A Tanács 96/50/EK irányelve
(1996. július 23.)
a Közösségen belüli belvízi árufuvarozásra és személyszállításra vonatkozó nemzeti hajóvezetői bizonyítvány megszerzési feltételeinek összehangolásáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 75. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],
a Szerződés 189c. cikkében említett eljárással összhangban [3],
mivel közös rendelkezéseket kell bevezetni a Közösség belvízi útjain közlekedő belvízi hajók hajózására vonatkozóan; mivel e cél elérése érdekében az első lépés a belvízi árufuvarozásra és személyszállításra vonatkozó nemzeti hajóvezetői bizonyítványok kölcsönös elismeréséről szóló, 1991. december 19-i 91/672/EGK tanácsi irányelv [4] elfogadásával megtörtént;
mivel a belvízi hajózásra vonatkozó hajóvezetői bizonyítvány megszerzésének feltételeire vonatkozó nemzeti jogszabályok különbségei miatt, valamit a belvízi hajózási ágazatban a biztonsági követelmények fokozatos szigorítása érdekében, a verseny bármilyen torzulásának a megelőzésére az ilyen bizonyítványok kiadására közösségi szintű szabályokat kell elfogadni;
mivel a szükséges egységesség és átláthatóság biztosítása érdekében a Közösségnek ki kell dolgoznia az egységes nemzeti hajóvezetői bizonyítvány egy olyan mintáját, amelyet a tagállamok kölcsönösen, kicserélési kötelezettség nélkül elismernek, és amelynek a megadása - a szubszidiaritás elvével összhangban - az egyes tagállamok felelőssége;
mivel a valamely másik tagállam hajózható vízi úthálózatához összeköttetéssel nem rendelkező nemzeti hajózható vízi utakat a nemzetközi verseny nem érinti, ezért ezekre a vízi utakra nem szükséges kötelezővé tenni az ebben az irányelvben a hajóvezetői bizonyítvány megadásával kapcsolatban megállapított közös rendelkezéseket;
mivel ezen közös rendelkezések legfontosabb célja a hajózás biztonságának és az emberi élet védelmének növelése; mivel ezért elengedhetetlennek látszik, hogy ezek a rendelkezések megállapítsák azokat a minimumkövetelményeket, amelyeket a kérelmezőnek teljesítenie kell a belvízi hajózásra vonatkozó hajóvezetői bizonyítvány megszerzéséhez;
mivel a szóban forgó követelményeknek legalább a hajóvezetéshez szükséges életkort, a kérelmezők fizikai és szellemi alkalmasságát, szakmai tapasztalatainak a szintjét és a hajók irányításával kapcsolatos egyes szaktárgyak ismeretét elő kell írniuk; mivel a hajó és a fedélzeten tartózkodó személyek biztonsága érdekében a tagállamok további követelményeket is meghatározhatnak, különösen egyes helyi körülmények ismerete tekintetében; mivel a radar segítségével történő navigálás vagy a személyszállító hajók vezetése további szakirányú ismereteket igényel;
mivel az irányelv mellékleteinek alkalmazásához szükséges, megfelelő eljárásokról rendelkezni kell; mivel ezért célszerű, hogy a 91/672/EGK tanácsi irányelv 7. cikke által létrehozott bizottság segítse a Bizottságot a mellékletek alkalmazásában,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
(1) A belvízi utakon történő árufuvarozásra és személyszállításra vonatkozó hajóvezetői bizonyítványt (a továbbiakban "bizonyítvány") kiállító tagállamok az okmány kiadását az I. mellékletben ismertetett, az irányelvnek megfelelő közösségi minta alapján végzik.
(2) A tagállamok minden ésszerű intézkedést megtesznek, hogy kizárják a bizonyítványok hamisításának kockázatát.
(3) A bizonyítványt a tagállamok illetékes hatóságai az irányelvnek megfelelően állítják ki. Ennek során figyelembe kell venni a vízi utak és a 91/672/EGK tanácsi irányelv 1. cikkében említett bizonyítványok különleges sajátosságait, amely bizonyítványok a következők:
- hajóvezetői bizonyítvány, amely a tagállamok területén belüli összes vízi útra érvényes, kivéve azokat a vízi utakat, amelyekre a rajnai hajózási engedélyek kibocsátásáról szóló rendeletet kell alkalmazni (A kategória),
- hajóvezetői bizonyítvány, amely a tagállamok területén belüli összes vízi útra érvényes, kivéve a 91/672/EGK irányelv II. mellékletében említett, tengeri jellegű vízi utakat, valamint azokat a vízi utakat, amelyekre a rajnai hajózási engedélyek kibocsátásáról szóló rendeletet kell alkalmazni (B kategória).
(4) A tagállamok által, az irányelvnek megfelelően kiadott A, illetve B kategóriás bizonyítványok a Közösség területén belüli összes A, illetve B kategóriába sorolt vízi útra érvényesek.
(5) A 8. cikk (2) bekezdésére is figyelemmel, a módosított Rajnai Hajózási Egyezménynek megfelelően kiadott rajnai hajózási engedély a Közösség valamennyi vízi útjára érvényes.
