A BIZOTTSÁG 1192/2008/EK RENDELETE
(2008. november 17.)
a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló 2454/93/EGK rendelet módosításáról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a Közösségi Vámkódex (1) létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendeletre és különösen annak 247. cikkére,
mivel:
(1)
A 2454/93/EGK bizottsági rendelet (2) jelenleg csak a gazdasági vámeljárás és a meghatározott célra történő felhasználás tekintetében rendelkezik a több tagállam vámhatóságait érintő egységes engedélyekről.
(2)
Az Európai Uniónak a világ legversenyképesebb gazdaságává válását célul tűző lisszaboni stratégiára tekintettel alapvető fontosságú, hogy korszerű és egyszerűsített környezeti feltételeket teremtsünk a valódi belső piac számára, amelynek keretében nő a kereskedelmi versenyképesség és elkerülhető a különböző tagállambeli cégek közötti verseny torzulása. Az egyszerűsített eljárásokra vonatkozó egységes engedélyek, valamint az összevont egységes engedély lehetővé teszik a gazdasági szereplők számára, hogy könyvelésük, valamint logisztikai és forgalmazási tevékenységük központosításával jelentősen csökkentsék adminisztratív és ügyleti költségeiket; ez valódi egyszerűsítést jelent. Az egységes engedélyekről szóló rendelkezések hatályát ezért indokolt kiterjeszteni az egyszerűsített vámáru-nyilatkozat és a helyi vámkezelési eljárás alkalmazására.
(3)
Ennek megfelelően indokolt egyesíteni a gazdasági vámeljárásra és a meghatározott célból történő felhasználásra vonatkozó „egységes engedély”, valamint az egyszerűsített vámáru-nyilatkozatra és a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedély jelenlegi fogalmát, mivel ezek az eljárások összekapcsolhatók.
(4)
A 2454/93/EGK rendeletet módosító 1875/2006/EK rendelet (3) meghatározza azokat a minimális adatokat, amelyeket az egyszerűsített vámeljárás során kötelező bejelenteni, illetve a helyi vámkezelési eljárás során kötelező nyilvántartásba venni. Az egységes engedélyek esetében más tagállam vámhivatala számára legfeljebb azokat a minimális adatokat lehet hozzáférhetővé tenni, amelyeket az egyszerűsített vámeljárásban kötelező feltüntetni.
(5)
Mivel az AEO-tanúsítványokat - különösen a vámjogi egyszerűsítésekre vonatkozóakat - gyakran összekapcsolják az egységes engedélyekkel, helyénvaló a lehető legnagyobb mértékben összehangolni a megadásukra, felfüggesztésükre és visszavonásukra vonatkozó szabályokat, beleértve az eljárások megfelelő ellenőrzését lehetővé tévő nyilvántartásokra vonatkozó rendelkezéseket is.
(6)
Az AEO-tanúsítvánnyal rendelkező fuvarozók, szállítmányozók és vámügynökök könnyebben igénybe vehetik a vámjogi egyszerűsítéseket, beleértve az egyszerűsített vámáru-nyilatkozatot és a helyi vámkezelési eljárást. Ezért arról is indokolt rendelkezni, hogy a gazdasági szereplők képviselői is kaphatnak egyszerűsített vámáru-nyilatkozatra vagy helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt, ha megfelelnek bizonyos feltételeknek és kritériumoknak.
(7)
Az információcserére fordított idő csökkentésével és közös szabályok megalkotásával javítani kell az egységes engedélyek kérelmezésére és megadására vonatkozó eljárást az ügyintézés elhúzódásának elkerülése érdekében. Ezeknek a szabályoknak lehetővé kell tenniük a vámhatóságok számára, hogy az egységes engedélyek hatálya alá tartozó ügyleteket anélkül felügyelhessék és ellenőrizhessék, hogy a felmerült gazdasági igényekhez képest aránytalan adminisztratív intézkedéseket kelljen alkalmazniuk.
(8)
A belső piaci harmonizáció megvalósítása érdekében az egyszerűsített vámáru-nyilatkozatra, illetve a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó nemzeti és egységes engedélyek kiállítására azonos feltételeket és kritériumokat kell alkalmazni.
(9)
Közös szabályokat kell alkotni az egyszerűsített vámáru-nyilatkozatra és a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyek módosításáról, felfüggesztéséről és visszavonásáról, hogy az ezekre vonatkozó gyakorlat egységes legyen a Közösség egész vámterületén.
(10)
A kérelmezési és engedélyezési eljárás javítása érdekében az egységes engedélyekkel kapcsolatban a vámhatóságok egymás közötti információcseréjére és kommunikációjára, valamint a Bizottság és a gazdasági szereplők tájékoztatására szolgáló elektronikus kommunikációs és adatbázisrendszert kell bevezetni. Ezt a rendszert az AEO-tanúsítványok megadására előírt információs és kommunikációs rendszer továbbfejlesztésével kell létrehozni.
(11)
Az egyszerűsített vámáru-nyilatkozat és a helyi vámkezelési eljárás alkalmazását - egy átmeneti időszakot követően - csak azon gazdasági szereplőknek indokolt megengedni, akik az egyszerű és papírmentes adminisztráció követelményének megfelelően elektronikus úton nyújtanak be vámáru-nyilatkozatot vagy tesznek bejelentést.
(12)
Egyértelművé kell tenni, hogy a vámáru-nyilatkozatot - az engedélyek megadásában közreműködő vámhatóság vagy vámhatóságok jóváhagyásával - az áru bemutatásának vagy ellenőrzésre hozzáférhetővé tételének helye szerinti vámhivataltól eltérő vámhivatalhoz is be lehet nyújtani.
(13)
Az árutovábbítási alakiságokat illetően - mindaddig, amíg az 1875/2006/EK rendeletet kell alkalmazni - indokolt, hogy ha azokat elektronikus adatfeldolgozó módszerrel végzik el, a gyűjtő vámáru-nyilatkozatot az „előzetes érkezési jelentés” üzenet alapján elfogadják.
(14)
Az árutovábbítási nyilatkozatok benyújtására 2005. július 1-jétől számítógépes módszert előíró, a 837/2005/EK tanácsi rendelettel (4) módosított 2454/93/EGK rendeletnek megfelelően minden gazdasági szereplőnek a számítógépes vámáru-továbbítási rendszerben kell benyújtania árutovábbítási nyilatkozatait. Ezenkívül az utasok számára lehetővé kell tenni, hogy írásban nyújtsák be az árutovábbítási nyilatkozatot a vámhatóságokhoz, amelyeknek gondoskodniuk kell arról, hogy az árutovábbítási adatokat egymás között elektronikus úton, számítógépes hálózaton továbbítsák.
(15)
Az egységes árutovábbítási eljárásról szóló, 1987. május 20-i egyezményt (5) a szokásos eljárás szerinti egységes árutovábbítási nyilatkozatok elektronikus adatfeldolgozó módszerrel való benyújtásának kötelezettségével összhangban módosították, így az erre vonatkozó közösségi jogi rendelkezéseket is megfelelően módosítani kell.
(16)
Ilyen körülmények között a közösségi árutovábbítási eljárásnak az írásban benyújtott árutovábbítási nyilatkozaton alapuló végrehajtási rendelkezéseit - beleértve a kísérő dokumentumokra vonatkozó rendelkezéseket is - hozzá kell igazítani a szokásos eljárás szerinti közösségi árutovábbítási nyilatkozatok elektronikus adatfeldolgozó módszerrel való benyújtására vonatkozó kötelezettséghez.
(17)
Az utasok nyilatkozatai kivételével az írásbeli nyilatkozatok és a kapcsolódó dokumentumok használatát az üzemszüneti eljárásra kell korlátozni, amely eljárás lehetővé teszi, hogy a gazdasági szereplők akkor is folytathassák árutovábbítási műveleteiket, ha a számítógépes vámáru-továbbítási rendszer, illetve az engedélyezett feladó vagy a főkötelezett számítógépes rendszere, vagy az őket a vámhatóságokkal összekapcsoló hálózat nem működik.
(18)
A Közösség vámterületén végzett TIR-műveletek során adatfeldolgozási módszereket kell alkalmazni a hatékony adatcsere, valamint a közösségi/egységes árutovábbítási eljárás keretében működő vámellenőrzésével azonos ellenőrzési szint érdekében.
(19)
A Közösség vámterületén végzett TIR-műveleteket be kell vonni az érkezést, illetve az indulást megelőző nyilatkozatok elektronikus benyújtásáról rendelkező 1875/2006/EK rendelet által létrehozott elektronikus környezetbe.
(20)
Az elektronikus adatok számítógépes rendszerben történő használatával feleslegessé válik a TIR-igazolvány 2. számú leválasztható szelvénye megfelelő részének visszaküldése a Közösség vámterületén belüli szállításoknál, és így csökken a fölösleges keresési eljárások száma. Javul a TIR-műveletek hatékonysága és biztonsága, mivel a számítógépes rendszer gyorsítja felügyeletüket, ami kézzel fogható előnyökkel szolgál mind a vámigazgatási szervek, mind a gazdasági szereplők számára.
(21)
Célszerű előírni, hogy a TIR-igazolvány jogosultja adatfeldolgozási módszer segítségével nyújtsa be a TIR-igazolványra vonatkozó adatokat az indító vagy a beléptető vámhivatalhoz. Ha jogi következmények adódnak a TIR-igazolványra vonatkozó, elektronikusan benyújtott adatok és a TIR-igazolvány közötti eltérésekből, azokat a TIR-egyezménynek megfelelően a TIR-igazolványban feltüntetett adatokra kell alapozni. A Közösség vámhatóságain kívüli feleket érintő vámalakiságokat továbbra is a TIR-igazolvány alapján kell intézni; ide tartozik például a TIR-igazolvány valamely nemzetközi garancia bizonyítékaként történő használata.
(22)
A TIR-igazolványra vonatkozó adatok elektronikus úton történő benyújtásának kötelezettsége alóli mentesség csak olyan kivételes esetekben engedélyezhető, amikor nem működik a vámhatóságok számítógépes árutovábbítási rendszere vagy a nyilatkozatok benyújtására szolgáló számítógépes alkalmazás, illetve az említett két rendszer közötti hálózati összeköttetés.
(23)
Az egyértelműség érdekében a 2454/93/EGK rendelet 453. cikkének (2) bekezdésében hivatkozni kell a TIR-eljárás alá vont áruk közösségi helyzetének megállapítását lehetővé tévő szabályra.
(24)
A TIR-igazolvány elektronikus úton benyújtandó adatairól szóló részletes rendelkezéseket bele kell foglalni az elektronikus árutovábbítási nyilatkozatokra vonatkozó, a 37a. és 37c. mellékletben található szabályokba és kódokba.
(25)
Annak érdekében, hogy az uniós tagállamok által az ATA-igazolvánnyal kapcsolatos jogsértésekre vagy szabálytalanságokra vonatkozó bármilyen eljárás lefolytatására kijelölt koordinációs hivatalok jegyzékének bármely módosítását egyszerűbben és gyorsabban közzé lehessen tenni; e közzétételre a világhálón, az Európai Unió hivatalos weboldalán kell sort keríteni.
(26)
A 2454/93/EGK rendelet 44c. mellékletben szereplő, az árutovábbítási műveletek során magas csalási kockázattal járó áruk jegyzékének a rendelet 340a. cikke szerinti, a tagállamoktól összegyűjtött információ alapján végzett rendszeres vizsgálata megállapította, hogy a jegyzékben szereplő bizonyos áruk a továbbiakban nem minősülnek csalás szempontjából magasabb csalási kockázattal járónak. Ezért helyénvaló a 44c. mellékletben szereplő jegyzéket ennek megfelelően módosítani.
(27)
A 2454/93/EGK rendelet 67. melléklete a gazdasági vámeljárásra és a meghatározott célra történő felhasználásra vonatkozó egységes kérelem- és engedély-formanyomtatványt tartalmaz. E formanyomtatványt attól függetlenül használni kell, hogy egy vagy több vámhatóság szerepel az ügyben. A 67. melléklet használatát célszerű kiterjeszteni azokra az esetekre, amikor a kérelem egyszerűsített vámáru-nyilatkozatra vagy helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyre irányul, akár nemzeti szinten, akár egynél több vámhatóság érintettsége esetén.
(28)
A 2454/93/EGK rendeletet ennek megfelelően módosítani kell.
