A Tanács 92/109/EGK irányelve
(1992. december 14.)
a kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott előállítása során felhasznált egyes anyagok gyártásáról és forgalomba hozataláról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100a. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
az Európai Parlamenttel együttműködve [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel néhány tagállam intézkedéseket fogadott el a kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott előállítására gyakran felhasznált egyes anyagok gyártásának és forgalomba hozatalának ellenőrzésére; mivel a többi tagállam is tervezi, hogy ilyen jellegű intézkedéseket fogadjon el; mivel ezért a belső piac megvalósítására tekintettel közösségi szinten kell közös szabályokat megállapítani a jogszerű kereskedelemben lévő verseny torzulásának elkerülése és az elfogadott szabályok egységes alkalmazásának biztosítása érdekében;
mivel Bécsben, 1988. december 19-én elfogadták az Egyesült Nemzetek Szervezetének a kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott kereskedelme elleni egyezményét, a továbbiakban: "ENSZ-egyezményt"; mivel az ENSZ-egyezmény része a kábítószerek ellen folytatott világméretű küzdelemnek; mivel a Közösség részt vett ezen egyezménynek a tárgyalásában, kinyilvánítva azt a politikai szándékát, hogy saját hatáskörén belül eljárjon;
mivel az ENSZ-egyezmény 12. cikkének prekurzorok (előanyagok), azaz a kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott előállítása során gyakran felhasznált anyagok kereskedelmére vonatkozó követelményeit az egyes anyagok kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott előállítására való eltérítésének megakadályozására irányuló intézkedések megállapításáról szóló, 1990. december 13-i 3677/90/EGK tanácsi rendelet [4] a Közösség és a harmadik országok közötti kereskedelem vonatkozásában bevezette;
mivel az ENSZ-egyezmény 12. cikke előirányozza a kábítószer-alapanyagok gyártásának és kereskedelmi elosztásának ellenőrzéséhez szükséges megfelelő intézkedések elfogadását; mivel az Egyesült Nemzetek Kábítószerügyi Bizottsága a 35. ülésszakán hozott határozatokkal további anyagokat vett fel az egyezmény mellékletében szereplő táblázatokba; mivel ebben az irányelvben ennek megfelelő rendelkezéseket kell megállapítani, azért hogy a kábítószerek Közösségen belüli tiltott eltérítésével kapcsolatos esetleges esetek felderíthetők legyenek, vagy a Közösségbe irányuló jogellenes import megakadályozható legyen, és annak biztosítása érdekében, hogy a közösségi piacon közös ellenőrzési szabályokat alkalmazzanak;
mivel az ENSZ-egyezmény 12. cikkének rendelkezései az adott anyagok kereskedelmének ellenőrzési rendszerén alapulnak; mivel az említett anyagokkal folytatott kereskedelem többségében megengedett; mivel az említett anyagok szállítmányaival kapcsolatos dokumentációnak és címkézéseknek egyértelműnek kell lenniük; mivel ezenkívül fontos, hogy, miközben az illetékes hatóságok számára biztosítják a szükséges intézkedési eszközöket, az ENSZ-egyezmény szellemében fejlesszék az érintett gazdasági szereplőkkel való szoros együttműködésen és az információ megszerzésének, kicserélésének és felderítésének fejlesztésén alapuló mechanizmusokat;
mivel az eltérítés formái folyamatosan változnak, nemzetközi szinten az az álláspont alakult ki, hogy az ENSZ-egyezmény 12. cikkében szabályozott eljárásokat az érintett anyagok tiltott eltérítése elleni hatékony küzdelem érdekében szigorítani kell;
mivel a Bizottság és hét tagállam részt vett a Houstonban, 1990. július 10-én megrendezett G7 gazdasági csúcstalálkozón a prekurzor jellegű és az alapvető vegyi anyagoknak a tiltott kábítószergyártásra történő eltérítését megelőző hatékony eljárások kialakítására létrehozott Kémiai Akció Munkacsoport munkájában; mivel az említett munka során közösségi szintű koordináció és szoros konzultáció alakult ki az ipar és a kereskedelem képviselőivel;
mivel a G7 gazdasági csúcstalálkozó Londonban, 1991. július 15-én jóváhagyta a Kémiai Akció Munkacsoport zárójelentését;
