A Tanács irányelve
(1976. március 15.)
az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap finanszírozási rendszerének részét képező műveletekből és a mezőgazdasági lefölözésekből és vámokból eredő követelések behajtására vonatkozó kölcsönös jogsegélyről
(76/308/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. cikkére,
tekintettel a legutóbb a 2788/72 (EGK) rendelettel [1] módosított, a közös agrárpolitika finanszírozásáról szóló, 1970. április 21-i 729/70 (EGK) tanácsi rendeletre [2] és különösen annak 8. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament véleményére [3],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [4],
mivel jelenleg nincs lehetőség arra, hogy az egyik tagállam hatósága által kiállított okmány alapján követelést lehessen behajtani;
mivel az a tény, hogy a behajtásra vonatkozó nemzeti rendelkezéseknek a nemzeti területen történő alkalmazása önmagában a közös piac létrejöttének és működésének akadályát jelenti; mivel ez a helyzet gátolja azt, hogy a Közösség szabályait teljes mértékben és kellően alkalmazzák, különösen a közös agrárpolitika területén, és ez elősegíti a csalást;
mivel ezért a behajtás érdekében a tagállamok közötti kölcsönös jogsegélyre vonatkozó közös szabályok létrehozása szükséges;
mivel ezeknek a szabályoknak mind az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap teljes vagy részleges finanszírozási rendszerének részét képező különböző intézkedésekből eredő követelések behajtására, mind pedig a tagállamok pénzügyi hozzájárulásainak a Közösség saját forrásaival történő felváltásáról szóló 1970. április 21-i 70/243/ESZAK, EGK, Euratom határozat [5] 2. cikke és a csatlakozási okmány 128. cikke értelmében a mezőgazdasági lefölözések és vámok behajtására kell vonatkozniuk; mivel a szabályok az ilyen követelésekkel járó adók és kamat behajtására is vonatkoznak;
mivel a kölcsönös jogsegélynek a következőkből kell állnia: a megkeresett hatóság egyrészről köteles ellátni a megkereső hatóságot azzal az információval, amelyre az utóbbinak szüksége van ahhoz, hogy a székhelye szerinti tagállamban felmerülő követeléseit behajtsa és értesíteni az adóst az említett tagállamból eredő követelésre vonatkozó okmányról, és másrészt a megkereső hatóság kérésére be kell hajtania a megkereső hatóság székhelye szerinti tagállamban felmerült követeléseket;
mivel a jogsegély e különböző formáit a megkeresett hatóság a székhelye szerinti tagállam ezen kérdéseket szabályozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseinek értelmében biztosítja;
mivel meg kell határozni azokat a feltételeket, amelyek szerint a megkereső hatóság benyújtja a jogsegély iránti megkeresést, és mivel korlátozó definíciót kell megadni azokra a körülményekre, amelyek között adott esetben a megkeresett hatóság visszautasíthatja a jogsegélyt;
mivel abban az esetben, ha a megkeresett hatóság a követelés behajtásakor a megkereső hatóság nevében jár el, képesnek kell lennie arra, hogy az adósnak időt adjon a fizetésre, vagy részletfizetést engedélyezzen, amennyiben ezt a székhelye szerinti tagállamban hatályban lévő rendelkezések lehetővé teszik és a megkereső hatóság ehhez hozzájárul; mivel az ilyen fizetési lehetőségekre felszámított kamatokat szintén át kell utalni a megkereső hatóság székhelye szerinti tagállamnak;
mivel a megkereső hatóság megalapozott kérésére a megkeresett hatóságnak képesnek kell lennie arra, hogy a megkereső tagállamban felmerülő követelések behajtását biztosító, megelőző intézkedéseket hozzon, amennyiben ezt a székhelye szerinti tagállamban hatályban lévő rendelkezések lehetővé teszik; mivel az ilyen követeléseket a megkeresett hatóság székhelye szerinti tagállamban nem lehet kedvezményes elbánásban részesíteni;
mivel lehetséges, hogy a megkeresett hatóság székhelye szerinti tagállamban a behajtási eljárás során a követelést vagy az annak végrehajtására felhatalmazó és a megkereső hatóság székhelye szerinti tagállamban kiállított okmányt az érintett személy megtámadhatja; mivel ilyen esetekre meg kell határozni, hogy az érintett személynek a követelés megtámadására vonatkozó keresetét a megkereső hatóság székhelye szerinti tagállam illetékes szerve elé kell utalnia és hogy a megkeresett hatóságnak a fenti szerv döntéséig fel kell függesztenie minden, általa megkezdett végrehajtási eljárást;