(29)
Az EK-EFTA egységes árutovábbítási vegyes bizottságnak az egységes árutovábbítási eljárásról szóló, 1987. május 20-i egyezmény módosításáról szóló, 2008. június 16-i 1/2008 határozatában foglalt módosításokat 2008. július 1-jétől és 2009. július 1-jétől kell alkalmazni, az ezen rendeletben foglalt megfelelő rendelkezéseket ugyanezen időpontokkal kezdődően kell alkalmazni.
(30)
Az e rendeletben előírt rendelkezések összhangban vannak a Vámkódex Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A 2454/93/EGK rendelet a következőképpen módosul.
1.
Az 1. cikk az alábbi 13., 14. és 15. ponttal egészül ki:
„13.
egységes engedély: egynél több tagállam vámigazgatási szerveit érintő engedély a következő eljárások egyikére:
-
a Vámkódex 76. cikkének (1) bekezdése szerinti egyszerűsített nyilatkozattételi eljárás, vagy
-
a Vámkódex 76. cikkének (1) bekezdése szerinti helyi vámkezelési eljárás, vagy
-
a Vámkódex 84. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti gazdasági vámeljárások, vagy
-
a Vámkódex 21. cikkének (1) bekezdése szerinti meghatározott célú felhasználás.
14.
összevont engedély: a 13. pontban említett eljárások közül egynél többnek az alkalmazására szóló engedély; ez összevont egységes engedély formájában is kibocsátható abban az esetben, amikor egynél több vámigazgatási szerv érintett.
15.
engedélyező vámhatóság: az engedélyt megadó vámhatóság.”
2.
A 183. cikk (3) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(3) Azon áruk esetében, amelyeket a vámhatóságnak való bemutatás előtt elektronikus adatfeldolgozási technikákkal teljesített alakiságokat tartalmazó árutovábbítási eljárás keretében továbbítottak, a gyűjtő vámáru-nyilatkozat a rendeltetési vámhivatalnak az »előzetes érkezési jelentés« üzenettel megküldött árutovábbítási nyilatkozat adataiból áll.
A 353. cikk (2) bekezdésének alkalmazásakor gyűjtő vámáru-nyilatkozatként az árutovábbítási okmány vagy az árutovábbítási kísérőokmány másolata szolgál.”
3.
A 199. cikk (1) és (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A büntetőjogi rendelkezések esetleges alkalmazásának sérelme nélkül, a vámáru-nyilatkozatot tevő személy vagy képviselője az általa aláírt vámáru-nyilatkozat vagy elektronikus adatfeldolgozási módszerrel benyújtott árutovábbítási nyilatkozat vámhivatalhoz történő benyújtásával - a hatályos rendelkezéseknek megfelelően - felelősséget vállal az alábbiakért:
-
a vámáru-nyilatkozatban megadott adatok helyessége,
-
a bemutatott okmányok hitelessége, és
-
a szóban forgó áruknak az adott vámeljárás alá vonásával kapcsolatos valamennyi kötelezettség betartása.
(2) Ha a nyilatkozattevő adatfeldolgozási rendszereket alkalmaz vámáru-nyilatkozatai - beleértve a 353. cikk (2) bekezdésének b) pontja szerinti árutovábbítási nyilatkozatokat is - benyújtásához, a vámhatóságok rendelkezhetnek úgy, hogy a kézzel írott aláírást más, kódokon alapuló azonosítási módszer helyettesítheti. Ez a lehetőség csak akkor adható meg, ha a vámhatóságok által előírt műszaki és igazgatási feltételek teljesülnek.
A vámhatóságok úgy is rendelkezhetnek, hogy a vám-adatfeldolgozási rendszerekkel benyújtott nyilatkozatokat - beleértve a 353. cikk (2) bekezdésének b) pontja szerint kitöltött árutovábbítási nyilatkozatokat is - közvetlenül ezek a rendszerek is hitelesíthetik a vámhivatali bélyegző kézi vagy gépi használata és az illetékes tisztviselő aláírása helyett.”
4.
A 201. cikk a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) Az alábbi feltételek egyikének teljesülése esetén a vámhatóságok engedélyezhetik, hogy a vámáru-nyilatkozatot attól eltérő vámhivatalhoz nyújtsák be, mint amelynek az árukat bemutatták, be fogják mutatni, vagy ellenőrzésre rendelkezésre fogják bocsátani.
a)
a bevezető mondatban említett vámhivatalok ugyanabban a tagállamban vannak;
b)
egyszerűsített nyilatkozattételi vagy helyi vámkezelési eljárásra szóló egységes engedély jogosultja kívánja az árukat vámeljárás alá vonni.”
5.
A 202. cikk a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) Az árutovábbítási nyilatkozatot az indító vámhivatalhoz kell benyújtani és az árukat is itt kell bemutatni a vámhatóságok által megállapított nyitvatartási időben.
Az indító vámhivatal a főkötelezett kérésére és költségére egyéb helyen is engedélyezheti az áruk bemutatását.”
6.
A 203. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„203. cikk
(1) A vámáru-nyilatkozaton fel kell tüntetni az elfogadás időpontját.
(2) Az indító vámhivatal a vámhatóságok által megállapított nyitvatartási időben fogadja el és veszi nyilvántartásba a közösségi árutovábbítási nyilatkozatot.”
7.
A 205. cikk (3) bekezdése ötödik és hatodik francia bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„-
hogy az érintett személy egynél több árufajtából álló szállítmányok esetén, a 353. cikk (2) bekezdése és a 441. cikk alkalmazásakor, a közösségi árutovábbítási eljárás alakiságainak teljesítése céljából rakományjegyzéket használjon,
-
hogy a 353. cikk (2) bekezdésének alkalmazásakor a kiviteli, a behozatali vagy az árutovábbítási vámáru-nyilatkozatot, továbbá a nem a közösségi belső árutovábbítási eljárás alapján továbbított áruk közösségi helyzetét igazoló okmányokat köz- vagy magántulajdonban lévő adatfeldolgozó rendszerrel - szükség esetén normál papírra - nyomtassák ki a tagállamok által megállapított feltételek szerint.”
8.
A 208. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(2) Ha a közösségi árutovábbítási eljárást vagy az egységes árutovábbítási eljárást egy másik vámeljárás előzi meg vagy követi, olyan részgarnitúrát kell benyújtani, amely annyi példányt tartalmaz, amennyi a 353. cikk (2) bekezdésének alkalmazásával végzett árutovábbítási eljárással és az azt megelőző vagy követő vámeljárással kapcsolatos alakiságok teljesítéséhez szükséges.”
9.
A 215. cikk (1) bekezdésének második és harmadik albekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„Minden példány papírja fehér színű. A közösségi árutovábbítással kapcsolatban a 353. cikk (2) bekezdése szerint használt példányokon azonban az 1. (első és harmadik alrovat), 2., 3., 4., 5., 6., 8., 15., 17., 18., 19., 21., 25., 27., 31., 32., 33. (bal oldalon az első alrovat), 35., 38., 40., 44., 50., 51., 52., 53., 55. és 56. rovat zöld színű.
A nyomtatványokat zöld színű tintával kell kinyomtatni.”
10.
A 219. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az árutovábbítási nyilatkozat tárgyát képező áruk bemutatásakor a fuvarokmányt is be kell mutatni.
Az indító vámhivatal eltekinthet ennek az okmánynak a vámalakiságok teljesítése során történő bemutatásától, ha az számára bármikor hozzáférhető.
A fuvarokmányt a szállítás ideje alatt a vámhatóságok vagy bármely más illetékes hatóság kérelmére be kell mutatni.”
11.
A 247. cikk a következő (5) bekezdéssel egészül ki:
„(5) A közösségi árutovábbítási eljárás során az indító vámhivatal a vonatkozó adatok bejegyzésével rögzíti az ellenőrzés eredményét az árutovábbítási nyilatkozaton.”
12.
A 249. cikk a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) Közösségi árutovábbítási eljárás során, ha az ellenőrzés eredménye lehetővé teszi, az indító vámhivatal engedélyezi az áruk kiadását, és rögzíti a kiadás időpontját a számítógépes rendszerben.”
13.
Az I. rész IX. címének 1. fejezete a 253. cikk előtt a következő címsorral egészül ki:
„I. szakasz
Általános rendelkezések”
14.
A 253. cikk a következő (4)-(8) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Bárki kérelmezhet egyszerűsített nyilatkozattételi vagy helyi vámkezelési eljárást saját maga számára - akár saját nevében, akár képviselőként jár el -, ha megfelelő nyilvántartások és eljárások révén az engedélyező vámhatóság azonosítani tudja a képviselt személyeket, és el tudja végezni a megfelelő vámellenőrzéseket.
Az ilyen kérelem vonatkozhat összevont engedélyre is, a Vámkódex 64. cikkének sérelme nélkül.
(5) Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárás alkalmazásának feltétele a behozatali vámokra és egyéb terhekre adott biztosíték.
(6) Az engedély jogosultjának - a nyilatkozattevő kötelezettségei és a vámtartozás keletkezésére vonatkozó szabályok sérelme nélkül - meg kell felelnie az e fejezetben meghatározott feltételeknek és kritériumoknak, valamint az engedélyből származó kötelezettségeknek.
(7) Az engedély jogosultja minden olyan, az engedély kiadása után felmerült tényről köteles tájékoztatni az engedélyező vámhatóságot, amely hatással lehet az engedély fenntartására vagy tartalmára.
(8) Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt az engedélyező vámhatóság felülvizsgálja, ha:
a)
a vonatkozó közösségi jogszabályok jelentősen megváltoztak;
b)
alapos okkal feltételezhető, hogy a vonatkozó feltételeket az engedély jogosultja már nem teljesíti.
Három évnél rövidebb ideje alapított kérelmezőnek kiállított egyszerűsített nyilatkozattételi vagy helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedély esetében a kiállítás utáni első év folyamán szoros felügyeletet kell alkalmazni.”
15.
A 253a. cikk a következő albekezdéssel egészül ki:
„Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárás alkalmazásának feltétele, hogy a vámáru-nyilatkozatokat és az értesítéseket elektronikus formában nyújtsák be.”
16.
Az I. rész IX. címének 1. fejezete a 253a. cikk után a következő 2. szakasszal egészül ki:
„2. szakasz
Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyek kiadása, felfüggesztése és visszavonása
253b. cikk
(1) Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedély iránti kérelem benyújtására a 67. melléklet szerinti formanyomtatványt vagy az annak megfelelő elektronikus formanyomtatványt kell használni.
(2) Ha az engedélyező vámhatóság azt állapítja meg, hogy a kérelem nem tartalmazza az összes szükséges adatot, a kézhezvételtől számított 30 naptári napon belül kérése indokainak közlésével felkéri a kérelmezőt, hogy adja meg a szükséges információkat.
(3) A kérelmet nem lehet befogadni, ha:
a)
nem felel meg az (1) bekezdésnek;
b)
nem az illetékes vámhatósághoz nyújtották be;
c)
a kérelmezőt gazdasági tevékenységével összefüggő súlyos bűncselekmény miatt elítélték;
d)
a kérelem benyújtásának időpontjában a kérelmező ellen csődeljárás folyik.
(4) Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedély megadása előtt a vámhatóságoknak ellenőrizniük kell a kérelmező nyilvántartásait, kivéve ha egy korábbi ellenőrzés eredménye is felhasználható.
253c. cikk
(1) Az egyszerűsített nyilatkozattételi eljárásra vonatkozó engedélyt akkor lehet megadni, ha teljesülnek a 14h. cikkben - az (1) bekezdés c) pontja kivételével -, a 14i. cikk d), e) és g) pontjában, valamint a 14j. cikkben meghatározott feltételek és kritériumok.
A helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt akkor lehet megadni, ha teljesülnek a 14h. cikkben - az (1) bekezdés c) pontja kivételével -, a 14i. cikkben és a 14j. cikkben meghatározott feltételek és kritériumok.
Az első és második albekezdésben említett engedélyek megadásakor a vámhatóságok a 14a. cikk (2) bekezdését alkalmazzák és a 67. mellékletben szereplő engedély-formanyomtatványt használják.
(2) Ha a kérelmező a 14a. cikk (1) bekezdésének a) vagy c) pontjában említett AEO-tanúsítvány jogosultja, akkor az e cikk (1) bekezdésében említett feltételek és kritériumok teljesítettnek tekintendők.
