A BIZOTTSÁG 312/2009/EK RENDELETE
(2009. április 16.)
a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló 2454/93/EGK rendelet módosításáról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 247. cikkére,
mivel:
(1)
A 2454/93/EGK bizottsági rendelet (2) 37. melléklete értelmében a vámáru-nyilatkozaton bizonyos esetekben fel kell tüntetni egy számot, amely azonosítja az érintett személyt. Az alkalmazandó azonosító szám típusát azonban a tagállamok határozzák meg, és a tagállamok kötelezik az érintett személyt, hogy a nemzeti rendszerekben vétesse magát nyilvántartásba. Ennek megfelelően, ha a gazdasági szereplők vagy más személyek árut behozni, árutovábbítási eljárás keretében árut szállítani vagy árut kivinni szándékoznak, illetve ha egy másik tagállamban vámjogi egyszerűsítésre vagy vámeljárás használatára vonatkozó engedélyt kívánnak kérelmezni, akkor kötelesek minden egyes tagállamban nyilvántartásba vétetni magukat, és minden egyes tagállamban külön azonosító számot kell kapniuk.
(2)
A 648/2005/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (3) módosított 2913/92/EGK rendelettel bevezetett biztonságnövelő intézkedések értelmében a vámhatóságok, illetőleg e hatóságok és a Bizottság egy közös kockázatkezelési keretrendszeren belül elemzik a kockázatot, és elektronikus úton kicserélik egymással a kockázattal kapcsolatos információkat; a vámhatóságok az érkezést, illetve az indulást megelőzően információkat kapnak minden, a Közösség vámterületére belépő és onnan kilépő áruról; továbbá a bizonyos feltételeket teljesítő gazdasági szereplők engedélyezett gazdálkodói jogállást kaphatnak. Ezen intézkedések hatékonyabbá tétele érdekében lehetővé kell tenni az érintett személyek egyedi számmal történő azonosítását.
(3)
Ezért szükséges bevezetni a gazdasági szereplők nyilvántartási és azonosító számát (EORI-szám), amelyet minden gazdasági szereplő és - adott esetben - más személyek megkapnak, és amely a Közösség teljes területén közös referenciaként szolgál a szóban forgó személyeknek a vámhatóságokkal fenntartott kapcsolatai, valamint a vámhatóságok közötti, illetőleg a vámhatóságok és egyéb hatóságok közötti információcsere során. Az egyediség biztosítása érdekében egy adott személy vonatkozásában egyetlen számot indokolt használni.
(4)
A 2454/93/EGK rendelet egyes rendelkezései előírhatják, hogy a vámhatóságokkal fenntartott kapcsolataikban olyan személyeknek is meg kell adniuk EORI-számot, akik nem minősülnek gazdasági szereplőnek. Ezért a tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy ezeket a személyeket is nyilvántartásba vegyék.
(5)
Annak érdekében, hogy a meglévő nemzeti nyilvántartási rendszerek és jogszabályi rendelkezések ne igényeljenek lényeges módosításokat, továbbá a központi rendszer és a nemzeti rendszerek integrációjának elősegítése érdekében helyénvaló úgy rendelkezni, hogy a gazdasági szereplők és - adott esetben - más személyek az EORI-számot a tagállamoktól kérelmezzék, és hogy azt a tagállamok adják ki.
(6)
Mivel a gazdasági szereplők és más személyek tagállami nyilvántartásba vételében többféle hatóság is részt vesz, indokolt, hogy az egyes tagállamok kijelöljék az EORI-szám kiadásáért, illetve a gazdasági szereplők és más személyek nyilvántartásba vételéért felelős hatóságot vagy hatóságokat.
(7)
A gazdasági szereplők és más személyek adminisztratív terheinek csökkentése érdekében indokolt lehetővé tenni, hogy a szóban forgó személyek, miután valamelyik tagállamban nyilvántartásba vették őket, olyan EORI-számot kapjanak, amely minden tagállamban érvényes. Az adatfeldolgozás és a vámhatóságokkal való kapcsolattartás egyszerűsítése érdekében a gazdasági szereplőket és más személyeket indokolt kötelezni arra, hogy miután megkapták az EORI-számot, ezt az egyedi számot használják minden olyan alkalommal, amikor a vámhatósággal való kapcsolataik során azonosítaniuk kell magukat.
(8)
Az adminisztratív eljárások egyszerűsítése céljából és annak érdekében, hogy a vámhatóságok az adatokhoz könnyen és megbízható módon férjenek hozzá, a gazdasági szereplők és más személyek nyilvántartásba vételével és az EORI-számokkal kapcsolatos adatok megőrzésére és cseréjére központi elektronikus rendszert indokolt kialakítani.
(9)
Kívánatos, hogy a tagállamok és a Bizottság szorosan együttműködjenek egymással a központi elektronikus rendszer kialakítása, valamint zavartalan és biztonságos működésének biztosítása érdekében.
(10)
A központi rendszerben lévő adatoknak a vámhatóságok és egyéb nemzeti hatóságok közötti információcsere keretében való felhasználása csak olyan mértékben indokolt, amilyen mértékben az említett hatóságok ezen adatokhoz való hozzáférése a vámeljárás tárgyát képező áru mozgása tekintetében fennálló jogszabályi kötelezettségeik teljesítéséhez szükséges.
(11)
Az EORI-számok, valamint a gazdasági szereplők és más személyek nyilvántartási adatai egy korlátozott körének nyilvánosságra hozatala lehetőséget nyújt más személyeknek az adatok ellenőrzésére. Az EORI-számokat és a nyilvántartási adatok egy korlátozott körét tehát célszerű nyilvánosságra hozni. A nyilvánosságra hozatalt azonban - annak következményeire való tekintettel - csak akkor indokolt lehetővé tenni, ha a gazdasági szereplő vagy más személy ehhez a helyzet ismeretében kifejezetten, önként és írásban hozzájárulását adta.
(12)
Az egyének védelmét a személyes adatok tagállamok által történő feldolgozása tekintetében a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4), a személyes adatok Bizottság általi feldolgozása tekintetében pedig a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) szabályozza.
