Az Európai Parlament és a Tanács 2004/725/EK rendelete
(2004. március 31.)
a hajók és kikötőlétesítmények védelmének fokozásáról
(EGT vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 80. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [1],
a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően [2],
mivel:
(1) A szándékos jogellenes cselekmények, s különösen a terrorizmus, az egyik legnagyobb fenyegetést jelentik a demokrácia és a szabadság eszméjére, valamint a béke értékére nézve, amelyek az Európai Unió lényegét képezik.
(2) Az Európai Unió hajózásának és az azt használó polgároknak, valamint a környezetnek a biztonságát mindenkor biztosítani kell az esetlegesen előforduló szándékos jogellenes cselekmény veszélyeivel szemben, mint például a terrorcselekmények, a kalózkodás vagy hasonlók.
(3) A különösen veszélyes anyagokat tartalmazó áruk, mint például a vegyi és radioaktív anyagok szállításánál a szándékos jogellenes cselekmények lehetséges következményei az Unió polgáraira és a környezetre igen komoly veszélyt jelentenek.
(4) A Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) Diplomáciai Konferenciája 2002. december 12-én módosításokat fogadott el az 1974. évi Életbiztonság a tengeren tárgyú nemzetközi egyezményt (SOLAS-egyezmény) illetően, és elfogadta a Hajók és kikötőlétesítmények védelmére vonatkozó nemzetközi szabályzatot (ISPS-szabályzat). Ezek az okmányok a nemzetközi kereskedelemben használatos hajók és a kapcsolódó kikötőlétesítmények fokozását célozzák; olyan kötelező rendelkezéseket tartalmaznak, amelyek közösségi hatókörét pontosítani szükséges, valamint olyan ajánlásokat, amelyek egy részét a Közösségen belül kötelezővé kell tenni.
(5) A nemzetbiztonság területére vonatkozó tagállami szabályozás és az Európai Unióról szóló szerződés VI. címe alapján tehető intézkedések sérelme nélkül, a (2) preambulumbekezdésben leírt védelmi cél eléréséhez megfelelő intézkedéseket kell elfogadni a tengeri közlekedési politika terén, amelyek közös normákat szabnak meg az IMO által 2002. december 12-én elfogadott rendelkezések Közösségen belüli értelmezésére, végrehajtására és nyomon követésére. A Bizottságot a részletes végrehajtási rendelkezések elfogadására vonatkozó végrehajtási hatáskörökkel kell felruházni.
(6) Ez a rendelet tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és figyelembe veszi a különösen az Európai Unió alapjogi chartája által elismert elveket.
(7) A védelmet nemcsak a nemzetközi tengerhajózásban részt vevő hajók és az azokat kiszolgáló kikötőlétesítmények tekintetében kell fokozni, hanem a Közösségen belüli nemzeti tengerhajózásban alkalmazott hajók és kikötők tekintetében is, különösen személyhajók vonatkozásában, tekintettel az ilyen forgalom által veszélynek kitett emberi életek nagy számára.
(8) Az ISPS-szabályzat B. része egy sor olyan ajánlást tartalmaz, amelyeket célszerű a Közösségen belül kötelezővé tenni a (2) preambulumbekezdésben megfogalmazott védelmi cél elérése felé történő egységes haladás megvalósítása érdekében.
(9) A Közösségen belüli rövid távú tengeri forgalom elismert és szükséges céljának előmozdítása érdekében a tagállamokat - a SOLAS egyezmény tengeri védelmi biztonság fokozását célzó különleges intézkedésekről szóló 11. szabályára tekintettel - fel kell szólítani, hogy kössék meg a Közösségen belüli menetrend szerinti, kijelölt kikötőlétesítményeket igénybe vevő, rögzített útvonalon zajló tengeri közlekedésre vonatkozó védelmi intézkedésekről szóló megállapodásokat, anélkül, hogy ez veszélyeztetné az elérni kívánt általános védelmi színvonalat.
(10) Aránytalan volna az e rendeletben előírt összes védelmi szabály olyan kikötőkben lévő kikötőlétesítményekre történő állandó alkalmazása, amelyek csak esetenként szolgálják a nemzetközi tengeri forgalmat. Az általuk elvégzendő védelmi felmérések alapján a tagállamoknak kell meghatározniuk, hogy melyek az érintett kikötők, és milyen alternatív intézkedések biztosítanak megfelelő védelmi szintet.
(11) A tagállamoknak alaposan ellenőrizniük kell a védelmi előírásoknak a közösségi kikötőkbe befutni szándékozó hajókon történő betartását, a hajók eredetétől függetlenül. Az érintett tagállamnak "tengeri védelmi illetékes hatóságot" kell kijelölnie, melynek feladata az e rendeletben a hajókra és a kikötőlétesítmények védelmére vonatkozóan megállapított rendelkezések alkalmazásának koordinálása, végrehajtása és nyomon követése. Ennek a hatóságnak a kikötőbe befutni szándékozó minden egyes hajó számára elő kel írnia, hogy előzetesen információt adjon a hajó nemzetközi hajóbiztonsági bizonyítványáról, az üzemelésének vagy korábbi üzemelésének veszélyességi szintjeiről, továbbá a védelmet érintő valamennyi egyéb gyakorlati adatról.