253d. cikk
(1) Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt az engedélyező vámhatóság felfüggeszti, ha:
a)
megállapították, hogy nem tartották be a 253c. cikk (1) bekezdésében említett feltételeket és kritériumokat;
b)
a vámhatóságok okkal feltételezik, hogy az engedély jogosultja vagy a 14h. cikk (1) bekezdésének a), b) vagy d) pontjában említett más személy olyan cselekményt követett el, amely büntetőeljárás megindítását eredményezi és a vámszabályok megszegésével kapcsolatos.
Az első albekezdés b) pontjában említett esetben azonban az engedélyező vámhatóság határozhat úgy, hogy nem függeszti fel az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt, ha úgy ítéli meg, hogy a szabályszegés a vámeljárással kapcsolatos műveletek számához vagy nagyságrendjéhez viszonyítva elhanyagolható jelentőségű, és nem teszi kétségessé az engedély jogosultjának jóhiszeműségét.
A határozat meghozatala előtt az engedélyező vámhatóságnak közölnie kell megállapításait az engedély jogosultjával. Az engedély jogosultjának jogában áll, hogy a közléstől számított 30 naptári napon belül orvosolja a helyzetet és/vagy kifejtse álláspontját.
(2) Ha az engedély jogosultja nem orvosolja harminc naptári napon belül az (1) bekezdés első albekezdésének a) pontjában említett helyzetet, akkor az engedélyező vámhatóság értesíti arról, hogy 30 naptári napra felfüggeszti az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyét, hogy megtehesse a helyzet orvoslásához szükséges intézkedéseket.
(3) Az (1) bekezdés első albekezdésének b) pontjában említett esetekben az engedélyező vámhatóság az engedélyt a büntetőeljárás lezárulásáig felfüggeszti. Erről az engedély jogosultját értesíti.
(4) Ha az engedély jogosultja nem tudja orvosolni a helyzetet 30 naptári napon belül, de bizonyítani tudja, hogy a felfüggesztési idő meghosszabbítása esetén képes teljesíteni a feltételeket, akkor az engedélyező vámhatóság az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt további 30 naptári napra felfüggeszti.
(5) Az engedély felfüggesztése nem érinti a felfüggesztés napja előtt már megkezdett, de még be nem fejezett vámeljárásokat.
253e. cikk
(1) Ha az engedély jogosultja az engedélyező vámhatóság számára megfelelő módon megtette a szükséges intézkedéseket ahhoz, hogy megfeleljen az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárás engedélyezéséhez teljesítendő feltételeknek és kritériumoknak, az engedélyező vámhatóság visszavonja a felfüggesztést, és erről tájékoztatja az engedély jogosultját. A felfüggesztés a 253d. cikk (2) vagy (4) bekezdésében rögzített időtartam lejárta előtt vonható vissza.
(2) Ha az engedély jogosultja nem teszi meg a szükséges intézkedéseket a 253d. cikk (2) vagy (4) bekezdésében előírt felfüggesztési időn belül, akkor a 253 g. cikket kell alkalmazni.
253f. cikk
(1) Ha az engedély jogosultja ideiglenesen nem képes megfelelni az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárás engedélyezéséhez megállapított feltételeknek és kritériumoknak, kérheti az engedély felfüggesztését. Ilyen esetben az engedély jogosultjának értesítenie kell az engedélyező vámhatóságot, megadva azt az időpontot, amikor ismét képes lesz a feltételek és kritériumok teljesítésére. Szintén értesítenie kell az engedélyező vámhatóságot minden tervezett intézkedésről és azok menetrendjéről.
(2) Ha az engedély jogosultja nem tudja orvosolni a helyzetet az értesítésben megadott időn belül, akkor az engedélyező vámhatóság ésszerű mértékű hosszabbítást engedélyezhet, feltéve hogy az engedély jogosultja jóhiszeműen járt el.
253g. cikk
A Vámkódex 9. cikkének és e rendelet 4. cikkének sérelme nélkül az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt az engedélyező vámhatóság a következő esetekben visszavonja:
a)
ha az engedély birtokosa nem orvosolja a 253d. cikk (2) bekezdésében és a 253f. cikk (1) bekezdésében említett helyzetet;
b)
ha az engedély birtokosa vagy a 14h. cikk (1) bekezdésének a), b) vagy d) pontjában említett más személy a vámszabályokhoz kapcsolódó súlyos vagy ismételt szabályszegést követett el, és nincs további fellebbezési joga;
c)
az engedély jogosultjának kérelmére.
Az első albekezdés b) pontjában említett esetben azonban az engedélyező vámhatóság határozhat úgy, hogy nem vonja vissza az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt, ha úgy ítéli meg, hogy a szabályszegés a vámeljárással kapcsolatos műveletek számához vagy nagyságrendjéhez viszonyítva elhanyagolható jelentőségű, és nem teszi kétségessé az engedély jogosultjának jóhiszeműségét.”
17.
Az I. rész IX. címe a következő 1A. fejezettel egészül ki:
„1A. FEJEZET
Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó egységes engedély
1. szakasz
Kérelmezési eljárás
253h. cikk
(1) Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó egységes engedély iránti kérelmet a 14d. cikk (1) és (2) bekezdésében említett vámhatóságok egyikéhez kell benyújtani.
Ha azonban az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt meghatározott célú felhasználásra vagy valamely gazdasági vámeljárásra vonatkozó egységes engedéllyel összefüggésben vagy azt követően kérelmezik, akkor a 292. cikk (5) és (6) bekezdését vagy az 500. és 501. cikket kell alkalmazni.
(2) Ha a vonatkozó nyilvántartások és dokumentáció egy részét a kérelmezés helye szerinti tagállamtól eltérő tagállamban őrzik, akkor a kérelmezőnek a kérelem-formanyomtatvány (amelynek mintája a 67. mellékletben szerepel) 5a., 5b. és 7. rovatait ennek megfelelően kell kitöltenie.
(3) A kérelmezőnek a kérelmezés helye szerinti tagállamban meg kell adnia egy saját szervezetén belüli, bármikor elérhető központi szervet vagy kapcsolattartó személyt, amely vagy aki a vámhatóságok számára minden olyan információt megad, amely az egységes engedély megadására vonatkozó követelményeknek való megfelelés igazolásához szükséges.
(4) A kérelmezőknek a szükséges adatokat, ha lehetséges, elektronikus úton kell megadniuk a vámhatóságoknak.
(5) Az érintett tagállamok közötti, a szóban forgó vámeljáráshoz szükséges elektronikus adatcsererendszer bevezetéséig az engedélyező vámhatóság elutasíthatja az (1) bekezdés szerint benyújtott kérelmeket, ha az egységes engedély kibocsátása aránytalan igazgatási terhet vonna maga után.
253i. cikk
(1) A tagállamok elküldik a Bizottságnak a 253h. cikk (1) bekezdésében említett azon vámhatóságaik jegyzékét, amelyekhez a kérelmeket és azok esetleges későbbi módosításait be kell nyújtani. A Bizottság ezeket az információkat a világhálón keresztül hozzáférhetővé teszi. Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó egységes engedélyek tárgyában ezek a hatóságok járnak el engedélyező vámhatóságként.
(2) A tagállamok kijelölnek egy központi hivatalt, amely a tagállamok közötti, valamint a tagállamok és a Bizottság közötti adatcseréért felel, és erről tájékoztatják a Bizottságot.
2. szakasz
A kiállítási eljárás
253j. cikk
(1) Egyszerűsített nyilatkozattételi vagy helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó egységes engedély kérelmezése esetén az engedélyező vámhatóság a következő információkat bocsátja a többi érintett vámhatóság rendelkezésére:
a)
a kérelem;
b)
az engedély tervezete;
c)
minden, az engedély megadásához szükséges információ.
Az információk közlése a 253 m. cikkben említett kommunikációs rendszer használatával történik, amint a rendszer rendelkezésre áll.
(2) Az (1) bekezdés a), b) és c) pontjában említett információkat az engedélyező vámhatóság a következő határidőkön belül bocsátja rendelkezésre:
a)
30 naptári nap, ha a kérelmező korábban már kapott egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt vagy a 14a. cikk (1) bekezdésének a) vagy c) pontjában említett AEO-tanúsítványt;
b)
minden más esetben 90 naptári nap.
Ha az engedélyező vámhatóság ezeket a határidőket nem tudja betartani, azokat 30 naptári nappal meghosszabbíthatja. Ilyen esetben az engedélyező vámhatóság a határidők lejárta előtt tájékoztatja a kérelmezőt a hosszabbítás indokairól.
A határidő attól a naptól számítandó, amikor az engedélyező vámhatóság az (1) bekezdés a), b) és c) pontjaiban említett összes szükséges információt megkapta. Az engedélyező vámhatóság tájékoztatja a kérelmezőt a kérelem befogadásáról, valamint a fenti határidő kezdetének napjáról.
(3) 2009. december 31-ig a (2) bekezdés első albekezdésében előírt 30, illetve 90 naptári napos maximális időtartamok helyébe 90, illetve 210 naptári nap lép.
253k. cikk
(1) A kérelem benyújtásának helye szerinti tagállam engedélyező vámhatósága és a kérelmezett egységes engedély által érintett többi tagállam vámhatóságai együttműködnek a működési és beszámolási követelmények kialakításában, ideértve az egységes engedély szerinti vámeljárás felügyeletére vonatkozó ellenőrzési terv kialakítását is. A vámeljárás(ok) céljaira az érintett vámhatóságok között továbbítandó adatok azonban a 30A. mellékletben meghatározott adatokra korlátozódnak.
(2) A kérelmezett egységes engedély által érintett többi tagállam vámhatóságai az engedély tervezetének kézhezvételétől számított 30 naptári napon belül értesítik az engedélyező vámhatóságot esetleges kifogásaikról. Ha az ilyen értesítéshez több időre van szükség, erről a lehető leghamarabb, de mindenképpen a határidőn belül értesíteni kell az engedélyező vámhatóságot. A határidő legfeljebb 30 naptári nappal meghosszabbítható. Ebben az esetben az engedélyező vámhatóság értesíti a kérelmezőt a határidő meghosszabbításáról.
Olyan kifogás esetén, amelyről a vámhatóságok nem tudtak a határidőn belül megállapodni, a kérelmet a felmerült kifogás(ok) vonatkozásában el kell utasítani.
Ha a megkeresett vámhatóság az első albekezdésben meghatározott határidő(kö)n belül nem válaszol, az engedélyező vámhatóság - a megkeresett vámhatóság felelőssége mellett - feltételezheti, hogy az engedély kiállításával kapcsolatban nincs kifogás.
(3) Mielőtt az engedélyező vámhatóság egy kérelmet részben vagy teljes egészében elutasítana, tervezett határozatának indokait közli a kérelmezővel, aki számára biztosítani kell a lehetőséget, hogy a közlés időpontjától számított 30 naptári napon belül kifejtse álláspontját.
253l. cikk
(1) Ha az egységes engedélyt olyan kérelmező kéri, aki a 14a. cikk (1) bekezdésének a) vagy c) pontjában említett AEO-tanúsítvány jogosultja, az engedélyt ki kell adni, amennyiben a szükséges információcsere megtörtént:
a)
a kérelmező és az engedélyező vámhatóság között;
b)
az engedélyező hatóság és más, a kérelmezett egységes engedély által érintett vámhatóságok között.
Abban az esetben, ha a kérelmező nem jogosultja a 14a. cikk (1) bekezdésének a) vagy c) pontjában említett AEO-tanúsítványnak, az engedélyt akkor kell megadni, ha az engedélyező vámhatóság meggyőződött arról, hogy a kérelmező képes lesz a 253., 253a. és 253c. cikkben meghatározott vagy említett engedélyezési feltételek és kritériumok teljesítésére, és ha az e bekezdés első albekezdésében említett szükséges információcsere megtörtént.
(2) Miután az engedélyező vámhatóság a többi vámhatóság beleegyezését megkapta, vagy nem kapott tőlük indokolt kifogást, a 67. mellékletben meghatározott engedély-formanyomtatványnak megfelelően kiállítja az engedélyt a 253k. cikk (2) vagy (3) bekezdésében rögzített időtartamok leteltét követő 30 naptári napon belül.
Az engedélyező vámhatóság hozzáférhetővé teszi az engedélyt az érintett tagállamok vámhatóságai számára, mégpedig a 253 m. cikkben említett információs és kommunikációs rendszeren keresztül, amint az rendelkezésre áll.