(13)
A 95/46/EK irányelv 28. cikke értelmében a nemzeti felügyelő hatóságoknak indokolt ellenőrizniük a személyes adatok tagállamok általi feldolgozásának jogszerűségét, míg a 45/2001/EK rendelet 46. cikke értelmében az európai adatvédelmi biztosnak - a közösségi intézményeknek és szerveknek a szóban forgó adatokkal összefüggő feladatai korlátozott voltának figyelembevételével - indokolt ellenőriznie a közösségi intézményeknek és szerveknek a személyes adatok feldolgozásával kapcsolatos tevékenységét; ezeknek a hatóságoknak a hatáskörük szabta keretek között indokolt aktívan együttműködniük egymással, és biztosítaniuk az e rendelet alapján végzett adatfeldolgozás összehangolt felügyeletét.
(14)
A 2454/93/EGK rendeletet módosító 1875/2006/EK bizottsági rendelet (6) elfogadása óta szerzett tapasztalatok szükségessé tették a Közösség vámterületére belépő és az azt elhagyó áruk kapcsán a vámhatóságnak benyújtandó érkezés, illetőleg indulás előtti árunyilatkozatokra vonatkozóan bizonyos részletszabályok meghatározását és kiigazítását.
(15)
Részletesebben szükséges továbbá szabályozni a szállítóeszköz üzemeltetője és a beléptető vámhivatal közötti információcserét azokra az esetekre vonatkozóan, amikor a szállítóeszköz a belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatban megjelölttől eltérő kikötőbe vagy repülőtérre érkezik meg.
(16)
Indokolt továbbá azt is meghatározni, hogy a szállítóeszköz üzemeltetője mely esetekben és milyen formában köteles értesíteni a beléptető vámhivatalt a szállítóeszköz érkezéséről.
(17)
Részletesebb szabályok révén szükséges meghatározni, hogy kinek kell információkat szolgáltatnia a Közösség vámterületére való beérkezésekor átmeneti megőrzés alá helyezett nem közösségi árukról. Ezeket az információkat lehetőség szerint a már a vámhatóságok rendelkezésére álló adatokból kell származtatni.
(18)
Több olyan eset is világossá vált, amikor nem szükséges érkezés vagy indulás előtti árunyilatkozatot benyújtani; ilyen esetet képeznek különösen a tengeri fúró- vagy termelési platformokra szánt, és az ilyen platformokról érkező áruk, valamint a tagállami katonai hatóságok által vagy érdekében szállított fegyver és katonai felszerelés. A gazdasági szereplők túlzott mértékű megterhelésének elkerülése végett ugyanakkor a 22 EUR-nál nem nagyobb belső értékű áruszállítmányok esetén indokolt bizonyos feltételekkel mentességet adni az érkezés, illetőleg indulás előtti árunyilatkozat benyújtásával kapcsolatos kötelezettség alól. E mentesség alkalmazásakor az áru megérkezése, illetőleg indulása előtt a kockázatelemzést az átmeneti megőrzésre vonatkozó gyűjtő vámáru-nyilatkozat vagy a szóban forgó árura vonatkozó vámáru-nyilatkozat alapján indokolt elvégezni.
(19)
Rendelkezni szükséges továbbá arról is, hogy mi a teendő azokkal az indulás előtti árunyilatkozatokkal, amelyekkel kapcsolatban a kiléptető vámhivatal nem igazolta vissza a kilépést a kiviteli vámhivatalnak, valamint a kiviteli és a kiléptető vámhivatal között lefolytatandó keresési és tájékoztatási eljárást kell előírni. Ezen túlmenően a kiviteli vámhivatalnak lehetőséget kell adni arra, hogy - az exportőr vagy a nyilatkozattevő által benyújtott igazolás alapján vagy egy meghatározott határidő elteltével - lezárja azokat a kiviteli árumozgásokat, amelyekkel kapcsolatban a kiléptető vámhivatal nem igazolta vissza a kilépést.
(20)
Az 1875/2006/EK rendelet több olyan intézkedést is bevezetett a 2454/93/EGK rendeletbe, amelyek a belépési és a kilépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatok céljára összegyűjtendő adatokra vonatkoznak. Ezen intézkedések végrehajtása céljából az informatikai technológiák területén végrehajtott műszaki fejlődés során bebizonyosodott, hogy a 2454/93/EGK rendelet 30A. mellékletében meghatározott adatokat néhány helyen szükséges kiigazítani.
(21)
Annak érdekében, hogy jobban beazonosíthatók legyenek azok az esetek, amikor bizonyos nyilatkozatok csoportjai tekintetében az egyszerűsített adatszolgáltatás is használható, kötelezően meg kell adni a „Fuvarozási mód” adatelemet.
(22)
A fuvarozási mód egyértelmű megjelölésére legalkalmasabb a hajó IMO-azonosítószámának (egyedi európai hajóazonosító szám) és egyedi európai hajóazonosító számának (ENI) megadása. Ennek megfelelően a hajó neve helyett indokolt ezen adatok megadását megkövetelni.
(23)
Mivel a fuvarozónak tájékoztatást kell kapnia arról, ha a belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatot valaki más nyújtja be, szükséges a fuvarokmányszámot is nyilvántartani.
(24)
A nemzetközi fuvarozási műveletek lehetséges egyenetlenségei miatt szükséges biztosítani az átirányítási kérelmek benyújtásának lehetőségét. Ebből a célból a rendeletet az átirányítási kérelmekre előírt adattartalomra vonatkozó új táblázattal szükséges kiegészíteni.
(25)
Az EORI-szám megadásának kötelezettsége eredményeképpen a továbbiakban nincs szükség a felek azonosításához a kódszámok használatára, a postai küldemények tekintetében pedig a nyilatkozatokra való hivatkozást a postai szolgáltatók által nyújtott adatokkal indokolt felváltani.
(26)
Az előírt adattartalom vonatkozásában végzett kiigazítások következményeképpen az érintett adatelemekhez tartozó kitöltési útmutatót szükséges megfelelően kiigazítani.
(27)
Ezért a 2454/93/EGK rendeletet mindezeknek megfelelően módosítani kell.