(6) Az irányelv I. mellékletében feltüntetett, a 91/672/EGK irányelvvel kölcsönösen elismert nemzeti hajóvezetői bizonyítványok, amelyeket az irányelv hatálybalépésének napja után legfeljebb 18 hónappal adnak ki, kicserélési kötelezettség nélkül érvényesek maradnak.
2. cikk
Ezen irányelv alkalmazásában:
a) az "illetékes hatóság" azt a hatóságot jelenti, amelyet egy tagállam kijelöl a bizonyítványok kiadására, ami azt követően történik, hogy a hatóság meggyőződött arról, hogy a kérelmezők a követelményeknek megfelelnek;
b) a "hajóvezető" azt a személyt jelenti, aki rendelkezik a szükséges képességekkel és szakmai minősítéssel ahhoz, hogy egy hajót elvezessen a tagállamok vízi útjain, és aki a fedélzeten a hajózási felelősséget viseli;
c) a "fedélzeti személyzet tagja" azt a személyt jelenti, aki kormányosként rendszeresen részt vesz a belvízi hajózásban használt hajó vezetésében.
3. cikk
(1) Ezt az irányelvet a rendeltetésszerűen árufuvarozásra és személyszállításra használt belvízi hajók - önjáró uszályok, vontatóhajók, tolóhajók, uszályok, mellévett alakzatok vagy tolt hajókaravánok - összes hajóvezetőjére alkalmazni kell, kivéve:
- a 20 méternél rövidebb, árufuvarozásra szánt hajók hajóvezetőit,
- a személyzeten kívül legfeljebb 12 főt szállító, személyszállításra szánt hajók hajóvezetőit.
(2) A Bizottsággal folytatott konzultációt követően a tagállam mentesítheti az irányelv alkalmazása alól azokat a hajóvezetőket, akik kizárólag a más tagállamok hajózható vízi útjaival összeköttetésben nem álló nemzeti vízi utakon teljesítenek szolgálatot, és számukra olyan nemzeti hajóvezetői bizonyítványt adhat ki, amelynek megszerzési feltételei eltérhetnek az ebben az irányelvben meghatározottaktól. Ebben az esetben az ilyen nemzeti hatályú bizonyítványok érvényessége azokra a vízi utakra korlátozódik.
4. cikk
(1) A bizonyítvány megszerzéséhez a kérelmezőnek eleget kell tennie az 5-8. cikkben meghatározott minimumkövetelményeknek. A bizonyítványon fel kell tüntetni, hogy a hajóvezető A vagy B kategóriás engedéllyel rendelkezik.
(2) A tagállamok által kiadott, az (1) bekezdésben említett minimumkövetelményeknek megfelelő bizonyítványokat kölcsönösen el kell ismerni.
5. cikk
A bizonyítvány megszerzéséhez a kérelmezőnek legalább 21 évesnek kell lennie. A tagállamok azonban továbbra is kiadhatnak bizonyítványokat a 18 éves vagy annál idősebb kérelmezőknek. A valamely tagállam által kiadott A vagy B kategóriás bizonyítvány más tagállam általi elismerését függővé lehet tenni az adott tagállamban, az ugyanebbe a kategóriába tartozó bizonyítvány kiadásához előírt életkori feltételek teljesülésétől.
6. cikk
(1) A kérelmező fizikai és szellemi alkalmasságát az illetékes hatóság által elismert orvos által elvégzett orvosi vizsgálaton való részvétellel igazolja. A vizsgálat elsősorban a látás és hallás képességére, a színlátásra, a felső és alsó végtagok motorikus képességére, valamint a kérelmező ideg- és elmegyógyászati állapotára, valamint szív- és keringési rendszerének állapotára terjed ki.
(2) A bizonyítvány birtokosának 65. életéve betöltése után három hónappal, majd azt követően évente alá kell vetnie magát az (1) bekezdésben említett orvosi vizsgálatnak; az illetékes hatóság a bizonyítványon igazolja, hogy a hajóvezető eleget tett ennek a kötelezettségnek.
7. cikk
(1) A kérelmezőnek legalább négyéves szakmai tapasztalatot kell igazolnia, amelyre belvízi hajózásban részt vevő hajó fedélzeti legénységének tagjaként tett szert.
(2) Ahhoz, hogy azt figyelembe lehessen venni, a szakmai tapasztalatot az adott tagállam illetékes hatóságának kell igazolnia, e tény személyes szolgálati nyilvántartásba történő bevezetésével. A szakmai tapasztalatot bármelyik tagállam belvízi útjain meg lehet szerezni. Az olyan vízi utak esetében, amelyek egyes szakaszai a Közösség területén belül húzódnak - ilyen például a Duna, az Elba vagy az Odera -, a hatóságok az összes ilyen szakaszon megszerzett szakmai tapasztalatot figyelembe veszik.