(12) A tagállamok számára engedélyezni kell, hogy a Közösségen belüli, illetve nemzeti menetrend szerinti tengeri forgalomban mentességet adjanak a (11) preambulumbekezdésben szereplő információ megadására vonatkozó rendszeres kötelezettség alól, amennyiben az ilyen szolgáltatást végző társaságok bármikor képesek a tagállamok illetékes hatóságainak kérésére ezeket az információkat rendelkezésre bocsátani.
(13) A kikötői védelmi ellenőrzéseket végrehajthatják a tagállamok illetékes tengeri védelmi hatóságai, de a nemzetközi hajóbiztonsági bizonyítvány tekintetében a kikötő szerinti illetékes állam hatósága által végzett ellenőrzésének keretében működő ellenőrök is, a Közösség kikötőiben és a tagállamok felségvizein történő hajózás tekintetében a hajózás biztonságára, a környezetszennyezés megelőzésére és a fedélzeti élet- és munkakörülményekre vonatkozó nemzetközi előírások végrehajtásáról (kikötő szerinti illetékes állam által végzett ellenőrzésről) szóló, 1995. június 19-i 95/21/EK tanácsi irányelvben [3] előírtak szerint. Ha különböző hatóságokról van szó, rendelkezni kell arról, hogy ezek egymást kiegészítő jelleggel tevékenykedjenek.
(14) Tekintettel a védelmi intézkedések végrehajtásában részt vevő különféle szervekre, minden tagállamnak egyetlen illetékes hatóságot kell kijelölnie, amely a tengeri védelmi intézkedések alkalmazásának koordinálásáért és ellenőrzéséért nemzeti szinten felelős. A tagállamoknak létre kell hozniuk a megfelelő forrásokat, és a (2) preambulumbekezdésben megfogalmazott védelmi cél elérése érdekében nemzeti tervet kell készíteniük e rendelet végrehajtására vonatkozóan, különösen azáltal, hogy ütemtervet állapítanak meg bizonyos intézkedések korai végrehajtására vonatkozóan az IMO Diplomáciai Konferenciája által 2002. december 12-én elfogadott 6. állásfoglalás feltételeivel összhangban. Az egyes nemzeti rendszerek végrehajtására vonatkozó ellenőrzések hatékonyságát illetően a Bizottság által felügyelt ellenőrzéseket kell végezni.
(15) Az e politika szerinti intézkedések hatékony és egységes alkalmazása lényeges kérdéseket vet fel azok finanszírozásával kapcsolatban. Egyes kiegészítő védelmi intézkedések finanszírozása nem vezethet a verseny torzulásához. E célból a Bizottságnak haladéktalanul vizsgálatot kell folytatnia (különösen annak tisztázására, hogy miként oszlik meg a finanszírozás a hatóságok és az üzemeltetők között, a hatásköröknek a tagállamok és a Közösség közötti megosztása sérelme nélkül), és ennek eredményeit, valamint az esetleges javaslatait be kell nyújtania az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.
(16) Az e rendelet végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárásokról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal [4] összhangban kell elfogadni. Eljárást kell meghatározni e rendeletnek a tapasztalatok alapján történő módosítására vonatkozóan az ISPS-szabályzat B. része további olyan rendelkezéseinek kötelezővé tétele érdekében, amelyek e rendelet értelmében eredetileg nem kötelezőek.
(17) Mivel e rendelet céljai, nevezetesen megfelelő intézkedéseknek a tengeri közlekedési politika területén történő bevezetése és végrehajtása, a tagállamok által nem érhetők el kellőképpen, és ezért azok e rendelet európai dimenziója folytán közösségi szinten jobban elérhetők, a Közösség a Szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvével összhangban intézkedéseket fogadhat el. Az említett cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lép túl az e célok eléréséhez szükséges mértéken,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Célkitűzések
(1) E rendelet fő célja a nemzetközi kereskedelemben és a nemzeti hajózásban használt hajók és kapcsolódó kikötőlétesítmények védelmének fokozására irányuló közösségi intézkedések bevezetése és végrehajtása a szándékos jogellenes cselekmények jelentette fenyegetéssel szemben.