(28)
Az e rendeletben előírt rendelkezések összhangban vannak a Vámkódexbizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A 2454/93/EGK rendelet a következőképpen módosul:
1.
Az 1. cikk a következő 16. és 17. ponttal egészül ki:
„16. EORI-szám (gazdasági szereplők nyilvántartási és azonosító száma): olyan, az Európai Közösségben egyedi szám, amelyet a 6. fejezetben meghatározott szabályoknak megfelelően a tagállami vámhatóság vagy a tagállam által kijelölt hatóság vagy hatóságok a gazdasági szereplőknek és más személyeknek kiad;
17. belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozat: a Vámkódex 36a. cikke szerinti azon gyűjtő vámáru-nyilatkozat, amelyet - amennyiben e rendelet másként nem rendelkezik - a Közösség vámterületére beszállított árukra vonatkozóan be kell nyújtani.”.
2.
Az I. rész I. címe a következő 6. fejezettel egészül ki:
„6. FEJEZET
Nyilvántartási és azonosítási rendszer
4k. cikk
(1) Az EORI-szám a gazdasági szereplők és más személyek azonosítását szolgálja a vámhatóságokkal való kapcsolattartásuk során.
Az EORI-szám felépítésének meg kell felelnie a 38. mellékletben meghatározott feltételeknek.
(2) Amennyiben az EORI-számok kiadásáért felelős hatóság nem a vámhatóság, a tagállamok kijelölik a gazdasági szereplők és más személyek nyilvántartásba vételéért és az EORI-számok kiadásáért felelős hatóságot vagy hatóságokat.
A tagállami vámhatóságok megküldik a Bizottságnak az EORI-számok kiadásáért felelős hatóság vagy hatóságok nevét és címét. A Bizottság ezeket az információkat közzéteszi a világhálón.
(3) A (1) bekezdés figyelembevételével a tagállamok a gazdasági szereplők vagy más személyek részére az illetékes hatóságok által adóügyi, statisztikai vagy egyéb célból már kiadott számot EORI-számként használhatják.
4l. cikk
(1) A Közösség vámterületén letelepedett gazdasági szereplőt a letelepedés helye szerinti tagállam vámhatósága vagy kijelölt hatósága veszi nyilvántartásba. A gazdasági szereplő, mielőtt az 1. cikk 12. pontjában említett tevékenységet megkezdi, köteles kérelmezni a nyilvántartásba vételét. Mindazonáltal az a gazdasági szereplő, amely a nyilvántartásba vételét még nem kérelmezte, ezt az első ügylete során megteheti.
(2) A 4k. cikk (3) bekezdése szerinti esetben a tagállam a gazdasági szereplőt vagy más személyt mentesítheti az EORI-szám kérelmezésével kapcsolatos kötelezettség alól.
(3) Ha a Közösség vámterületén nem letelepedett gazdasági szereplő nem rendelkezik EORI-számmal, akkor nyilvántartásba vételét azon tagállam vámhatósága vagy kijelölt hatósága végzi el, amelyben a gazdasági szereplő első ízben hajtja végre a következő műveletek valamelyikét:
a)
gyűjtő vámáru-nyilatkozatot vagy vámáru-nyilatkozatot nyújt be a Közösségben, kivéve:
i.
a 225-238. cikk szerint tett vámáru-nyilatkozatot; valamint
ii.
az ideiglenes behozatali eljárásra vonatkozóan tett vámáru-nyilatkozatot;
b)
ki- vagy belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatot nyújt be a Közösségben;
c)
a 185. cikk (1) bekezdése szerinti átmeneti megőrzési raktárt üzemeltet;
d)
a 324a. vagy a 372. cikk szerinti engedélykérelmet nyújt be;
e)
a 14a. cikk szerinti engedélyezett gazdálkodói tanúsítvány iránti kérelmet nyújt be.
(4) Gazdasági szereplőnek nem minősülő személyt csak akkor lehet nyilvántartásba venni, ha az összes alábbi feltétel teljesül:
a)
a nyilvántartásba vételt tagállami jogszabály előírja;
b)
az adott személy korábban nem kapott EORI-számot;
c)
az adott személy olyan műveletet hajt végre, amelyhez a 30A. melléklet vagy a 37. melléklet I. címe értelmében EORI-szám szükséges.
(5) A (4) bekezdésben említett esetben:
a)
ha a személy a Közösség vámterületén letelepedett, és nem az (1) bekezdésben említett gazdasági szereplő, akkor a letelepedés helye szerinti tagállam vámhatósága vagy kijelölt hatósága veszi nyilvántartásba;
b)
ha a személy a Közösség vámterületén nem letelepedett, és nem a (3) bekezdésben említett gazdasági szereplő, akkor a vámjogszabályok hatálya alá tartozó tevékenység végzésének helye szerinti tagállam vámhatósága vagy kijelölt hatósága veszi nyilvántartásba.
(6) Minden gazdasági szereplő és más személy csak egyetlen EORI-számmal rendelkezhet.
(7) E fejezet alkalmazásában annak meghatározását, hogy egy személy a tagállamok valamelyikében letelepedett-e, a Vámkódex 4. cikke 2. pontjának értelemszerű alkalmazásával kell eldönteni.
4m. cikk
(1) A gazdasági szereplőknek és - adott esetben - más személyeknek a 4o. cikkben említett rendszerben feldolgozott nyilvántartási és azonosítási adatainak tartalmazniuk kell - figyelembe véve a 4o. cikk (4) és (5) bekezdésében előírt különös feltételeket - a 38d. mellékletben felsorolt adatokat.
(2) Amennyiben az nemzeti jogszabályban megállapított célból szükséges, az EORI-szám kiadása céljából történő nyilvántartásba vétel során a tagállamok a gazdasági szereplőktől és más személyektől a 38d. mellékletben felsorolt adatokon túlmenően más adatokat is megkövetelhetnek.
(3) A tagállamok a gazdasági szereplőktől és - adott esetben - más személyektől megkövetelhetik, hogy az (1) és (2) bekezdés szerinti adatokat elektronikus úton nyújtsák be.