(3) A szakmai tapasztalatszerzés (1) bekezdésben említett minimális időtartamát legfeljebb három évvel lehet csökkenteni a következő esetekben:
a) ha a kérelmező az illetékes hatóság által elismert olyan diplomával rendelkezik, amely igazolja a részvételt egy, a gyakorlati navigációs munkát is magában foglaló speciális képzésben; a csökkentés mértéke legfeljebb a speciális képzés időtartamával lehet egyenlő; vagy
b) ha a kérelmező tengerjáró hajó fedélzeti személyzetének tagjaként szerzett szakmai tapasztalatot igazol; a maximális hároméves csökkentéshez a kérelmezőnek legalább négyévi tengerhajózási tapasztalatot kell igazolnia.
(4) A szakmai tapasztalat (1) bekezdésben előírt minimális időtartama legfeljebb három évvel csökkenthető, ha a kérelmező hajóvezetésből gyakorlati vizsgát tett; a bizonyítvány ebben az esetben csak olyan hajókra érvényes, amelyek hajózási jellemzői hasonlóak ahhoz a hajóéhoz, amelyen a kérelmező gyakorlati vizsgát tett.
8. cikk
(1) A kérelmezőnek a szakmai ismeretekből tett vizsgával kell rendelkeznie; ennek a vizsgának legalább a II. melléklet A. fejezetében felsorolt általános jellegű tárgyakat magában kell foglalnia.
(2) A Bizottsággal folytatott előzetes konzultációra is figyelemmel, egy tagállam előírhatja, hogy a hajóvezetőnek további követelményként egyes vízi utak tekintetében a hajózással kapcsolatos helyi körülmények ismeretéről is számot kell adnia, kivéve a 91/672/EGK irányelv II. mellékletében említett tengeri jellegű vízi utak esetét.
Ugyanennek a kikötésnek megfelelően, egy tagállam egyes meghatározott személyszállítási területek tekintetében egy személyszállító hajó hajóvezetőjétől megkövetelheti, hogy az utasok biztonságával kapcsolatos különleges rendelkezésekről még részletesebb szakmai ismeretekkel rendelkezzen, különösen ami a balesetek, tűz vagy hajótörés esetét illeti.
9. cikk
(1) Ahhoz, hogy a hajóvezető radar segítségével történő navigációhoz engedélyt kapjon, az illetékes hatóság által kiállított különleges igazolással kell rendelkeznie, amely bizonyítja, hogy megfelelt egy, a II. melléklet B. fejezetében említett tárgyakra vonatkozó szakismereteket ellenőrző vizsgán.
A tagállamok elismerik az olyan minősítő bizonyítvány érvényességét, amelyet hajóknak a Rajnán, radar segítségével történő vezetésére vonatkozó minősítések kiadásáról szóló szabályzat alapján állítottak ki.
(2) Az (1) bekezdésben megállapított feltételeknek megfelelő kérelmezőnek a radar segítségével történő hajóvezetésre való alkalmasságát az illetékes hatóság a bizonyítványon tett bejegyzéssel igazolja.
10. cikk
Ahhoz, hogy személyszállító hajónak a Közösség vízi útjain történő vezetéséhez engedélyt kapjon, a hajóvezetőnek vagy a legénység egy másik tagjának rendelkeznie kell egy, az illetékes hatóság által kiállított különleges bizonyítvánnyal, amely bizonyítja, hogy az adott személy megfelelt egy, a II. melléklet C. fejezetében említett tárgyakra vonatkozó szakismereteket ellenőrző vizsgán.
11. cikk
A Bizottság a 12. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően megteheti a szükséges lépéseket az I. mellékletben bemutatott hajóvezetői bizonyítvány formanyomtatványának alkalmazására, tekintettel a bizonyítvány kiadásához megkövetelt, a II. mellékletben meghatározott szükséges szakmai ismeretek fejlődésére.
12. cikk
(1) A Bizottságot a 11. cikk alkalmazásában a 91/672/EGK tanácsi irányelv 7. cikke által létrehozott bizottság segíti.
(2) A Bizottság képviselője tervezetet nyújt be a bizottság számára a meghozandó intézkedésekről. A véleményt a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében a Tanácsnak a Bizottság javaslata alapján elfogadandó határozataira előírt többséggel kell meghozni. A bizottságban a tagállamok képviselőinek szavazatait az említett cikkben meghatározott módon kell súlyozni. Az elnök nem szavazhat.
(3) a) A Bizottság elfogadja azokat az intézkedéseket, amelyeket haladéktalanul alkalmazni kell.
b) Ha a tervezett intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, ezeket a Bizottság haladéktalanul közli a Tanáccsal. Ebben az esetben a Bizottság egy, a tájékoztatás dátumától számított egy hónapnál nem hosszabb időszakra elhalaszthatja az intézkedések alkalmazását. A Tanács, minősített többséggel, ugyanezen a határidőn belül eltérő határozatot is hozhat.
13. cikk
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb a hatálybalépése napját követő 18 hónapon belül megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) A tagállamok haladéktalanul közlik a Bizottsággal hazai joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
(3) Szükség esetén a tagállamok segítik egymást az irányelv végrehajtásában.
14. cikk
Ez az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napját követő huszadik napon lép hatályba.
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1996. július 23-án.