(2) A rendelet továbbá arra is szolgál, hogy alapot képezzen a tengeri védelmi biztonság fokozására irányuló azon különleges intézkedések harmonizált értelmezéséhez és végrehajtásához, valamint közösségi ellenőrzésére, amelyeket az IMO 2002. december 12-i, az 1974. évi Életbiztonság a tengeren tárgyú nemzetközi egyezményt (SOLAS-egyezmény) módosító, valamint a Hajók és kikötőlétesítmények védelmére vonatkozó nemzetközi szabályzatot (ISPS-szabályzat) létrehozó Diplomáciai Konferenciája fogadott el.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
1. "a SOLAS-egyezmény tengeri védelmi biztonság fokozására szolgáló különleges intézkedések": az e rendelet I. mellékleteként csatolt módosítások, amelyek az IMO SOLAS-egyezménye mellékletét annak legfrissebb változatában az új XI-2. fejezettel egészítik ki,
2. "ISPS-szabályzat": az IMO hajók és kikötőlétesítmények védelmére vonatkozó nemzetközi szabályzatának legfrissebb változata,
3. "az ISPS-szabályzat A. része": az ISPS-szabályzat A. részét képező, e rendelet II. mellékleteként csatolt preambulum és kötelező előírások, a SOLAS-egyezmény melléklete XI-2. fejezete legfrissebb változatának rendelkezéseit illetően,
4. "az ISPS-szabályzat B. része": az ISPS-szabályzat B. részét képező, e rendelethez III. mellékletként csatolt iránymutatások, a SOLAS-egyezmény melléklete XI-2. fejezetének, valamint az ISPS-szabályzat A. része legfrissebb változatának rendelkezéseit illetően,
5. "tengerészeti védelmi biztonság": megelőző intézkedések kombinációja, amely a tengeri közlekedés és a kikötőlétesítmények védelmét szolgálja a szándékos jogellenes cselekmények fenyegetéseivel szemben,
6. "tengeri védelmi kapcsolattartási pont": a minden egyes tagállam által kijelölt hatóság, amely kapcsolattartóként szolgál a Bizottság és a többi tagállam részére, és célja az e rendeletben meghatározott tengeri védelmi intézkedések alkalmazásának megkönnyítése, nyomon követése és ezzel kapcsolatos információk szolgáltatása,
7. "illetékes tengeri védelmi hatóság": adott tagállam kijelölt hatósága, amely az e rendeletben megállapított védelmi intézkedések alkalmazását koordinálja, végrehajtja, valamint ellenőrzi hajók és/vagy egy vagy több kikötőlétesítmény vonatkozásában. E hatóság hatásköre a számára kijelölt feladatoktól függően változhat,
8. "nemzetközi hajózás": valamely tagállam kikötőlétesítményéből e tagállam területén kívüli kikötőlétesítménybe - vagy vissza - irányuló, hajóval végzett tengeri szállítási szolgáltatás,
9. "nemzeti hajózás": tengeri területen, hajóval végzett szállítási szolgáltatás, amely valamely tagállam egyik kikötőlétesítményéből ugyanabba a kikötőlétesítménybe vagy ugyanazon tagállam másik kikötőlétesítményébe irányul,
10. "menetrend szerinti forgalom": olyan hajóutak sorozata, amelyet úgy szerveztek, hogy két vagy több kikötőlétesítményt összekötő szolgáltatást biztosítson:
a) vagy közzétett menetrend alapján;
b) vagy olyan rendszerességgel és gyakorisággal, hogy az felismerhetően rendszeres szolgáltatást képez,
11. "kikötőlétesítmény": olyan hely, ahol a kikötő/hajó kapcsolat létrejön; ebbe adott esetben beletartoznak a következők is: horgonyzóhelyek, veszteglőhelyek és a nyílt tengerről a kikötőbe vezető hajózóutak,
12. "kikötő/hajó kapcsolat": olyan kölcsönhatások, amelyek akkor jelentkeznek, amikor egy hajót közvetlenül és azonnal érintenek a személyek vagy áruk hajóra vagy hajóról történő mozgatásával vagy a hajó részére nyújtott kikötői szolgáltatásokkal összefüggő tevékenységek,
13. "szándékos jogellenes cselekmény": olyan szándékos cselekmény, amely jellege vagy a körülmények folytán árthat a nemzetközi vagy nemzeti tengeri közlekedésben használt hajóknak, azok utasainak vagy rakományának, illetve a kapcsolódó kikötőlétesítményeknek.
3. cikk
Közös intézkedések és alkalmazási kör
(1) A nemzetközi hajózás tekintetében a tagállamok 2004. július 1-jétől teljeskörűen alkalmazzák a SOLAS-egyezmény tengeri védelmi biztonság fokozására szolgáló különleges intézkedéseit és az ISPS-szabályzat A. részét, az ezekben említett feltételeknek megfelelően, valamint megnevezett hajókra, társaságokra és kikötőlétesítményekre vonatkozóan.
(2) A nemzeti hajózás tekintetében a tagállamok 2005. július 1-jétől alkalmazzák a SOLAS-egyezmény tengeri védelmi biztonság fokozására szolgáló különleges intézkedéseit és az ISPS-szabályzat A. részét olyan személyhajókra vonatkozóan, amelyek belföldi szolgáltatásokat nyújtanak, és a személyhajókra vonatkozó biztonsági szabályokról és követelményekről szóló, 1998. március 17-i 98/18/EK tanácsi irányelv [5] 4. cikke értelmében az A. osztályba tartoznak, valamint azoknak a SOLAS-egyezmény IX-1. szabálya szerinti társaságaira és az azokat kiszolgáló kikötőlétesítményekre.