(3) Az egyszerűsített nyilatkozattételi és a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó egységes engedélyeket minden, az engedély 10., 11. vagy mindkét utóbb említett rovatában (értelemszerűen) felsorolt tagállamban el kell ismerni.
3. Szakasz
Információcsere
253m. cikk
(1) A vámhatóságok közötti információs és kommunikációs folyamatra, valamint a Bizottság és a gazdasági szereplők tájékoztatására a Bizottság és a vámhatóságok által kölcsönös egyetértéssel meghatározott elektronikus információs és kommunikációs rendszert kell használni, amint az rendelkezésre áll. A gazdasági szereplőknek nyújtott tájékoztatás a 67. mellékletben szereplő, az egyszerűsített eljárásokra vonatkozó kérelem-formanyomtatvány kitöltési útmutatójának II. címe 16. rovatában meghatározott nem bizalmas adatokra korlátozódik.
(2) A Bizottság és a vámhatóságok az (1) bekezdésben említett rendszer használatával a következő információkat cserélik ki és tárolják, illetve a következő információkhoz férnek hozzá:
a)
a kérelmek adatai;
b)
a kiállítási folyamat során szükséges információk;
c)
az 1. cikk (13) és (14) bekezdésében említett eljárásokra vonatkozóan kiállított egységes engedélyek, és adott esetben azok módosítása, felfüggesztése és visszavonása;
d)
a 253. cikk (8) bekezdése szerinti felülvizsgálat eredménye.
(3) A Bizottság és a tagállamok az engedély jogosultjának előzetes beleegyezésével közzétehetik a világhálón az egységes engedélyek, valamint a 67. mellékletben szereplő, az egyszerűsített eljárásokra vonatkozó kérelem-formanyomtatvány kitöltési útmutatójának II. címe 16. rovatában meghatározott nem bizalmas adatok jegyzékét. A jegyzéket frissíteni kell.”
18.
A 260. cikk (1) bekezdésében a „nyilatkozattevő” szó helyébe a „kérelmező” szó kerül.
19.
A 261. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„261. cikk
(1) A kérelmező akkor kap egyszerűsített nyilatkozattételi eljárásra vonatkozó engedélyt, ha a 253., 253a. és a 253c. cikkben említett feltételek és kritériumok teljesülnek.
(2) Ha a kérelmező a 14a. cikk (1) bekezdésének a) vagy c) pontjában említett AEO-tanúsítvány jogosultja, az engedélyező vámhatóság akkor adja meg az engedélyt, ha a kérelmező és az engedélyező vámhatóság közötti szükséges információcsere megtörtént. Az e cikk (1) bekezdésében említett valamennyi feltételt és kritériumot teljesítettnek kell tekinteni.”
20.
A 264. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„264. cikk
(1) A kérelmező akkor kap helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt, ha a 253., 253a. és a 253c. cikkben említett feltételek és kritériumok teljesülnek.
(2) Ha a kérelmező a 14a. cikk (1) bekezdésének a) vagy c) pontjában említett AEO-tanúsítvány jogosultja, az engedélyező vámhatóság akkor adja meg az engedélyt, ha a kérelmező és az engedélyező vámhatóság közötti szükséges információcsere megtörtént. Az e cikk (1) bekezdésében említett valamennyi feltételt és kritériumot teljesítettnek kell tekinteni.”
21.
A 265. cikket el kell hagyni.
22.
A 269. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az egyszerűsített nyilatkozattételi eljárásra vonatkozó engedélyt a 253., 253a., 253c. és 270. cikkben említett feltételek és kritériumok szerint és az ott meghatározott módon kell megadni a kérelmezőnek.”
23.
A 270. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2), (3) és (4) bekezdést el kell hagyni;
b)
az (5) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(5) Ha a kérelmező a 14a. cikk (1) bekezdésének a) vagy c) pontjában említett AEO-tanúsítvány jogosultja, az engedélyező vámhatóság akkor adja meg az engedélyt, ha a kérelmező és az engedélyező vámhatóság közötti szükséges információcsere megtörtént. Az e cikk (1) bekezdésében említett valamennyi feltételt és kritériumot teljesítettnek kell tekinteni.”
24.
A 282. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A kérelmező akkor kap egyszerűsített nyilatkozattételi eljárásra vonatkozó engedélyt, ha a 261. és a 262. cikkben említett, értelemszerűen alkalmazott feltételek és kritériumok teljesülnek.”
25.
A 288. cikket el kell hagyni.
26.
A 291. cikk (2) bekezdésének a) pontját el kell hagyni.
27.
A 340b. cikk a következő pontokkal egészül ki:
„6. »árutovábbítási kísérőokmány«: a számítógépes rendszerből kinyomtatott bizonylat, amely az árukat kíséri, és az árutovábbítási nyilatkozat adatain alapul;
7. »eljárás üzemszünet esetén«: az árutovábbítási nyilatkozat benyújtását, ellenőrzését és az árutovábbítási művelet nyomon követését lehetővé tevő papíralapú okmányok felhasználásán alapuló eljárás, amennyiben a szokásos, elektronikus úton megvalósuló eljárás nem végezhető el.”
28.
A 340c. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Közösségi belső árutovábbítási eljárás alá azokat a közösségi árukat kell vonni, amelyeket:
a)
a Közösség vámterületének egy olyan részéről, ahol a 2006/112/EK irányelv rendelkezéseit kell alkalmazni, a Közösség vámterületének olyan részére adták fel, ahol az említett rendelkezéseket nem kell alkalmazni; vagy
b)
a Közösség vámterületének egy olyan részéről, ahol a 2006/112/EGK irányelv rendelkezéseit nem kell alkalmazni, a Közösség vámterületének olyan részére adták fel, ahol ezek a rendelkezések alkalmazandók; vagy
c)
a Közösség vámterületének egy olyan részéről, ahol a 2006/112/EK irányelv rendelkezéseit nem kell alkalmazni, a Közösség vámterületének olyan részére adták fel, ahol az említett rendelkezéseket szintén nem kell alkalmazni.”
29.
A 342. cikk a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Ha a biztosítékot a kezes a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalnál nyújtja:
a)
a főkötelezett »biztosítékhivatkozási számot« kap, amely a biztosíték használatára és a kezes kötelezettségvállalásainak azonosítására szolgál;
b)
a főkötelezett a »biztosítékhivatkozási számhoz« hozzáférési kódot kap, amelyet közölnek vele.”
30.
A 343. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„343. cikk
Minden tagállam beviszi a számítógépes rendszerbe a közösségi árutovábbítási műveletek kezelésére illetékes vámhivatalok jegyzékét, feltüntetve azonosító számukat, feladatkörüket és nyitvatartási idejüket. Ezen adatok módosításait is be kell vinni a számítógépes rendszerbe.
A Bizottság ezeket az információkat a számítógépes rendszeren keresztül közli a többi tagállammal.”
31.
A szöveg a következő 343a. cikkel egészül ki:
„343a. cikk
Minden tagállam értesíti a Bizottságot, ha központi vámhivatalt hoz létre; ilyenkor meg kell adni a hivatalnak a közösségi árutovábbítási eljárás lefolytatásában és nyomon követésében, valamint az okmányok fogadása és továbbítása terén biztosított feladatköreit az érintett okmányok típusával együtt.
A Bizottság tájékoztatja erről a többi tagállamot.”
32.
A II. rész II. címe 4. fejezetének 1. szakasza a következő 344a. cikkel egészül ki:
„344a. cikk
(1) A közösségi árutovábbítási eljárás keretében az alakiságok teljesítése elektronikus adatfeldolgozási módszerrel történik.
(2) A vámigazgatási szervek között a közösségi árutovábbítás keretében használandó üzeneteknek meg kell felelniük a vámhatóságok kölcsönös egyetértésével meghatározott szerkezetnek és tartalmi elemeknek.”
33.
A 345. cikk a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Ha az egyedi kezesség nyújtása kezességvállalással történik, a főkötelezett a »biztosítékhivatkozási számhoz« tartozó hozzáférési kódot nem változtathatja meg, kivéve ha a 47a. melléklet 3. pontjának rendelkezéseit kell alkalmazni.”
34.
A 346. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A kezességvállalás formájában nyújtott egyedi kezességet a 49. mellékletben található mintának megfelelő kezesi nyilatkozattal kell vállalni.
A kezesi nyilatkozatot a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal megőrzi.”
35.
A 347. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„347. cikk
(1) A 345. cikk (3) bekezdésében említett esetben az egyedi kezességet az 50. mellékletben található mintának megfelelő kezesi nyilatkozattal kell vállalni.
A 346. cikk (2) bekezdését értelemszerűen alkalmazni kell.
(2) A kezes köteles az általa kibocsátott egyedi garanciajegyekre vonatkozóan minden kért adatot megadni a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalnak a vámhatóság által meghatározott módon.
A garanciajegyet legfeljebb a kibocsátásának dátumától számított egy évig lehet felhasználni.
(3) A kezes a főkötelezettnek juttatott minden egyedi garanciajegyre vonatkozóan megadja a »biztosítékhivatkozási számot« a főkötelezettnek; az ahhoz tartozó hozzáférési kódot a főkötelezett nem módosíthatja.
(4) A 353. cikk (2) bekezdésének b) pontja alkalmazásában a kezes a főkötelezettnek az egyedi garanciajegyeket papírra nyomtatva, az 54. mellékletben található mintának megfelelő formában adja át. A jegyen az azonosító számot fel kell tüntetni.
(5) A kezes kiadhat olyan egyedi garanciajegyeket, amelyek a 44c. mellékletben szereplő jegyzékben felsorolt árukkal kapcsolatos közösségi árutovábbítási műveletre nem érvényesek. Ebben az esetben a kezes minden papíralapú garanciajegyre átlósan rávezeti a következő záradékot:
-
Korlátozott érvényű - 99200.
(6) A főkötelezett köteles benyújtani az indító vámhivatalhoz a 7 000 EUR többszörösének megfelelő értékű egyedi garanciajegyeket a 345. cikk (1) bekezdésében említett teljes összeg fedezéséhez szükséges számban. A 353. cikk (2) bekezdése b) pontjának alkalmazásában a papíralapú jegyeket az indító vámhivatalnak kell átadni, és ott meg kell őrizni; e vámhivatal minden egyes jegy azonosító számát közli a jegyen feltüntetett, a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatallal.”
36.
A 348. cikk (3) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(3) A visszavonás vagy felmondás tényét és hatálybalépése napját a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalért felelős tagállam vámhatóságai beviszik a számítógépes rendszerbe.”
37.
A 350. cikket el kell hagyni.
38.
A 351. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„351. cikk
Ha a szállítmányok egyaránt tartalmaznak olyan árukat, amelyeket közösségi külső árutovábbítási eljárás, illetve közösségi belső árutovábbítási eljárás alá kell vonni, a T jelzéssel ellátott árutovábbítási nyilatkozatot minden árutétel esetében ki kell egészíteni, a »T1«, »T2« vagy »T2F« jellel.”
39.
A 352. cikket el kell hagyni.
40.
A 353. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„353. cikk
(1) Az árutovábbítási nyilatkozatnak meg kell felelnie a 37a. mellékletben meghatározott szerkezetnek és tartalmi elemeknek.
(2) A vámhatóságok a 31. mellékletben található mintának megfelelő nyomtatványon, írásban, a vámhatóságok által kölcsönös egyetértéssel meghatározott eljárásnak megfelelően kiállított árutovábbítási nyilatkozatot is elfogadják a következő esetekben:
a)
ha az árukat a vámhatóságok számítógépes rendszeréhez való közvetlen hozzáféréssel nem rendelkező utasok szállítják a 353a. cikkben foglaltak szerint;
b)
a 37d. mellékletben meghatározott feltételek és szabályok szerinti üzemszüneti eljárás esetén.
(3) Ha a főkötelezett számítógépes rendszere és/vagy hálózata nem üzemel, az írásban kiállított árutovábbítási nyilatkozatnak a (2) bekezdés b) pontja szerinti használatához az illetékes vámhatóságok jóváhagyása szükséges.
(4) Az írásban kiállított árutovábbítási nyilatkozat kiegészíthető a 33. mellékletben található mintának megfelelő pótlappal vagy pótlapokkal. A pótlapok a nyilatkozat szerves részei.