mivel rögzíteni kell, hogy a behajtással kapcsolatos kölcsönös jogsegély folyamán átadott okmányok és információk más célra nem használhatók;
mivel ez az irányelv nem csorbítja a kétoldalú vagy többoldalú egyezmények, illetve megállapodások keretében az egyes tagállamok közötti kölcsönös jogsegélyt;
mivel biztosítani kell azt, hogy a kölcsönös jogsegély zökkenőmentesen működjön, és ebből a célból megfelelő határidőn belül rögzíteni kell egy olyan közösségi eljárást, amely részletes szabályokat határoz meg az ilyen jogsegély alkalmazására; mivel fel kell állítani egy bizottságot, amelynek ezen a területen szoros és hatékony együttműködést kell szerveznie a tagállamok és a Bizottság között,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Ez az irányelv meghatározza azokat a tagállamok törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseibe beépítendő szabályokat, amelyek minden tagállamban biztosítják a 2. cikkben említett és egy másik tagállamban felmerült követelések behajtását.
2. cikk
Ez az irányelv minden olyan követelésre vonatkozik, amely:
a) visszatérítéssel, beavatkozással vagy egyéb olyan intézkedésekkel kapcsolatos, amelyek részét képezik az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap teljes vagy részleges finanszírozásának, ideértve az ezekkel az intézkedésekkel kapcsolatban beszedett összegeket;
b) a 70/243/ESZAK, EGK, Euratom határozat 2. cikkének a) pontja és a csatlakozási okmány 128. cikkének a) pontja szerinti mezőgazdasági lefölözéssel kapcsolatos;
c) az említett határozat 2. cikkének b) pontja és a csatlakozási okmány 128. cikkének b) pontja szerinti vámokkal kapcsolatos;
d) a fent említett követelések behajtásával járó kamattal és költséggel kapcsolatos.
3. cikk
Ebben az irányelvben:
- "a megkereső hatóság": a tagállam azon illetékes hatósága, amely a 2. cikkben említett követeléssel kapcsolatban jogsegély iránti megkereséssel él;
- "a megkeresett hatóság": a tagállam azon illetékes hatósága, amelyhez a jogsegély iránti megkeresést intézték.
4. cikk
(1) A megkereső hatóság kérésére a megkeresett hatóság minden olyan információt beszerez, amely a megkereső hatóság számára hasznos lehet követelésének behajtásában.
Ezen információknak a megszerzése érdekében a megkeresett hatóság él azokkal a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezésekben meghatározott hatáskörével, amely a székhelye szerinti tagállamban felmerülő hasonló követelések behajtására vonatkozik.
(2) Az információkérés tartalmazza annak a személynek a nevét és címét, akit a kért információ érint, valamint a követelés természetét és összegét, amelyre a kérés vonatkozik.
(3) A megkeresett hatóság nem köteles olyan információt szolgáltatni:
a) amelyet a székhelye szerinti tagállamban felmerülő hasonló követelés behajtásának céljából nem tudna beszerezni;
b) amely kereskedelmi, ipari vagy szakmai titkokat fedne fel; vagy
c) amelynek feltárása a közérdeket sértené vagy ellentétes volna azzal.
(4) A megkeresett hatóság tájékoztatja a megkereső hatóságot az információkérés visszautasításának okáról.
5. cikk
(1) A megkeresett hatóság a megkereső hatóság kérésére és a székhelye szerinti tagállamban a hasonló okmányokról és határozatokról szóló értesítésre vonatkozóan hatályban lévő jogszabályok értelmében a címzettet értesíti minden olyan okmányról és határozatról, ideértve a jogi természetűeket is, amelyek a megkereső hatóság székhelye szerinti tagállamból származnak, és amelyek a követelésre vagy annak behajtására vonatkoznak.
(2) Az értesítési kérelem tartalmazza az érintett címzett nevét és címét, az értesítés tárgyát képező okmány vagy határozat természetét és tárgyát, amennyiben szükséges, az adós nevét és címét és azt a követelést, amelyre az okmány vagy határozat vonatkozik, valamint minden egyéb hasznos információt.