(3) Egy kötelező védelmi kockázatértékelést követően határoznak a tagállamok arról, milyen mértékben fogják alkalmazni 2007. július 1-jétől e rendelet rendelkezéseit a (2) bekezdésben említetten kívüli olyan hajókategóriákra, amelyek belföldi szolgáltatásokat nyújtanak, továbbá azok társaságaira és az azokat kiszolgáló kikötőlétesítményekre vonatkozóan. Ez a döntés nem befolyásolhatja hátrányosan a védelmi biztonság általános szintjét.
A tagállamok azok elfogadásakor értesítik a Bizottságot ezekről a határozatokról, és az öt évet meg nem haladó időszakonként megtartandó rendszeres felülvizsgálat eredményeiről.
(4) Az (1), (2) és (3) bekezdés szerint szükséges rendelkezések végrehajtása során a tagállamok teljes mértékben figyelembe veszik az ISPS-szabályzat B. részében található iránymutatásokat.
(5) A tagállamok az ISPS-szabályzat B. része alábbi bekezdéseinek rendelkezéseit úgy tartják be, mintha azok kötelezőek lennének:
- 1.12. (a hajók védelmi terveinek felülvizsgálata),
- 1.16. (a kikötőlétesítmény védelmi felmérése),
- 4.1. (a védelmi tervek és felmérések titkosságának védelme),
- 4.4. (az elismert védelmi szervezetek),
- 4.5. (az elismert védelmi szervezetek minimális hatáskörei),
- 4.8. (a veszélyességi szint megállapítása),
- 4.14., 4.15., 4.16. (a kapcsolattartási pontok és a kikötőlétesítmények védelmi terveire vonatkozó információ),
- 4.18. (az azonosító okmányok),
- 4.24. (az azon állam által ajánlott védelmi intézkedések hajók általi alkalmazása, amelynek felségvizein hajóznak),
- 4.28. (a legénység létszáma),
- 4.41. (információközlés kikötőbe való behajózás megtagadása vagy kikötőből való kitiltás esetén),
- 4.45. (az Egyezményben nem részes fél állam hajói),
- 6.1. (a társaság kötelezettsége, hogy tájékoztassa a parancsnokot a hajó üzemeltetőiről),
- 8.3-8.10. (a hajó védelmi felmérésére vonatkozó minimumkövetelmények),
- 9.2. (a hajók védelmi terveire vonatkozó minimumkövetelmények),
- 9.4. (az elismert védelmi szervezetek függetlensége),
- 13.6. és 13.7. (a hajó legénysége, valamint a társaság és a hajó védelmi tisztjei részére tartandó védelmi oktatások és gyakorlatok gyakorisága),
- 15.3-15.4. (a kikötőlétesítmény védelmi felmérésére vonatkozó minimumkövetelmények),
- 16.3. és 16.8. (a kikötőlétesítmény védelmi tervére vonatkozó minimumkövetelmények),
- 18.5. és 18.6. (a kikötőlétesítményekben, valamint a kikötőlétesítmény védelmi tisztjei részére tartandó védelmi oktatások és gyakorlatok gyakorisága).
(6) Az ISPS-szabályzat A. része 15.4. bekezdésének rendelkezéseitől eltérően, az ISPS-szabályzat B. részének 1.16. bekezdésében előírt, a kikötőlétesítmény időszakos védelmi felméréseit a felmérések elvégzésétől vagy azok utolsó felülvizsgálatától számított legkésőbb öt évvel el kell végezni.
(7) Ez a rendelet nem alkalmazható a hadihajókra és a csapatszállító hajókra, az 500 bruttó űrtartalomnál kisebb űrtartalmú teherhajókra, a nem gépi meghajtású vízi járművekre, az egyszerű építésű fahajókra, a halászhajókra, illetve a kereskedelmi tevékenységekben részt nem vevő hajókra.
(8) A (2) és (3) bekezdés rendelkezéseitől eltérően, a tagállamok a hajók védelmi terveinek és a kikötőlétesítmények védelmi terveinek jóváhagyásakor biztosítják, hogy e tervek megfelelő rendelkezéseket tartalmazzanak annak biztosításához, hogy a rendelet alkalmazási körébe tartozó hajók védelmét ne veszélyeztesse semmilyen más hajó vagy hajó/kikötő kapcsolat vagy az e rendelet alkalmazási körébe nem tartozó hajóval kapcsolatos, hajók közötti tevékenység.
4. cikk
Információk közlése
(1) Minden tagállam közli az IMO-val, a Bizottsággal és a többi tagállammal a SOLAS-egyezmény tengeri védelmi biztonság fokozására szolgáló különleges intézkedéseinek 13. szabálya (Információk közlése) értelmében megkövetelt információkat.