4n. cikk
Amennyiben szükséges, a vámhatóságokkal történő kommunikáció során, a gazdasági szereplők és más személyek az EORI-számot használják. A 4p. és a 4q. cikkekben meghatározott feltételek mellett ezt a számot kell továbbá használni a vámhatóságok közötti, illetve a vámhatóságok és más hatóságok közötti információcsere céljából is.
4o. cikk
(1) A tagállamok együttműködnek a Bizottsággal egy olyan központi elektronikus információs és kommunikációs rendszer kialakítása érdekében, amely a tagállamok által megadott, a 38d. mellékletben felsorolt adatokat tartalmazza.
(2) A vámhatóságok az (1) bekezdésben előírt rendszer használata révén együttműködnek a Bizottsággal a gazdasági szereplők és más személyek 38d. mellékletben felsorolt nyilvántartási és azonosítási adatainak feldolgozása, valamint ezen adatoknak a vámhatóságok közötti, illetve a Bizottság és a vámhatóságok közötti cseréje céljából. A központi rendszerben kizárólag a 38d. mellékletben felsorolt adatok dolgozhatók fel.
(3) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy nemzeti rendszereik naprakészek, teljes körűek és pontosak legyenek.
(4) EORI-szám kiadásakor vagy adatváltozás esetén a tagállamok rendszeres időközönként feltöltik a központi rendszerbe a gazdasági szereplőkre és más személyekre vonatkozó, a 38d. melléklet 1-4. pontjában felsorolt adatokat.
(5) EORI-szám kiadásakor vagy adatváltozás esetén a tagállamok rendszeres időközönként feltöltik a központi rendszerbe a gazdasági szereplőkre és más személyekre vonatkozó, a 38d. melléklet 5-12. pontjában felsorolt adatokat is, amennyiben az adatok a nemzeti rendszerekben rendelkezésre állnak.
(6) A központi rendszerbe kizárólag a 4l. cikk (1)-(5) bekezdése alapján kiadott EORI-számokat és a 38d. mellékletben felsorolt egyéb adatokat kell feltölteni.
(7) Amennyiben megállapítást nyer, hogy valamely gazdasági szereplőnek vagy gazdasági szereplőnek nem minősülő más személynek megszűnik az 1. cikk 12. pontjában említett tevékenysége, a tagállamok jelzik ezt a 38d. melléklet 11. pontjában felsorolt adatokban.
4p. cikk
A tagállamokban a 4k. cikk (2) bekezdésével összhangban kijelölt hatóság a tagállam vámhatóságai számára közvetlen hozzáférést ad a 38d. mellékletben felsorolt adatokhoz.
4q. cikk
(1) A tagállamokban a következő hatóságok a 38d. melléklet 1-4. pontjában felsorolt, birtokukban lévő adatokhoz eseti alapon közvetlen hozzáférést adhatnak egymásnak:
a)
vámhatóságok;
b)
állat-egészségügyi hatóságok;
c)
egészségügyi hatóságok;
d)
statisztikai hatóságok;
e)
adóhatóságok;
f)
a csalás elleni küzdelemért felelős hatóságok;
g)
a kereskedelempolitikáért felelős hatóságok, adott esetben beleértve a mezőgazdasági hatóságokat is;
h)
a határellenőrzésért felelős hatóságok.
(2) Az (1) bekezdésben felsorolt hatóságok az (1) bekezdésben meghatározott adatokat csak abban az esetben őrizhetik meg és az adatokat csak abban az esetben cserélhetik ki egymás között, ha erre a vámeljárás tárgyát képező áru mozgása tekintetében fennálló kötelezettségeik teljesítéséhez szükség van.
(3) A tagállamok vámhatóságai eljuttatják a Bizottsághoz az (1) bekezdésben említett hatóságok címjegyzékét. A Bizottság ezeket az információkat közzéteszi a világhálón.
4r. cikk
Az EORI-számot és a 38d. mellékletben felsorolt adatokat a központi rendszerben az adatokat a 4o. cikk (4) és (5) bekezdése értelmében feltöltő tagállam nemzeti jogszabályaiban előírt időtartamig kell feldolgozni.
4s. cikk
(1) Ez a rendelet nem korlátozza és semmilyen módon nem érinti a közösségi és a nemzeti jogban a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyéneknek biztosított védelem szintjét és különösen nem változtatja meg a tagállamoknak a személyes adatok feldolgozása tekintetében a 95/46/EK irányelv alapján fennálló kötelezettségeit, sem pedig a közösségi intézményeknek és szerveknek a feladataik ellátása során általuk végrehajtott személyesadat-feldolgozás tekintetében a 45/2001/EK rendelet alapján fennálló kötelezettségeit.
(2) A 38d. melléklet 1., 2. és 3. pontjában felsorolt, a gazdasági szereplőkre és más személyekre vonatkozó nyilvántartási és azonosítási adatokat a Bizottság csak abban az esetben teheti közzé az világhálón, ha ehhez az érintett a helyzet ismeretében kifejezetten, önként és írásban hozzájárult. Ha a hozzájárulást megadták, azt a tagállam nemzeti jogszabályaival összhangban el kell juttatni a tagállamnak a 4k. cikk (2) bekezdésével összhangban kijelölt hatósága vagy hatóságai számára vagy a vámhatóságok számára.
(3) Bármely személy a 38d. mellékletben felsorolt, a nemzeti rendszerekben feldolgozott nyilvántartási adataira vonatkozó jogait a személyes adatokat őrző tagállam jogszabályaival és különösen - ha alkalmazandó - a 95/46/EK irányelvet a nemzeti jogba átültető rendelkezésekkel összhangban gyakorolhatja.
4t. cikk
A nemzeti adatvédelmi felügyelő hatóságok és az európai adatvédelmi biztos - a hatáskörük szabta keretek között - aktívan együttműködnek egymással, és biztosítják a 4o. cikk (1) bekezdésében említett rendszer összehangolt felügyeletét.”
3.
