадковості.
Метод гірлянд випадковостей й асоціацій
Цей метод є розвитком методу фокальних об’єктів. Він допомагає знайти велику кількість підказок для нових ідей шляхом утворення асоціацій. Алгоритм цього методу визначає порядок дій, що ефективніше пояснити на прикладі розв’язання конкретного завдання.
Приклади асоціацій
Багатобарвна
Запашна
Плямиста
Польова
Симетрична
Лікарська
Електрична
Скляна
Із цоколем
Прозора
Задня
 Зовнішня
Накладна
Із блискавкою
Для зберігання грошей

Метод функціонально-вартісного аналізу (ФВА)
ФВА (функціонально-вартісний аналіз) — метод техніко-економічного дослідження систем, спрямований на оптимізацію співвідношення між їхніми споживчими властивостями і витратами на досягнення цих властивостей.
 Метод розробив конструктор Пермського телефонного заводу Ю.М.Соболєв.
                          Винахідництво
Винахідництво — галузь інтелектуальної діяльності, де творчий процес знаходження нового розв’язання технічного завдання, націленого на досягнення істотного ефекту, втілюється у винаході.

            Кінець


title: Презентація на тему «Займенник як частина мови»

text:
___
+
=
=
+


title: Презентація на тему «День Землі»

text:
Скадовська загальноосвітня школа I-III ступенів №3Презентація на тему : “ День Землі “
                     Підготували учні 7-А класу
         Павленко Світлана,
     Куркін Станіслав,
         Мамедова Кюльтач,
           Мамедов Аллахверді,
                 Репринцева Олександра,
   Коваленко Іван,
         Якименко Анастасія
Мета: розширити знання про природу, виховувати спостережливість, інтерес до пізнання навколишнього середовища, любові до природи та бережливого ставлення до неї.
Ми на ділянці
Ми на ділянці
Ми на ділянці
Ми на ділянці
Яка красива в нас планета!
Земля зелена, ніжно-голуба.
Нас переконують космічні злети:
В усій Галактиці – така одна.
На всій планеті у цей день весняний
Святкується щорічний День Землі.
І недаремно квітень буйнотравий
До цього дня прикрашує її.
Ліс про щось шепоче.
 До сонця піднімаючи гілля,
Важливе щось сказати хоче,
До нас звертається здаля.
Тихенько лине ця промова щира,
Нечутно майже, небайдужий лиш збагне,
Промова зіткана з надії, віри
І серце болісно торкає за живе.
Шепоче ліс, неначе кличе
Заглянути у майбуття.
Він прямо дивиться в людське обличчя,
Щоб ми збагнули: ліс для нас життя.

Дивлюсь я на небо, та й думку гадаю…
Що ми після себе на світі лишаєм?
Ліси наші в’януть… Нема більше рік…
Птахи покидають край рідний на вік
Нечисте повітря…
У грунті – нітрати…
І слово «Чорнобиль»
 Нам страшно згадати.
 І щоби на світі не стало біди…
Шануйте природу усюди й завжди!

Висновок
Розширили знання про природу, виховали спостережливість, інтерес до пізнання навколишнього середовища, любові до природи та бережливого ставлення до неї.
Використані джерела
http://veilakut.ucoz.ua/load/scenari/scenarij_do_dnja_zemli/14-1-0-80
http://images.yandex.ua/yandsearch?text=%D0%B4%D0%B5%D0%BD%D1%8C%20%D0%B7%D0%B5%D0%BC%D0%BB%D0%B8&stype=image&lr=962&noreask=1&source=wiz
Дякуємо за увагу!


title: Презентація на тему «Міжнародний рух Червоного Хреста і Червоного Півмісяця»

text:
    Міжнародний рух Червоного     Хреста і Червоного Півмісяця

Міжнародний рух Червоного Хреста і Червоного Півмісяця — це міжнародний гуманітарний рух, в якому беруть участь близько 97 мільйонів добровольців у всьому світі.
 Метою діяльності руху є за-
хист людського життя та здоро-
в'я, запобігання людським стражданням
та їх полегшення, незалежно від раси,
релігійних та політичних поглядів.

Поштовхом до створення такої організації послужили враження молодого швейцарця А.Дюнана, який опинився в числі нейтральних очевидців битви при Сольферіно в Італії 24червня 1859. До кінця дня на полі битви залишилося бл. 40000 мертвих і поранених. Жахнувшись страждань людей, на які ніхто не звертав уваги, Дюнан організував групу допомоги, що складалася з добровольців. Вони закуповували все необхідне, розміщували поранених і доглядали за ними