(2) Minden tagállam közli az IMO-val, a Bizottsággal és a többi tagállammal az ISPS-szabályzat B. része 4.16. bekezdésében említett kapcsolattartó tisztek elérhetőségi adatait és az ISPS-szabályzat B. része 4.41. bekezdésében előírt információt, amikor egy hajót egy közösségi kikötőből kiutasítanak vagy megtagadják az oda történő befutását.
(3) A kikötőlétesítmények elvégzett védelmi felmérései alapján minden tagállam elkészíti az érintett kikötőlétesítmények jegyzékét, és megállapítja a SOLAS-egyezmény tengeri védelmi biztonság fokozására szolgáló különleges intézkedései 2. szabálya 2. bekezdésének rendelkezései alkalmazására tett intézkedések alkalmazási körét (olyan kikötőlétesítményekre vonatkozó alkalmazási terület, amelyek esetenként szolgálnak nemzetközi utakat).
Ezt a jegyzéket minden tagállam legkésőbb 2004. július 1-jéig közli a többi tagállammal és a Bizottsággal. A Bizottság és az összes érintett tagállam számára a megtett intézkedésekre vonatkozóan is elegendő adatot kell megadni.
5. cikk
Alternatív védelmi megállapodások vagy egyenértékű védelmi intézkedések
(1) E rendelet alkalmazásában a SOLAS-egyezmény tengeri védelmi biztonság fokozására szolgáló különleges intézkedéseinek 11. szabályát (Alternatív védelmi megállapodások) az olyan Közösségen belüli, menetrend szerinti hajózásra is lehet alkalmazni, amely meghatározott útvonalakon és kapcsolódó kikötőlétesítmények használatával zajlik.
(2) A tagállamok saját nevükben eljárva e célból az említett SOLAS-szabályban előírt két- vagy többoldalú megállapodásokat köthetnek egymással. A tagállamok ezeket a megállapodásokat különösen a Közösségen belüli rövid távú tengeri hajózás előmozdítására használhatják fel.
Az érintett tagállamok értesítik a Bizottságot a megállapodásokról, és az intézkedéseket elegendő mértékben részletezik ahhoz, hogy a Bizottság megítélhesse, a megállapodások veszélyeztetik-e az azok alkalmazási körébe nem tartozó többi hajó és kikötőlétesítmény védelmi szintjét. A nemzetbiztonságot közvetlenül érintő esetleges intézkedésekre vonatkozó részletek kihagyhatók a Bizottságnak szóló értesítésből.
A Bizottság megvizsgálja, hogy a megállapodások kielégítő védelmi szintet biztosítanak-e, különös tekintettel a fent említett 11. SOLAS-szabály 2. bekezdésének követelményeire, valamint hogy megfelelnek-e a közösségi jognak és összhangban állnak-e a belső piac megfelelő működésével. Ha a megállapodások nem felelnek meg ezeknek a kritériumoknak, a Bizottság a 11. cikk (3) bekezdésében említett eljárással összhangban négy hónapon belül határozatot hoz; ilyen esetben az érintett tagállamok a szóban forgó megállapodásokat felbontják vagy megfelelően kiigazítják.
(3) E megállapodásoknak a tengeri védelmi biztonság fokozására szolgáló különleges intézkedések 11. szabályának 4. bekezdése szerinti rendszeres felülvizsgálatát öt évet meg nem haladó időszakonként el kell végezni.
(4) Az e rendelet 3. cikkének (2) és (3) bekezdésében említett nemzeti hajózásra és kikötőlétesítményekre vonatkozóan a tagállamok a SOLAS-egyezmény tengeri védelmi biztonság fokozására szolgáló különleges intézkedéseinek 12. szabályában (egyenértékű védelmi intézkedések) szereplő rendelkezésekkel egyenértékű védelmi intézkedéseket fogadhatnak el, feltéve hogy ezek a védelmi intézkedések legalább olyan hatékonyak, mint a SOLAS-egyezmény XI-2. fejezetében előírtak és az ISPS-szabályzat vonatkozó kötelező rendelkezései.
Az érintett tagállam ezen intézkedések elfogadásakor az azokra, valamint az időszakos felülvizsgálatok eredményeire vonatkozó elegendő adatot közöl a Bizottsággal, legkésőbb öt évvel ezen intézkedések elfogadását, illetve utolsó felülvizsgálatát követően.
Az ezen intézkedések alkalmazására vonatkozó feltételek a rendelet 9. cikkének (4), (5) és (6) bekezdésében előírt és azokban meghatározott eljárás szerint végzett bizottsági ellenőrzés tárgyát képezik.