(5) A 44a. mellékletnek és a 45. mellékletben található mintának megfelelően kiállított rakományjegyzékek - az írásos árutovábbítási nyilatkozat leíró részeként, ahhoz szervesen kapcsolódva - felhasználhatók pótlapok helyett.”
41.
A II. rész II. címe 4. fejezete 2. szakaszának 2. alszakasza a következő 353a. cikkel egészül ki:
„353a. cikk
(1) A 353. cikk (2) bekezdése a) pontjának alkalmazásában az utas az árutovábbítási nyilatkozatot a 208. cikknek és a 37. mellékletnek megfelelően állítja ki.
(2) A vámhatóságok gondoskodnak arról, hogy az árutovábbítási adatok vámhatóságok közötti cseréje informatikai technológia és számítógépes hálózatok felhasználásával történjék.”
42.
A 356. cikk (3) bekezdését el kell hagyni.
43.
A 357. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A (4) bekezdés sérelme nélkül, a közösségi árutovábbítási eljárás alá vonandó árukat addig nem lehet kiadni, amíg azokat nem látják el vámzárral. Az indító vámhivatal megteszi az általa szükségesnek tartott azonosítási intézkedéseket, és a vonatkozó adatokat rávezeti az árutovábbítási nyilatkozatra.”
b)
a (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(4) Az indító vámhivatal eltekinthet a vámzártól, ha - tekintettel az egyéb lehetséges azonosítási intézkedésekre - az árutovábbítási nyilatkozatban vagy a kiegészítő okmányokon található árumegnevezés az árukat azonosíthatóvá teszi.
Az árumegnevezés akkor tekintendő azonosításra alkalmasnak, ha elég pontos az áruk mennyiségének és jellegének könnyű meghatározásához.”
44.
A 358. és a 359. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„358. cikk
(1) A vámáru kiadásakor az indító vámhivatal a bejelentett rendeltetési vámhivatalnak az »előzetes érkezési értesítés« üzenet segítségével, a bejelentett átléptető vámhivataloknak pedig az »előzetes határátlépési értesítés« üzenet segítségével továbbítja a közösségi árutovábbítási művelet adatait. Ezeket az üzeneteket az árutovábbítási nyilatkozat adott esetben megfelelően módosított adatai alapján kell elkészíteni.
(2) A közösségi árutovábbítási eljárás alá vont árukat kiadásukat követően árutovábbítási kísérőokmány kíséri, amelynek mintája és tartalmi elemei a 45a. mellékletben találhatók. Ezt az okmányt az egyik alábbi módon bocsátják a gazdasági szereplő rendelkezésére:
a)
az indító vámhivatal adja ki a főkötelezett részére, vagy a vámhatóságok engedélyével a főkötelezett számítógépes rendszeréből is kinyomtatható;
b)
az engedélyezett feladó számítógépes rendszeréből nyomtatják ki, miután az indító vámhivataltól megkapták az áruk kiadását engedélyező üzenetet.
(3) Az árutovábbítási kísérőokmányt szükség esetén a 45b. mellékletben található mintának és megjegyzéseknek megfelelő tételjegyzék egészíti ki. Ez a jegyzék az árutovábbítási kísérőokmány szerves részét képezi.
359. cikk
(1) A szállítmányt és az árutovábbítási kísérőokmányt az összes átléptető vámhivatalnak be kell mutatni.
(2) Az átléptető vámhivatal az indító vámhivataltól kapott »előzetes áthaladási jelentés« üzenet alapján nyilvántartásba veszi az áthaladást. Az áthaladásról a »határátlépési értesítés« üzenettel tájékoztatja az indító vámhivatalt.
(3) Az átléptető vámhivatalok, ha szükségesnek ítélik, megvizsgálják az árukat. Az áruk esetleges ellenőrzését különösen az »előzetes áthaladási jelentés« üzenet alapján kell elvégezni.
(4) Ha az árukat nem a bejelentett és az árutovábbítási kísérőokmányban szereplő átléptető vámhivatalon keresztül szállítják, az érintett átléptető vámhivatal kéri az »előzetes áthaladási jelentés« üzenetet az indító vámhivataltól, és az átléptetésről a »határátlépési értesítés« üzenet megküldésével tájékoztatja az indító vámhivatalt.”
45.
A 360. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés bevezető mondata helyébe a következő szöveg lép:
„A fuvarozó köteles bejegyezni a szükséges adatokat az árutovábbítási kísérőokmányba, és azt a szállítmánnyal együtt bemutatni azon tagállam vámhatóságainak, amelynek területén a szállítóeszköz található.”
b)
a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(2) Ha a vámhatóságok úgy ítélik meg, hogy az érintett közösségi árutovábbítási művelet a szokásos módon folytatódhat, megteszik az esetlegesen szükséges lépéseket, majd záradékolják az árutovábbítási kísérőokmányt.
A továbbításra vagy más eseményre vonatkozó információkat vagy az átléptető vámhivatal vagy a rendeltetési vámhivatal vámhatóságai viszik be a számítógépes rendszerbe.”
46.
A 361-363. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„361. cikk
(1) Az árukat és a szükséges okmányokat a hivatal nyitvatartási idejében kell bemutatni a rendeltetési vámhivatalnak. Az említett vámhivatal azonban az érintett kérésére és költségére ettől eltérő időpontban is engedélyezheti a bemutatást. A rendeltetési vámhivatal az érintett kérésére és költségére az áruk és az okmányok más helyen történő bemutatását is engedélyezheti.
(2) Ha az árukat az indító vámhivatal által előírt határidő letelte után mutatják be a rendeltetési vámhivatalnak, és a határidő be nem tartása a rendeltetési vámhivatal számára elfogadható módon megindokolt, a fuvarozónak vagy a főkötelezettnek nem felróható körülmények következménye, úgy tekintendő, hogy ez utóbbi az előírt határidőt betartotta.
(3) A rendeltetési vámhivatal az árutovábbítási kísérőokmányt megőrzi, és az áruk megvizsgálását különösen az indító vámhivataltól kapott »előzetes érkezési jelentés« üzenet alapján végzi el.
(4) A főkötelezett kérésére, annak igazolása érdekében, hogy az eljárás a 366. cikk (1) bekezdésének megfelelően befejeződött, a rendeltetési vámhivatal az árutovábbítási kísérőokmány példányát a következő záradékkal látja el:
-
Alternatív igazolás - 99202.
(5) Az árutovábbítási művelet befejeződhet az árutovábbítási nyilatkozatban megadottól eltérő vámhivatalban is. Ebben az esetben ez a vámhivatal lesz a rendeltetési vámhivatal.
Ha az új rendeltetési vámhivatal az eredetileg tervezett vámhivatal tagállamától eltérő tagállamhoz tartozik, az új rendeltetési vámhivatal az indító vámhivataltól kéri az »előzetes érkezési jelentés« üzenetet.
362. cikk
(1) A rendeltetési vámhivatal az árukat és a szükséges okmányokat bemutató személy kérésére bemutatási igazolást állít ki.
(2) A bemutatási igazolás formájának meg kell felelnie a 47. mellékletben található mintának.
(3) A bemutatási igazolást az érintett személynek előre ki kell töltenie. Az igazoláson a szállítmányra vonatkozó egyéb adatokat is fel lehet tüntetni, kivéve a rendeltetési vámhivatal számára fenntartott helyen. A bemutatási igazolás nem szolgálhat annak bizonyítékául, hogy az eljárás a 366. cikk (1) bekezdése értelmében befejeződött.
363. cikk
(1) A rendeltetési vámhivatal az »érkezési értesítés« üzenet küldésével még az áruknak a rendeltetési vámhivatalban való bemutatása napján tájékoztatja az indító vámhivatalt az áruk megérkezéséről.
(2) Ha az árutovábbítási művelet az árutovábbítási nyilatkozatban megadott vámhivataltól eltérő vámhivatalban fejeződik be, az új rendeltetési vámhivatal az »érkezési értesítés« üzenettel tájékoztatja az érkezésről az indító vámhivatalt.
Az indító vámhivatal az érkezésről a »továbbított érkezési értesítés« üzenettel tájékoztatja az eredetileg kijelölt rendeltetési vámhivatalt.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett »érkezési értesítés« üzenet nem szolgálhat annak bizonyítékául, hogy az eljárás a 366. cikk (1) bekezdése értelmében befejeződött.
(4) Indokolt esetek kivételével a rendeltetési vámhivatal az »ellenőrzés eredménye« üzenetet legkésőbb az áruknak a rendeltetési vámhivatalnál történt bemutatásától számított harmadik napon továbbítja az indító vámhivatalnak. A 408. cikk alkalmazása esetén azonban a rendeltetési vámhivatal az »ellenőrzés eredménye« üzenetet legkésőbb az áruk bemutatásától számított hatodik napon továbbítja az indító vámhivatalnak.”
47.
A 364. cikket el kell hagyni.
48.
A II. rész II. címe 4. fejezetében a 2. szakasz 6. alszakaszának címsora helyébe a következő szöveg lép:
„Keresési eljárás”
49.
A 365. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„365. cikk
(1) Ha az indító tagállam vámhatóságai az áruknak a rendeltetési vámhivatalban történő bemutatására előírt határidőn belül nem kapják meg az »érkezési értesítés« üzenetet, vagy ha az »érkezési értesítés« üzenet megérkezésétől számított hat napon belül nem kapják meg az »ellenőrzés eredménye« üzenetet, akkor mérlegelniük kell, hogy indítanak-e keresési eljárást a vámeljárás lezárásához szükséges információk megszerzése érdekében, vagy - ha ez nem lehetséges - abból a célból, hogy:
-
megállapítsák, keletkezett-e vámtartozás,
-
azonosítsák az adóst, és
-
meghatározzák a beszedésben illetékes vámhatóságokat.
(2) A keresési eljárást legkésőbb az (1) bekezdésben említett határidők egyikének lejártát követő hét napon belül meg kell indítani, kivéve a tagállamok közötti megállapodásban meghatározott kivételes eseteket. Ha a vámhatóságok korábban értesülnek arról, hogy az árutovábbítási eljárás nem fejeződött be, vagy ennek gyanúja merül fel, kötelesek haladéktalanul megindítani a keresési eljárást.
(3) Ha az indító tagállam vámhatóságai csak az »érkezési értesítés« üzenetet kapják meg, úgy indítják meg a keresési eljárást, hogy az »érkezési értesítés« üzenetet küldő rendeltetési vámhivatalt felkérik az »ellenőrzés eredménye« üzenet elküldésére.
(4) Ha az indító tagállam vámhatóságai nem kapják meg az »érkezési értesítés« üzenetet, úgy indítják meg a keresési eljárást, hogy a főkötelezettől vagy - amennyiben a rendeltetési helyen való kereséshez elegendő információ áll rendelkezésre - a rendeltetési vámhivataltól kérik az eljárás lezárásához szükséges információkat.
Ha az árutovábbítási műveletet nem lehet lezárni, fel kell kérni a főkötelezettet, hogy legkésőbb a rendeltetési vámhivatalnál folytatott keresési eljárás megkezdésétől számított 28 napon belül bocsássa rendelkezésre az eljárás lezárásához szükséges információkat.
(5) A rendeltetési vámhivatalnak és a főkötelezettnek 28 napon belül kell válaszolnia a (4) bekezdésben említett megkeresésre. Ha a főkötelezett ezen időszak alatt elegendő információt szolgáltat, az indító tagállam vámhatóságainak figyelembe kell venniük ezeket az információkat vagy - ha a megadott információk ezt lehetővé teszik - le kell zárniuk az eljárást.
(6) Ha a főkötelezettől kapott információk nem teszik lehetővé az eljárás lezárását, de az indító tagállam vámhatóságai elégségesnek tartják azokat a keresési eljárás folytatásához, az erre irányuló kérést haladéktalanul meg kell küldeniük az érintett vámhivatalnak.
(7) Ha a keresési eljárás során azt állapítják meg, hogy az eljárás szabályszerűen befejeződött, az indító tagállam vámhatóságai lezárják az eljárást, és erről haladéktalanul tájékoztatják a főkötelezettet, valamint adott esetben azokat a vámhatóságokat, amelyek a Vámkódex 217-232. cikkének megfelelően beszedési eljárást kezdeményezhettek.”
50.