A 181b. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„181b. cikk
E fejezet és a 30A. melléklet alkalmazásában:
»fuvarozó«: a Vámkódex 36b. cikkének (3) bekezdése szerinti azon személy, aki az árut a Közösség vámterületére beszállítja, vagy aki az áru közösségi vámterületre történő fuvarozásáért felelősséget vállal. Mindazonáltal:
a 183b. cikk szerinti kombinált szállítás esetén »fuvarozó«: az a személy, aki a Közösség vámterületére való beszállítást követően a saját erőből mozgó tényleges szállítóeszközt üzemelteti,
a 183c. cikk szerinti olyan tengeri vagy légi fuvarozás esetén, amikor szállítóeszköz-megosztási vagy szerződéses megállapodás van hatályban, »fuvarozó«: az a személy, aki az árunak a Közösség vámterületére való tényleges fuvarozására vonatkozóan szerződéses kötelezettséget vállalt, és hajóraklevelet vagy légi fuvarlevelet állított ki.”
4.
A 181c. cikk első bekezdése a következőképpen módosul:
a)
az e) pont helyébe a következő szöveg lép:
„e)
azok az áruk, amelyekre vonatkozóan a 230., a 232. és a 233. cikkel összhangban egyéb módon tesznek vámáru-nyilatkozatot, kivéve a fuvarozási szerződés alapján fuvarozott raklapot, konténert, valamint közúti, vasúti, légi, tengeri és belvízi szállítóeszközt;”
b)
a g) pont helyébe a következő szöveg lép:
„g)
azok az áruk, amelyekre vonatkozóan a 225. cikk, a 227. cikk és a 229. cikk (1) bekezdése alapján megengedett a szóbeli vámáru-nyilatkozat, kivéve a fuvarozási szerződés alapján fuvarozott raklapot, konténert, valamint közúti, vasúti, légi, tengeri és belvízi szállítóeszközt;”
c)
a j) pont helyébe a következő szöveg lép:
„j)
a 313b. cikknek megfelelően engedélyezett menetrend szerinti hajójárat fedélzetén fuvarozott áru, továbbá a közösségi kikötők vagy repülőterek között olyan hajón vagy légi járművön fuvarozott áru, amely a Közösség vámterületén kívül fekvő kikötőben, illetve repülőtéren nem köt ki, illetve nem száll le;”
d)
a bekezdés a következő l)-n) ponttal egészül ki:
„l)
a Közösség vámterületére valamely tagállam katonai védelmével megbízott hatóság által katonai szállítmány részeként vagy kizárólagosan katonai hatóság részére végzett szállítás során beszállított fegyver és katonai felszerelés;
m)
a Közösség vámterületén letelepedett személy által üzemeltetett tengeri fúró- vagy termelési platformokról közvetlenül a Közösség vámterületére behozott következő áruk:
i.
olyan áruk, amelyeket az említett platformokba beépítettek, ha a behozatal célja ezen áruk építése, javítása, karbantartása vagy átalakítása;
ii.
az említett állványokra felszerelt vagy az említett állványok felszereléseként használt áru;
iii.
az említett állványokon használt vagy elfogyasztott ellátmány; és
iv.
az említett platformokról érkező nem veszélyes hulladék;
n)
olyan szállítmány részét képező áruk, amelynek belső értéke nem haladja meg a 22 EUR-t, amennyiben a vámhatóságok a gazdasági szereplő beleegyezésével vállalják, hogy a gazdasági szereplő által használt rendszerben található vagy e rendszer által szolgáltatott adatok alapján végzik el a kockázatelemzést.”
e)
A második bekezdést el kell hagyni.
5.
A 183. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2) bekezdés bevezető mondata helyébe a következő szöveg lép:
„A vámhatóságok papíralapú belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozat benyújtását vagy helyette a vámhatóságok egymás közötti megállapodása szerinti bármely más eljárást csak akkor engedik meg, ha a következő körülmények közül valamelyik fennáll:”
b)
a cikk a következő (6)-(9) bekezdéssel egészül ki:
„(6) A vámhatóságok haladéktalanul értesítik a belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozat benyújtóját a nyilatkozat nyilvántartásba vételéről. Ha a belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatot a Vámkódex 36b. cikkének (4) bekezdése szerinti személy nyújtja be, és a fuvarozó kapcsolódik a váminformatikai rendszerhez, akkor a vámhatóságok a nyilvántartásba vételről a fuvarozót is értesítik.
(7) Ha a Vámkódex 36b. cikkének (4) bekezdése szerinti személy nyújt be belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatot, akkor - ellenkező bizonyíték hiányában - a vámhatóságok vélelmezhetik, hogy a fuvarozó a szerződéses jogviszony keretében beleegyezését adta, és a nyilatkozat benyújtása a fuvarozó tudtával történt.
(8) A vámhatóságok haladéktalanul értesítik a belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatra vonatkozó módosítás benyújtóját a módosítás nyilvántartásba vételéről. Ha a belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatra vonatkozó módosítást a Vámkódex 36b. cikkének (4) bekezdése szerinti személy nyújtja be, továbbá ha a fuvarozó kérte a vámhatóságoktól az ilyen értesítések megküldését, és kapcsolódik a váminformatikai rendszerhez, akkor a vámhatóságok a nyilvántartásba vételről a fuvarozót is értesítik.
(9) Ha a belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozat benyújtását követően 200 napon belül a 184g. cikk értelmében a vámhatóságokat nem értesítették a szállítóeszköz megérkezéséről, vagy a 186. cikk értelmében az árut nem állították vám elé, akkor úgy kell tekinteni, hogy a belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatot nem nyújtották be.”
6.
A 183b. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„183b. cikk
Kombinált szállítás esetén, ha a Közösség vámterületére belépő tényleges szállítóeszköz kizárólag egy, a Közösség vámterületére való belépést követően saját erőből tényleges szállítóeszközként mozgó másik szállítóeszköz szállítására szolgál, akkor a belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatot ez utóbbi szállítóeszköz üzemeltetője köteles benyújtani.
A belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozat benyújtásának határideje a 184a. cikkben a Közösség vámterületére belépő tényleges szállítóeszközre vonatkozóan előírt határidőnek felel meg.”
7.