Повернувшись до Швейцарії, Анрі Дюнан не міг стерти з пам'яті цю страхітливу картину. Він узявся за перо, щоб розповісти світові про цю драмі війни, так багато раз повторювалася. У 1862 році була закінчена його книга "Спогад про Сольферіно". Як тільки книга, надрукована на його власні гроші, вийшла з друку, Дюнан розіслав її європейським монархам того часу, політичним діячам, військовим, філантропам, друзям. Успіх виявився миттєвим і перевершив всі очікування. Книга сильно схвилювала Європу, так як багатьом була невідома жорстока реальність полів битв.У ті часи в Женеві існувало Благодійне товариство, президентом якого був адвокат Густав Муанье. "Книга Спогад про Сольферіно потрясла мене "- писав він. Будучи людиною дії, Муанье запропонував Дюнану переговорити про цю книгу з іншими членами Товариства.В ході зустрічі була створена комісія з п'яти членів. Крім самого Анрі Дюнана і Густава Муанье до її складу увійшли генерал Гийом-анрі Дюфур і доктора Луї Аппія і Теодор Монуар - всі швейцарські громадяни. Комісія зібралася вперше 17 лютого 1863 і назвала себе "Міжнародним комітетом допомоги пораненим ". [2, с. 56]У наступні місяці ці п'ять членів Комітету вели напружену діяльність, в результаті якої в жовтні 1863 року в Женеві відбулася міжнародна конференція, в якій взяли участь представники шістнадцяти держав. З цієї нагоди був обраний відмітний знак - червоний хрест на білому фоні.
            Відмітний знак
Знак мав на меті виділяти, а отже, і охороняти тих, хто надає допомогу пораненим воїнам
Червоний хрест на білому фоні був першим захисним символом, який був затверджений в 1864 році Женевською конвенцією. Він повторював швейцарський прапор, було змінено лише кольори - хрест став червоним, а тло білим.
 Національні товариства
Національні товариства Червоного Хреста. До 1900 товариства Червоного Хреста були організовані майже в 30 країнах. Розроблялися великі програми діяльності у воєнних умовах. У той же час у Червоного Хреста з'явилися і нові, мирні завдання, спрямовані на подолання наслідків стихійних лих і розвиток охорони здоров'я. На сьогоднішній день ці завдання вирішуються в рамках широкої мережі програм з охорони здоров'я, надання гуманітарної допомоги та зміцненню безпеки, а також загальних та спеціальних освітніх програм. Національні товариства - незалежні добровільні організації, хоча і отримують повноваження від своїх урядів. Міжнародне визнання ці суспільства отримують при виконанні таких умов: уряди їхніх країн повинні суворо дотримуватися рішення Женевських конвенцій; діяльність національних товариств повинна бути схвалена їхніми законними урядами, а самі суспільства повинні дотримуватися статут і керуватися засадничими принципами Міжнародного Червоного Хреста.
Ліга товариств Червоного Христа
Ліга товариств Червоного Хреста - об'єднання національних організацій, створене в 1919. Первинною метою Ліги було вироблення програми взаємодопомоги і розвитку, розрахованої на мирний час. Сьогодні в число основних завдань Ліги (яка має постійний секретаріат в Женеві) входять допомогу новоствореним товариствам Червоного Хреста, об'єднання дій різних його груп, розширення сфери діяльності та ресурсів національних організацій та координація їх зусиль у разі міжнародних стихійних лих. Ліга товариств Червоного Хреста включає 106 національних організацій із загальною кількістю членів понад 188 млн. чоловік. Ліга утримується на добровільні пожертвування її членів.
 Символи руху:
Червоний хрест
ЧервониЧервоний хрест на білому фоні був першим захисним символом, який був затверджений в 1864 році Женевською конвенцією. Він повторював швейцарський прапор, було змінено лише кольори - хрест став червоним, а тло білим. Це є цілком зрозумілим, оскільки засновник міжнародного комітету Анрі Дюнан був швейцарцем.

Червоний півмісяць
Під час російсько-турецької війни (1876-1878), Османська імперія використовувала символ Червоного Півмісяця замість Червоного Хреста, оскільки уряд вважав цей символ образливим для мусульманських солдатів. В 1877 році МКЧХ зобов'язав Російську імперію, в повній мірі поважати недоторканість всіх осіб та будівель, які знаходяться під захистом Червоного Півмісяця. Згодом аналогічне зобов'язання, щодо Червоного Хреста було отримано від уряду Османської імперії.

Червоний кристал
Символ був визнаний офіційно як «Емблема третього протоколу» 8 грудня 2005 з метою включення в якості повного члена ізраїльську організацію Маген Давид Адом (Червона зірка Давида). Неофіційно він відомий як «червоний кристал».

Червоний лев із сонцем
Символ використовувався іранською організацією Червоний лев із сонцем і був визнаний Міжнародним рухом у 1923 році.

Червоний щит Давида

Червона зірка Давида — символ ізраїльської організації Маген Давид Адом. Вона не є офіційно визнаним символом Міжнародного руху Червоного Хреста і Червоного півмісяця. Рух неодноразово відмовляв у її визнанні, аргументуючи це тим, що червоний хрест не є символом християнства, а зроблений за зразком прапора Швейцарії зі зміною кольорів. Якщо допустити єврейський символ, то на аналогічний зможе претендувати будь-яка релігійна організація. Під тиском Національного комітету США, який з 2000 по 2006 рік відмовлявся платити Міжнародному комітету членські внески, було запропоновано і визнано новий символ - червоний кристал.
Український Червоний Хрест
Український Червоний Хрест (УЧХ) — національна форма
організації з такими самими завданнями, що й міжнародний
Червоний Хрест, постала у квітні 1918 з ініціативи
Всеукраїнського з'їзду лікарів
у Києві на базі існуючих в Україні місцевих
товариств Російського Червоного Хреста.
 Серед організаторів і членів Центрального
 Комітету УЧХ були лікарі Євмен Лукасевич і
 В. Матюшенко (згодом гол. Закордонного бюро УЧХ).
УЧХ співпрацював з Міжнародним Комітетом Червоного
Хреста у Женеві, представником до якого від УЧХ був Є. Бачинський.
Представники УЧХ були також у Відні (Андреас Окопенко), Белграді
(Дмитро Дорошенко), Італії та інших країнах. В еміграції УЧХ
продовжував існувати з доручення екзильного уряду УНР, але не мав
права належати до Міжнародного Червоного
Хреста.
 Історія
30 серпня 1941 у Львові проголосив про понов-
лення своєї діяльності Український Червоний
Хрест (УЧХ), організований під протекторатом
митрополита Андрея Шептицького  — для
допомоги й опіки над полоненими, хворими і
потребуючими (гол. О. Курчаба, згодом Т. Воро-
бець), з осередками у Києві (Ф. Богатирчук) та
Рівному (X. Кононенко), які співпрацювали
 з львівською централею[1]. 1942 німці
ліквідували УЧХ у Львові, а його діяльність перебрав на території
ГГ відділ суспільної опіки при Українському Центральному
 Комітеті (УЦК). 1943 — 49 п. н. УЧХ діяла підпільна «Служба
здоров'я» при УПА (гол. довший час К. Зарицька).