mivel ez a zárójelentés az ENSZ-egyezményt a kémiai anyagok eltérítésének eseteiben folytatott nemzetközi együttműködés alapvető eszközeként ismerte el, és számos ajánlást tartalmaz az egyezmény alapján meghozott nemzeti és nemzetközi intézkedések támogatására;
mivel biztosítani kell, hogy az irányelv I. mellékletének 1. kategóriájában szereplő jegyzékben szereplő anyagok előállítása vagy felhasználása tevékenységi engedélyhez legyen kötve; mivel ezeknek az anyagoknak a szállítása, ezenfelül csak akkor engedélyezhető, ha azok a személyek, akiknek szállítják azokat, általános vagy egyedi engedéllyel rendelkeznek ezeknek az anyagoknak a beszerzésére, birtoklására vagy kezelésére;
mivel intézkedéseket kell elfogadni az érintett gazdasági szereplőkkel történő szoros együttműködés kialakítása céljából, annak érdekében, hogy ezek a szereplők tájékoztassák az illetékes hatóságokat a gyanús ügyletekről;
mivel fontos a hatóságok közötti együttműködés mechanizmusának kidolgozása; mivel ezzel kapcsolatban kívánatos, hogy a Közösségben működő illetékes hatóságok intézkedéseiket a tagállamok közigazgatási hatóságai közötti kölcsönös segítségnyújtásról, valamint a vám- és mezőgazdasági szabályozás helyes alkalmazásának biztosítása érdekében e hatóságok és a Bizottság együttműködéséről szóló, 1981. május 19-i 1468/81/EGK tanácsi rendeletre [5] alapozzák; mivel kiemelt figyelmet kell fordítani a kapott és kicserélt információk bizalmas jellegére;
mivel mindegyik tagállamnak olyan visszatartó jellegű büntetéseket kell bevezetnie, amelyek kellően hatékonyak az ezen irányelv végrehajtására elfogadott rendelkezések megsértésének megelőzésére,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
I. CÍM
Általános rész
1. cikk
(1) Ennek az irányelvnek a célja a kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott előállítására felhasznált egyes anyagoknak a Közösségen belüli ellenőrzése az említett anyagok eltérítésének megelőzése érdekében.
(2) Ezen irányelv alkalmazásában:
a) "jegyzékben szereplő anyag": az I. mellékletben meghatározott anyagok, az ilyen anyagokat tartalmazó keverékekkel együtt. Nem tartoznak ide azok a jegyzékben szereplő anyagokat tartalmazó gyógyszerek vagy más készítmények, amelyek összetétele olyan, hogy a jegyzékben szereplő anyagok könnyen alkalmazható eszközökkel közvetlenül nem felhasználhatók vagy visszanyerhetők;
b) "forgalomba hozatal": a Közösségben előállított jegyzékben szereplő anyagok harmadik félnek fizetés ellenében vagy térítésmentesen történő szállítása, vagy szabad forgalomba hozatala a Közösségben;
c) "gazdasági szereplő (operátor)": a jegyzékben szereplő anyagoknak a Közösségben történő gyártásával, feldolgozásával, kereskedelmével vagy elosztásával, illetve egyéb ezzel kapcsolatos tevékenységgel - mint például a jegyzékben szereplő anyagok közvetítése vagy tárolása - foglalkozó természetes vagy jogi személy;
d) "Nemzetközi Kábítószer-ellenőrző Szerv": az 1972. évi jegyzőkönyvvel módosított, a kábítószerekről szóló, 1961. évi egységes egyezmény alapján létrehozott szerv.
II. CÍM
A FORGALOMBA HOZATAL ELLENŐRZÉSE
2. cikk
Dokumentáció és címkézés
Mindegyik tagállam megteszi az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a jegyzékben szereplő anyagok kizárólag a következő követelmények teljesülése esetén kerüljenek forgalomba:
1. az I. melléklet 1. és 2. kategóriájába tartozó jegyzékben szereplő anyagok forgalomba hozatalára irányuló minden ügyletet megfelelően dokumentáltak;
a) különösen az olyan kereskedelmi okmányok, mint a számlák, a rakományjegyzékek, adminisztratív okmányok, szállítási és egyéb fuvarokmányok elegendő információt tartalmaznak a következők egyértelmű azonosítása céljából:
- az I. melléklet 1. és 2. kategóriájában szereplő jegyzékben szereplő anyagok neve,
- a jegyzékben szereplő anyagok mennyisége és tömege, és amennyiben anyagok keverékéről van szó, a keverék mennyisége és tömege, valamint az I. melléklet 1. és 2. kategóriájában meghatározott, a keverékben szereplő anyag vagy anyagok mennyisége és tömege vagy tömegszázalékos aránya,
- a szállító, a forgalmazó és a címzett neve és címe;