A 183d. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„183d. cikk
(1) Ha a Közösség vámterületére belépő tényleges szállítóeszköz elsőként olyan - valamely tagállamban található - vámhivatalhoz érkezik, amelyet a belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozaton nem jelentettek be, a szállítóeszköz üzemeltetője vagy az üzemeltető képviselője köteles erről »átirányítási kérelem« üzenet révén értesíteni a bejelentett beléptető vámhivatalt. Ennek az üzenetnek tartalmaznia kell a 30A. mellékletben előírt adatokat, és azt az említett mellékletben található kitöltési útmutatónak megfelelően kell kitölteni. Ez a bekezdés a 183a. cikkben említett esetekben nem alkalmazandó.
(2) A bejelentett beléptető vámhivatal az átirányításról, valamint a biztonsági és védelmi kockázatelemzés eredményeiről haladéktalanul értesíti a tényleges beléptető vámhivatalt.”
8.
A 184a. cikk (1) bekezdésének b) pontja helyébe a következő szöveg lép:
„b)
olyan ömlesztett/darabáru rakomány esetén, amelyre a c) vagy d) pont nem alkalmazandó, legalább négy órával a Közösség vámterületén található első kikötőbe történő megérkezést megelőzően;”
9.
A 184d. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2) bekezdés második albekezdésének második mondata helyébe a következő szöveg lép:
„Ha ez az elemzés ésszerű alapot szolgáltat a vámhatóságok számára annak vélelmezésére, hogy az áruknak a Közösség vámterületére történő beléptetése olyan komoly veszélyt jelentene a Közösség biztonsága és védelme számára, hogy azonnali beavatkozásra van szükség, akkor a vámhatóságok értesítik a belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozat benyújtóját és ha attól különböző személy, a fuvarozót - amennyiben a fuvarozó kapcsolódik a váminformatikai rendszerhez -, hogy az árukat nem szabad berakodni.”;
b)
a (3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(3) Ha olyan árukat szállítanak be a Közösség vámterületére, amelyekre vonatkozóan a 181c. cikk c)-i) és l)-n) pontjának megfelelően nem kell benyújtani belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatot, a kockázatelemzést az áruk vám elé állításakor - amennyiben rendelkezésre áll - az átmeneti megőrzésre vonatkozó gyűjtő vámáru-nyilatkozat vagy az árukra vonatkozó vámáru-nyilatkozat alapján kell elvégezni.”
10.
A 184e. cikk második és harmadik bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„Ha kockázatot állapítanak meg, az első beléptető kikötő vagy repülőtér vámhivatala - amennyiben a szállítmányról megállapítást nyert, hogy olyan súlyos veszélyt jelent, amely azonnali beavatkozást tesz szükségessé - tiltó intézkedéseket tesz, és a kockázatelemzés eredményeit minden esetben továbbítja a következő kikötőknek vagy repülőtereknek.
A Közösség vámterületén fekvő soron következő kikötőkben vagy repülőtereken az adott kikötőben vagy repülőtéren vám elé állított áruk tekintetében a 186. cikk szerint kell eljárni.”
11.
A 184f. cikket el kell hagyni.
12.
Az I. rész VI. címének 1. fejezete a következő 5. szakasszal egészül ki:
„5. szakasz
Értesítés a megérkezésről
184g. cikk
A Közösség vámterületére belépő tényleges szállítóeszköz üzemeltetője vagy az üzemeltető képviselője értesíti az első beléptető vámhivatal vámhatóságait a szállítóeszköz megérkezéséről. Ennek a megérkezési értesítésnek tartalmaznia kell azokat az adatokat, amelyek alapján az adott szállítóeszközön szállított valamennyi árura vonatkozóan azonosíthatók a benyújtott belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatok. Amennyiben lehetséges, a megérkezési értesítés rendelkezésre álló módszereit kell igénybe venni.”
13.
A 186. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„186. cikk
(1) A vám elé állított nem közösségi árukhoz a vámhatóságok által előírt módon átmeneti megőrzésre vonatkozó gyűjtő vámáru-nyilatkozatot kell benyújtani.
Az átmeneti megőrzésre vonatkozó gyűjtő vámáru-nyilatkozatot legkésőbb a vám elé állítás időpontjában kell benyújtani; a nyilatkozatot annak a személynek kell benyújtania, vagy azon személy érdekében kell benyújtani, aki az árut vám elé állítja. Ha az átmeneti megőrzésre vonatkozó gyűjtő vámáru-nyilatkozatot nem az átmeneti megőrzési raktár üzemeltetője nyújtja be, és ez az üzemeltető meg van nevezve az átmeneti megőrzésre vonatkozó gyűjtő vámáru-nyilatkozaton és kapcsolódik a váminformatikai rendszerhez, akkor a vámhatóságok ezt az üzemeltetőt értesítik a nyilatkozatról.
(2) Az átmeneti megőrzésre vonatkozó gyűjtő vámáru-nyilatkozat a vámhatóságok előírásának megfelelően a következő formákat öltheti:
a)
hivatkozás a szóban forgó árura vonatkozó bármely belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatra, kiegészítve az átmeneti megőrzésre vonatkozó gyűjtő vámáru-nyilatkozaton feltüntetendő adatokkal;
b)
olyan, átmeneti megőrzésre vonatkozó gyűjtő vámáru-nyilatkozat, beleértve a szóban forgó árura vonatkozó bármely belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatra való hivatkozást;
c)
manifeszt vagy más fuvarokmány, ha az tartalmazza az átmeneti megőrzésre vonatkozó gyűjtő vámáru-nyilatkozaton feltüntetendő adatokat, beleértve a szóban forgó árura vonatkozó bármely belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatra való hivatkozást.
(3) Nem kell megkövetelni a bármely belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatra való hivatkozást, ha az áru már átmeneti megőrzés alatt állt, vagy már meghatározták vámjogi sorsát, és nem hagyta el a Közösség vámterületét.
(4) Kereskedelmi, kikötői vagy szállítási leltárrendszerek akkor használhatók, ha a vámhatóságok jóváhagyták őket.
(5) Az átmeneti megőrzésre vonatkozó gyűjtő vámáru-nyilatkozat benyújtható a 184 g. cikk szerinti megérkezési értesítéssel együtt, vagy tartalmazhatja ezt az értesítést.
