Az Európai Parlament és a Tanács 1999/94/EK irányelve
(1999. december 13.)
az új személygépkocsik forgalmazása alkalmával a tüzelőanyag-fogyasztásról és CO2-kibocsátásról szóló vásárlói információk rendelkezésre állásáról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 175. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],
a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően [3],
(1) mivel a Szerződés 174. cikke a természeti erőforrások körültekintő és ésszerű felhasználását követeli meg; mivel az energia ésszerű felhasználása az egyik fő eszköz e cél eléréséhez és a környezetszennyezés csökkentéséhez;
(2) mivel az ENSZ éghajlatváltozási keretegyezményének végső célja a légkörben található, üvegházhatást okozó gázok koncentrációjának megtartása olyan szinten, amelynél elkerülhető az éghajlati rendszerbe való veszélyes emberi beavatkozás kockázata;
(3) mivel az Egyesült Nemzetek éghajlatváltozási keretegyezményéhez csatlakozó, az 1997. decemberi Kiotói Konferencián elfogadott Kiotói Jegyzőkönyv értelmében a Közösség elfogadta azt a célkitűzést, hogy a 2008-tól 2012-ig terjedő időszakban az üvegházhatást okozó gázok egy csoportjának kibocsátását az 1990. évi szintekhez képest 8 %-kal kell csökkenti;
(4) mivel a Bizottság - elismerve, hogy CO2-t nagyrészt a személygépkocsik bocsátanak ki - közösségi stratégiát javasolt a személygépkocsik CO2-kibocsátásának csökkentésére és a tüzelőanyag-fogyasztás gazdaságosságának javítására; mivel a Tanács az 1996. június 25-i következtetéseiben üdvözölte a Bizottság elgondolását;
(5) mivel az információ jelentős szerepet játszik a piaci erők működésében; mivel a személygépkocsik fajlagos tüzelőanyaganyag-fogyasztásával és CO2-kibocsátásával kapcsolatos pontos, időszerű és összehasonlítható információk a fogyasztók választását a takarékosabb és ezáltal kisebb CO2-kibocsátású gépkocsik irányában befolyásolhatják, s ezzel a gépkocsigyártókat az általuk készített gépkocsik tüzelőanyag-fogyasztásának csökkentésére ösztönzik;
(6) mivel az eladási helyen kiállított használt gépkocsikon lévő címkék az új gépkocsit vásárlók döntését a kisebb fogyasztású járművek javára befolyásolhatják, hiszen ezt a jellemzőt figyelembe veszik, amikor a gépkocsit újra eladják; mivel ezért ennek az irányelvnek az első felülvizsgálata során célszerű megfontolni hatályának kiterjesztését a használt gépkocsikra is, amelyekre a gépjárművek tüzelőanyag-fogyasztására vonatkozó 1993. december 17-i 80/1268/EGK tanácsi irányelvnek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításáról szóló 93/116/EGK bizottsági irányelv [4] vonatkozik;
(7) mivel ezért szükséges a tüzelőanyag-fogyasztási címke kidolgozása az eladási helyeken kiállított valamennyi új személygépkocsira vonatkozóan;
(8) mivel a tüzelőanyag-fogyasztási címkének a tüzelőanyag-fogyasztásról és a CO2-kibocsátásról a gépjárművek széndioxid-kibocsátásáról és tüzelőanyag-fogyasztásáról szóló 1980. december 16-i 80/1268/EGK tanácsi irányelv [5] által megállapított összehangolt szabványoknak és módszereknek megfelelően mért adatokat kell tartalmaznia;
(9) mivel a tüzelőanyag-fogyasztásra és a fajlagos CO2-kibocsátásra vonatkozó kiegészítő szabványosított információknak az új gépkocsik piacán megjelenő összes modell esetében mind az eladási helyeken, mind pedig az összes tagállamban egy erre kijelölt szervnél megfelelő formában rendelkezésre kell állniuk; mivel ezek az információk azoknak a vásárlóknak lehetnek hasznosak, akik vásárlási döntésüket már a bemutatóterembe való belépés előtt meghozzák, illetve a személygépkocsi-vásárlás alkalmával nem veszik igénybe autókereskedők szolgáltatásait, vagy nem keresnek fel bemutatótermeket;
(10) mivel fontos az, hogy az eladási helyen felhívják a lehetséges vevők figyelmét arra, hogy az ott kapható személygépkocsik közül melyek a legkisebb fogyasztásúak;
(11) mivel az új személygépkocsik forgalmazása során használatos írott és egyéb reklámanyagoknak adatokat kell tartalmazniuk azoknak a személygépkocsi-modelleknek a tüzelőanyag-fogyasztásáról és CO2-kibocsátásáról, amelyekre vonatkoznak,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Az irányelv célja annak biztosítása, hogy a vásárló információkat kapjon a Közösségben eladásra vagy lízingelésre kínált új személygépkocsik tüzelőanyag-fogyasztásáról és CO2-kibocsátásáról, s így döntését ismeretek birtokában hozhassa meg.