(3) A megkeresett hatóság azonnal értesíti a megkereső hatóságot azokról az intézkedésekről, amelyeket annak kérésére az értesítés érdekében tett, és legfőképpen arról a dátumról, amikor az okmányt vagy a határozatot a címzetthez továbbította.
6. cikk
(1) A megkereső hatóság kérésére a megkeresett hatóság a székhelye szerinti tagállamban felmerülő hasonló követelések behajtására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseknek megfelelően behajtja azokat a követeléseket, amelyek a végrehajtásukat engedélyező okmány tárgyát képezik.
(2) Ebből a célból minden olyan követelés, amelyre vonatkozóan behajtási kérelmet adtak be, annak a tagállamnak a követeléseként kezelendő, amelyben a megkeresett hatóság székhelye található, kivéve azokat az eseteket, amelyekre a 12. cikk vonatkozik.
7. cikk
(1) Ahhoz a behajtás iránti kérelemhez, amelyet a megkereső hatóság a megkeresett hatósághoz címez, mellékelni kell annak az okmánynak hivatalos vagy hiteles másolatát, amely engedélyezi a végrehajtást, és amelyet a megkereső hatóság székhelye szerinti tagállamban állítottak ki, és ahol szükséges, mellékelni kell a behajtáshoz szükséges egyéb okmányok eredeti példányát vagy hiteles másolatát.
(2) A megkereső hatóság csak akkor nyújthat be behajtási kérelmet, ha:
a) a követelést és/vagy az annak végrehajtását engedélyező okmányt a székhelye szerinti tagállamban nem támadják meg;
b) a székhelye szerinti tagállamban az (1) bekezdésben említett okmány alapján alkalmazható behajtási eljárással élt, és a meghozott intézkedések nem eredményezték a követelés teljes összegének kifizetését.
(3) A behajtás iránti kérelem tartalmazza az érintett személy nevét és címét, a követelés természetét, a tőke, valamint az esedékes kamat és költségek összegét, illetve minden vonatkozó információt.
(4) Emellett a behajtás iránti kérelem magában foglalja a megkereső hatóság azon nyilatkozatát, amely jelzi, hogy a végrehajtás a székhelye szerinti tagállamban hatályban lévő törvények értelmében mely időpontban lehetséges, és amely megerősíti, hogy a (2) bekezdésben meghatározott feltételek megvalósultak.
(5) Amint a megkereső hatóság valamely olyan információ birtokába jut, amely a behajtás iránti kérelem benyújtását eredményező ügyhöz kapcsolódik, azt a megkeresett hatóság rendelkezésére bocsátja.
8. cikk
A követelés végrehajtását engedélyező okmány, ahol szükséges, a megkeresett hatóság székhelye szerinti tagállamban hatályban lévő rendelkezések értelmében elfogadásra, elismerésre, kiegészítésre vagy kicserélésre kerül egy olyan okmánnyal, amely annak a tagállamnak a területén engedélyezi a végrehajtást.
Az elfogadásnak, elismerésnek, kiegészítésnek vagy kicserélésnek a behajtás iránti kérelem kézhezvételétől számítva a lehető leghamarabb meg kell történnie. Ezek nem tagadhatók meg, amennyiben a végrehajtást a megkereső hatóság székhelye szerinti tagállamban engedélyező okmány megfelelően került kiállításra.
Amennyiben ezen alaki követelmények bármelyike a megkereső hatóság által kibocsátott, a végrehajtást engedélyező okmány felülvizsgálatához vagy annak megtámadásához vezetnek, a 12. cikket kell alkalmazni.
9. cikk
(1) A követelés behajtására a megkeresett hatóság székhelye szerinti tagállam valutájában kerül sor.
(2) Amennyiben a megkeresett hatóság székhelye szerinti tagállamban hatályban lévő törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések lehetővé teszik, valamint a megkereső hatósággal folytatott konzultációt követően, a megkeresett hatóság időt hagyhat az adósnak a fizetésre, vagy felhatalmazhatja részletfizetésre. Az a kamat, amelyet a megkeresett hatóság az ilyen póthatáridő tekintetében felszámít, átutalásra kerül a megkereső hatóság székhelye szerinti tagállamba.
