A Tanács irányelve
(1966. június 14.)
a takarmánynövény-vetőmagok forgalmazásáról
(66/401/EGK)
AZ EURÓPAI GAZDASÁGI KÖZÖSSÉG TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 43. és 100. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére,
mivel a takarmánynövények termesztése fontos helyet foglal el az Európai Gazdasági Közösség mezőgazdaságában;
mivel a takarmánynövények termesztése terén elért kielégítő eredmények nagymértékben függenek a megfelelő vetőmag használatától; mivel bizonyos tagállamok e célból egy ideje a takarmánynövény-vetőmagvak forgalmazását a kiváló minőségű vetőmagokra korlátozzák; mivel ezek a tagállamok kihasználták a több évtizeden keresztül folytatott szisztematikus növénynemesítési munka előnyét, amely megfelelően stabil és egységes takarmánynövény-fajták kifejlesztését eredményezte, amelyek tulajdonságaiknál fogva a kilátásba helyezett célok szempontjából nagyon értékesnek ígérkeznek;
mivel a Közösség takarmánynövény-termesztésében nagyobb termelékenység érhető el abban az esetben, ha a forgalmazásra engedélyezett fajták választékát illetően a tagállamok a lehető legszigorúbb egységes szabályokat alkalmazzák;
mivel mindazonáltal a forgalmazást csak abban az esetben indokolt bizonyos fajtákra korlátozni, ha a felhasználó biztos lehet abban, hogy e fajták vetőmagjait ténylegesen be tudja szerezni;
mivel ebből a célból egyes tagállamok minősítési rendszereket alkalmaznak, amelyek segítségével hivatalos ellenőrzés mellett biztosítható a fajtaazonosság és a fajtatisztaság;
mivel ilyen rendszer nemzetközi szinten már létezik; mivel a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet bevezette a nemzetközi kereskedelemben mozgó takarmánynövény-vetőmagok fajtaminősítésére szolgáló rendszert;
mivel kívánatos egységes minősítési rendszer bevezetése a Közösségben, amely az említett rendszer és a szóban forgó termékre vonatkozó nemzeti rendszerek alkalmazása során szerzett tapasztalatokon alapul;
mivel a rendszert a többi tagállamban és a hazai piacokon történő forgalmazásra is alkalmazni kell;
mivel általános szabályként a takarmánynövény-vetőmagok forgalmazását, rendeltetésüktől függetlenül, csak akkor lehet engedélyezni, ha azokat hivatalosan megvizsgálták, és a minősítésre vonatkozó szabályoknak megfelelően elit vetőmagként, illetve minősített vetőmagként minősítették, illetve, bizonyos nemzetségek és fajok esetében, ha azokat hivatalosan megvizsgálták, és kereskedelmi vetőmagként elismerték; mivel az "elit vetőmag" és a "minősített vetőmag" kifejezések a már létező nemzetközi szóhasználaton alapulnak;
mivel a kereskedelmi vetőmagokat engedélyezni kell annak érdekében, hogy figyelembe lehessen venni azt a tényt, hogy ez idáig nem minden, a termesztés szempontjából fontos takarmánynövény-nemzetség és -faj termelte ki a kívánt fajtákat, illetve a meglévő fajták elegendő mennyiségű vetőmagját a Közösség valamennyi igényének kielégítésére; mivel ennek megfelelően bizonyos nemzetségek és fajok esetében szükség van olyan takarmánynövény-vetőmagok elismerésére, amelyek ugyan nem tartoznak valamely megnevezett fajtához, de amelyek minden egyéb tekintetben megfelelnek az előírásoknak;
mivel azokat a takarmánynövény-vetőmagokat, amelyeket nem hoztak forgalomba, csekély gazdasági jelentőségük következtében nem kell bevonni a közösségi szabályozás hatálya alá; mivel a tagállamoknak fenn kell tartaniuk a jogot, hogy az ilyen vetőmagokra vonatkozóan külön rendelkezéseket hozzanak;
mivel a közösségi szabályokat nem kell alkalmazni a bizonyítottan harmadik országokba történő exportra szánt vetőmagokra;