title: Презентація на тему «Архітектура доби Відродження. Ренесанс»

text:
Архітектура доби Відродження.Ренесанс
Підготувала
Учениця 11-Б класу
Кілійського НВК «ЗОШ
I-IIIст.-гімназія»
Колчаг Юлія
Архітектура Відродження - період розвитку архітектури в європейських країнах з початку XV до початку XVII століття, в загальному перебігу Відродження та розвитку основ духовної і матеріальної культури Стародавній Греції і Рима. Цей період є переломним моментом в історії західноєвропейської архітектури, особливо по відношенню до попереднього архітектурному стилю, до готики.

Першим представником цього напряму можна назвати Філіппо Брунеллескі, котрий працював у Флоренції, місті в Тоскані,де розпочався напрям відродження античності.
Особливе значення в цьому напрямку надається формам античної архітектури:
Симетрія
Пропорція
Специфіка культури доби Відродження
Відродження інтересу до Античності;
Обґрунтування права науки і розуму на незалежність від церкви;
Світський характер культури та літератури;
Спроби компромісного поєднання надбання античності давньоримського варіанта з християнською ідеологією католицизму.
Ренесансу властивий гуманістичний світогляд,звернення до культурної спадщини античності ,тобто її «відродження»(звідси і назва терміну)
Можна виділити три основні періоди:     1.Раннє Відродження або Кватроченто, приблизно збігається з XV століттям. 2.Високе Відродження, перша чверть XVI століття.  3.Маньєризм або Пізніше Відродження (бл. 1520 - 1600).

Чільне місце посідало оборонне будівництво. В Україні часто використовувалася традиційна фортифікаційна система з глибокими ровами, земляними валами та дерев'яними стінами. Такі стіни було легко спалити, проте вони краще, ніж кам'яні, витримували гарматний обстріл.
Неприступні фортеці
м.Київ
м.Ніжин
Авторитетом у створенні таких замків була Італія.
Микільський Військовий собор у Києві
Успенський собор у Львові
Собор Святого Лаврентія(Львівська область)
Каплиця Трьох Святителів (м. Львів)
Більшість пам'ятників Ренесансу в Центральній і Східній Європі - аж ніяк не витончені вілли, а неприступні замки. І навіть храми цієї епохи більше нагадують фортечні споруди.
Дякую за увагу!


title: Презентація на тему «Японський театр» (варіант 6)

text:
Японський театр
Підготували: Петрова Альона і Кузнецова Єлизавета  11Б
 Сучасний традиційний японський театр - це неповторний багатоколірний світ.

Народження японського театру пов'язують з появою пантоміми Гигаку («акторське мистецтво») і танців Бугаку («мистецтво танцю»), запозичених з континентальної культури в VII столітті.
Гигаку проіснувало до X століття, а потім було витіснене більш складними формами пантомімічне драми, зате подання Бугаку з часом виросли в окремий музично-танцювальний жанр, який не тільки зберігся, а й пережив новий розквіт і нині виповнюється для широкої аудиторії, в концертних залах.
Японських традиційних театрів завжди було багато. Це, перш за все, і Але - театр піднесені трагедії, і Кеген - невигадлива комедія, грубуватий фарс, і Кабукі, що виник в якості особливого сакрального дії, і Бунраку - чудовий театр ляльок. Одними з найбільш прославлених театрів за межами Японії, по праву вважаються Кабукі і Но.
Театр Кабукі в Токіо
Театр Но
Театр Але зародився в XIV ст. і був надзвичайно популярним серед став самураїв і аристократії. Тобто, театр Але орієнтувався виключно на вищі стани і був не доступний для широких мас.
Небагате оздоблення сцени (часто взагалі відсутня) і досить одноманітні рухи
акторів ставлять перед собою мету пробудження уяви у глядача.
Як правило, обов'язковий атрибут - маска і громіздке одіяння персонажа, фактично приховують міміку і рухи тіла актора. Театр АЛЕ - це царство жесту. Найчастіше, більшість жестів несе собою строго певний сенс.