A rendelet a következő 365a. cikkel egészül ki:
„365a. cikk
(1) Ha a keresési eljárás során, de még a 450a. cikk első francia bekezdésében említett határidő letelte előtt az indító tagállam vámhatóságai (a továbbiakban: »megkereső hatóságok«) bármely módon bizonyítékot szereznek arra a helyre vonatkozóan, ahol a vámtartozás keletkezését kiváltó események bekövetkeztek, és ez a hely egy másik tagállamban található, késedelem nélkül megküldenek minden rendelkezésre álló információt az említett hely szerint illetékes hatóságoknak (a továbbiakban: »megkeresett hatóságok«).
(2) A megkeresett hatóságok nyugtázzák a tájékoztatás kézhezvételét, és jelzik, hogy felelősek-e a beszedésért. Ha huszonnyolc napon belül nem érkezik válasz, a megkereső hatóságok haladéktalanul folytatják az általuk megkezdett keresési eljárást.”
51.
A 366. és a 367. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„366. cikk
(1) A főkötelezett az eljárásnak a nyilatkozatban megadott határidőn belüli befejezésére vonatkozó bizonyítékot a rendeltetési tagállam illetékes hatóságai által hitelesített olyan okmány formájában is benyújthatja az illetékes hatóságoknak, amely alapján azonosíthatók a szóban forgó áruk, és amely tanúsítja, hogy azokat bemutatták a rendeltetési vámhivatalnak vagy - a 64. cikk alkalmazása esetén - az engedélyezett címzettnek.
(2) A közösségi árutovábbítási eljárást akkor is befejezettnek kell tekinteni, ha a főkötelezett bemutatja az illetékes hatóságoknak a következő okmányok valamelyikét:
a)
harmadik országban kibocsátott vámokmány az árunak meghatározott vámjogi sorsú áruként való beléptetéséről;
b)
harmadik országban kibocsátott, ennek az országnak a vámhatóságai által lepecsételt okmány arról, hogy az áru az érintett harmadik országban szabad forgalomba bocsátottnak minősül.
(3) A (2) bekezdésben említett okmányokat azok másolatai vagy fénymásolatai is helyettesíthetik, ha hiteles másolati minőségüket az eredeti okmányokat hitelesítő szerv, az érintett harmadik ország hatóságai vagy az egyik tagállam hatóságai igazolják.
367. cikk
A vámhatóságok közötti üzenetváltásra információs technológia és számítógépes hálózatok használatát előíró rendelkezések nem alkalmazhatók egyes szállítási módokra vonatkozó egyszerűsített eljárásokra, valamint a Vámkódex 97. cikke (2) bekezdésén alapuló és a 372. cikk (1) bekezdésének f) és g) pontjában említett egyszerűsített eljárásokra.”
52.
A 368a., 369., 369a., 370. és 371. cikket el kell hagyni.
53.
A 372. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„372. cikk
(1) A főkötelezett vagy adott esetben a címzett kérelmére a vámhatóságok a következő egyszerűsítéseket engedélyezhetik:
a)
összkezesség vagy a biztosítéknyújtás alóli mentesség használata;
b)
különleges vámzárak használata;
c)
az előírt szállítási útvonal használata alóli mentesség;
d)
engedélyezett feladói státus;
e)
engedélyezett címzetti státus;
f)
különös egyszerűsített eljárások alkalmazása:
i.
vasúton vagy konténerben szállított áruk esetében;
ii.
légi úton szállított áruk esetében;
iii.
tengeren szállított áruk esetében;
iv.
csővezetéken továbbított áruk esetében;
g)
a Vámkódex 97. cikkének (2) bekezdésén alapuló egyéb egyszerűsített eljárás alkalmazása.
(2) Ha e szakasz vagy az engedély másként nem rendelkezik, az (1) bekezdés a) és f) pontjában említett egyszerűsítések engedélyezése esetén az egyszerűsítések minden tagállamban alkalmazandók. Az (1) bekezdés b), c) és d) pontjában említett egyszerűsítések engedélyezése esetén az egyszerűsítések csak azokra a közösségi árutovábbítási műveletekre alkalmazandók, amelyek az engedélyt kiadó tagállamban kezdődtek meg. Az (1) bekezdés e) pontjában említett egyszerűsítés engedélyezése esetén az egyszerűsítés kizárólag az engedélyt kiadó tagállamban alkalmazandó.”
54.
A 373. cikk (1) bekezdésének b) pontja helyébe a következő szöveg lép:
„b)
rendszeresen alkalmazzák a közösségi árutovábbítási eljárást, vagy akikről a vámhatóságok tudják, hogy eleget tudnak tenni az eljáráshoz kapcsolódó kötelezettségeknek, vagy a 372. cikk (1) bekezdése e) pontjában említett egyszerűsítés esetén rendszeresen fogadnak olyan árukat, amelyeket közösségi árutovábbítási eljárás alá vontak, és”
55.
A 374. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az egyszerűsítések alkalmazására vonatkozó engedély iránti kérelmet (a továbbiakban: a kérelem) dátummal kell ellátni és alá kell írni. A vámhatóságok az általuk meghatározott feltételek és szabályok alapján rendelkezhetnek úgy, hogy a kérelmet írásos formában kell elkészíteni vagy elektronikus adatfeldolgozási módszer segítségével benyújtani.”
56.
A 376. cikk (3) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(3) A 372. cikk (1) bekezdésének b), c) és f) pontjában említett egyszerűsítések esetében az engedélyt az indító vámhivatal felszólítására be kell mutatni.”
57.
A 379. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„379. cikk
(1) A főkötelezett egy referenciaösszeg erejéig összkezességet vagy biztosítéknyújtás alóli mentességet vehet igénybe.
(2) A referenciaösszeg megegyezik azon vámtartozás összegével, amely a főkötelezett által közösségi árutovábbítási eljárás alá vont áruk tekintetében egy legalább egyhetes időszak során keletkezhet.
Ezt a becsült összeget a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal állapítja meg, az érdekelttel együttműködve:
a)
az érintett által korábban szállított árukra vonatkozó információ alapján, valamint a végrehajtani szándékozott közösségi árutovábbítási műveletek nagyságrendjének többek között az érintett kereskedelmi nyilvántartásai és könyvelése alapján történő becslésével;
b)
az árukra a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal tagállamában alkalmazandó legmagasabb vám- és díjtételek figyelembevételével a referenciaösszeg megállapításakor. A számítás során azokat a közösségi árukat, amelyeket az egységes árutovábbítási eljárásról szóló egyezmény alkalmazásában szállítottak vagy kell szállítani, nem közösségi áruként kell kezelni.
Minden egyes árutovábbítási műveletre vonatkozóan ki kell számítani a várhatóan keletkező vámtartozás összegét. Amennyiben a szükséges adatok nem állnak rendelkezésre, az összeget 7 000 EUR-nak kell feltételezni, kivéve ha a vámhatóságok által ismert más információkból ettől eltérő összeg következik.
(3) A kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal - különösen, ha a főkötelezett kéri - felülvizsgálja, és szükség esetén kiigazítja a referenciaösszeget.
(4) Minden főkötelezett köteles gondoskodni arról, hogy a lekötött összegek - a még be nem fejezett eljárásokat is figyelembe véve - ne haladják meg a referenciaösszeget.
A referenciaösszegeket nyilván kell tartani a vámhatóságok számítógépes rendszerében, így azok minden egyes árutovábbítási művelet tekintetében nyomon követhetők.”
58.
A rendelet a következő 380a. cikkel egészül ki:
„380a. cikk
Összkezesség és/vagy biztosítéknyújtás alóli mentesség esetén:
a)
a főkötelezett referenciaösszegenként »biztosítékhivatkozási számot« kap a biztosíték használatára;
b)
a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal a »biztosítékhivatkozási számhoz« hozzáférési kódot társít, amelyet közöl a főkötelezettel.
A főkötelezett ehhez a biztosítékhoz egy vagy több hozzáférési kódot kapcsolhat saját maga vagy képviselői számára.”
59.
A 382. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„382. cikk
(1) Az összkezességet kezesnek kell nyújtania.
(2) A kezességvállalási nyilatkozatot a 48. mellékletben található mintának megfelelően kell elkészíteni. A nyilatkozatot a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal megőrzi.
(3) A 346. cikk (2) bekezdését értelemszerűen alkalmazni kell.”
60.
A 383. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(2) A tanúsítvány érvényességének időtartama nem haladhatja meg a két évet. Ezt az időtartamot azonban a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal egy alkalommal, legfeljebb két évvel meghosszabbíthatja.”
b)
a (3) bekezdést el kell hagyni.
61.
A 384. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(2) Az összkezességre vagy a biztosítéknyújtás alóli mentességre vonatkozó engedély illetékes hatóságok általi visszavonását, valamint a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal kezesi kötelezettségvállalást elfogadó határozata visszavonása vagy a kezesi kötelezettségvállalás felmondása hatálybalépésének napját a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalnak kell bevinnie a számítógépes rendszerbe.”
b)
a (3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(3) A visszavonás vagy felmondás hatálybalépésétől a 353. cikk (2) bekezdésének b) pontja alapján kiadott tanúsítványok nem használhatók fel az áruk közösségi árutovábbítási eljárás alá vonására, és a főkötelezettnek haladéktalanul vissza kell küldenie azokat a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalnak.
Minden tagállam közli a Bizottsággal azokat az adatokat, amelyek segítségével az érvényben maradó, de még vissza nem küldött vagy lopottnak, elveszettnek, illetve hamisítottnak nyilvánított tanúsítványok azonosíthatók. A Bizottság tájékoztatja erről a többi tagállamot.”
c)
a (4) bekezdést el kell hagyni.
62.
A 385. cikket el kell hagyni.
63.
A 386. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(2) A főkötelezettnek az árutovábbítási nyilatkozat adatai között fel kell tüntetnie az alkalmazott vámzárak típusát, számát és azonosítóját.
A főkötelezettnek legkésőbb az áruk kiadásakor fel kell helyeznie a vámzárakat.”
64.
A 387. cikk (2) bekezdését el kell hagyni.
65.
A 398. cikk első számozatlan bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„Azoknak a személyeknek, akik anélkül kívánnak közösségi árutovábbítási műveleteket végrehajtani, hogy az indító vámhivatalban vagy bármely más engedélyezett helyen bemutatnák az árukat és a rájuk vonatkozó árutovábbítási nyilatkozatokat, engedélyezett feladói státust lehet adni.”
66.
A 399. cikk b) pontja helyébe a következő szöveg lép:
„b)
azt a határidőt, amelyen belül a vámhatóságok az árutovábbítási nyilatkozatnak az engedélyezett feladó általi benyújtása után, de még az áruk elszállítása előtt - adott esetben - elvégezhetik a szükséges ellenőrzéseket;”
67.
A 400. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„400. cikk
Az engedélyezett feladó árutovábbítási nyilatkozatot nyújt be az indító vámhivatalnak. Az áruk kiadására a 399. cikk b) pontjában előírt határidő lejárta előtt nem kerülhet sor.”
68.
A 401. cikket el kell hagyni.
69.
A 402. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„402. cikk
Az engedélyezett feladó szükség esetén beviszi a számítógépes rendszerbe a 355. cikk (2) bekezdésének megfelelően előírt útvonalat, azt a 356. cikknek megfelelően meghatározott határidőt, amelyen belül az árukat be kell mutatni a rendeltetési vámhivatalban, valamint a vámzárak számát, típusát és azonosítóját.”
70.
A 403. és 404. cikket el kell hagyni.
71.
A 406. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„406. cikk
(1) Azoknak a személyeknek, akik anélkül kívánnak a telephelyükön vagy más meghatározott helyen közösségi árutovábbítási eljárás alá vont árukat fogadni, hogy a rendeltetési vámhivatalban bemutatnák az árukat és az árutovábbítási nyilatkozatokat, engedélyezett címzetti státust lehet adni.
(2) A főkötelezett a Vámkódex 96. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében rá háruló kötelezettségeket akkor teljesítette, és a közösségi árutovábbítási eljárás akkor tekintendő befejezettnek, ha a szállítmányt kísérő árutovábbítási kísérőokmányt és az érintetlen árukat az előírt határidőn belül, az azonosítási intézkedések betartásával, telephelyén vagy az engedélyben meghatározott más helyen átadták az engedélyezett címzettnek.
(3) A fuvarozó kérésére az engedélyezett címzett a (2) bekezdésnek megfelelően leszállított valamennyi szállítmány tekintetében kiállítja az - értelemszerűen alkalmazandó - 362. cikk szerinti bemutatási igazolást.”
