Az Európai Parlament és a Tanács 98/78/EK irányelve
(1998. október 27.)
a biztosítási csoportok biztosítóintézeteinek kiegészítő felügyeletéről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 57. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],
a Szerződés 189b. cikkében szabályozott eljárásnak megfelelően [3],
(1) mivel az életbiztosítás körén kívül a közvetlen biztosítási tevékenység megkezdésére és folytatására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1973. július 24-i 73/239/EGK első tanácsi irányelv [4] és a közvetlen életbiztosítási tevékenység megkezdésére és folytatására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1979. március 5-i 79/267/EGK első tanácsi irányelv [5] előírja, hogy a biztosítóintézetek szavatoló tőkével rendelkezzenek;
(2) mivel az életbiztosításon kívüli közvetlen biztosításra vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, a 73/239/EGK és a 88/357/EGK irányelvet módosító, 1992. június 18-i 92/49/EGK tanácsi irányelv [6] és a közvetlen életbiztosításra vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, a 79/267/EGK és a 90/619/EGK irányelvet módosító, 1992. november 10-i 92/96/EGK tanácsi irányelv [7] értelmében a biztosítási tevékenység megkezdése és folytatása annak a tagállamnak a hatóságai által kibocsátott egységes hivatalos engedélytől függ, amelyben a biztosítóintézet létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkezik (saját tagállam); mivel ez az engedély jogosítja fel a vállalkozást, hogy biztosítási tevékenységet folytasson a Közösség egész területén vagy a letelepedés, vagy a szolgáltatásnyújtás szabadsága alapján; mivel a saját tagállamok illetékes hatóságai felelősek a biztosítóintézetek pénzügyi helyzetének figyelemmel kíséréséért, ideértve azok fizetőképességét is;
(3) mivel a biztosítási csoportok biztosítóintézeteinek kiegészítő felügyeletére vonatkozó intézkedéseknek lehetővé kell tenniük a biztosítóintézetet felügyelő hatóságok részére, hogy azok pénzügyi helyzetéről megalapozottabb véleményt alkossanak; mivel a kiegészítő felügyeletnek azokat a vállalkozásokat is számításba kell vennie, amelyek a Közösség irányelveinek értelmében jelenleg nem állnak felügyelet alatt; mivel ez az irányelv nem jelenti azt, hogy a tagállamok kötelesek ezeknek a vállalkozásoknak az egyedi felügyeletére;
(4) mivel a biztosítóintézetek a közös biztosítási piacon egymásnak közvetlen piaci versenytársai, ezért a tőkekövetelményekre vonatkozó szabályoknak megegyezőknek kell lenniük; mivel az ilyen célú kiegészítő felügyelet meghatározására alkalmazott követelményeket nem szabad kizárólag a tagállamok belátására bízni; mivel a közös alapszabályok elfogadása a Közösség érdekeit szolgálja annyiban, hogy megakadályozza a piaci verseny torzulását; mivel a tagállamok törvényi rendelkezései közötti eltéréseket ki kell küszöbölni azokra a prudenciális szabályokra vonatkozóan, amelyek hatálya kiterjed a biztosítási csoportok tagjait képező biztosítóintézetekre;
(5) mivel az elfogadott megközelítés abban áll, hogy olyan mértékű harmonizációt kell megvalósítani, amely ezen a téren a prudenciális ellenőrző rendszerek kölcsönös elismeréséhez lényeges, szükséges és elegendő; mivel ennek az irányelvnek különösen az a célja, hogy a biztosított személyek érdekeit védje;
(6) mivel az irányelv egyes rendelkezései minimumkövetelményeket határoznak meg; mivel a saját tagállam szigorúbb szabályokat határozhat meg azokra a biztosítóintézetekre nézve, amelyeknek a tagállam saját illetékes hatóságai engedélyt adtak;
(7) mivel ez az irányelv minden olyan biztosítótársaság kiegészítő felügyeletét előírja, amely legalább egy biztosítóintézet, viszontbiztosító-intézet vagy harmadik ország biztosítóintézetének részesedő vállalkozása, valamint eltérő szabályok alapján minden olyan biztosítótársaság kiegészítő felügyeletét előírja, amelynek az anyavállalata biztosítási holdingtársaság, viszontbiztosító-intézet, harmadik ország biztosítóintézete vagy vegyes tevékenységű biztosítási holdingtársaság; mivel az egyes biztosítóintézeteknek az illetékes hatóságok által történő felügyelete továbbra is a biztosítási felügyelet lényeges alapelve;