Традиції та історія театру Кьоген сягають корінням в дуже далеке минуле. Кьоген - це нехитра комедія, грубуватий фарс на грані фолу.Кьоген досить прозаїчний і простолюду. Як правило, невеликі п'єси тетра Кьоген виконують між актами вистав театру Але.
Театр Кабукі виник в надрах народу на початку епохи Токугава. І спочатку був виключно ритуальні танці, що виконувалися для розваги прихожан при сінтоіском храмі в Ідзумо.
Танець називається
 "кабукі-одорі"
   (歌舞伎踊)
 і присвячений Ізумо-но Окуні
Театр Бунраку зобов'язаний своєю назвою імені організатора і постановника перших спектаклів Уемура Бунракукен (1737-1810). Бунраку - це найдавніший і великий японський театр ляльок. Він був відкритий в Осаці в 1872 р.
Бунраку стали практикувати з'єднання лялькової вистави з народним пісенним оповіддю дзерурі, який виконувався під акомпанемент сямісена. У наші дні, всі уявлення йдуть під голос співака-сказателя – гіда.
Театр кабукі
Театр кабукі
Будинок театру кабукі у Ґіндзі, Токіо.
Кабукі (яп. 歌舞伎, букв. «пісня, танець, майстерність») — один з видів традиційного театру Японії. Становить синтез співу, музики, танцю і драми, виконавці використовують складний грим і костюми з потужним символічним навантаженням
Зародження
Жанр кабукі утворився в XVII столітті на основі народних пісень і танців. Початок жанру поклала Окуні, служниця святилища Ідзумо Тайся, котра у 1602 р. стала виконувати новий вид театралізованого танця у висохлому руслі ріки неподалік Кіото. Жінки використовували жіночі та чоловічі ролі в комічних п'єсках, сюжетами яких були випадки з повсякденного життя.
 Новий жанр швидко став популярним, Окуні навіть запрошували виступати перед Імператорським двором. На гребні успіху нового виду театрального мистецтва почали виникати конкуруючі трупи, що дало початок зародженню театра кабукі, як сполучення драматичного і танцювального мистецтва, в якому всі ролі виконувалися жінками.
Дещо груба і, навіть, шалена атмосфера театральних вистав кабукі привернула до себе увагу сьоґунату Токуґава, і в 1629 році, у цілях збереження суспільної моралі, жінкам було заборонено виступати на сцені. Деякі історики ввжають, що уряд також був занепокоєний популярністю вистав, що вивітлюючих життя звичайних людей, а не героїв давнини, і скандалами, зв'язаними з кабукі, у які були втягнені деякі урядовці.
Період з 1629 по 1652
Через велику популярність кабукі, місце жінок-виконавиць ролей зайняли юнаки. Разом з цим змінився і характер вистав — більше уваги приділялося драматичному мистецтву, ніж танцю. Однак, це мало вплинуло на моральну сторону вистав, до того ж хлопці-актори були не менш доступні для публіки, ніж їх попередниці. Вистави часто припинялися бешкетами, що зумовило сьоґунат заборонити виступи юнаків на сцені кабукі в 1652 році.
«Чоловічий» період
З 1653 р. в трупах кабукі могли виступати тільки зрілі чоловіки, що спричинило розвиток витонченого, глибоко стилізованого виду кабукі — яро-кабукі (яп. 野郎歌舞伎, яро: кабукі, «шахрайський кабукі»). Ця метаморфоза відбулася під впливом також популярного в той час в Японії комічного театра кьоґен.
Актор кабукі Кацукава.
Практично до сьогодні всі ролі кабукі виконуються чоловіками. Актори, які спеціалізуються на виконанні жіночих ролей називаються онаґата або ояма (яп. 女形, «[актори] жіночого стилю»). Два інших стилю виконання називаються араґото (яп. 荒事, «грубий стиль») і ваґото (яп. 和事, «м'який, гармонійний стиль»). Серед акторів кабукі існують справжні театральні династії, які спеціалізуються на певних стилях гри.
У 1868 році, із падінням сьоґуната Токуґава, відміною класового розподілу японського суспільства (і, як наслідок, скасуванням стану самураїв), а також відкриттям країни для Заходу, в Японії почалися грандіозні соціально-культурні зміни. Це стало імпульсом до відновлення колишньої слави кабукі.
Кабукі після Реставрації Мейдзі
Поки японська культура пристосовувалась до відсутності національної ізоляції, актори уживали всі заходи для збільшення зацікавленості до кабукі серед вищих верств суспільства і для пристосування традиційного театрального жанру до сучасних смаків. Заходи ці завершилися успіхом — одного разу вистава театра було дана імператору Мейдзі.
Сцена в театрі кабукі має своєрідну будову. Її авансцена ханаміті (яп. 花道, букв. «цквіткова стежка»), якою актори виходять на сцену та з неї під час театрального дійства, розташована просто у глядацькому залі. Театри кабукі були покращені технічно, отримали сцени, що обертаються, механічні люки, що з'явилися у XVIII столітті, і т. д., що значно підвищили эфектність театральних вистав.
Елементи кабукі
Театр кабукі у теперішній час складається із трьох типів вистав:
-Дзідаі-моно (яп. 時代物) — «історичні» п'єси, створені до періоду Сенґоку
-Сева-моно (яп. 世話物) — «простонародні», створені після періоду Сенґоку
-Сьоаґото (яп. 所作事) — танцювально-драматичні п'єси.
Японські театри, до останніх років не були популярні у світі, але за останнє десятиліття світова мода на все японське торкнулася і театрального життя. І сьогодні, виступи будь-якого традиційного театру Країни висхідного Сонця є подією в культурному житті будь-якого європейського міста.


Презентація на тему «Попит, пропонування, ринкова ціна та гроші»


title: Презентація на тему «Вертеп – український народний театр» (варіант 2)

text:
Міністерство освіти і науки України
Реферат
з художньої культури
у формі мультимедійної презентації
на тему:
”Вертеп – найдавніший театр”

Підготувала:
ліцеїстка 32 групи
ПМЛ
Тачинська Ю.І.
Перевірила:
Чайковська І.В.
м.Івано-Франківськ
2013
Що таке “вертеп”?
Хронологія
Вертепний ляльковий театр
Український вертеп
Терміни
Іван Франко про вертеп
Сюжети різдвяних вертепів
Вертепна драма
Микола Маркевич про театр
Використана література