6. cikk
Tagállami kikötőbe történő behajózás előtt megadandó védelmi információk
(1) Amikor a SOLAS-egyezmény tengeri védelmi biztonság fokozására szolgáló különleges intézkedéseinek és az ISPS-szabályzatnak vagy az e rendelet 3. cikke követelményeinek hatálya alá tartozó hajók bejelentik azt a szándékukat, hogy egy tagállam kikötőjébe kívánnak belépni, az adott tagállam illetékes tengeri védelmi hatósága megköveteli a SOLAS-egyezmény tengeri védelmi biztonság fokozására szolgáló különleges intézkedései 9. szabályának 2.1. bekezdésében (Egy másik szerződő fél kikötőjébe belépni szándékozó hajók) szereplő információk megadását. Az említett hatóság a szükséges mértékben megvizsgálja a megadott információt, és szükség esetén alkalmazza a fenti SOLAS-szabály 2. bekezdésében előírt eljárást.
(2) Az (1) bekezdésben említett információt a következőképpen kell megadni:
a) legalább 24 órával korábban; vagy
b) ha az út időtartama 24 óránál rövidebb, legkésőbb akkor, amikor a hajó az előző kikötőt elhagyja; vagy
c) ha nem ismert, hogy melyik kikötőbe fog érkezni, vagy ez az út során megváltozik, közvetlenül azt követően, hogy az érkezés szerinti kikötő ismertté válik.
(3) Valamennyi hajón, amelyen a SOLAS-egyezmény tengeri védelmi biztonság fokozására szolgáló különleges intézkedései 1. szabályának 1.13. bekezdése (Fogalommeghatározások) szerinti védelmi esemény fordult elő, az ezzel kapcsolatban folytatott eljárásról készült jelentést meg kell őrizni.
7. cikk
Mentességek a kikötőbe történő behajózás előtti védelmi információnyújtás alól
(1) A tagállamok a felségterületükön található kikötőlétesítmények közötti menetrend szerinti szolgáltatásokat mentesíthetik a 6. cikkben megállapított követelmény alól, ha a következő feltételek teljesülnek:
a) a fent említett menetrend szerinti szolgáltatásokat működtető társaság az érintett hajókról jegyzéket vezet és azt frissíti, továbbá megküldi azt az érintett kikötő vonatkozásában illetékes tengeri védelmi hatóságnak;
b) az illetékes tengeri védelmi hatóság számára kérésre minden egyes befejezett útra vonatkozóan rendelkezésre bocsátja a SOLAS-egyezmény tengeri védelmi biztonság fokozására szolgáló különleges intézkedései 9. szabályának 2.1. bekezdésében szereplő adatokat. A társaságnak belső rendszert kell létrehoznia annak biztosítása érdekében, hogy az említett információt az illetékes tengeri védelmi hatóság kérésére a nap 24 órájában bármikor és haladéktalanul továbbítani lehessen.
(2) Ha két vagy több tagállam között nemzetközi menetrend szerinti szolgáltatás működik, bármelyik érintett tagállam kérheti a többi tagállamtól e szolgáltatásnak az (1) bekezdésben megállapított feltételekkel összhangban történő mentesítését.
(3) A tagállamok rendszeresen ellenőrzik az (1) és (2) bekezdésben megállapított feltételek teljesülését. Ha a feltételek közül legalább egy már nem teljesül, a tagállamok azonnal visszavonják az érintett társaságtól a mentesség kiváltságát.
(4) A tagállamok jegyzéket készítenek az e cikk alapján mentességben részesített társaságokról és hajókról, és ezt a jegyzéket frissítik. A tagállamok ezt a jegyzéket és annak frissítéseit átadják a Bizottságnak és minden érintett tagállamnak.
(5) Az (1) és (2) bekezdés rendelkezéseitől eltérően, védelmi okokból és eseti alapon, bármely tagállam kérheti a kikötőbe való behajózás előtt a SOLAS-egyezmény tengeri védelmi biztonság fokozására szolgáló különleges intézkedései 9. szabályának 2.1. bekezdésében említett információ megadását.
8. cikk
Védelmi ellenőrzések a tagállami kikötőkben
(1) A SOLAS-egyezmény tengeri védelmi biztonság fokozására szolgáló különleges intézkedései 9. szabályának 1.1. bekezdésében (Hajók kikötői ellenőrzése) meghatározott bizonyítvány-ellenőrzést a kikötőben vagy az e rendelet 2. cikkének (7) bekezdésében meghatározott illetékes tengeri védelmi hatóság, vagy pedig a 95/21/EK irányelv 2. cikkének (5) bekezdésében meghatározott ellenőrök végzik el.
(2) Ha a (1) bekezdésben említett tanúsítvány-ellenőrzést végző tisztviselőnek alapos oka van azt gondolni, hogy a hajó nem felel meg a SOLAS-egyezmény tengeri védelmi biztonság fokozására szolgáló különleges intézkedései és az ISPS-szabályzat rendelkezéseinek, de ő maga nem tartozik az e tagállamban a SOLAS-egyezmény tengeri védelmi biztonság fokozására szolgáló különleges intézkedései 9. szabályának 1.2. és 1.3. bekezdésében előírt intézkedések végrehajtásáért felelős hatósághoz, akkor az ügyet haladéktalanul továbbítja az említett hatóságnak.