(8) mivel a biztosítási csoportokban részesedő biztosítóintézetek módosított fizetőképességi helyzetét meg kell állapítani; mivel a Közösségben az illetékes hatóságok eltérő módszereket alkalmaznak a biztosítóintézetek pénzügyi helyzetét befolyásoló tényezők figyelembevételére annak tulajdoníthatóan, hogy a biztosítóintézet egy biztosítási csoporthoz tartozik; mivel az irányelv ennek a számításnak az elvégzésére három módszert határoz meg; mivel elfogadták azt az alapelvet, hogy ezek a módszerek prudenciálisan azonosak;
(9) mivel a biztosítási holdingtársaság, a viszontbiztosító-intézet vagy harmadik ország biztosítóintézete kapcsolódó biztosítási leányvállalatának fizetőképességére hatással lehetnek annak a csoportnak a pénzügyi erőforrásai, amelyben a biztosítóintézet részt vesz, és a pénzügyi erőforrások csoporton belüli elosztása is befolyásolhatja a fizetőképességet; mivel az illetékes hatóságok részére biztosítani kell a kiegészítő felügyelet gyakorlásának, valamint megfelelő intézkedések meghozatalának lehetőségét a biztosítóintézet szintjén, ha annak fizetőképessége veszélybe került vagy veszélybe kerülhet;
(10) mivel biztosítani kell, hogy az illetékes hatóságok a kiegészítő felügyelet gyakorlásához szükséges összes információhoz hozzájussanak; mivel meg kell teremteni a biztosítóintézetek felügyeletéért felelős hatóságok, valamint az előbb említett hatóságok és más pénzügyi szektorok felügyeletéért felelős hatóságok közötti együttműködést;
(11) mivel a csoporton belüli ügyletek hatással lehetnek a biztosítóintézet pénzügyi helyzetére; mivel az illetékes hatóságok részére lehetővé kell tenni, hogy a csoporton belül végzett bizonyos fajta ügyletek felett általános felügyeletet gyakorolhassanak, és hogy megfelelő intézkedéseket hozhassanak a biztosítóintézet szintjén, ha annak fizetőképessége veszélybe került vagy veszélybe kerülhet,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Fogalommeghatározások
Ezen irányelv alkalmazásában:
a) biztosítóintézet: olyan vállalkozás, amely a 73/239/EGK irányelv 6. cikkének vagy a 79/267/EGK irányelv 6. cikkének megfelelően hivatalos engedéllyel rendelkezik;
b) harmadik ország biztosítóintézete: olyan vállalkozás, amelynek a 73/239/EGK irányelv 6. cikkének vagy a 79/267/EGK irányelv 6. cikkének megfelelően engedélyre lenne szüksége, ha a Közösségben bejegyzett székhellyel rendelkezne;
c) viszontbiztosító-intézet: olyan vállalkozás, amely különbözik a biztosítóintézettől vagy a harmadik ország biztosítóintézetétől, és amelynek fő tevékenysége abban áll, hogy vállalja a biztosítóintézet, harmadik ország biztosítóintézete vagy egyéb viszontbiztosító-intézet által átengedett kockázatokat;
d) anyavállalat: a 83/349/EGK irányelv [8] 1. cikke értelmében meghatározott anyavállalat, valamint minden olyan vállalkozás, amely az illetékes hatóságok véleménye szerint ténylegesen meghatározó befolyást gyakorol más vállalkozásokra;
e) leányvállalat: a 83/349/EGK irányelv 1. cikke értelmében meghatározott leányvállalat, valamint minden olyan vállalkozás, amely felett az illetékes hatóságok véleménye szerint az anyavállalat ténylegesen meghatározó befolyást gyakorol. A fiókintézetek összes fiókintézete is annak az anyavállalat fiókintézetének számít, amely a fiókintézetek élén áll;
f) részesedés: a 78/660/EGK irányelv [9] 17. cikke első mondatának értelmében meghatározott részesedés vagy a vállalkozás szavazati jogának vagy tőkéjének legalább 20 %-ával való közvetlen vagy közvetett rendelkezés;
g) részesedő vállalkozás: olyan vállalkozás, amely vagy anyavállalat, vagy olyan vállalkozás, amely részesedéssel rendelkezik;
h) kapcsolt vállalkozás: vagy egy leányvállalat, vagy olyan egyéb vállalkozás, amelyben részesedéssel rendelkeznek;
i) biztosítási holdingtársaság: olyan anyavállalat, amelynek a fő üzleti tevékenysége abban áll, hogy olyan leányvállalatban szerezzen részesedést vagy rendelkezzen részesedéssel, amelyek kizárólag vagy elsősorban biztosítóintézetek, viszontbiztosító-intézetek vagy harmadik ország biztosítóintézetei, amelyek közül legalább egy leányvállalatnak biztosítóintézetnek kell lennie;
j) vegyes tevékenységű biztosítási holdingtársaság: olyan anyavállalat, amely nem biztosítóintézet, harmadik ország biztosítóintézete, viszontbiztosító-intézet vagy biztosítási holdingtársaság, és amelynek a leányvállalatai között legalább egy biztosítóintézet van;
k) illetékes hatóságok: azok a nemzeti hatóságok, amelyeket törvény vagy rendelet biztosítóintézetek felügyeletére hatalmaz fel.