mivel annak érdekében, hogy a közösségi takarmánynövény-vetőmagoknak ne csak a genetikai minőségét, de külső jellemzőit is fejlesszék, meg kell állapítani bizonyos, az analitikai tisztaságra és a csírázásra vonatkozó előírásokat;
mivel a vetőmagok fajtaazonosságának biztosítása érdekében közösségi szabályokat kell bevezetni a csomagolást, a mintavételt, a csomagok zárolását és jelölését illetően; mivel ebből a célból a címkéken fel kell tüntetni a hivatalos ellenőrzéshez és a felhasználó tájékoztatásához szükséges információkat egyaránt, továbbá egyértelműen meg kell jeleníteni a különböző kategóriájú minősített vetőmagok minősítésének közösségi jellegét;
mivel bizonyos tagállamok különleges felhasználásra többféle nemzetséghez és fajhoz tartozó takarmánynövény-vetőmagból álló keverékeket igényelnek; mivel ezen igények figyelembevétele érdekében a tagállamokat fel kell hatalmazni, hogy az ilyen jellegű keverékeket bizonyos feltételek mellett engedélyezzék;
mivel annak biztosítására, hogy a vetőmag minőségére vonatkozó előírásokat, valamint a fajtaazonosságot biztosító rendelkezéseket a forgalmazás során betartsák, a tagállamoknak rendelkezniük kell a megfelelő ellenőrző intézkedésekről;
mivel az ezeknek az előírásoknak megfelelő vetőmagokra, a Szerződés 36. cikkének sérelme nélkül, nem vonatkozhatnak a közösségi szabályokban előírt korlátozásokon kívül egyéb forgalmazási korlátozások;
mivel egy kezdeti szakasz során, mindaddig, amíg el nem készül a közös fajtajegyzék, az engedélyezett korlátozások között szerepelnie kell különösen a tagállamok azon jogának, hogy a minősített vetőmagok forgalmazását azokra a fajtákra korlátozzák, amelyek a saját területükön történő termesztés és felhasználás szempontjából értékesek;
mivel meghatározott feltételek mellett a valamely tagállamban minősített elit vetőmagból egy másik országban szaporított vetőmagot az illető tagállamban szaporított vetőmaggal egyenértékűként kell elismerni;
mivel másfelől rendelkezni kell arról, hogy a harmadik országokban betakarított takarmánynövény-vetőmagot a Közösségen belüli forgalmazásra csak akkor lehessen engedélyezni, ha ezek a vetőmagok ugyanolyan biztosítékokkal rendelkeznek, mint a Közösségen belül hivatalosan minősített vetőmagok, illetve hivatalosan engedélyezett kereskedelmi vetőmagok, és ha megfelelnek a közösségi szabályoknak;
mivel olyan időszakokban, amikor nehézségek merülnek fel a különböző kategóriákhoz tartozó minősített vetőmagok, illetve kereskedelmi vetőmagok beszerzésében, ideiglenesen engedélyezni kell kevésbé szigorú előírásoknak eleget tevő vetőmagok forgalmazását is;
mivel a különböző tagállamokban a minősítésre használt technikai módszerek egységesítése érdekében, valamint, hogy a jövőben össze lehessen hasonlítani a Közösségen belül minősített és a harmadik országokból származó vetőmagokat, közösségi kísérleti szántóföldeket kell létrehozni a tagállamokban, hogy a "minősített vetőmagok" különböző kategóriáihoz tartozó vetőmagok évenkénti utólagos ellenőrzését el lehessen végezni;
mivel meg kell bízni a Bizottságot azzal a feladattal, hogy bizonyos intézkedéseket fogadjon el ennek az irányelvnek az alkalmazására; mivel a javasolt intézkedések végrehajtásának megkönnyítése érdekében eljárást kell meghatározni a tagállamok és a Bizottság közötti szoros együttműködés érdekében a Mezőgazdasági, Kertészeti és Erdészeti Vetőmagok és Szaporítóanyagok Állandó Bizottságán belül,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Ezt az irányelvet a Közösségen belül forgalmazott takarmánynövény-vetőmagokra kell alkalmazni, függetlenül a termesztett vetőmagok szándékolt felhasználásától.