Зміст

Верте́п — старовинний пересувний український ляльковий театр, де ставили релігійні і світські (переважно жартівливі та іронічні) п'єси;  відтворена стайня з народженням Христа.
Що таке «вертеп»?
Український вертеп відомий з 17 століття.  Світська частина вистави поклала початок української комедії 19 століття.
Вертеп поширений в основному в Україні, в барокову добу (17-18 століття) і мав численні регіональні варіанти
Хронологія
Вертепний ляльковий театр мав форму двоповерхового дерев'яного ящика. На другому поверсі показували різдвян драму; на першому — механічно прив'язану до неї сатирично-побутову інтермедію. Перша, різдвяна, частина вертепу, яку називали «свята», мала більш-менш стабільну композицію, натомість, друга змінювалася в залежності від місцевих умов, здібності й дотепності вертепника.
Вертепний ляльковий театр
Український вертеп
З часом вертеп із лялькового театру перетворився на справжній вуличний театр, де лялькову вертепну виставу сполучають із грою живих людей, а подекуди і цілковито вся вертепна вистава зводиться до гри живих осіб.
 - Вертеп — веселе різдвяне дійство з піснями-колядками, жартами, короткими виставами, яке влаштовували мандрівні музиканти й актори.
Вертепом називали театр, в якому вистави розігрувалися ляльками на паличках (маріонетками) у великій дерев’яній дво- або триповерховій скриньці.
 Вертеп, малоруський театр маріонеток, що зображував у ряді сцен обставини народження Ісуса Христа

Терміни
Іван Франко про вертеп

Народ наш любив театральні вистави ще давно, в XVI і XVII віках, в часі першого пориву нашого національного розбудження; се доказують живі ще досі останки вертепів і велика популярність церковних колядок, що розвивалися під впливом давньої релігійної драми
У праці «Русько-український театр» (1894 р.) Іван Франко пише: «Майже рівночасно з містерією страстей Христових, — зазначав дослідник, — дійшов до нас відгук іншої західноєвропейської містерії — рождественської. Се був вертеп»
У своїй великій праці «До історії українського вертепа XVIII в.» (1906 р.) І. Франко прагнув висвітлити ряд аспектів, які пов’язані з зародженням та розвитком українського вертепу. Аналіз українського вертепу дав підстави ученому зауважити: «український вертеп від найдавніших часів мав світський характер, малював типи та ситуації буденного життя», хоча і бере свої початки з Індії і Греції, вважав дослідник.
І. Франко втім змушений був констатувати наступне: «Коли саме появився вертеп на Україні, про се не маємо докладних хронологічних дат». Докази, наведені в тогочасних найновіших працях польських дослідників, присвячених польським яселкам і шопкам, видавалися І. Франку недостатніми, аби твердити про давнє походження шопки. Мова йде і про тексти шопкових драм та комедій, «важнійшу бібліографію».
Досліджуючи історію українського вертепу і польської шопки І.Франко дійшов висновку, що обидві ці вистави є комбінацією на тлі лялькової гри двох ріжнородних елементів — властиво лялькової драми чи комедії і духовної драми про різдво Христове, прихід трьох царів та Ірода
Сюжети різдвяних вертепів
У найдавніших редакціях вертепної драми, які належать до XVIII ст., серед діючих осіб побутової частини зустрічаються персонажі, виділені за етнічною ознакою (їх реєстр у різних текстах не завжди збігається, але в цілому дає правдиве уявлення про коло основних етнічних партнерів і сусідів українців): так у тексті інтермедії до польсько-руської вертепної драми, що була опублікована в Записках НТШ І.Франком, фігурують такі національні персонажі: Козак, Москаль, Мужик (Іван, Хлоп), Лях (пан), Литвин (Білорус), Старий Циган, Циганчук, Жиди (перший, другий, ціла група). Сам публікатор тексту вважав його найстаршою копією вертепної драми з усіх відомих польських та українських записів. На думку І. Франка, цей текст був скомпонований у "північно-західній частині України".
Сюжети різдвяних вертепів більш-менш однакові: цар Ірод дізнається від волхвів, що народився Христос, претендент на його престол. Бажаючи позбутися суперника, він кличе воїна і наказує йому побити всіх вифлеємських дітей віком від 2 років і молодше. Воїн виконує наказ, але одна стара баба Рахиль не дає свою дитину на побиття, тому озлоблений Ірод наказує вбити її дитину. За цей злочин смерть відрубує Іродові голову, а чорти тягнуть його в пекло. Після смерті Ірода на сцені, з піснями та танцями, з'являються циган, лях, москаль, жид, селянин, дід, баба, панотець. Число дійових ляльок доходило іноді до сорока.
Вертепна драма — це старовинний український народний ляльковий театр. Найранніші згадки про вертеп датуються 1666 р., хоча звичай "ходити з ляльками" відомий ще з 1573 р. Вертепні драми були найбільш популярні у другій половині XVIII ст., зокрема в період занепаду Києво-Могилянської академії. Вертепна вистава поділялася на дві частини: релігійну і світську і розігрувалась у гарно оздобленому з дерева або картону двоповерховому будиночку, який носили колядники. Драматичною основою вертепу є легенда про народження Ісуса Христа і знищення царем Іродом 40 тис. віфлеємських немовлят. Найдавніші тексти вертепної драми збереглися з другої половини XVIII ст.
Вертепна драма
    Малоросійський вертеп — це похідний театр, який представляє благочестивим християнам велику подію у світі: Різдво (народження) Спасителя. Немає сумніву, що представлялися також і інші події, взяті із священного писанія, але вцілів і дійшов до нас тільки вертеп. Первісне походження вертепу можна віднести до часів гетьмана Конашевича-Сагайдачного, до 1600 — 1620-х років, коли він почав відновлювати Києво-братську школу і академію... Малоросійський вертеп виник раніше театральних вистав, що були при царі Олексієві Михайловичу, — останні теж були взяті із Старого й Нового завіту. Втім склад рішуче той самий. Ці вистави названі: комедія «Навуходоносор» і комедія «Притча про блудного сина». І «Навуходоносор», і «Блудний син», і «Вертеп» написані, очевидно, малоросіянином, а отже в академії Київській...       Наш вертеп — це похідний (переносний — Упор.) двоповерховий домок. Зроблений з тонких дощок і картону. Горішній поверх має балюстраду, за балюстрадою грають містерію,— це Вифлиєм. У нижньому поверсі трон Ірода, підлога обклеєна хутром для того, щоб не видно було щілин, якими рухаються ляльки. Кожна лялька прикріплена до дроту; під підлогою — кінець цього дроту; за цей кінець, придержуючи ляльку, ляльковод спрямовує її в двері і водить у потрібному напрямі. Розмова від імені ляльок відбувається між дячками, півчими та бурсаками то пискливим голосом, то басом, як то треба. Друга частина вистави відбувається вся в нижньому поверсі.
Микола Маркевич про театр
Використана література
- «Українська Мала Енциклопедія», професор Євген Онацький
- Літературознавчий словник-довідник за редакцією Р. Т. Гром'яка, Ю. І. Коваліва, В. І. Теремка. — К.: ВЦ «Академія», 2007
- ДРАМА ВЕРТЕПНАЯ в Літературній енциклопедії 1929—1939 (рос.)
- Марковський, Український вертеп. Розвідки й тексти, в. I, вид. Всеукраїнськ. акад. наук, Київ, 1929
- Белецкий А., Старинный театр в России. Зачатки театра в народном быту и школьном обиходе Южной Руси Украины, М., 1923
- Петров, Южно-русский театр и в частности вертеп, «Киев. стар.», 1882, XII
- Кисіль О., Український театр, вид. «Книгоспилка», Київ, 1905
 Галаган, Український вертеп, «Киев. стар.», X, 1882
 Франко І. До исторії укр. вертепу XVIII в., I в., «Зап. Наук. т-ва ім. Шевченка», Львов, 1906, т. 71—73
- Франко І. Нові матеріали до історії українського вертепу, там же, т. 82, 1908.