Minden olyan egyéb kamat, amelyet a megkeresett hatóság székhelye szerinti tagállamban hatályban lévő törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezések értelmében a késedelmes fizetésért felszámítanak, szintén átutalásra kerül a megkereső hatóság székhelye szerinti tagállamba.
10. cikk
A behajtásra váró követelések nem részesülnek kedvezményes elbánásban a megkeresett hatóság székhelye szerinti tagállamban.
11. cikk
A megkeresett hatóság haladéktalanul tájékoztatja a megkereső hatóságot azokról az intézkedésekről, amelyeket a behajtási iránti kérelem alapján meghozott.
12. cikk
(1) Amennyiben a behajtási eljárás folyamán a követelést és/vagy a megkereső hatóság székhelye szerinti tagállamban kiállított, a követelés végrehajtását engedélyező okmányt valamely érdekelt fél megtámadja, az előbbi az ügyet a megkereső hatóság székhelye szerinti tagállam illetékes szerve elé viszi, az ott hatályos jog szerint. Erről a keresetről a megkereső hatóság értesíti a megkeresett hatóságot. A keresetről az érdekelt fél is tájékoztathatja a megkeresett hatóságot.
(2) Amint a megkeresett hatóság megkapja az (1) bekezdésben említett értesítést a megkereső hatóságtól vagy az érdekelt féltől, felfüggeszti a végrehajtási eljárást az ügyben illetékes szerv döntéséig. A 13. cikk sérelme nélkül, és amennyiben a megkeresett hatóság szükségesnek tartja, megelőző intézkedéseket hozhat a behajtás biztosítására olyan mértékben, amelyet a székhelye szerinti tagállamban hatályban lévő törvények és rendelkezések hasonló követelések esetében megengednek.
(3) Amennyiben a megkeresett hatóság székhelye szerinti tagállamban hozott végrehajtási intézkedéseket támadják meg, a keresetet a megkeresett hatóság székhelye szerinti tagállam illetékes szervéhez kell benyújtani annak törvényei és rendelkezései szerint.
(4) Amennyiben az az illetékes szerv, amely elé a keresetet az (1) bekezdés szerint benyújtották, rendes vagy közigazgatási bíróság, e szerv döntése a (6), (7) és (8) bekezdések értelmében a "végrehajtást engedélyező okmány" és a követelés behajtására ennek alapján kerül sor, amennyiben az a megkereső hatóság számára kedvező, és engedélyezi a követelés behajtását a megkereső hatóság székhelye szerinti tagállamban.
13. cikk
A megkereső hatóság indokolt kérésére a megkeresett hatóság megelőző intézkedéseket hoz a követelés behajtásának biztosítására, amennyiben azt a székhelye szerinti tagállamban hatályban lévő törvények és rendelkezések megengedik.
Annak érdekében, hogy az első bekezdés rendelkezései érvényre jussanak, a 6. cikket, a 7. cikk (1) és (3), (5) bekezdéseit, a 8., 11., 12. és 14. cikkeket értelemszerűen kell alkalmazni.
14. cikk
A megkeresett hatóság nem köteles:
a) a 6-13. cikkben előírt segítséget nyújtani, amennyiben a követelés behajtása, az adós helyzete miatt, komoly gazdasági vagy szociális problémákat okozna a székhelye szerinti tagállamban;
b) behajtani a követelést, amennyiben a megkereső hatóság nem merítette ki a behajtás eszközeit a székhelye szerinti tagállam területén.
A megkeresett hatóság tájékoztatja a megkereső hatóságot a jogsegély iránti megkeresés megtagadásának okáról. Az indokolt kérelem megtagadásról a Bizottságot is tájékoztatják.
15. cikk
(1) A korlátozási időszakot érintő kérdésekre kizárólag a megkereső hatóság székhelye szerinti tagállamban hatályos jog az irányadó.
(2) A megkeresett hatóságnak a követelés behajtásával kapcsolatban a jogsegély iránti megkeresés értelmében tett lépései, amelyek, ha azokat a megkereső hatóság tenné meg, a megkereső hatóság székhelye szerinti tagállamban hatályos jog szerint megszabott korlátozási időszakra felfüggesztő vagy megszakító hatással lennének, e hatást illetően úgy tekintendők, mintha ez utóbbi államban hajtották volna végre őket.