2. cikk
Ezen irányelv alkalmazásában a következő meghatározásokat kell alkalmazni:
A. Takarmánynövények: az alábbi nemzetségekhez és fajokhoz tartozó növények:
a)Gramineae | Pázsitfűfélék |
Agrostis spec. | Ecsetpázsitfajok |
Alopecurus pratensis L. | Réti ecsetpázsit |
Arrhenatherum elatius (L.) J és C. Presl. | Franciaperje |
Dactylis glomerata L. | Csomós ebír |
Festuca arundinacea Schreb. | Nádképű csenkesz |
Festuca ovina L. | Juhcsenkesz |
Festuca pratensis Huds. | Réti csenkesz |
Festuca rubra L. | Vörös csenkesz |
Lolium spec. | Vadóc fajok |
Phleum pratense L. | Mezei komócsin |
Poa spec. | Perjefajok |
Trisetum flavescens (L.) Pal. Beauv. | Aranyzab |
b)Leguminosae | Hüvelyesek |
Lotus corniculatus L. | Szarvaskerep |
Lupinus spec., kivéve | Csillagfürtfajok, kivéve |
Lupinus perennis L. | Évelő csillagfürt |
Medicago lupulina L. | Komlós lucerna |
Medicago sativa L. | Takarmánylucerna |
Medicago varia Martyn | Tarka lucerna |
Onobrychis sativa Lam. | Takarmánybaltacim |
Pisum arvense L. | Takarmányborsó |
Trifolium hybridum L. | Svédhere |
Trifolium incarnatum L. | Bíborhere |
Trifolium pratense L. | Vörös here |
Trifolium repens L. | Fehér here |
Vicia spec., kivéve Vicia faba major L. | Bükköny, egyes babfajok, kivéve disznóbab |
B. Elit vetőmag
1. Nemesített fajták vetőmagja: olyan vetőmag,
a) amelyet a nemesítő felelősségére a fajta megőrzésére elfogadott gyakorlatnak megfelelően termesztettek;
b) amelyet a "minősített vetőmag" kategóriába tartozó vetőmag termesztésére szánnak;
c) amely, a 4. cikk rendelkezéseire is figyelemmel, megfelel az I. és II. mellékletben az elit vetőmagokra megállapított feltételeknek; és
d) amelyről a hivatalos vizsgálat megállapította, hogy megfelel a fenti feltételeknek.
2. Helyi fajták vetőmagja: olyan vetőmag,
a) amelyet hivatalos ellenőrzés mellett termesztettek valamely egyértelműen behatárolható származási helyen elhelyezkedő egy vagy több mezőgazdasági birtokon helyi fajtaként hivatalosan elfogadott anyagból;
b) amelyet a "minősített vetőmag" kategóriába tartozó vetőmag termesztésére szánnak;
c) amely, a 4. cikk rendelkezéseire is figyelemmel, megfelel az I. és II. mellékletben az elit vetőmagokra megállapított feltételeknek; és
d) amelyről a hivatalos vizsgálat megállapította, hogy megfelel a fenti feltételeknek.
C. Minősített vetőmag: olyan vetőmag,
a) amely közvetlenül egy adott fajta elit vetőmagjából, illetve minősített vetőmagjából származik;
b) amelyet a "minősített vetőmag" kategóriába tartozó vetőmag, illetve növények termesztésére szánnak;
c) amely, a 4. cikk b) pontjának rendelkezéseire is figyelemmel, megfelel az I. és II. mellékletben a minősített vetőmagokra megállapított feltételeknek; és
d) amelyről a hivatalos vizsgálat megállapította, hogy megfelel a fenti feltételeknek.