title: Презентація на тему «Майкл Джозеф Джексон»

text:
Майкл Джозеф Джексон
Американський артист, актор, танцюрист, композитор, хореограф, філантроп, підприємець.
Один з найвідоміших виконавців Поп – музики. Відомий, як как «Король Поп-музики». Має 15 премій Гремі і сотні інших премій. 25 раз занесений до Книги рекордів Гінеса. В світі продано близько мільярда копій його альбомів. В 2009 році офіційно визнаний Легендой Америки и Іконой Музики. Майкл Джексон вніс великий вклад в розвиток популярної музики, відеокліпів, танців і моди. Майкл Джексон помер 25 червня 2009 року через передозування лікарськими препаратами, пропофолаом
Майкл Джексон народився в сім`ї Джозефа и Кетрін в місті Гери. Він був  сьомим з дев`яти дітей. Джексон стверджував, що батько неоднаразово принижував його морально і фізично. Вперше Джексон відкрито  заговорив про приниження, які йому приходилось терпіти в дитинстві, в интерв`ю с Опрой Уінфриі в 1993 році.
В 1973 році успіх сімейного проекта почав падать, звукозаписувальна компанія обмежила їх фінансові можливості, і в 1976 році вони підписали контракт с іншою фірмой, в результаті чого їм пришлось знову змінити імя на The Jacksons, так як «Motown» забрав імя «Jackson 5» собі.
Майкл (під зонтом) і двоє його дітей, одягнуті в маски.
Майкл Джексон бул дважди одружений. С 1994 по 1996 роки він бул одружений на Лизе-Мари Преслиі, дочці Елвіса Преслиі. Вони вперше зустрілись в 1975 році під час одного з торжеств в MGM Grand Hotel, в казино. Через спільного друга в начале 1993 року вони знову зустрілись, і їх стосунки дійшли до серйозних.
В житті  добрими друзями Майкла Джексона були: Дайана Росс, Брук Шилдс, Элизабет Тейлор, Марлон Брандо, Едді Мйорфи, Марк Лестер, Кріс Такер, Маколей Калкін, Элтон Джон, Лайонел Ричи, Стіві Уандер, Омер Бхатті.
З середини 1980-х років зовнішність Майкла Джексона помітно змінилась. Його шкіра ставала все світліше. Як расказав сам Джексон, причина его «хвороби» — редкая генетическая хвороба вітіліго і тому є багато підтверджень на фотографіях, де помітні білі молочні пятна на тілі Майкла


title: Презентація на тему «Ізонитка»

text:
Ізонитка

Нитяна графіка (варіанти назви: ізонитка, зображення ниткою, нитяний дизайн) — графічна техніка отримання зображення на картоні чи іншому твердому матеріалі. Нитяну графіку також інколи називають ізографіка або вишивка на картоні. Як основу інколи використовується також оксамит (оксамитний папір) або цупкий папір. Нитки можуть бути звичайі швейні, шерстяні та інші. Також використовують кольорові шовкові нитки.

Нитяна графіка, як вид декоративно-прикладного мистецтва, уперше з'явилася в Англії в XVII столітті. Англійські ткачі придумали особливий спосіб переплетення ниток. Вони забивали в дощечки цвяхи й у певній послідовності натягали на них нитки. У результаті виходили ажурні мереживні вироби, які використовувалися для прикраси житла. (Виникла версія, що ці роботи були свого роду ескізами для візерунків на тканині).


title: Презентація на тему «Моє довкілля – моє майбутнє»

text:
Моє довкілля – моє майбутнє
Проект виповнили:Клименко КсеніятаКоваль Юліяучениць 11-А класуЗапорізької гімназії № 11, Жовтневого району
Запоріжжя
Запорі́жжя — місто в Україні, адміністративний центр Запорізької області, розташований на річці Дніпро. Місто, разом з навколишніми поселеннями, утворює Запорізьку агломерацію. Населення — 770 тис. осіб, площа міста 240 км².