2. cikk
A biztosítóintézetek kiegészítő felügyeletének alkalmazási esetei
(1) A biztosítóintézetek felügyeletének szabályait meghatározó 73/239/EGK és 79/267/EGK irányelv rendelkezésein túlmenően a tagállamok minden olyan biztosítóintézet felett felügyeletet gyakorolnak, amely legalább egy biztosítóintézetben, viszontbiztosító-intézetben vagy harmadik ország biztosítóintézetében részesedő vállalkozás, az 5., 6., 8. és 9. cikkben szabályozott módon kiegészítve.
(2) Minden olyan biztosítóintézet, amelynek az anyavállalata biztosítási holdingtársaság, viszontbiztosító-intézet vagy harmadik ország biztosítóintézete, az 5. cikk (2) bekezdésében, valamint a 6., 8. és 10. cikkben előírt módon történő kiegészítő felügyelet alatt áll.
(3) Minden olyan biztosítóintézet, amelynek az anyavállalata vegyes tevékenységű biztosítási holdingtársaság, az 5. cikk (2) bekezdésében, valamint a 6. és 8. cikkben előírt módon történő kiegészítő felügyelet alatt áll.
3. cikk
A kiegészítő felügyelet hatásköre
(1) A 2. cikknek megfelelően a kiegészítő felügyelet gyakorlása semmilyen szempontból nem jelenti azt, hogy az illetékes hatóságoknak harmadik ország biztosítóintézetével, biztosítási holdingtársasággal, vegyes tevékenységű biztosítási holdingtársasággal vagy viszontbiztosító-intézettel kapcsolatban egyedi felügyeletet kell gyakorolniuk.
(2) A kiegészítő felügyelet az 5., 6., 8., 9. és 10. cikkben említett
- biztosítóintézetek kapcsolt vállalkozásait,
- biztosítóintézetben részesedő vállalkozásokat,
- biztosítóintézetben részesedő vállalkozás kapcsolt vállalkozásait
veszi figyelembe.
(3) A tagállamok dönthetnek úgy, hogy - az I. melléklet 2.5. pontja és a II. melléklet 4. pontja rendelkezéseinek sérelme nélkül - nem veszik figyelembe a 2. cikkben említett kiegészítő felügyelet során azokat a vállalkozásokat, amelyek bejegyzett székhelye harmadik országban van, amennyiben a szükséges információ átadása jogi akadályokba ütközik.
Továbbá a kiegészítő felügyelet gyakorlásáért felelős illetékes hatóságok az alább felsorolt esetekben eseti alapon úgy dönthetnek, hogy a 2. cikkben említett kiegészítő felügyelet során bizonyos vállalkozásokat nem vesznek figyelembe:
- ha az adott vállalkozásnak a biztosítóintézetek kiegészítő felügyelete célkitűzéseit illetően elhanyagolható a jelentősége,
- ha a vállalkozás pénzügyi helyzetének a figyelembevétele a biztosítóintézetek kiegészítő felügyelete célkitűzéseit illetően nem lenne megfelelő, vagy félrevezető lenne.
4. cikk
A kiegészítő felügyelet gyakorlására kijelölt illetékes hatóságok
(1) A kiegészítő felügyeletet annak a tagállamnak az illetékes hatóságai gyakorolják, amelyben a biztosítóintézet a 73/239/EGK irányelv 6. cikke vagy a 79/267/EGK irányelv 6. cikke értelmében megkapta a hivatalos engedélyt.
(2) Ha a két vagy több tagállamban engedélyezett biztosítóintézetnek ugyanaz a biztosítási holdingtársaság, viszontbiztosító-intézet, harmadik ország biztosítóintézete vagy vegyes tevékenységű biztosítási holdingtársaság az anyavállalata, az érintett tagállam illetékes hatóságai megállapodást köthetnek arról, hogy melyikük felel a kiegészítő felügyelet gyakorlásáért.