D. Kereskedelmi vetőmag: olyan vetőmag
a) amely fajtaazonos;
b) amely, a 4. cikk b) pontjának rendelkezéseire is figyelemmel, megfelel a II. mellékletben a kereskedelmi vetőmagokra megállapított feltételeknek; és
c) amelyről a hivatalos vizsgálat megállapította, hogy megfelel a fenti feltételeknek.
E. Hivatalos intézkedések:
a) az állami hatóságok által foganatosított intézkedések; vagy
b) a közjog vagy a magánjog hatálya alá tartozó, állami felelősséggel tevékenykedő bármely jogi személy által foganatosított intézkedések; vagy
c) a szintén állami ellenőrzés alá tartozó kiegészítő tevékenységek esetében a célra hivatalosan felesküdött bármely természetes személy által foganatosított intézkedések,
feltéve, hogy a b) és a c) pontban említett személyeknek az intézkedésekből semmiféle saját hasznuk nem származik.
3. cikk
(1) A tagállamok előírják, hogy a:
Dactylis glomerata L.
Festuca arundinacea Schreb.
Festuca pratensis Huds.
Festuca rubra L.
Lolium spec.
Phleum pratense L.
Medicago sativa L.
Medicago varia Martyn
Pisum arvense L. és a
Trifolium repens L.
vetőmagjait csak abban az esetben lehessen forgalomba hozni, ha azokat "elit vetőmagként" vagy "minősített vetőmagként" hivatalosan minősítették, továbbá megfelelnek a II. mellékletben megállapított feltételeknek.
(2) A tagállamok előírják, hogy az (1) bekezdésben felsoroltaktól eltérő nemzetségekhez és fajokhoz tartozó takarmánynövények vetőmagját csak abban az esetben lehessen forgalomba hozni, ha azt "elit vetőmagként" vagy "minősített vetőmagként" hivatalosan minősítették, vagy az kereskedelmi vetőmag, és ha a vetőmag megfelel a II. mellékletben megállapított feltételeknek.
(3) A Bizottság a 21. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően előírhatja, hogy bizonyos határidőket követően az (1) bekezdésben felsoroltaktól eltérő nemzetségekhez és fajokhoz tartozó takarmánynövény-vetőmagokat csak abban az esetben lehessen forgalomba hozni, ha azokat "elit vetőmagként" vagy "minősített vetőmagként" hivatalosan minősítették.
(4) A tagállamok biztosítják, hogy a hivatalos vizsgálatokat a jelenleg érvényben lévő nemzetközi módszereknek megfelelően végezzék, amennyiben léteznek ilyen módszerek.
(5) A tagállamok előírhatnak az (1) és (2) bekezdések rendelkezéseitől való eltéréseket:
a) az elit vetőmagot megelőző generációkhoz tartozó nemesített vetőmagok esetén;
b) kísérleti vagy tudományos célokból;
c) a nemesítési munka esetén;
d) a feldolgozási céllal forgalmazott termesztett vetőmagok esetén, feltéve, hogy a vetőmag fajtaazonossága biztosított.
4. cikk
A tagállamok mindazonáltal a 3. cikk rendelkezéseitől eltérve:
a) engedélyezhetik olyan elit vetőmagok hivatalos minősítését és forgalmazását, amelyek a csírázás tekintetében nem felelnek meg a II. mellékletben megállapított feltételeknek; hasonló eltérés engedélyezhető továbbá a Trifolium pratense minősített vetőmagjai tekintetében, abban az esetben, ha ezeket a vetőmagokat minősített vetőmagok további előállítására szánják.