9. cikk
Végrehajtás és a megfelelőség ellenőrzése
(1) A tagállamok végrehajtják a SOLAS-egyezmény tengeri védelmi biztonság fokozására szolgáló különleges intézkedései és az ISPS-szabályzat rendelkezései szerint szükséges igazgatási és ellenőrzési feladatokat. Gondoskodnak róla, hogy az e rendelet végrehajtásához szükséges valamennyi eszköz rendelkezésre álljon, és tényleges biztosított legyen.
(2) A tagállamok 2004. július 1-jéig kijelölnek egy tengeri védelmi kapcsolattartási pontot.
(3) Minden tagállam elfogad egy, az e rendelet végrehajtására vonatkozó nemzeti programot.
(4) A 3. cikkben említett vonatkozó intézkedések alkalmazásának időpontját követően hat hónappal a Bizottság - a (2) bekezdésben említett kapcsolattartási ponttal együttműködve - megkezdi az e rendelet tagállamok általi alkalmazását nyomon követő ellenőrzés-sorozatot, beleértve megfelelő számú kikötőlétesítmény és érintett társaság ellenőrzését. Ezek az ellenőrzések figyelembe veszik a (2) bekezdésben említett kapcsolattartási pont által szolgáltatott adatokat, az ellenőrzési jelentéseket is beleértve. Az ellenőrzések elvégzésére szolgáló eljárásokat a 11. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban kell elfogadni.
(5) Azok a tisztviselők, akik a Bizottságtól ezen ellenőrzések (4) bekezdés szerinti elvégzésére megbízást kapnak, hatáskörüket a Bizottságtól kapott írásbeli felhatalmazás bemutatását követően gyakorolják, amely tartalmazza az ellenőrzés tárgyát és célját, valamint megkezdésének előirányzott dátumát. A Bizottság az ellenőrzések előtt kellő időben tájékoztatja az ellenőrzések által érintett tagállamokat.
Az érintett tagállam aláveti magát ezeknek az ellenőrzéseknek és biztosítja, hogy az érintett szervek, illetve személyek szintén alávessék magukat azoknak.
(6) A Bizottság továbbítja az ellenőrzési jelentéseket az érintett tagállamnak, amely az adott jelentés kézhezvételét követő három hónapon belül elegendő adatot közöl az esetleges hiányosságok kiküszöbölése érdekében tett intézkedésekről. A jelentést és a megtett intézkedések jegyzékét a 11. cikk (1) bekezdésében említett bizottságnak kell megküldeni.
10. cikk
Nemzetközi jogi okmányok módosításainak átvétele
(1) A 2. cikkben említett, a 3. cikk (1) bekezdése szerint alkalmazandó nemzetközi jogi okmányok alatt azokat kell érteni, amelyek hatályba léptek, beleértve a legújabb módosításaikat is, kivéve azokat a módosításokat, amelyeket az (5) bekezdés szerinti megfelelőség-ellenőrzési eljárás alapján e rendelet alkalmazási köréből kizártak.
(2) A 2. cikkben említett nemzetközi jogi okmányok módosításainak - amennyiben ezek a SOLAS-egyezmény és az ISPS-szabályzat rendelkezéseinek technikai aktualizálását jelentik - a belföldi szolgáltatásokat működtető, e rendelet alkalmazási körébe tartozó hajók és az azokat kiszolgáló kikötőlétesítmények tekintetében történő átvételéről a 11. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban kell dönteni. Az (5) bekezdésben megállapított megfelelőség-ellenőrzési eljárást ilyen esetekben nem kell alkalmazni.
(3) A 11. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban rendelkezéseket lehet elfogadni az ISPS-szabályzat kötelező rendelkezéseinek alkalmazására vonatkozó harmonizált eljárások meghatározása érdekében, e rendelet alkalmazási körének kibővítése nélkül.
(4) E rendelet alkalmazásában és annak érdekében, hogy a közösségi tengerészeti jogszabályok és a nemzetközi jogi okmányok közötti ellentétek kockázatát csökkenteni lehessen, a tagállamok és a Bizottság koordinációs ülések és/vagy bármilyen más megfelelő eszközök révén együttműködnek annak érdekében, hogy adott esetben közös álláspontot vagy megközelítést határozzanak meg az illetékes nemzetközi fórumokon.
(5) Megfelelőség-ellenőrzési eljárás jön létre annak érdekében, hogy a nemzetközi jogi okmányok módosításait csak akkor zárják ki e rendelet alkalmazási köréből, ha a Bizottság értékelése alapján nyilvánvaló annak a veszélye, hogy az adott módosítás csökkenteni fogja a tengeri védelmi biztonság színvonalát, vagy a közösségi jogszabályokkal nem egyeztethető össze.