2. cikk
Ezen irányelv alkalmazásában:
(1) "személygépkocsi" a 70/156/EGK irányelv [6] II. mellékletében meghatározott M1-kategóriájú gépjármű, amely a 80/1268/EGK irányelv hatálya alá esik. Nem tartoznak ide azok a gépjárművek, amelyek a 92/61/EGK irányelv [7] hatálya alá tartoznak, és a 70/156/EGK irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának második francia bekezdésében meghatározott különleges célú járművek;
(2) "új személygépkocsi" az olyan személygépkocsi, amelyet előzőleg nem adtak el olyan személynek, aki azt továbbértékesítésen vagy leszállításon kívül bármilyen más célból vásárolta meg;
(3) "megfelelőségi igazolás" a 70/156/EGK irányelv 6. cikke szerinti igazolás;
(4) az "eladási hely" olyan hely - mint pl. gépkocsi-bemutatóterem vagy előtér -, ahol új személygépkocsikat állítanak ki vagy kínálnak lehetséges vevőknek megvásárlás vagy lízingelés céljából. Beletartoznak ebbe a meghatározásba az olyan kereskedelmi vásárok is, ahol új személygépkocsikat mutatnak be a közönség számára;
(5) "hivatalos tüzelőanyag-fogyasztás" a jóváhagyó hatóság által a 80/1268/EGK irányelvvel összhangban a típus-jóváhagyási eljárás keretében meghatározott és a 70/156/EGK irányelv VIII. mellékletében említett tüzelőanyag-fogyasztás, amely az EK gépkocsi-típusbizonyítványban, illetve a megfelelőségi igazolásban szerepel. Amennyiben egy modell alatt több változatot, illetve kivitelt vontak össze egy csoportba, a modell tüzelőanyag-fogyasztásának értékét annak a változatnak, illetve kivitelnek a tüzelőanyag-fogyasztása alapján határozzák meg, amelyiknek a csoportban a legnagyobb a hivatalos tüzelőanyag-fogyasztása;
(6) "hivatalos fajlagos CO2-kibocsátás" egy adott személygépkocsi tekintetében a 80/1268/EGK irányelv rendelkezései szerint mért és a 70/156/EGK irányelv VIII. mellékletében említett CO2-kibocsátás, amely az EK gépkocsi-típusbizonyítványban, illetve a megfelelőségi igazolásban szerepel. Amennyiben egy modell alatt több változat és/vagy kivitel van egy csoportba összevonva, a modell CO2-kibocsátását annak a változatnak és/vagy kivitelnek CO2-kibocsátása alapján határozzák meg, amelyiknek a csoportban a legnagyobb a hivatalos CO2-kibocsátása;
(7) a "tüzelőanyag-fogyasztási címke" egy olyan címke, amely annak a személygépkocsinak a hivatalos tüzelőanyag-fogyasztására és hivatalos fajlagos CO2-kibocsátására vonatkozó vásárlói információkat tartalmaz, amelyre a címkét elhelyezték;
(8) a "tüzelőanyagfogyasztási útmutató" egy olyan összeállítás, amelyben az új személygépkocsik piacán megvásárolható összes modell hivatalos tüzelőanyag-fogyasztása és hivatalos fajlagos CO2-kibocsátása szerepel;
(9) "írott reklámanyag" minden olyan nyomtatott anyag, amely járművek reklámozására és forgalmazására szolgál a nagyközönség felé. Ebbe beletartoznak legalább a műszaki útmutatók, füzetek, újságban, képes újságban és szakfolyóiratban közzétett hirdetések, valamint a plakátok;
(10) "márka" a gyártó kereskedelmi neve, ahogyan az a megfelelőségi igazolásban és a típusbizonyítványban szerepel;
(11) "modell" a személygépkocsi márkájának, típusának és adott esetben változatának és kivitelének kereskedelmi meghatározása;
(12) "típus", "változat" és "kivitel" egy adott márkának a gyártó által a 70/156/EGK irányelv II. mellékletében foglaltak szerint megadott, egymástól megkülönböztetett járművei, amelyeket alfanumerikus karaktercsoport azonosít egyértelműen típus, változat és kivitel szerint.
3. cikk
A tagállamok biztosítják, hogy az eladási helyen minden egyes új személygépkocsin vagy annak közelében világosan látható módon elhelyezzék a tüzelőanyag-fogyasztásra és a CO2-kibocsátásra vonatkozó, az I. melléklet követelményeinek megfelelő címkét.
4. cikk
A közösségi szintű internetes útmutató Bizottság által történő létrehozásának sérelme nélkül a tagállamok biztosítják, hogy a gyártókkal egyeztetve legalább évente egyszer elkészüljön egy, a II. melléklet követelményeinek megfelelő tüzelőanyag-fogyasztási és CO2-kibocsátási útmutató. Az útmutatónak kicsinek, hordozhatónak és mind az eladási helyen, mind valamennyi tagállamban az erre kijelölt szervnél kérésre ingyenesen hozzáférhetőnek kell lennie.
A 8. cikkben megnevezett hatóság(ok) közreműködhet(nek) az útmutató elkészítésében.