A fent meghatározott esetekben valamennyi szükséges intézkedést meg kell tenni annak biztosítására, hogy a szállító garantálja a meghatározott csírázást, amelyet forgalmazási céllal külön címkén kell feltüntetnie, amelynek tartalmaznia kell a szállító nevét, címét, illetve a vetőmagtétel referenciaszámát;
b) annak érdekében, hogy a vetőmagok gyorsan rendelkezésre álljanak, függetlenül attól a ténytől, hogy még nem végezték el a II. mellékletben a csírázásra vonatkozó feltételeknek való megfelelést ellenőrző hivatalos vizsgálatot, engedélyezhetik az "elit vetőmag", "minősített vetőmag" illetve "kereskedelmi vetőmag" kategóriákba tartozó vetőmagok hivatalos minősítését, illetve engedélyezését és forgalmazását a kereskedelmi forgalomban fellépő első vásárlóig. A hivatalos minősítés vagy engedély csak abban az esetben adható meg, ha bemutatták a vetőmagra vonatkozó ideiglenes analitikai jelentést, és megadták az első átvevő nevét és címét; az összes szükséges intézkedést meg kell tenni annak biztosítására, hogy a szállító garantálja az előzetes elemzés során megállapított csírázást; ezt a csírázási arányt forgalmazási céllal külön címkén kell feltüntetni, amelynek tartalmaznia kell a szállító nevét és címét, valamint a tétel referenciaszámát.
Ezeket a rendelkezéseket nem kell alkalmazni a harmadik országokból importált vetőmagokra, kivéve, ha ezt a 15. cikk a közösségen kívüli szaporítás tekintetében másképp nem írja elő.
5. cikk
A tagállamok az I. és II. mellékletekben megállapított feltételeket illetően további, illetve szigorúbb előírásokat is bevezethetnek a saját területükön termesztett kereskedelmi vetőmagok minősítésére és vizsgálatára vonatkozóan.
6. cikk
(1) Valamennyi tagállam elkészíti a saját területén minősítésre hivatalosan elfogadott takarmánynövény-fajták jegyzékét; a jegyzék megjelöli azokat a főbb morfológiai, illetve élettani tulajdonságokat, amelyek alapján a "minősített vetőmag" kategóriába tartozó vetőmagokból közvetlenül nyert növényfajták egymástól megkülönböztethetők, valamint a hivatalosan megállapított, az egyes fajták elit vetőmagjaiból előállított, minősítésre elfogadott generációk maximális számát. Helyi fajták esetében a jegyzék megjelöli a származási régiót is.
(2) Hibridek és mesterségesen előállított fajták esetén a jóváhagyásért és minősítésért felelős hatóságokat tájékoztatni kell a genealógiai komponensekről. A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy a vizsgálat eredményeit és a genealógiai komponensek leírását a nemesítő kérésére bizalmasan kezeljék.
(3) Valamely fajtát csak abban az esetben lehet minősítésre elfogadni, ha a hivatalos vagy hivatalosan ellenőrzött vizsgálatok, különösen a növekedés vizsgálata során megállapították, hogy az adott fajta megfelelően egységes és stabil.
(4) Az elfogadott fajtákat rendszeres időközönként hivatalosan ellenőrizni kell. Abban az esetben, ha a fajta a minősítés bármely feltételének nem tesz eleget, az engedélyt vissza kell vonni, és a fajtát a jegyzékből törölni kell.
(5) Ezeket a jegyzékeket és azok valamennyi módosítását azonnal továbbítani kell a Bizottsághoz, amely az elküldött jegyzékekkel kapcsolatban tájékoztatja a többi tagállamot.
7. cikk
(1) A tagállamok előírják, hogy a fajták ellenőrzéséhez, a minősítendő vetőmagok vizsgálatához és a kereskedelmi vetőmagok vizsgálatához a mintákat hivatalosan, az elfogadott módszereknek megfelelően vegyék.
(2) A minősítendő vetőmagok vizsgálatához és a kereskedelmi vetőmagok vizsgálatához a mintákat homogén tételekből kell venni; a III. melléklet tartalmazza a tételek maximális súlyát és a minták minimális súlyát.
8. cikk
(1) A tagállamok előírják, hogy az elit vetőmagok, a minősített vetőmagok és a kereskedelmi vetőmagok kizárólag megfelelően homogén szállítmányokban és zárolt csomagolásban legyenek forgalmazhatók, amelyeken a 9. és a 10. cikk előírásainak megfelelően fémzár és jelölés található.
(2) A tagállamok kis mennyiségeknek a végfogyasztóhoz történő forgalmazása céljából előírhatnak az (1) bekezdés rendelkezéseitől való eltéréseket a csomagolást, a zárolást és a jelölést illetően.