72.
A 407. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az engedélyben különösen a következőket kell meghatározni:
a)
az engedélyezett címzett által fogadott árukért felelős rendeltetési vámhivatalt vagy vámhivatalokat;
b)
azt a határidőt, amelyen belül az engedélyezett címzettnek a »kirakodási engedély« üzenet útján meg kell kapnia az »előzetes érkezési jelentés« üzenet vonatkozó adatait a rendeltetési vámhivataltól a 361. cikk (3) bekezdésének értelemszerű alkalmazása céljából;
c)
a kizárt árukategóriákat és áruszállításokat.”
73.
A 408. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„408. cikk
(1) Az áruknak a telephelyére vagy az engedélyben megjelölt helyre való megérkezésekor az engedélyezett címzett köteles:
a)
a szállítás során bekövetkezett esetleges eseményeket tartalmazó »érkezési értesítés« üzenet útján haladéktalanul tájékoztatni az illetékes rendeltetési vámhivatalt az áruk megérkezéséről;
b)
megvárni a »kirakodási engedély« üzenetet a kirakodás megkezdése előtt;
c)
a »kirakodási engedély« üzenet kézhezvételét követően, legkésőbb az áruk érkezése utáni harmadik napon a rendeltetési vámhivatalnak elküldeni a bekövetkezett változásokat is tartalmazó »megjegyzések a kirakodáshoz« üzenetet az engedélyben meghatározott eljárásnak megfelelően;
d)
a rendeltetési vámhivatal számára hozzáférhetővé tenni vagy hozzá eljuttatni az árutovábbítási kísérőokmánynak az árukat kísérő példányát az engedélyben foglalt rendelkezések szerint.
(2) A rendeltetési vámhivatal az »ellenőrzés eredménye« üzenetben található adatokat beviszi a számítógépes rendszerbe.”
74.
A 408a. cikket el kell hagyni.
75.
A 441. cikk (1) bekezdése első albekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„A 353. cikk (5) bekezdése és a 37d. melléklet 23. pontja azokra a rakományjegyzékekre is alkalmazandó, amelyeket a CIM fuvarlevélhez vagy a TR átadási jegyzékhez csatoltak.”
76.
A 442. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A közösségi árutovábbítási eljárás alkalmazásakor, a 412-441. cikk nem zárja ki a 344-362. és a 367. cikkben, valamint a 37d. melléklet 22. pontjában meghatározott eljárások alkalmazásának lehetőségét; a 415. és a 417., vagy a 429. és a 432. cikket azonban alkalmazni kell.”
77.
A 450a. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„450a. cikk
A Vámkódex 215. cikke (1) bekezdésének harmadik francia bekezdésében említett határidő:
-
attól a naptól számított hét hónap, ameddig az árukat a rendeltetési vámhivatalnak legkésőbb be kellett volna mutatni, kivéve a 365a. cikk szerinti beszedés iránti kérelem esetét, amikor ez az időszak legfeljebb egy hónappal meghosszabbodik, vagy
-
a 365. cikk (5) bekezdésében említett határidő leteltét követő egy hónap, ha a főkötelezett nem megfelelő tájékoztatást adott, vagy nem adott tájékoztatást.”
78.
A 450c. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Ha az eljárást nem zárják le, az indító tagállam vámhatóságai az áruk rendeltetési vámhivatalnak való bemutatására előírt határidőtől számított kilenc hónapon belül értesítik a kezest arról, hogy az eljárás nem zárult le.”
79.
A 450d. cikkben az utolsó bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„Ezek a hatóságok értesítik az indító vámhivatalt és a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalt minden olyan esetről, amelynek során az indító vámhivatal által elfogadott közösségi árutovábbítási nyilatkozatokkal kapcsolatban vámtartozás keletkezett, valamint azokról az intézkedésekről, amelyeket az adóssal szemben az érintett összeg beszedése érdekében tettek. Ezenkívül tájékoztatják az indító vámhivatalt a vámok és egyéb terhek beszedéséről, hogy a vámhivatal az árutovábbítási műveletet lezárhassa.”
80.
A 453. cikk (2) bekezdésében a „314b. cikk” kifejezés helyébe a „314. cikk” kifejezés lép.
81.
A 454. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„454. cikk
(1) E szakasz rendelkezéseit a TIR-igazolvány alapján történő, a Közösség vámterületén belüli árufuvarozásra kell alkalmazni.
(2) Az ebben a szakaszban említett üzenetek szerkezetét és tartalmi elemeit a vámhatóságok egymás közötti megállapodással állapítják meg.
(3) A TIR-igazolvány jogosultja az igazolványra vonatkozó adatokat - a 37a. és 37c. mellékletben meghatározott szerkezetnek és tartalmi elemeknek megfelelően - elektronikus úton nyújtja be az indító vagy a beléptető vámhivatalnak.
(4) Az áruk TIR-műveletre való kiadásakor az indító vagy a beléptető vámhivatal árutovábbítási kísérőokmányt állít ki, amelyet a TIR-igazolvány 2. számú leválasztható szelvényével együtt kell tartani, és az elektronikus adatokat az »előzetes érkezési jelentés« üzenettel továbbítja a bejelentett rendeltetési vagy kiléptető vámhivatalnak.
(5) A TIR-igazolvány elektronikusan benyújtott adatai és a TIR-igazolvány tartalmi elemei közötti eltérésekből adódó jogi következményeket a TIR-igazolvány tartalmi elemei alapján kell meghatározni.
(6) A TIR-igazolványra vonatkozó adatok elektronikus úton történő benyújtásának kötelezettsége alól csak a következő, kivételes esetekben adható mentesség:
a)
a vámhatóságok számítógépes árutovábbítási rendszere nem működik;
b)
a kérelem elektronikus benyújtására szolgáló számítógépes alkalmazás nem működik;
c)
a vámhatóságok számítógépes árutovábbítási rendszere és a kérelem elektronikus benyújtására szolgáló számítógépes alkalmazás közötti hálózati összeköttetés nem működik.
(7) A (6) bekezdés b) és c) pontja szerinti mentesség a vámhatóságok jóváhagyásától függ.”
82.
A 454a. cikk (2) bekezdése a következő d) ponttal egészül ki:
„d)
adatfeldolgozási módszert használ a rendeltetési vámhivatallal való kapcsolattartáshoz.”
83.
A 454b. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„454b. cikk
(1) Az áruknak a telephelyére vagy a 454a. cikkben említett engedélyben megjelölt helyre történő megérkezésekor az engedélyezett címzettnek az engedélyben megállapított eljárással összhangban a következő kötelezettségeknek kell eleget tennie:
a)
az »érkezési értesítés« útján haladéktalanul tájékoztatja a rendeltetési vámhivatalt az áruk megérkezéséről és a szállítás során bekövetkezett szabálytalanságokról;
b)
a kirakodás megkezdése előtt megvárja a »kirakodási engedély« üzenetet;
c)
haladéktalanul bevezeti nyilvántartásába a kirakodás eredményét;
d)
legkésőbb az áruk megérkezését követő három napon belül elküldi az esetleges szabálytalanságokat vagy más eseményt is tartalmazó »kirakodási megjegyzések« üzenetet a rendeltetési vámhivatalnak.
(2) Az engedélyezett címzett köteles gondoskodni arról, hogy a TIR-igazolványt és az árutovábbítási kísérőokmányt haladéktalanul bemutassák a rendeltetési vámhivatal vámhatóságainak. E hatóságok kitöltik a TIR-igazolvány 2. számú ellenőrző szelvényét, és gondoskodnak arról, hogy a TIR-igazolvány visszakerüljön a TIR-igazolvány jogosultjához vagy az ő nevében eljáró személyhez. A 2. számú leválasztható szelvényt a rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatal megőrzi.
(3) A TIR-művelet befejezésének időpontja az (1) bekezdés c) pontjában említett nyilvántartásba vétel napja.
Ha azonban szállítás közben szabálytalanság vagy más esemény történt, a TIR-művelet befejezésének időpontja a 455. cikk (4) bekezdésében említett »az ellenőrzés eredménye« üzenet dátuma.
(4) A TIR-igazolvány jogosultjának kérelmére az engedélyezett címzett bemutatási igazolást állít ki arról, hogy az áruk megérkeztek telephelyére; az igazolásban hivatkozni kell az árutovábbítási kísérőokmányra és a TIR-igazolványra. A bemutatási igazolás nem használható annak igazolására, hogy a TIR-művelet a TIR-egyezmény 1. cikkének d) pontja vagy a 455b. cikk értelmében befejeződött.
(5) A rendeltetési vámhivatal beviszi az »ellenőrzés eredménye« üzenetet a számítógépes rendszerbe.
A vámhatóságok a TIR-egyezmény 10. mellékletében szereplő adatokat is továbbítják.
(6) Ha az engedélyezett címzett adatfeldolgozó alkalmazása nem működik, az illetékes hatóságok más módszereket is megengedhetnek a rendeltetési vámhivatal vámhatóságaival való kapcsolattartásra.”
84.
A 454c. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(2) A TIR-műveletnek a TIR-egyezmény 1. cikkének d) pontja szerinti befejezése akkor történik meg, amikor a 454b. cikk (1) bekezdésében és a (2) bekezdése első mondatában meghatározott követelményeknek eleget tettek.”
85.
A 455. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„455. cikk
(1) A rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatal az áruk bemutatásának napján kitölti a TIR-igazolvány 2. számú tőszelvényét, megőrzi a hozzá kapcsolódó 2. számú leválasztható szelvényt és az árutovábbítási kísérőokmányt, majd az »érkezési értesítés« üzenettel értesíti az indító vagy a beléptető vámhivatalt az áruk megérkezéséről.
(2) Ha a TIR-művelet nem az árutovábbítási nyilatkozatban eredetileg bejelentett vámhivatalban fejeződik be, az új rendeltetési vagy kiléptető vámhivatal az »érkezési értesítés« üzenettel értesíti az indító vagy a beléptető vámhivatalt az áruk megérkezéséről.
Az indító vagy a beléptető vámhivatal a »továbbított érkezési értesítés« üzenettel értesíti az eredetileg bejelentett rendeltetési vagy kiléptető vámhivatalt az áruk megérkezéséről.
(3) Az első és második bekezdésben említett »érkezési értesítés« üzenet nem használható az eljárás 455b.cikk szerinti befejezésének igazolására.
(4) Indokolt esetek kivételével a rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatal legkésőbb az áruknak a rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatalnál történő bemutatását követő harmadik napon továbbítja az indító vagy a beléptető hivatalnak az »ellenőrzés eredménye« üzenetet. A 454b. cikk alkalmazása esetén azonban, a rendeltetési vámhivatal legkésőbb az áruknak az engedélyezett címzett telephelyére történő megérkezését követő hatodik napon továbbítja az indító vagy a beléptető vámhivatalnak az »ellenőrzés eredménye« üzenetet.
A vámhatóságok a TIR-egyezmény 10. mellékletében szereplő adatokat is továbbítják.
(5) A 454. cikk (6) bekezdésének alkalmazása esetén a rendeltetési vagy a kiléptető tagállam vámhatóságai a TIR-igazolvány 2. számú leválasztható szelvényének megfelelő részét haladéktalanul, de legkésőbb a TIR-művelet befejezésének időpontjától számított nyolc napon belül visszaküldik az indító vagy a beléptető tagállam vámhatóságainak.”
86.
A 455a. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„455a. cikk
(1) Ha az indító vagy a beléptető tagállam vámhatóságai az áruknak a rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatalban történő bemutatására előírt határidőn belül nem kapják meg az »érkezési értesítés« üzenetet, vagy az »érkezési értesítés« üzenet megérkezését követő hat napon belül nem kapják meg az »ellenőrzés eredménye« üzenetet, akkor mérlegelniük kell, hogy megindítják-e a keresési eljárást a TIR-művelet lezárásához szükséges információk megszerzése érdekében, vagy - ha ez nem lehetséges - abból a célból, hogy:
-
megállapítsák, keletkezett-e vámtartozás,
-
azonosítsák az adóst, és
-
meghatározzák a könyvelésért felelős vámhatóságokat.
(2) A keresési eljárást legkésőbb az (1) bekezdésben említett egyik határidő lejártát követő hét napon belül meg kell indítani, kivéve a tagállamok közötti megállapodásban meghatározott kivételes eseteket. Ha a vámhatóságok korábban értesülnek arról, hogy a TIR-művelet nem fejeződött be, vagy ennek gyanúja merül fel, kötelesek haladéktalanul megindítani a keresési eljárást.