A megfelelőség-ellenőrzési eljárást kizárólag e rendelet olyan területeken történő módosításaira lehet alkalmazni, amelyekre kifejezetten a 11. cikk (2) bekezdésében említett eljárás vonatkozik, és szigorúan a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlása keretében.
(6) Az (5) bekezdésben említett körülmények között a megfelelőség-ellenőrzési eljárást a Bizottság indítja meg, mely adott esetben valamely tagállam kérésére járhat el.
Egy nemzetközi jogi okmány módosításának elfogadását követően a Bizottság haladéktalanul intézkedési javaslatot nyújt be a 11. cikk (1) bekezdésével létrehozott bizottság számára az adott módosításnak az e rendelet hatálya alól történő kizárását célzó intézkedésekre vonatkozóan.
A megfelelőség-ellenőrzési eljárást, adott esetben az 1999/468/EK határozat 5. cikkének (6) bekezdésében meghatározott eljárásokkal együtt, a szóban forgó módosítás hallgatólagos elfogadására nemzetközileg megállapított határidő lejárta előtt legalább egy hónappal, vagy a szóban forgó módosítás hatálybalépésének tervezett időpontja előtt egy hónappal le kell zárni.
(7) Ha fennáll az (5) bekezdés első albekezdésében említett veszély, a tagállamok - a megfelelőség-ellenőrzési eljárás időtartama alatt - nem kezdeményezik a módosítás nemzeti jogszabályaikba történő átvételét vagy nem kezdeményeznek a nemzetközi jogi okmány szóban forgó módosításának alkalmazását célzó intézkedéseket.
(8) A nemzetközi jogi okmányok valamennyi vonatkozó módosítását, amelyeket az (5) és (6) bekezdéssel összhangban beillesztettek a közösségi tengerhajózási jogszabályokba, tájékoztatás céljából közzé kell tenni az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
11. cikk
Bizottsági eljárás
(1) A Bizottságot munkájában egy bizottság segíti.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozás esetén az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni, tekintettel annak 8. cikkének rendelkezéseire.
Az 1999/468/EK határozat 5. cikkének (6) bekezdésében megállapított időszak egy hónap.
(3) Az e bekezdésre történő hivatkozás esetén az 1999/468/EK határozat 6. és 7. cikkét kell alkalmazni, tekintettel annak 8. cikkének rendelkezéseire.
Az 1999/468/EK határozat 6. cikkének b) és c) pontjában megállapított időszakok hossza egy-egy hónap.
(4) A bizottság elfogadja saját eljárási szabályzatát.
12. cikk
Titoktartás
E rendelet alkalmazása során a Bizottság a belső eljárási szabályzatának módosításáról szóló, 2001. november 29-i 2001/844/EK, ESZAK, Euratom bizottsági határozat [6] rendelkezéseivel összhangban megfelelő intézkedéseket hoz az általa hozzáférhető vagy a tagállamok által vele közölt, bizalmas kezelést igénylő információk védelme érdekében.
A tagállamok ezzel egyenértékű intézkedéseket hoznak a vonatkozó nemzeti jogszabályaikkal összhangban.
A védelmi ellenőrzéseket végző vagy az e rendelettel kapcsolatos bizalmas információkat kezelő munkatársaknak az állampolgárságuk szerinti tagállam által elvégzett megfelelő szintű védelmi átvilágítással kell rendelkezniük.
13. cikk
Az információk terjesztése
(1) A nyilvánosságnak az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való hozzáféréséről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel [7] megállapított dokumentumokhoz való nyilvános hozzáférési jog sérelme nélkül, a 4. cikk (3) bekezdésében, az 5. cikk (2) és (4) bekezdésében és a 9. cikk (6) bekezdésében említett ellenőrzési jelentések és tagállami válaszok titkosak, és azokat nem teszik közzé. Ezek a dokumentumok csak az illetékes hatóságok számára hozzáférhetőek, amelyek csak azokkal az érdekelt felekkel közlik azokat, akik számára ezek ismerete szükséges, a bizalmas információk terjesztésére vonatkozó nemzeti jogszabályoknak megfelelően.
(2) A tagállamok, amennyire csak lehetséges és a vonatkozó nemzeti jogszabályoknak megfelelően bizalmas információként kezelik az ellenőrzési jelentésekből és tagállami válaszokból származó információkat, ha azok más tagállamokra vonatkoznak.
(3) Ha nem egyértelmű, hogy az ellenőrzési jelentések és válaszok közölhetők-e vagy sem, a tagállamok konzultálnak vagy a Bizottság konzultál az érintett tagállammal.
14. cikk
Szankciók
A tagállamok biztosítják, hogy e rendelet rendelkezéseinek megsértése esetére hatékony, arányos és visszatartó erejű szankciókat vezessenek be.
15. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2004. július 1-jétől kell alkalmazni, kivéve a 3. cikk (2) és (3) bekezdését és a 9. cikk (4) bekezdését, amelyek az azokban megadott időpontban lépnek hatályba, és amelyeket attól kezdődően kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2004. március 31-én.