b) a dokumentációnak ezenfelül tartalmaznia kell a vevő nyilatkozatát, amelyben feltünteti az anyagok konkrét felhasználási célját. Az e rendelkezés alkalmazására vonatkozó részletes szabályok meghatározása a 10. cikk (2) bekezdésében szabályozott eljárásnak megfelelően történik. Ezeknek a részletes szabályoknak a vizsgálatakor figyelembe kell venni azt a lehetőséget, hogy az a vevő, aki az I. melléklet 2. kategóriájában meghatározott jegyzékben szereplő anyagot rendszeresen szerez be egy adott szállítótól, egy egyéves időszak alatt az adott anyaggal kapcsolatban lebonyolított valamennyi ügylet tekintetében egyetlen nyilatkozatot tehessen;
2. az (1) bekezdés szerinti kötelezettségek azonban nem vonatkoznak az I. melléklet 2. kategóriája alá tartozó, jegyzékben szereplő anyagokkal folytatott ügyletekre, ha az adott mennyiségek nem haladják meg a II. mellékletben feltüntetett mennyiségeket;
3. a gazdasági szereplők biztosítják, hogy forgalomba hozatal előtt címkék kerüljenek az I. melléklet 1. és 2. kategóriájába tartozó, jegyzékben szereplő anyagokra. Ezeken a címkéken az I. mellékletben megadott módon kell feltüntetni az anyagok nevét. A gazdasági szereplők ezenfelül a szokásos címkéket is felragaszthatják;
4. a gazdasági szereplők az (1) bekezdésben foglalt kötelezettségeik teljesítéséhez részletes nyilvántartást vezetnek tevékenységükről;
5. az (1) és (4) bekezdésben említett okmányokat annak a naptári évnek a végétől számított legalább három évig kell megőrizni, amelyben az (1) bekezdésben említett tevékenységet végezték, valamint az illetékes hatóságok ellenőrzése esetén, a hatóságok kérésére azoknak könnyen hozzáférhetőnek kell lenniük.
3. cikk
Mindegyik tagállam kijelöli az ezen irányelv alkalmazásának biztosításáért felelős illetékes hatóságot vagy hatóságokat.
A tagállam tájékoztatja a Bizottságot az így kijelölt illetékes hatóságról vagy hatóságokról.
4. cikk
Az I. melléklet 1. és 2. kategóriájába tartozó jegyzékben szereplő anyagok
(1) A tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak biztosítása érdekében, hogy az I. melléklet 1. kategóriájába tartozó jegyzékben szereplő anyagok gyártásának vagy forgalomba hozatalának feltétele az illetékes hatóságok által kibocsátott tevékenységi engedély legyen.
(2) Az illetékes hatóságok a tevékenységi engedély megadásának mérlegelésekor figyelembe veszik a kérelmező alkalmasságát és feddhetetlenségét.
A tevékenységi engedélyt az illetékes hatóságok bármikor felfüggeszthetik vagy visszavonhatják, ha alapos a gyanú annak feltételezésére, hogy az engedély birtokosa már nem megfelelő és nem alkalmas személy a tevékenységi engedély birtoklására, vagy ha már nem teljesülnek az engedély kibocsátásakor fennállt feltételek.
(3) A tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak biztosítása érdekében, hogy az (1) bekezdésben említett tevékenységi engedéllyel rendelkező gazdasági szereplő az I. melléklet 1. kategóriájában tartozó jegyzékben szereplő anyagokat csak azoknak a személyeknek szállítsa, akik részére ezeknek az anyagoknak a beszerzése, birtoklása vagy kezelése általánosan vagy egyedileg kifejezetten engedélyezett.
(4) Az I. melléklet 2. kategóriájába tartozó, jegyzékben szereplő anyagok gyártásával vagy forgalomba hozatalával foglalkozó gazdasági szereplők kötelesek azoknak a telephelyeknek, helyiségeknek a címét az illetékes hatóságoknál bejelenteni és napra készen tartani, amelyekben ezeket az anyagokat gyártják vagy forgalmazzák.
5. cikk
Együttműködés
A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy szoros együttműködést alakítsanak ki az illetékes hatóságok és a gazdasági szereplők között annak érdekében, hogy a gazdasági szereplők:
- azonnal tájékoztassák az illetékes hatóságokat minden olyan körülményről, mint például a jegyzékben szereplő anyagokkal kapcsolatos szokatlan megrendelések vagy a jegyzékben szereplő anyagokkal folyó ügyletek, amelyek alapján feltételezhető, hogy ezek a forgalomba hozatalra vagy gyártásra kerülő anyagok az esettől függően kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott előállítására téríthetők el,
- az illetékes hatóságok számára rendelkezésre bocsássanak összefoglalt formában a jegyzékben szereplő anyagokkal folytatott ügyletekről szóló minden olyan információt, amelyet az illetékes hatóságok igényelhetnek.