9. cikk
(1) A tagállamok előírják, hogy az elit vetőmagok, a minősített vetőmagok és a kereskedelmi vetőmagok csomagolását hivatalosan zárolják, oly módon, hogy a csomagolás felnyitásakor a fémzár megsérüljön, és azt ne lehessen visszazárni.
(2) A csomagolás kizárólag hivatalosan zárható vissza. A csomagolás visszazárása esetén ennek tényét, a visszazárás dátumát és az ezért felelős hatóság nevét fel kell tüntetni a 10. cikk (1) bekezdésben előírt címkén.
10. cikk
(1) A tagállamok előírják, hogy az elit vetőmagok, a minősített vetőmagok és a kereskedelmi vetőmagok csomagolása
a) a külsején hatósági címkét tartalmazzon a Közösség valamely hivatalos nyelvén a IV. melléklet előírásainak megfelelően; ezt hivatalos fémzárral kell rögzíteni; a címke színe elit vetőmag esetén fehér, az elit vetőmagot követő első generációs minősített vetőmag esetén kék, az elit vetőmagot követő generációkhoz tartozó minősített vetőmag esetén piros, kereskedelmi vetőmag esetén pedig sötétsárga; más tagállamokban történő forgalmazáshoz a címkén fel kell tüntetni a hivatalos fémzár felhelyezésének dátumát; abban az esetben, ha a 4. cikk a) pontjában foglaltak szerint az elit vetőmag, illetve a minősített vetőmag nem felel meg a II. mellékletben a csírázás tekintetében megállapított feltételeknek, ezt a tényt a címkén fel kell tüntetni;
b) a címkével egyező színű hivatalos dokumentumot tartalmazzon, amelyen feltüntetik a IV. mellékletben a címkével kapcsolatban előírt adatokkal megegyező adatokat; erre a dokumentumra nincs szükség abban az esetben, ha a csomagoláson letörölhetetlen nyomtatással feltüntették ezeket az információkat.
(2) A tagállamok:
a) előírhatják, hogy a hivatalos fémzár felhelyezésének dátumát minden esetben fel kell tüntetni a címkén;
b) kis csomagok esetén előírhatnak az (1) bekezdés rendelkezéseitől való eltéréseket.
11. cikk
Ez az irányelv nem érinti a tagállamoknak azt a jogát, hogy a 4. cikkben meghatározott esetektől eltérő esetekben előírják, hogy az elit vetőmagok, a minősített vetőmagok, illetve a kereskedelmi vetőmagok csomagolásán szállítói címkét is el kell helyezni abban az esetben, ha az illető vetőmagot területükön forgalmazni kívánják, függetlenül attól, hogy a vetőmagot saját területükön termesztették vagy importálták.
12. cikk
A tagállamok előírják, hogy az elit vetőmag, a minősített vetőmag, illetve a kereskedelmi vetőmag bármely vegyi kezelésének tényét a hatósági címkén vagy a szállítói címkén és a csomagoláson vagy annak belsejében fel kell tüntetni.
13. cikk
(1) A tagállamok engedélyezhetik takarmánynövény-vetőmagok forgalmazását különböző nemzetségekhez és fajokhoz tartozó takarmánynövény-vetőmagokból álló keverékek, illetve az ennek az irányelvnek értelmében takarmánynövénynek nem minősülő növények vetőmagját is tartalmazó keverékek formájában, azzal a feltétellel, hogy a keverék különböző komponensei a keverék elkészítését megelőzően megfeleltek a rájuk alkalmazandó forgalmazási előírásoknak.
(2) A 8., 9. és 11. cikk, valamint a 10. cikk rendelkezéseit kell alkalmazni, azzal a kivétellel, hogy vetőmagkeverékek esetén zöld színű címkét kell használni.