16. cikk
Az ennek az irányelvnek értelmében a megkeresett hatósághoz megküldött okmányok és információk csak a következőknek adhatók át:
a) a jogsegély iránti megkeresésben említett személy;
b) a követelés behajtásáért felelős személyek és hatóságok, de kizárólag a behajtás céljából;
c) azok a hatóságok, amelyek a követelés behajtásával kapcsolatos ügyekkel foglalkoznak.
17. cikk
A jogsegély iránti megkereséshez és a vonatkozó okmányokhoz mellékelik azok fordítását a megkeresett hatóság székhelye szerinti tagállam hivatalos nyelvén, vagy egyik hivatalos nyelvén, az utóbbi hatóság azon jogának sérelme nélkül, hogy a fordítást figyelmen kívül hagyja.
18. cikk
A tagállamok lemondanak minden olyan követelésről, amely az ezen irányelv szerint egymásnak nyújtott kölcsönös jogsegélyből eredő költségek megtérítésére irányul.
A megkereső hatóság székhelye szerinti tagállam azonban továbbra is felel a megkeresett hatóság székhelye szerinti tagállam felé azokért a költségekért, amelyek az alaptalannak tartott lépések eredményeként merültek fel, illetve a követelés tartalmáért, vagy a megkereső hatóság által kibocsátott okmány érvényességéért.
19. cikk
A tagállamok megküldik egymásnak azon hatóságaik listáját, amelyek felhatalmazással rendelkeznek jogsegély iránti megkeresés benyújtására vagy fogadására.
20. cikk
(1) Felállításra kerül egy behajtási bizottság (a továbbiakban: "a bizottság"), amely a tagállamok képviselőiből áll, elnöke pedig a Bizottság képviselője.
(2) A bizottság elfogadja saját eljárási szabályzatát.
21. cikk
A bizottság megvizsgál minden olyan ügyet, amely ennek az irányelvnek az alkalmazását érinti, és amelyet az elnök vet fel vagy saját kezdeményezésére vagy az egyik tagállam képviselőjének kérésére.
22. cikk
(1) A 4. cikk (2) és (4) bekezdéseinek, az 5. cikk (2) és (3) bekezdéseinek, a 7. cikk (1), (3) és (5) bekezdéseinek, a 9., 11. cikkeknek és a 12. cikk (1) bekezdésének megvalósítására vonatkozó részletes szabályok, illetve a behajtott összegek átváltására és átutalására, valamint a jogsegély iránti megkeresésre alapot adó legkisebb összegre vonatkozó szabályok elfogadására a (2) és (3) bekezdésben meghatározott eljárás értelmében kerül sor.
(2) A Bizottság képviselője tervezetet nyújt be a bizottságnak az elfogadásra váró intézkedésekről. A bizottság az elnök által megszabott határidőn belül, az ügy sürgősségének figyelembevételével mond véleményt a tervezetről. A vélemény a 41 szavazat többségével kerül elfogadásra, a tagállamok szavazáson belüli súlyozását a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdése tartalmazza. Az elnök nem szavaz.
(3) a) A bizottság elfogadja a javasolt intézkedéseket, amenyiben azok összhangban vannak a bizottság véleményével.
b) Amennyiben a javasolt intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, vagy véleménynyilvánításra nem került sor, a Bizottság késedelem nélkül javaslatot tesz a Tanácsnak az elfogadásra váró intézkedésekről. A Tanács minősített többség alapján jár el.
c) Amennyiben a benyújtástól számított három hónapon belül a Tanács nem jár el, a javasolt intézkedéseket a Bizottság fogadja el.
23. cikk
Ezen irányelv rendelkezései nem akadályozzák meg, hogy most vagy a jövőben bizonyos tagállamok között egyezmények vagy megállapodások értelmében, ideértve a jogi vagy más aktusokról szóló értesítést, nagyobb mértékű kölcsönös jogsegély alakuljon ki.
24. cikk
A tagállamok legkésőbb 1978. január 1-jéig hatályba léptetik azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek.
25. cikk
A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot azokról az intézkedésekről, amelyeket ennek az irányelvnek a végrehajtására elfogadtak. A Bizottság tájékoztatja erről a többi tagállamot.
26. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1976. március 15-én.