(6) A Vámkódex 49. cikke alkalmazásában az átmeneti megőrzésre vonatkozó gyűjtő vámáru-nyilatkozatot az áru vám elé állításának napján kell benyújtottnak tekinteni.
(7) Az átmeneti megőrzésre vonatkozó gyűjtő vámáru-nyilatkozatot a vámhatóságok megőrzik annak ellenőrzése céljából, hogy megtörtént-e a nyilatkozatban szereplő áru vámjogi sorsának meghatározása.
(8) Nem kell megkövetelni átmeneti megőrzésre vonatkozó gyűjtő vámáru-nyilatkozatot, ha legkésőbb vám elé állításakor:
a)
az árut vámeljárásra bejelentik, vagy vámjogi sorsát egyéb módon meghatározzák; vagy
b)
az áruról a 314b-336. cikkel összhangban bizonyítást nyer, hogy közösségi vámjogi helyzetű.
(9) Ha egy vámáru-nyilatkozatot a beléptető vámhivatalnál a Vámkódex 36c. cikkének megfelelően belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatként nyújtottak be, akkor a vámhatóságok a vámáru-nyilatkozatot az áru vám elé állításakor haladéktalanul elfogadják, és az árut - az adott eljárásra vonatkozóan megállapított feltételek szerint - közvetlenül a vámáru-nyilatkozatban megjelölt eljárás alá vonják.
(10) Az (1)-(9) bekezdés alkalmazásában amennyiben az indító vámhivataltól árutovábbítási eljárás keretében szállított nem közösségi árut a Közösség vámterületén található rendeltetési hivatalban állítanak vám elé, a rendeltetési hivatal vámhatóságainak szánt árutovábbítási nyilatkozatot átmeneti megőrzésre vonatkozó gyűjtő vámáru-nyilatkozatnak kell tekinteni.”
14.
A 189. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„189. cikk
A Közösség vámterületére tengeren vagy légi úton beszállított, átrakodás nélkül ugyanazon szállítóeszköz fedélzetén maradó árut a Vámkódex 40. cikkének megfelelően csak abban a közösségi kikötőben vagy azon a közösségi repülőtéren kell vám elé állítani, ahol azt ki- vagy átrakodják.”
15.
A 251. cikk (2) bekezdésének b) pontja helyébe a következő szöveg lép:
„b)
egyéb áruk esetében a kiviteli vámhivatalt a 792a. cikk (1) bekezdésének megfelelően arról tájékoztatták, vagy a kiviteli vámhivatal a 796e. cikk (2) bekezdése alapján úgy tekinti, hogy a vámáru-nyilatkozatban szereplő áruk a Közösség vámterületét nem hagyták el;”.
16.
Az 592a. cikk a következőképpen módosul:
a)
az e) pont helyébe a következő szöveg lép:
„e)
azok az áruk, amelyekre vonatkozóan a 231. cikkel, a 232. cikk (2) bekezdésével és a 233. cikkel összhangban egyéb módon tesznek vámáru-nyilatkozatot, kivéve a fuvarozási szerződés alapján fuvarozott raklapot, konténert, valamint közúti, vasúti, légi, tengeri és belvízi szállítóeszközt;”
b)
a g) pont helyébe a következő szöveg lép:
„g)
azok az áruk, amelyekre vonatkozóan a 226. cikk, a 227. cikk és a 229. cikk (2) bekezdése alapján megengedett a szóbeli vámáru-nyilatkozat, kivéve a fuvarozási szerződés alapján fuvarozott raklapot, konténert, valamint közúti, vasúti, légi, tengeri és belvízi szállítóeszközt;”
c)
a j) pont helyébe a következő szöveg lép:
„j)
a 313b. cikknek megfelelően engedélyezett menetrend szerinti hajójárat fedélzetén fuvarozott áru, továbbá az olyan hajón vagy légi járművön lévő áru, amely közösségi kikötők vagy repülőterek között közlekedik oly módon, hogy közben a Közösség vámterületén kívül fekvő kikötőben, illetve repülőtéren nem köt ki, illetve nem száll le;”
d)
a bekezdés a következő k)-m) ponttal egészül ki:
„k)
a Közösség vámterületéről valamely tagállam katonai védelmével megbízott hatóság által katonai szállítmány részeként vagy kizárólagosan katonai hatóság részére végzett szállítás során kiszállított fegyver és katonai felszerelés;
l)
közvetlenül a Közösség vámterületén letelepedett személy által üzemeltetett tengeri fúró- vagy termelési platformokra a Közösség vámterületéről kiszállított következő áruk:
i.
az említett állványok építése, javítása, karbantartása vagy átalakítása céljából való felhasználásra szánt áruk;
ii.
az említett állványokra való felszerelésre vagy az említett állványok felszereléseként való használatra szánt áru;
iii.
az említett állványokon való használatra vagy elfogyasztásra szánt ellátmány;
m)
olyan szállítmány részét képező áruk, amelynek belső értéke nem haladja meg a 22 EUR-t, amennyiben a vámhatóságok a gazdasági szereplő beleegyezésével vállalják, hogy a gazdasági szereplő által használt rendszerben található vagy a rendszer által szolgáltatott adatok alapján végzik el a kockázatelemzést.”
17.
Az 592b. cikk (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja helyébe a következő szöveg lép:
„ii.
olyan ömlesztett/darabáru rakomány esetén, amelyre a iii. vagy iv. alpont nem alkalmazandó, legalább négy órával a Közösség vámterületén található kikötő elhagyását megelőzően;”.
18.
Az 592 g. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„592g. cikk
Ha a Közösség vámterületéről olyan árukat szállítanak ki, amelyek az 592a. cikk c)-m) pontja értelmében mentesek a vámáru-nyilatkozatnak az 592b. és 592c. cikkben megállapított határidőn belül történő benyújtásának kötelezettsége alól, a kockázatelemzést az áruk vám elé állításakor - amennyiben rendelkezésre áll - az ezen árukra vonatkozó vámáru-nyilatkozat alapján kell elvégezni.”
19.
A 792a. cikk (1) bekezdésének harmadik mondatát el kell hagyni.
20.