5. cikk
A tagállamok biztosítják, hogy valamennyi autómárkára vonatkozóan egy plakát (vagy választhatóan másfajta tájékoztatási eszköz) mutassa be az összes új, az eladási helyen kiállított, illetve ott eladásra vagy lízingelésre felkínált személygépkocsi-modell hivatalos tüzelőanyag-fogyasztási és hivatalos fajlagos CO2-kibocsátási adatainak jegyzékét. Ezeket az adatokat kiemelt helyen és a III. mellékletben megadott formátumnak megfelelően kell közzétenni.
6. cikk
A tagállamok biztosítják, hogy valamennyi írott reklámanyag tartalmazza a IV. melléklet követelményeinek megfelelően azoknak a személygépkocsi-modelleknek a hivatalos tüzelőanyag-fogyasztási és hivatalos fajlagos CO2-kibocsátási adatait, amelyekre vonatkoznak.
Szükség esetén a tagállamok gondoskodnak arról, hogy a fenti írott reklámanyagokon kívüli egyéb reklámanyagok is feltüntessék azoknak a személygépkocsi-modelleknek a hivatalos tüzelőanyag-fogyasztási és hivatalos fajlagos CO2-kibocsátási adatait, amelyekre vonatkoznak.
7. cikk
A tagállamok megtiltják a 3., 4., 5. és 6. cikkben említett címkéken, útmutatókban, plakátokon, illetve az írott reklámanyagokban és egyéb reklámanyagokban a tüzelőanyag-fogyasztásra, illetve a CO2-kibocsátásra vonatkozó bármely más, az irányelvben szereplő követelményeknek nem megfelelő jelzés, szimbólum vagy felirat alkalmazását, amely megtévesztheti az új személygépkocsik lehetséges vásárlóit.
8. cikk
A tagállamok bejelentik a Bizottságnak az(oka)t a hatáskörrel rendelkező hatóság(ok)at, amely(ek) az ezen irányelvben leírt vásárlói információs rendszer megvalósításáért és működtetéséért felelős(ek).
9. cikk
Az ezen irányelv mellékleteinek kiigazításához szükséges módosításokat a Bizottság a 10. cikkben szabályozott eljárásnak megfelelően fogadja el, a fogyasztói szervezetekkel és más érdekelt felekkel történt egyeztetést követően.
A kiigazítási folyamat elősegítése érdekében valamennyi tagállam 2003. december 31-ig jelentést juttat el a Bizottságnak a 2001. január 18-tól 2002. december 31-ig terjedő időszakra vonatkozóan az ezen irányelv rendelkezéseinek hatékonyságáról. E beszámoló formáját legkésőbb 2001. január 18-ig kell kidolgozni a 10. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően.
Emellett a Bizottság a 10. cikkben szabályozott eljárásnak megfelelően intézkedéseket hoz, amelyek a következőkre irányulnak:
a) a 3. cikk szerinti címke formátumának pontosabb meghatározása az I. melléklet módosításával;
b) a 4. cikk szerinti útmutató követelményeinek pontosabb meghatározása, az új személygépkocsi-modellek besorolása céljából, lehetővé téve ezáltal a modellek CO2-kibocsátás és tüzelőanyag-fogyasztás szerinti osztályokba sorolását, beleértve egy olyan osztályt, amely a legtakarékosabb tüzelőanyag-fogyasztású új személygépkocsi-modelleket sorolja fel;
c) ajánlások készítése azzal a céllal, hogy lehetővé tegyék a 6. cikk. (1) bekezdése írott reklámanyagokra vonatkozó rendelkezései alapelveinek alkalmazását más médiára és anyagokra is.
10. cikk
Bizottság
A Bizottság munkáját egy bizottság támogatja, amely a tagállamok képviselőiből áll, és amelynek a Bizottság képviselője az elnöke.
A Bizottság képviselője tervezetet nyújt be a bizottságnak a meghozandó intézkedésekről. A bizottság véleményezi a tervezetet az elnök által a téma sürgősségének megfelelően megszabott határidőn belül. A véleményt a Szerződés 205. cikke által azokra az esetekre megállapított többséggel kell meghozni, amelyekben a Tanácsnak a Bizottság javaslata alapján kell egy határozatot elfogadnia. A tagállamok képviselőinek szavazatait a bizottságon belül az említett cikkben foglalt módon kell súlyozni. Az elnök nem szavaz.
A Bizottság akkor fogadja el a tervezett intézkedéseket, ha azok összhangban vannak a bizottság véleményével.
Amennyiben a tervezett intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, vagy ha az nem ad véleményt, a Bizottságnak késedelem nélkül javaslatot kell tennie a Tanács részére a megvalósítandó intézkedéseket illetően. A Tanács ebben a kérdésben minősített többséggel dönt.
Ha a Tanács a javaslat benyújtásától számított három hónapon belül nem hoz döntést, a Bizottság elfogadja a javasolt intézkedéseket.
11. cikk
A tagállamok kialakítják az irányelvnek megfelelően elfogadott nemzeti jogszabályaik megsértése esetén alkalmazandó szankciókat. A szankcióknak hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük.
12. cikk
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2001. január 18-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadtak el.
13. cikk
Ez az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
14. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1999. december 13-án.