(3) Amenyiben a tagállamban több hatóság felel a biztosítási és viszontbiztosítási vállalkozások prudenciális felügyeletéért, az illető tagállam teszi meg a szükséges intézkedéseket a hatóságok közötti koordináció megszervezésére.
5. cikk
Az információ rendelkezésre állása és jellege
(1) A tagállamok előírják, hogy az illetékes hatóságok követeljék meg a kiegészítő felügyelet hatálya alá tartozó összes biztosítóintézettől, hogy a kiegészítő felügyelet céljaival kapcsolatos adatok és információk benyújtására megfelelő belső ellenőrzési mechanizmussal rendelkezzen.
(2) A tagállamok megteszik a megfelelő lépéseket annak biztosítására, hogy jogrendszerükön belül ne legyenek olyan jogi akadályok, amelyek a kiegészítő felügyeletre kötelezett vállalkozásokat és azok kapcsolt vállalkozásait, valamint a részesedő vállalkozásokat megakadályozhatják abban, hogy egymás között a kiegészítő felügyelet céljaira vonatkozó információkat kicseréljék.
6. cikk
Az információhoz való hozzáférés
(1) A tagállamok előírják, hogy a kiegészítő felügyelet gyakorlásáért felelős illetékes hatóságaik minden olyan információhoz hozzáférnek, amely az ilyen kiegészítő felügyeletre kötelezett biztosítóintézet felügyeletéhez szükséges. Az illetékes hatóságok a szükséges információ megszerzése érdekében csak akkor fordulhatnak közvetlenül a 3. cikk (2) bekezdésében említett vállalkozásokhoz, ha a biztosítóintézettől megkérték az információt, de azt nem kapták meg.
(2) A tagállamok előírják, hogy az illetékes hatóságaik területükön belül saját maguk vagy az erre a célra kijelölt személyek közvetítésével
- a kiegészítő felügyeletre kötelezett biztosítóintézetnél,
- a biztosítóintézet leányvállalatainál,
- a biztosítóintézet anyavállalatainál,
- a biztosítóintézet anyavállalatának leányvállalatainál
elvégzik az (1) bekezdésben említett információ helyszíni ellenőrzését. (3) Amennyiben e cikk alkalmazása során valamely tagállam illetékes hatósága egyes esetekben ellenőrizni kívánja a másik tagállamban található olyan vállalkozásra vonatkozó fontos információt, amely kiegészítő felügyeletre kötelezett kapcsolódó biztosítóintézet, leányvállalat, anyavállalat vagy a biztosítóintézet anyavállalatának leányvállalata, fel kell kérnie a másik tagállam illetékes hatóságát az ellenőrzés elvégeztetésére. Az ilyen felkéréssel megkeresett hatóságnak hatásköre keretein belül saját magának kell elvégeznie az ellenőrzést, vagy lehetővé kell tennie, hogy a felkérő hatóság vagy egy könyvvizsgáló vagy szakértő elvégezze azt.
7. cikk
Az illetékes hatóságok közötti együttműködés
(1) Ha a különböző tagállamokban alapított biztosítóintézetek közvetlenül vagy közvetetten kapcsolt vállalkozások, vagy közös részesedő vállalkozással rendelkeznek, az összes tagállam illetékes hatósága felkérésre átad egymásnak minden olyan vonatkozó információt, amely az irányelv alapján a felügyelet gyakorlását lehetővé teszi vagy megkönnyíti, és saját kezdeményezésére átadja azokat az információkat, amelyek véleménye szerint lényegesek lehetnek a többi illetékes hatóság számára.
(2) Ha egy biztosítóintézet és vagy a 77/780/EGK irányelvben [10] meghatározott hitelintézet, vagy a 93/22/EGK irányelvben [11] meghatározott befektetési cég, vagy mindkettő közvetlenül vagy közvetetten kapcsolt vállalkozások vagy közös részesedő vállalkozással rendelkeznek, az illetékes hatóságok és a többi ilyen vállalkozás felügyeletéért közösen felelős hatóság szorosan együttműködnek. Saját felelősségük sérelme nélkül - különösen az irányelv keretében - ezek a hatóságok átadják egymásnak azokat az információkat, amelyek megkönnyíthetik feladatuk ellátását.