III. CÍM
ELLENŐRZÉSI INTÉZKEDÉSEK
6. cikk
Az illetékes hatóságok hatásköre
(1) A 2. és 4. cikk megfelelő alkalmazásának biztosítása érdekében valamennyi tagállam saját jogalkotása keretében elfogadja azokat az intézkedéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy az illetékes hatóságoknak lehetősége legyen:
a) beszerezhessék az információkat a jegyzékben szereplő anyagokra vonatkozó megrendelésekről vagy a jegyzékben szereplő anyagokkal folytatott ügyletekről;
b) beléphessenek a gazdasági szereplők céghelyiségeibe, telephelyeire abból a célból, hogy a szabálytalanságokra vonatkozó bizonyítékokat megszerezzék.
IV. CÍM
KÖZIGAZGATÁSI EGYÜTTMŰKÖDÉS
7. cikk
Ezen irányelv alkalmazásában, és a 10. cikkben foglaltak sérelme nélkül, az 1468/81/EGK rendeletet, különösen az információk titkosságáról szóló rendelkezéseket, értelemszerűen kell alkalmazni. Minden tagállamnak tájékoztatnia kell a többi tagállamot és a Bizottságot az 1468/81/EGK rendelet 2. cikke (2) bekezdésének megfelelően kapcsolattartónak kijelölt illetékes hatóságok nevéről.
V. CÍM
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
8. cikk
Valamennyi tagállam maga határozza meg az e rendelet megsértése esetén alkalmazandó szankciókat. A szankcióknak megfelelő erejűeknek kell lenniük ahhoz, hogy biztosítsák a fenti rendelkezések betartását.
9. cikk
(1) A tagállamok illetékes hatóságai a jegyzékben szereplő anyagok ellenőrzésére vonatkozó intézkedések szükséges módosítása érdekében minden évben közlik a Bizottsággal az ezen irányelvben szabályozott ellenőrzési intézkedések végrehajtására, különös tekintettel a kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott előállítása során felhasznált anyagokra, valamint az eltérítés és tiltott előállítás módszereire vonatkozó információkat.
(2) Az (1) bekezdésnek megfelelően szolgáltatott információ alapján a Bizottság az ENSZ-egyezmény 12. cikkének (12) bekezdésével összhangban és a tagállamokkal konzultálva éves jelentést készít, amelyet a Nemzetközi Kábítószer-ellenőrző Szervnek nyújt be.
10. cikk
(1) A Bizottságot a 3677/90/EGK rendelet 10. cikkével létrehozott bizottság segíti. A bizottság az elnöke által akár annak saját kezdeményezésére, akár valamely tagállam képviselőjének kérésére előterjesztett, az ezen irányelv alkalmazására vonatkozó valamennyi kérdést megvizsgál.
(2) A Bizottság képviselője a bizottság elé terjeszti a meghozandó intézkedések tervezetét. A bizottság, az elnöke által az ügy sürgősségére tekintettel megállapított határidőn belül, véleményt nyilvánít a tervezetről. A véleményt a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében a Tanácsnak a Bizottság javaslata alapján elfogadandó határozataira előírt többséggel kell meghozni. A bizottságban a tagállamok képviselőinek szavazatait az említett cikkben meghatározott módon kell súlyozni. Az elnök nem szavaz.
A Bizottság azonnal alkalmazandó intézkedéseket fogad el. Ha ezek az intézkedések nincsenek összhangban a szakbizottság véleményével, a Bizottság azokról haladéktalanul tájékoztatja a Tanácsot. Ebben az esetben a Bizottság az említett közlés időpontjától számított három hónapra elhalasztja az általa meghatározott intézkedések alkalmazását.
A Tanács minősített többséggel eljárva az előző albekezdésben hivatkozott határidőn belül eltérő döntést hozhat.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott eljárásra különösen a következő esetekben kerül sor:
a) ha indokolt, az I. melléklet 2. kategóriájában foglalt anyagokból készült keverékek és készítmények dokumentációjára és címkézésére vonatkozó feltételek meghatározása esetén a 2. cikkben előírt rendelkezésnek megfelelően;
b) ezen irányelv mellékleteinek módosítása esetén azokban az esetekben, amikor az ENSZ-egyezmény mellékletében foglalt táblázatok módosításra kerülnek;
c) a II. mellékletben meghatározott küszöbmennyiségek módosítása esetén.
11. cikk
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a 7. és 10. cikknek 1993. január 1. előtt, a többi cikknek pedig 1993. július 1. előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a legfontosabb rendelkezéseit, amelyeket az irányelv által szabályozott területen fogadnak el. A Bizottság tájékoztatja erről a többi tagállamot.
12. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1992. december 14-én.