A Tanács határozata
(1999. május 20.)
az Európai Közösséget létrehozó szerződés és az Európai Unióról szóló szerződés vonatkozó rendelkezéseinek megfelelően a schengeni vívmányokat alkotó valamennyi rendelkezés, illetve határozat jogalapjának meghatározásáról
(1999/436/EK)
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
a schengeni vívmányokat az Európai Unió keretébe beillesztő, az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt jegyzőkönyv (a továbbiakban "Schengeni Jegyzőkönyv") 2. cikke (1) bekezdése, második albekezdésének második mondata alapján;
(1) mivel a Schengeni Jegyzőkönyv 2. cikke (1) bekezdésének első albekezdése alapján a jegyzőkönyv mellékletében meghatározott schengeni vívmányok az Amszterdami Szerződés hatálybalépésének napjától haladéktalanul alkalmazandók a jegyzőkönyv 1. cikkében említett tizenhárom tagállamra, a jegyzőkönyv 2. cikke (2) bekezdése rendelkezéseinek sérelme nélkül;
(2) mivel ez a határozat semmiben nem érinti az 1990. évi egyezmény jogi kötelezettségeinek folytonosságát;
(3) mivel a Schengeni Jegyzőkönyv 2. cikke (1) bekezdésének második albekezdése a Tanács feladatává tette, hogy egyhangú határozattal eljárva, a Szerződések vonatkozó rendelkezéseinek megfelelően megállapítsa a schengeni vívmányokat alkotó minden rendelkezés és határozat jogalapját, amely feladat egyik célja, hogy megjelölje a jogalapját azoknak a javaslatoknak és kezdeményezéseknek, amelyek a schengeni vívmányok jövőbeli módosítására vagy továbbfejlesztésére irányulnak, és amelyeket a Schengeni Jegyzőkönyv 5. cikke (1) bekezdésének első albekezdése szerint a Szerződések vonatkozó rendelkezései szabályoznak, beleértve azokat is, amelyek a meghozandó jogi aktus formáját és az elfogadására alkalmazandó eljárást írják elő;
(4) mivel a Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló 1990. évi Egyezmény egyes rendelkezései a szerződő államok számára szankciók alkalmazását írják elő eredményes végrehajtásuk érdekében, anélkül, hogy ezeknek a szankcióknak az összehangolását megkövetelnék; mivel ebből következően, ezeknek a rendelkezéseknek a meghatározandó jogalapja azoknak a szabályoknak a jogalapja kell legyen, amelyek megsértése a szankciót maga után vonja, anélkül hogy ez befolyásolná bármely intézkedésnek a jogalapját, amelyet a jövőben a szankciók összehangolására hoznak;
(5) mivel a schengeni vívmányokat alkotó egyes rendelkezések és határozatok jogalapjának megállapítása a Szerződések vonatkozó rendelkezéseinek megfelelően nem érinti az Európai Közösséget létrehozó szerződés 64. cikke és az Európai Unióról szóló szerződés 33. cikke szerint a tagállamokra háruló feladatok teljesítését a közrend fenntartásával és a belső biztonság megőrzésével összefüggésben;
(6) mivel a schengeni vívmányokat alkotó egyes rendelkezések és határozatok jogalapjának megállapítása a Szerződések vonatkozó rendelkezéseinek megfelelően, vagy annak megállapítása, hogy ezeknek a rendelkezéseknek és határozatoknak jogalapját nem szükséges meghatározni, nem érinti a tagállamok jogát, hogy áruellenőrzéseket végezzenek a tagállamok által megállapított, a közösségi joggal összhangban lévő tilalmakkal és korlátozásokkal összefüggésben;
(7) mivel a Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló, 1990. évi egyezmény rendelkezései jogalapjának megállapítása az Európai Közösséget létrehozó szerződés vonatkozó rendelkezéseinek megfelelően, különösen a szerződő államok területére való beutazást, illetve a vízumkiadást illetően, nem érinti az útiokmányok érvényességének elismerését szabályozó jelenleg hatályos rendelkezéseket;
(8) mivel Dánia jogait és kötelezettségeit a schengeni vívmányokat az Európai Unió keretébe beillesztő jegyzőkönyv 3. cikke, és a Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1-5. cikke szabályozza;
(9) mivel Schengennek az Európai Unióba történő beépítése során figyelembe kell venni a Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv, az Egyesült Királyság, valamint Írország helyzetéről szóló jegyzőkönyv közötti kapcsolatokat az Európai Unióról szóló szerződés, az Európai Közösséget létrehozó szerződés és a schengeni vívmányokat az Európai Unió keretébe beillesztő jegyzőkönyv egyes kérdései vonatkozásában, amely alapján a Schengenben való részvétel, a vívmányok alkalmazása, valamint továbbfejlesztése különböző formáit irányozták elő;