Екологія
Екологічна ситуація у м. Запоріжжі і регіоні напружена, причина чого — насиченість промисловими підприємствами і недосконалість очищувальних технологій. У 2007 р. порівняно з 2000 р. викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря промислових підприємств Запорізького регіону збільшились з 333,3 тис. т до 347,6 тис. т (4,2%).
Трохи більше об екологічній ситуації
Запоріжжя входить до п'ятірки найбільших індустріальних центрів країни. Але за це благо наші городяни розплачуються поганою екологією , а як наслідок своїм здоров'ям і здоров'ям своїх дітей. Багато дітей хворіють на ракб та іншу захворювання.
Повітря Запоріжжя
У повітрі Запоріжжя не рідко фіксують перевищення рівня марганцевих сполук , оксиду алюмінію , міді і хлору. Різні захворювання слідують за забрудненим повітрям.
Демографічна ситуація
Загрозлива екологічна ситуація відбивається на демографічній ситуації , збільшенні кількості патологій при народженні дітей. Здорових дітей налічується менше 50%. Поняття здоровий новонароджений потихеньку перетворюється на легенду.
Сміття в Запоріжжі
Запоріжжя є одним з найзабрудненіших міст України. Люди самі є причиною забруднення міста. Багато людей викидають сміття, наприклад поліетилен, який не може сам перероблятися; вандалізм також є причиною забруднення, люди руйнують громадські споруди і залишають багато обломків…
Види забруднень
Чисте довкілля
Ми повинні самі створювати своє навколишнє середовище: висаджувати рослини, прибирати довкола себе, робити все для того, щоб екологічна ситуація стала кращою.

Здорове майбутнє
З резолютивної частини можна зробити висновок про те, що для подолання екологічної кризи і послідовного вирішення проблем навколишнього середовища Запоріжжя та всієї України необхідно абсолютно новий і ціннісний юридичний світогляд.
Довкілля та здоров’я людей
 У процесі еволюції людина пристосувалася до певної якості природного навколишнього середовища, і будь-які зміни його небайдужі для здоров'я людини і можуть призводити до виникнення захворювань. Навколишнє середовище не індивідуальне, а загальне для цілої популяції, тому забруднення довкілля в одному місці може проявлятися за десятки-тисячі кілометрів в іншому, яскравим прикладом чого є аварія на Чорнобильській АЕС.
Висновок:
Щоб покращити стан довкілля нашого міста потрібно:
Викидати сміття тільки у сміттєві контейнери та переробляти його;
Зменшити до мінімуму викиди брудних речовин с заводів та фабрик у навколишнє середовище;
Проводити акції, що до збору сміття в парках та громадських зонах;
Зберігати електроенергію;
Зменшити кількість вихлопів у атмосферу…
Перш за все, людина сама створює своє майбутнє. Якщо кожна людина буде дотримуватися елементарних порад, що до покращення навколишнього середовища, то за кілька років можна буде побачити якісь зміни у кращу сторону.


title: Презентація на тему «Новий Рік» (варіант 3)

text:
Новий Рік
Підготувала
Учениця 10 класу
Хустського НВК №1
Вакарова Валентина
                                                                      - свято, яке відзначають багато народів відповідно до прийнятого календаря.
Новий Рік
Свято наступає в момент переходу останнього дня року в перший день наступного року.
При всьому розмаїтті, новорічні свята в різних країнах мають спільні риси: це прощання зі старим роком, сподівання, що неприємності залишаться в минулому, а в новому році все зміниться на краще. Але, незважаючи на це, кожна країна дотримується своїх традицій.
Італійці часом зустрічають новий рік надто емоційно: з вікон 31 грудня може летіти одяг, посуд і навіть меблі. Зате обновка в новому році забезпечена!
Італія
Ще жителі Італії опівночі з’їдають по декілька виноградин. Ця ягода – символ багатства і благополуччя, тому, хто більше встигне з’їсти виноградин під бій курантів – той більше запрацює в наступному році.
У цій країні теж шанують виноградну лозу, але поводяться з нею інакше. Рівно о 12 годині, поки б’ють годинники, кожен з’їдає 12 виноградин – рівно стільки заповітних бажань потрібно встигнути загадати в цей момент. Вони будуть виконуватися цілий рік: кожне бажання – кожен місяць.
Португалія
У цих країнах жителі печуть свої особливі новорічні вафлі або печиво. А в Нідерландах роблять напій з молока, цедри лимона, кориці та інших приправ, п’ють «слем» тільки в Новий рік.
Бельгія і Нідерланди
Манерні англійці люблять позначити «рубіж» нового і старого року, тобто «впускати» новонародженого в будинок. Здійснюється це так: коли лунає 12 ударів, відкриваються задні двері
будинку (старий рік іде) і відкриваються вхідні парадні двері – щоб встиг увійти Новий рік.
Великобританія
- Казковий персонаж святкування Нового року спочатку в СРСР, згодом у пострадянських державах , який вручає дітям подарунки особисто або кладе їх під ялинку.
Дід Мороз
 - різдвяний персонаж в західних країнах. Слово походить від імені Святого Миколая (сейнт Ніколас). До Америки його занесли переселенці-голандці, котрі на батьківщині відзначають свято Сінтер Клаас (6 грудня).
Санта Клаус
- Традиційно припадає на перший молодик першого місяця року, між 12 січня і 19 лютого.
Китайський Новий рік
Згідно з традиційними китайськими традиціями, роки об’єднуються в 12-річні цикли, причому кожен з років символізує певна тварина.
Мавпа 1992, 2004
Півень 1993, 2005
Собака 1994, 2006
Свиня 1995, 2007
Щур 1996,
2008
Бик 1997,
2009
Тигр 1998,
2010
Заєць 1999,
2011
Дракон 2000, 2012
Змія 2001,
 2013
Кінь 2002,
2014
Коза 2003,
2015