14. cikk
(1) A tagállamok biztosítják, hogy ebben az irányelvben meghatározott módon hivatalosan minősített, hivatalos jelöléssel ellátott és zárolt csomagolásban forgalomba hozott elit vetőmagokat és minősített vetőmagokat, valamint az ebben az irányelvben meghatározott módon hivatalos jelöléssel ellátott és zárolt csomagolású kereskedelmi vetőmagokat az ebben az irányelvben megállapítottakon kívül tulajdonságaikat, vizsgálati eljárásukat, jelölésüket és zárolásukat illetően semmiféle további forgalmazási korlátozások ne sújtsák.
(2) A tagállamok:
a) ha a Bizottság a 3. cikk (3) bekezdése értelmében semmiféle intézkedést nem tett vagy léptetett hatályba, előírhatják, hogy meghatározott időpontokat követően a 3. cikk (1) bekezdésében felsoroltaktól eltérő takarmánynövény-nemzetségek és -fajok vetőmagjait csak abban az esetben lehessen forgalomba hozni, ha azokat "elit vetőmagként" vagy "minősített vetőmagként" hivatalosan minősítették;
b) rendelkezéseket fogadhatnak el a forgalmazásra elfogadott maximális nedvességtartalomra vonatkozóan;
c) a minősített takarmánynövény-vetőmagok forgalmazását az elit vetőmagot követő első generációs vetőmagra korlátozhatják;
d) addig az időpontig, ameddig bevezetésre nem kerül a közös fajtajegyzék, de legkésőbb 1970. január 1-jéig, a takarmánynövény-vetőmagok forgalmazását azokra a fajtákra korlátozhatják, amelyek szerepelnek a területükre vonatkozó termesztési és használati értéken alapuló nemzeti fajtajegyzékben; az erre a listára történő felvétel feltételeinek azonosaknak kell lenniük a más tagállamokból származó fajták és a hazai fajták tekintetében.
15. cikk
A tagállamok előírják, hogy az egyik tagállamban minősített és egy másik tagállamban vagy harmadik országban betakarított elit vetőmagból közvetlenül előállított takarmánynövény-vetőmagot egyenértékűnek kell tekinteni az elit vetőmagot előállító tagállamban betakarított elit vetőmagból előállított első generációs minősített vetőmaggal abban az esetben, ha a szóban forgó vetőmagon elvégezték az I. mellékletben megállapított feltételek szerinti szántóföldi ellenőrzést, és ha a hivatalos vizsgálat kimutatta, hogy a vetőmag kielégíti a minősített vetőmagokra a II. mellékletben megállapított feltételeket.
16. cikk
(1) A Tanács a Bizottság javaslata alapján minősített többséggel határozza meg, hogy
a) a 15. cikkben előírt esetben a harmadik országban elvégzett szántóföldi ellenőrzések megfelelnek-e az I. mellékletben megállapított feltételeknek;
b) a valamely harmadik országban betakarított és tulajdonságait, vizsgálati módszereit, a fajtaazonosság biztosítását, jelölését és ellenőrzését illetően ugyanolyan biztosítékokkal rendelkező takarmánynövény-vetőmag egyenértékű-e mindezek tekintetében a Közösségen belül betakarított elit vetőmaggal, minősített vetőmaggal vagy kereskedelmi vetőmaggal, továbbá megfelel-e az ebben az irányelvben szereplő rendelkezéseknek.
(2) Mindaddig, amíg a Tanács nem hozta meg az (1) bekezdés szerinti határozatot, a tagállamok az ilyen értelmű határozatokat saját maguk is meghozhatják. Ez a jog 1969. július 1-jén hatályát veszti.
17. cikk
(1) Annak érdekében, hogy kiküszöbölje az elit vetőmagok, minősített vetőmagok, illetve kereskedelmi vetőmagok általános kínálatában egy vagy több tagállamban jelentkező és a Közösségen belül le nem küzdhető átmeneti nehézségeket, a Bizottság a 21. cikkben megállapított eljárással összhangban engedélyezheti egy vagy több tagállam számára, hogy a Bizottság által meghatározandó ideig engedélyezzék kevésbé szigorú előírásoknak megfelelő kategóriába tartozó vetőmagok forgalmazását is.