(10) mivel a Schengeni Jegyzőkönyv, az 1996. december 19-én Luxembourgban aláírt megállapodás alapján, maga szabályozza az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság társulását a schengeni vívmányok alkalmazására és továbbfejlesztésére;
(11) mivel a schengeni vívmányok továbbfejlesztésére irányuló javaslat vagy kezdeményezés alapján elfogadott jogi aktusok utalást tartalmaznak a Schengeni Jegyzőkönyvre a jogbiztonság garantálása érdekében, és azért, hogy a Schengeni Jegyzőkönyvvel kapcsolatos rendelkezések minden esetben alkalmazhatóak legyenek;
(12) mivel a Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény 134. cikke szerint a schengeni vívmányok beillesztése az Európai Közösség keretébe nem érinti a tagállamok hatáskörét az államok és területi egységek és azok hatóságai által kiadott útiokmányok és egyéb dokumentumok elismerését illetően,
A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:
1. cikk
Ez a határozat megállapítja az A-D. mellékletben található, schengeni vívmányokat alkotó rendelkezések és határozatok jogalapját, kivéve azokat a rendelkezéseket és határozatokat, amelyek tekintetében a Tanács a Schengeni Jegyzőkönyv 2. cikkének (1) bekezdése második albekezdésének első mondata alapján megállapítja, hogy ezekhez nem szükséges jogalap.
2. cikk
A közös határokon történő ellenőrzések fokozatos megszüntetéséről szóló, 1985. június 14-én, Schengenben aláírt megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény (a továbbiakban "Schengeni Egyezmény"), amelyet a Belga Királyság, a Németországi Szövetségi Köztársaság, a Francia Köztársaság, a Luxemburgi Nagyhercegség és a Holland Királyság 1990. június 19-én, Schengenben írt alá, és az ehhez csatolt záróokmány rendelkezéseinek jogalapját az A. melléklet szerint állapítják meg.
3. cikk
A Schengeni Egyezmény csatlakozási megállapodásai - amelyet az Olasz Köztársaság (1990. november 27-én Párizsban); a Spanyol Királyság és a Portugál Köztársaság (1991. június 25-én Bonnban); a Görög Köztársaság (1992. november 6-án Madridban); az Osztrák Köztársaság (1995. április 28-án, Brüsszelben); a Dán Királyság, a Finn Köztársaság és a Svéd Királyság (1996. december 19-én, Luxembourgban) írt alá - és az ezekhez csatolt záróokmányok és nyilatkozatok rendelkezéseinek jogalapját a B. melléklet szerint állapítják meg.
4. cikk
A Schengeni Egyezmény által létrehozott Végrehajtó Bizottság határozatainak és nyilatkozatainak jogalapját a C. melléklet szerint állapítják meg.
5. cikk
A Végrehajtó Bizottság által döntéshozatalra felhatalmazott szervek által hozott, a Schengeni Egyezmény végrehajtását szolgáló jogi aktusok jogalapját a D. melléklet szerint állapítják meg.
6. cikk
A schengeni vívmányokat az Európai Unió keretébe beillesztő jegyzőkönyv 1. cikkében felsorolt tagállamok tekintetében, a schengeni vívmányokat alkotó rendelkezések és határozatok területi hatályát, amelyek jogalapját a Tanács az EK-Szerződés IV. címének 3. részében, a fenti jegyzőkönyv 2. cikke (1) bekezdésének második mondata alapján állapította meg, és az ezekre a rendelkezésekre és határozatokra építő, illetve ezeket módosító intézkedések területi hatályát a Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló 1990. évi Egyezmény 138. cikkében és az egyezmény csatlakozási okmányainak vonatkozó rendelkezéseiben állapították meg.
7. cikk
Ez a határozat nem érinti a tagállamok hatáskörét az államok és egyéb területi egységek és az azok hatóságai által kiadott útlevelek, útiokmányok és személyazonosító igazolványok elismerését illetően.
8. cikk
A schengeni vívmányok továbbfejlesztésére irányuló javaslat vagy kezdeményezés alapján elfogadott jogi aktusok preambuluma utal a Schengeni Jegyzőkönyvre.
9. cikk
Ez a határozat azonnal hatályba lép. Az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni.
Kelt Brüsszelben, 1999. május 20-án.