2014 – Рік Коня
Кінь характеризується як «ян». Тому яскраво виражені «янські» якості є фундаментом характеру Коня. Вони допомагають йому без особливих втрат переживати життєві бурі, асоціюється з елементом «вогонь», символізує такі якості, як активність, радість, незалежність, витривалість, сприйнятливість, життєлюбство, але, з іншого боку, нетерплячість, марнославство і егоїзм. Час доби під управлінням Коня: 11.00-13.00.Відповідний знак Зодіаку: Близнюки.
Новий рік, Новий рік
Вже ступає на поріг.
Бути танцям круг ялинки,
Бути пісням, бути грі.
Новий рік, Новий рік,
Ти з яких прийшов доріг?
Розкажи нам, що ти бачив,
Що у пам’яті зберіг?
- Я – веселий Новий рік,
З дальніх я прийшов доріг,
А тепер в гостях у вас
В гарний день, у добрий час.
Новий рік, Новий рік,
Подаруй нам білий сніг,
На ялинці угорі
Ясну зірку запали.


title: Презентація на тему «Технологія ліплення»

text:
Виконала:  учениця 10-А класу
Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №22
 м. Кременчука
Климченко Аліна

Технологія ліплення

ВСТУП
Дизайн — це творчий метод, процес і результат художньо-технічного проектування промислових виробів, їхніх комплексів і систем, орієнтований на досягнення найповнішої відповідності створюваних об'єктів і середовища загалом і потреб людини, як утилітарних так і естетичних.
Мистецтво ліплення з солоного тіста ще називається тістопластика або біокераміка. Борошно та сіль - це природні, екологічно безпечні продукти. При їхньому з'єднанні виходить чудесний матеріал для ліплення та моделювання.
Виготовлення тіста з борошна, солі та води є старовинним звичаєм і застосовувалося для вироблення фігурок з народних оповідань і в релігійних цілях.
Хоча вироби з тіста - стародавня традиція, їм знаходиться місце і в сучасному світі, тому що зараз цінується все екологічно чисте і зроблене своїми руками. Солоне тісто останніми роками стало дуже популярним матеріалом для ліплення.

ВСТУП
Виготовлення солоного тіста
Солоне тісто - матеріал екологічно чистий, нешкідливий, практично не залишає бруду, приємний для рук і дає такі можливості при ліпленні, яких немає при роботі з пластиліном або іншими м'якими матеріалами.
Ліплення з солоного тіста займалися ще наші предки і навіть в стрімке століття технологічного прогресу ця забава як і раніше в пошані. Зараз ліпити з тіста особливо рекомендують молодим мамам – разом з малюками. Такі заняття не тільки допомагають дітям розвиватися, а й сприяють зближенню мами і малюка, їх тіснішої емоційного контакту.
Виготовлення солоного тіста
	Для виготовлення солоного тіста необхідні такі складові:
2 чашки борошна;
1 чашка солі;
¾ чашки води (125 мл).

Для виготовлення солоного тіста не треба брати дорогі сорти борошна, але краще підходить пшеничне. Сіль до тіста не треба класти у великій кількості – це може призвести до утворення тріщин під час сушіння та зробить тісто крихким та ламким.
Виготовлення солоного тіста
Виготовлення солоного тіста
		Спочатку треба вимісити тісто згідно рецепту. Необхідно розкотати тісто та вирізати з нього необхідні деталі. Залишки тіста ще будуть потрібні. Знадобиться аркуш картону, на якому буде знаходитись виріб. Намагайтесь розмістити деталі так, як зображено на прототипові. Ви можете їх корегувати, надаючи витонченості формам. Зробивши , починайте оздоблення композиції. Залишками тіста ви можете прикрасити виріб. Потім  починайте фарбування. Можна використовувати харчові фарби додаючи їх до складу тіста. Також використовуйте підручні матеріали для оздоблення.
Оздоблення виробу
Для прикрашення виробу із солоного тіста можна використовувати різні прикраси та кольори.  Виріб можна оздобити будь-яким матеріалом на власний смак та розсуд. В багатьох виробах використовуються кольори, що доповнюють один одного і  чудово поєднуються з основною гаммою виробу.
Щоб оздобити  виріб можна прикрасити його бісером, гудзиками, нитками, монетами, фольгою або просто різними крупами.

Сушка виробу
Найкращий спосіб висушити виріб це - сушити вироби природним шляхом, на відкритому повітрі. Але така сушка дуже тривала. Під час сушіння виробу необхідно обережно повертати, для більш рівномірного висихання.
Ліплення з солоного тіста займалися ще наші предки і навіть в стрімке століття технологічного прогресу ця забава як і раніше в пошані. Зараз ліпити з тіста особливо рекомендують молодим мамам – разом з малюками. Такі заняття не тільки допомагають дітям розвиватися, а й сприяють зближенню мами і малюка, їх тіснішої емоційного контакту.
Переваги виробу
УВАГА! ОСТАННЯ МОЖЛИВіСТЬ!
	 Не втрачайте шанс придбати    неперевершений витвір народного мистецтва!!!

Неймовірні кольри,
Витонченість форм,
Національний дух виробу -
Зробить ваш інтер`єр особливим!

Ми чекаємо саме на ВАШ дзвінок!!!
Тел:(0536)0998627262