(2) A bármely adott fajtához tartozó vetőmagok kategóriáira vonatkozóan a hatósági címke a megfelelő kategóriára meghatározott címke; minden egyéb esetben a címke a kereskedelmi vetőmagokra meghatározott címke. A címkén minden esetben szerepelnie kell, hogy a szóban forgó vetőmag kevésbé szigorú előírásoknak megfelelő kategóriába tartozik.
18. cikk
Ezt az irányelvet nem kell alkalmazni a bizonyítottan harmadik országokba történő exportra szánt takarmánynövény-vetőmagokra.
19. cikk
A tagállamoknak meg kell tenniük a megfelelő intézkedéseket annak érdekében, hogy a takarmánynövény-vetőmagokat forgalmazásuk során hivatalosan ellenőrizzék, legalább mintavételes ellenőrzéssel, hogy megfelelnek-e ezen irányelv előírásainak.
20. cikk
(1) A Közösségen belül közösségi kísérleti szántóföldeket kell létrehozni az ellenőrző mintavétel során vett vetőmagminták éves utólagos ellenőrzése céljából; ezeket a szántóföldeket a 21. cikkben említett bizottság ellenőrzi.
(2) Ezeket az összehasonlító vizsgálatokat a kezdeti szakasz során fel kell használni a minősítés technikai módszereinek összehangolására, hogy egyenértékű eredményeket lehessen elérni. Amint sikerült megvalósítani ezt a célkitűzést, afejlődéssel kapcsolatban éves jelentéseket kell készíteni az összehasonlító vizsgálatokról, s azokat bizalmas megjelöléssel meg kell küldeni a tagállamokhoz és a Bizottsághoz. A Bizottság a 12. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően határozza meg az első jelentés időpontját.
(3) A Bizottság, a 21. cikkben megállapított eljárással összhangban eljárva, megteszi a szükséges intézkedéseket az összehasonlító vizsgálatok elvégzésére. Az összehasonlító vizsgálatokba be lehet vonni a harmadik országokban betakarított takarmánynövényeket is.
21. cikk
(1) Ha az ebben a cikkben megállapított eljárást kell követni, az elnöknek az ügyeket saját kezdeményezésére vagy valamely tagállam képviselőjének kérésére az 1966. június 14-i tanácsi határozattal [2] létrehozott Mezőgazdasági, Kertészeti és Erdészeti Vetőmagok és Szaporítóanyagok Állandó Bizottsága (a továbbiakban: "bizottság") elé kell utalnia.
(2) A bizottságon belül az egyes tagállamok szavazatait a Szerződés 148. cikke (2) bekezdésében előírtak szerint kell súlyozni. Az elnök nem szavaz.
(3) A Bizottság képviselője nyújtja be az elfogadandó intézkedések tervezetét. A bizottság ezekről az intézkedésekről az elnök által az ügy sürgősségének megfelelően meghatározott határidőn belül véleményt nyilvánít. A véleményeket tizenkét szavazatos többséggel kell meghozni.
(4) A Bizottság által elfogadott intézkedéseket azonnal alkalmazni kell. Ha azonban ezek az intézkedések nem állnak összhangban a bizottság véleményével, a Bizottságnak erről a Tanácsot haladéktalanul tájékoztatnia kell. Ebben az esetben a Bizottság a tájékoztatás napjától számított legfeljebb egy hónapos határidőig elhalaszthatja az általa elfogadott intézkedések alkalmazását.
A Tanács egy hónapon belül minősített többséggel eltérő határozatot hozhat.
22. cikk
Ez az irányelv nem érinti az emberi, állati vagy növényi egészség és élet védelme, illetve az ipari és kereskedelmi tulajdon védelme alapján indokolt nemzeti jogszabályok rendelkezéseit.
23. cikk
A tagállamok legkésőbb 1968. július 1-jéig hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a 14. cikk (1) bekezdésének eleget tegyenek, és legkésőbb 1969. július 1-jéig azokat, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ezen irányelv más rendelkezéseinek és mellékleteinek eleget tegyenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
24. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1966. június 14-én.