(3) Az irányelv alapján kapott információ és különösen az irányelvben előírt, az illetékes hatóságok közötti információcsere a 92/49/EGK irányelv 16. cikkében és a 92/96/EGK irányelv 15. cikkében meghatározott szakmai titoktartási kötelezettség alá tartozik.
8. cikk
Csoporton belüli ügyletek
(1) A tagállamok előírják, hogy az illetékes hatóságok általános felügyeletet gyakoroljanak a:
a) biztosítóintézet és:
i. a biztosítóintézet kapcsolt vállalkozása;
ii. a biztosítóintézetben részesedő vállalkozás;
iii. a biztosítóintézetben részesedő vállalkozás kapcsolt vállalkozása
közötti ügyletek felett, valamint
b) a biztosítóintézet és
i. a biztosítóintézetben vagy annak kapcsolt vállalkozásában;
ii. a biztosítóintézetben részesedő vállalkozásban;
iii. a biztosítóintézetben részesedő vállalkozás kapcsolt vállalkozásában
részesedéssel rendelkező természetes személy közötti ügyletek felett.
Ezek az ügyletek különösen a
- kölcsönökre,
- garanciákra és mérlegen kívüli ügyletekre,
- engedélyezhető szavatolótőke-elemekre,
- befektetésekre,
- viszontbiztosítási tevékenységekre,
- költségmegosztási megállapodásokra
vonatkoznak.
(2) E célból a tagállamok megkövetelik, hogy a biztosítóintézetek a jelentős ügyletek legalább évenkénti beszámolóját adják át az illetékes hatóságoknak az (1) bekezdésben előírtak szerint.
Amennyiben ennek az információnak az alapján úgy tűnik, hogy a biztosítóintézet fizetőképessége veszélyben van vagy veszélybe kerülhet, az illetékes hatóság a biztosítóintézet szintjén megteszi a megfelelő intézkedéseket.
9. cikk
Módosított szavatolótőke-követelmény
(1) A tagállamok a 2. cikk (1) bekezdésében említett esetben megkövetelik, hogy a módosított szavatolótőke-számítás elvégzése az I. mellékletnek megfelelően megtörténjen.
(2) Az (1) bekezdésben említett számítás az összes kapcsolt vállalkozást, részesedő vállalkozást vagy a részesedő vállalkozás kapcsolt vállalkozását magában foglalja.
(3) Ha az (1) bekezdésben említett számítás szerint a módosított szavatoló tőke negatív, az illetékes hatóságok a kérdéses biztosítóintézet szintjén megteszik a megfelelő intézkedéseket.
10. cikk
Viszontbiztosító-intézetek, biztosítási holdingtársaságok és harmadik ország biztosítóintézetei
(1) A tagállamok a 2. cikk (2) bekezdésében említett esetben megkövetelik, hogy a kiegészítő felügyelet módszerét a II. melléklet szerint alkalmazzák.
(2) A számítás a 2. cikk (2) bekezdésében említett esetben a biztosítási holdingtársaság összes kapcsolt vállalkozását, a viszontbiztosító-intézetet vagy harmadik ország biztosítóintézetét magában foglalja a II. mellékletben előírt módon.
(3) Ha ennek a számításnak az alapján az illetékes hatóságok arra jutnak, hogy a holding biztosítótársaság, a viszontbiztosító-intézet vagy harmadik ország biztosítóintézet biztosítási leányvállalatának a fizetőképessége veszélybe került vagy veszélybe kerülhet, az érintett biztosítóintézet szintjén megteszik a megfelelő intézkedéseket.
11. cikk
Végrehajtás
(1) A tagállamok legkésőbb 2000. június 5-ig elfogadják azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
(2) A tagállamok előírják, hogy az (1) bekezdésben említett rendelkezéseket először a 2001. január 1-jén kezdődő pénzügyi év elszámolásának ellenőrzésekor vagy a 2001. naptári év folyamán kell alkalmazni.
(3) Amikor a tagállamok elfogadják az (1) bekezdésben említett intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell csatolni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(4) A tagállamok közlik a Bizottsággal hazai joguknak azokat a legfontosabb előírásait, amelyeket az irányelv által szabályozott területen fogadtak el.
(5) A Bizottság legkésőbb 2006. január 1-jén jelentést nyújt be a Biztosítási Bizottságnak az irányelv alkalmazásáról és szükség esetén a további harmonizáció szükségességéről.
12. cikk
Hatálybalépés
Ez az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetése napján lép hatályba.
13. cikk
Címzettek
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Luxembourgban, 1998. október 27-én.