A 792b. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„792b. cikk
Papíralapú kiviteli nyilatkozat benyújtása esetén a 796da. és 796e. cikk rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell.”
21.
A rendelet a 796d. cikk után a következő 796da. cikkel egészül ki:
„796da. cikk
(1) Ha az áru kivitelre történő kiadását követően 90 napon belül a kiviteli vámhivatal nem kapta meg a 796d. cikk (2) bekezdése szerinti »Kiléptetés eredményei« üzenetet, akkor a kiviteli vámhivatal szükség szerint kérheti az exportőrt vagy a nyilatkozattevőt azon időpont és vámhivatal megjelölésére, amikor és ahol az áru a Közösség vámterületét elhagyta.
(2) Az exportőr vagy a nyilatkozattevő - saját kezdeményezésére vagy az (1) bekezdésnek megfelelő kérés alapján, azon időpont és vámhivatal megjelölésével, amikor és ahol az áru a Közösség vámterületét elhagyta - tájékoztathatja a kiviteli vámhivatalt arról, hogy az áru a Közösség vámterületét elhagyta, és kérheti a kiviteli vámhivatalt az áru kilépésének igazolására. A kiviteli vámhivatal ebben az esetben kéri a kiléptető vámhivataltól a »Kiléptetés eredményei« üzenetet, amire ez utóbbi vámhivatal köteles 10 napon belül válaszolni.
(3) Ha a (2) bekezdésben említett esetben a kiléptető vámhivatal a (2) bekezdésben meghatározott határidőn belül nem igazolja vissza az áru kilépését, akkor a kiviteli vámhivatal értesíti az exportőrt vagy nyilatkozattevőt.
Az exportőr vagy nyilatkozattevő bizonyítékot szolgáltathat a kiviteli vámhivatalnak arról, hogy az áru elhagyta a Közösség vámterületét.
(4) A (3) bekezdésben említett bizonyíték különösen a következő lehetőségek közül egy vagy több igénybevételével szolgáltatható:
a)
a Közösség vámterületén kívüli címzett által aláírt vagy hitelesített szállítólevél másolatával;
b)
az árut a Közösség vámterületéről kiszállító gazdasági szereplő által szabályszerűen aláírt vagy hitelesített fizetési bizonylattal, számlával vagy szállítólevéllel;
c)
az árut a Közösség vámterületéről kiszállító cég által aláírt vagy hitelesített nyilatkozattal;
d)
valamely tagállam vagy egy, a Közösség vámterületén kívül fekvő ország vámhatóságai által igazolással ellátott okmánnyal;
e)
a kőolaj- vagy földgázkitermelésre szolgáló fúró- vagy termelési platformokra szállított áruról a gazdasági szereplő által vezetett nyilvántartással.”
22.
A 796e. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„796e. cikk
(1) A kiviteli vámhivatal az exportőr vagy a nyilatkozattevő számára igazolja a kilépést:
a)
ha a kiléptető vámhivataltól megkapta a »Kiléptetés eredményei« üzenetet;
b)
ha - a 796da. cikk (2) bekezdésében meghatározott esetekben - nem kapta meg ugyan 10 napon belül a kiléptető vámhivataltól a »Kiléptetés eredményei« üzenetet, de meggyőződött a 796da. cikk (4) bekezdése értelmében szolgáltatott bizonyíték kielégítő voltáról.
(2) Ha a kiviteli vámhivatal az áru kivitelre történő kiadásától számítva 150 napon belül nem kapott a kiléptető vámhivataltól »Kiléptetés eredményei« üzenetet, sem a 796da. cikk (4) bekezdésének megfelelően kielégítő bizonyítékot, akkor a kiviteli vámhivatal ezt úgy tekintheti, hogy az áru nem hagyta el a Közösség vámterületét.
(3) A kiviteli vámhivatal az exportőrt vagy nyilatkozattevőt és a bejelentett kiléptető vámhivatalt tájékoztatja a kiviteli nyilatkozat érvénytelenítéséről. A kiviteli vámhivatal tájékoztatja a bejelentett kiléptető vámhivatalt, ha az (1) bekezdés b) pontja alapján bizonyítékot fogadott el.”
23.
A 842a. cikk a következőképpen módosul:
a)
az a) pont helyébe a következő szöveg lép:
„a)
az 592a. cikk a)-m) pontjában felsorolt esetekben;”
b)
a b) pontot el kell hagyni.
24.
A 842d. cikk (1) bekezdésének második albekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„Az 592b. cikk (2) és (3) bekezdésében és az 592c. cikkben foglalt rendelkezések értelemszerűen alkalmazandók.”
25.
A rendelet a következő 842f. cikkel egészül ki:
„842f. cikk
Ha a kilépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatban megjelölt áru a nyilatkozat benyújtását követően 150 napon belül nem hagyta el a Közösség vámterületét, a kilépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatot be nem nyújtottnak kell tekinteni.”
26.
A 30A. melléklet e rendelet I. mellékletének megfelelően módosul.
27.
A 37. melléklet e rendelet II. mellékletének megfelelően módosul.
28.
A 38. melléklet e rendelet III. mellékletének megfelelően módosul.
29.
A rendelet az e rendelet IV. mellékletben meghatározott 38d. melléklettel egészül ki.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő hetedik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2009. július 1-jétől kell alkalmazni.
Mindazonáltal, 2010. július 1-jéig az 1. cikk 2. pontjában foglalt rendelkezéseket a 4o. cikk (4) bekezdése vonatkozásában és a 38d. melléklet 4. pontjában említett adat vonatkozásában csak akkor kell alkalmazni, ha az adatok a nemzeti rendszerekben hozzáférhetők.
Az 1. cikk 2. pontjában foglalt rendelkezéseket a 4o. cikk (1) bekezdése vonatkozásában e rendelet hatálybalépésétől fogva kell alkalmazni.
A tagállamok az 1. cikk 2. pontjában foglalt rendelkezéseket a 4l. cikk vonatkozásában 2009. július 1-je előtt is alkalmazhatják. Ebben az esetben a tagállam értesíti a Bizottságot az alkalmazás időpontjáról. A Bizottság ezt az információt közzéteszi.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2009. április 16-án.