(3) Ha az indító vagy a beléptető tagállamok vámhatóságai csak az »érkezési értesítés« üzenetet kapják meg, úgy indítják meg a keresési eljárást, hogy az »érkezési értesítés« üzenetet küldő rendeltetési vagy kiléptető vámhivatalokat felkérik az »ellenőrzés eredménye« üzenet elküldésére.
(4) Ha az indító vagy a beléptető vámhivatal vámhatóságai nem kapják meg az »érkezési értesítés« üzenetet, keresési eljárást indítanak a rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatalnál a TIR-művelet lezárásához szükséges információk megszerzése érdekében. Ennek a hivatalnak 28 napon belül válaszolnia kell a megkeresésre.
(5) Ha a TIR-műveletet nem lehet lezárni, fel kell kérni a TIR-igazolvány jogosultját, hogy legkésőbb a rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatalnál folytatott keresési eljárás megkezdésétől számított 28 napon belül bocsássa rendelkezésre az eljárás lezárásához szükséges információkat. A TIR-igazolvány jogosultjának 28 napon belül válaszolnia kell a megkeresésre. A TIR-igazolvány jogosultjának kérésére ez a határidő 28 nappal meghosszabbítható.
Nem érintve a TIR-egyezmény 11. cikke (1) bekezdése szerinti értesítés elküldésének kötelezettségét, az indító vagy a beléptető tagállam vámhatóságai tájékoztatják az érintett garanciavállaló egyesületet is, és felszólítják a TIR-művelet befejezésének bizonyítására.
(6) A 454. cikk (6) bekezdésének alkalmazása esetén az indító vagy a beléptető tagállam vámhatóságai megindítják az (1) bekezdésben említett keresési eljárást, ha nem kaptak bizonyítékot arra, hogy a TIR-műveletet a TIR-igazolvány elfogadásának napját követő két hónapon belül befejezték. Az említett hatóságok e célból megkeresést küldenek a rendeltetési vagy a kiléptető tagállam vámhatóságainak mellékelve a szükséges információkat. Ha a hatóságok korábban értesülnek arról, hogy a TIR-művelet nem fejeződött be, vagy ennek gyanúja merül fel, kötelesek haladéktalanul megindítani a keresési eljárást. A keresési eljárást akkor is meg kell indítani, ha utóbb nyilvánvalóvá válik, hogy a TIR-művelet befejezésének igazolását meghamisították, és az (1) bekezdésben említett célok eléréséhez keresési eljárásra van szükség.
Az (5) bekezdésben előírt eljárást értelemszerűen alkalmazni kell.
A rendeltetési vagy a kiléptető tagállam vámhatóságai 28 napon belül kötelesek válaszolni a megkeresésre.
(7) Ha a keresési eljárás során azt állapítják meg, hogy a TIR-művelet rendben befejeződött, az indító vagy a beléptető tagállam vámhatóságai lezárják az eljárást, és erről haladéktalanul tájékoztatják a garanciavállaló egyesületet és a TIR-igazolvány jogosultját, valamint adott esetben azokat a vámhatóságokat, amelyek a Vámkódex 217-232. cikkének megfelelően beszedési eljárást kezdeményezhettek.”
87.
A rendelet a következő 455b. cikkel egészül ki:
„455b. cikk
(1) A TIR-műveletnek a TIR-igazolványban előírt határidőn belüli befejezéséről szóló bizonyíték a rendeltetési vagy a kiléptető tagállam vámhatóságai által hitelesített olyan okmány formájában is benyújtható a vámhatóságoknak, amely alapján az áruk azonosíthatók, és amely tanúsítja, hogy azokat bemutatták a rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatalnak, vagy - a 454a. cikk alkalmazása esetén - az engedélyezett címzettnek.
(2) A TIR-műveletet akkor is befejezettnek kell tekinteni, ha a TIR-igazolvány jogosultja vagy a garanciavállaló egyesület bemutatja a vámhatóságoknak a következő okmányok valamelyikét:
a)
harmadik országban kibocsátott vámokmány az áru meghatározott vámjogi sorsú áruként való beléptetéséről;
b)
harmadik országban kibocsátott, ennek az országnak a vámhatóságai által záradékolt okmány arról, hogy az áru az érintett harmadik országban szabad forgalomba bocsátottnak minősül.
(3) A (2) bekezdés a) és b) pontjában említett okmányokat azok másolati vagy fénymásolatai is helyettesíthetik, ha hiteles másolati minőségüket az eredeti okmányokat hitelesítő szerv, az érintett harmadik ország hatóságai vagy az egyik tagállam hatóságai igazolják.”
88.
A 456. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés a következő albekezdéssel egészül ki:
„A Vámkódex 215. cikke (1) bekezdésének harmadik francia bekezdésében említett határidő hét hónap attól az utolsó naptól számítva, ameddig az árukat a rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatalnak be kellett volna mutatni.”
b)
A (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„A 450b. és 450d. cikket értelemszerűen alkalmazni kell a TIR-eljáráshoz kapcsolódó beszedési eljárásra is.”
89.
A 457b. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„457b. cikk
(1) Ha a TIR-művelet a 340a. cikkben említett árukra vonatkozik, vagy ha a vámhatóságok szükségesnek tartják, az indító vagy a beléptető vámhivatal kötelező útvonalat írhat elő a szállítmánnyal kapcsolatban.
(2) Annak a tagállamnak a vámhatóságai, amelyben a szállítmány található, feljegyzik a megfelelő adatokat az árutovábbítási kísérőokmányra és a TIR-igazolvány 1. számú ellenőrző szelvényére, ha:
a)
a TIR-igazolvány jogosultjának kérelmére megváltoztatták az útvonalat;
b)
a fuvarozó vis maior miatt eltért az előírt útvonaltól.
A rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatal beviszi a megfelelő információkat a számítógépes rendszerbe.
(3) A (2) bekezdés b) pontjában említett esetekben haladéktalanul be kell mutatni a szállítmányt, az árutovábbító kísérő dokumentumot és a TIR-igazolványt a legközelebbi vámhatóságnak.”
90.
A 458. cikk (1) bekezdése második albekezdésének utolsó mondata helyébe a következő szöveg lép:
„A Bizottság ezeket az információkat a világhálón, az Európai Unió hivatalos weboldalán keresztül közli a többi tagállammal.”
91.
A 496. cikk c) pontját el kell hagyni.
92.
A 843. cikk (2) bekezdését el kell hagyni.
93.
A 30a. melléklet 1. pontjában (Bevezető megjegyzések a táblázatokhoz) az 5. megjegyzés (Egyszerűsített eljárások) 5.1. pontjában a „288” számot el kell hagyni.
94.
A 37. mellékletben az I. cím A. pontjának c) alpontjában az első mondat helyébe a következő szöveg lép:
„ha egy közösségi rendelkezés a használatát kifejezetten előírja, különösen a közösségi árutovábbítási eljárás keretében az utasok árutovábbítási nyilatkozatával és az üzemszüneti eljárással kapcsolatban.”
95.
A 37a. melléklet II. címének B. pontja (Az árutovábbítási nyilatkozat adatainak részletei) a következőképpen módosul:
a)
az „ÁRUTOVÁBBÍTÁSI MŰVELET” adatcsoportban a „Honosság határátlépéskor” (21. rovat) attribútum szövegének helyébe a következő szöveg lép:
„Típus/hosszúság: an ..27
A 37. mellékletnek megfelelően ennek az attribútumnak a használata nem kötelező a tagállamok számára.”
b)
az „ÁRUTÉTEL - SGI Kódok” adatcsoportban (31. rovat) a szöveg helyébe a következő szöveg lép:
„SGI kódok
(31. rovat)
Szám: 9
Ezt az adatcsoportot akkor kell használni, ha az árutovábbítási nyilatkozat a 44c. mellékletben szereplő jegyzékben felsorolt árukra vonatkozik.
Érzékeny áruk kód
(31. rovat)
Típus/hosszúság: n ..2
A 37c. mellékletben szereplő kódot kell használni, ha a vámtarifaszám önmagában nem elegendő a 44c. mellékletben szereplő áruk azonosításához.
Érzékeny áruk mennyisége
(31. rovat)
Típus/hosszúság: n ..11,3
Ezt az attribútumot akkor kell használni, ha az árutovábbítási nyilatkozat a 44c. mellékletben szereplő jegyzékben felsorolt árukra vonatkozik.”
c)
az „ÁRUTÉTEL - CSOMAGOK” adatcsoportban (31. rovat) a „Csomagok jelei és azonosító száma”, a „Csomagok jellege” és a „Csomagok száma” attribútumok szövegének helyébe a következő szöveg lép:
„Csomagok jelei és azonosító számai
(31. rovat)
Típus/hosszúság: an ..42
Ezt az attribútumot akkor kell használni, ha a »Csomagok jellege« attribútum a 37c. mellékletben szereplő, az ömlesztett árukra megadottaktól (VQ, VG, VL, VY, VR vagy VO) vagy a csomagolatlan árukra megadottaktól (NE, NF, NG) eltérő kódokat tartalmaz. Használata nem kötelező, ha a »Csomagok jellege« attribútum az említett kódok egyikét tartalmazza.
Csomagok jellege
(31. rovat)
Típus/Hosszúság: a2
A 38. melléklet 31. rovatában szereplő csomagkódokat kell használni.
Csomagok száma
(31. rovat)
Típus/Hosszúság: n ..5
Ezt az attribútumot akkor kell használni, ha a »Csomagok jellege« attribútum a 37c. mellékletben szereplő, az ömlesztett árukra megadottaktól (VQ, VG, VL, VY, VR vagy VO) vagy a csomagolatlan árukra megadottaktól (NE, NF, NG) eltérő kódokat tartalmaz. Használata nem kötelező, ha a »Csomagok jellege« attribútum a fent említett kódok egyikét tartalmazza.”
d)
az „ÁRUTÉTEL - BENYÚJTOTT OKMÁNYOK/IGAZOLÁSOK” adatcsoportban (44. rovat) a „Szám: 99” kifejezés alatti szöveg helyébe a következő szöveg lép:
„Az adatcsoportot a TIR-üzenetek céljára kell használni. Egyéb esetekben az adatcsoportot a 37. mellékletnek megfelelően kell használni. Az adatcsoport használatakor a következő attribútumok közül legalább egyet használni kell.”
96.
A 37c. melléklet az alábbi 9. és 10. ponttal egészül ki:
„9.
A »nyilatkozattípus« (1. rovat) attribútumban: TIR-nyilatkozatok esetében a »TIR« kódot kell használni.
10.
A »biztosíték típusa« (52. rovat) attribútumban: TIR-nyilatkozatok esetében a »B« kódot kell használni.”
97.
A rendelet az ezen rendelet I. mellékletében szereplő 37d. melléklettel egészül ki.
98.
A 38. melléklet az ezen rendelet II. mellékletének megfelelően módosul.
99.
A 44a. mellékletben az I. cím 1. pontjának helyébe a következő szöveg lép:
„1.
Fogalommeghatározás
1.1.
A rakományjegyzék az ebben a mellékletben meghatározott jellemzőkkel rendelkező okmány.
1.2.
Az árutovábbítási nyilatkozattal együtt, a 353. cikk (2) bekezdése alkalmazásakor használható.”
100.
A 44b. melléklet a következőképpen módosul:
a)
a 3.1. pont helyébe a következő szöveg lép:
„3.1.
A nyomtatványt olyan papírra kell nyomtatni, amely elég erős ahhoz, hogy a szokásos használat során ne szakadjon vagy gyűrődjék könnyen. Fehér színű papírt kell használni.”
b)
a 4.3. pont helyébe a következő szöveg lép:
„4.3.
Az egyedi garanciajegy nyomtatványán fel kell tüntetni a nyomda nevét és címét vagy a nyomda azonosítására alkalmas jelzést, valamint egy azonosító számot.”
101.
A 44c. melléklet helyébe e rendelet III. mellékletének szövege lép.
102.
A 45a. melléklet a következőképpen módosul:
a)
az I. fejezetben az „árutovábbítási kísérőokmány” mintájának „B” példánya törlésre kerül;
b)
a II. fejezet helyébe e rendelet IV. mellékletének szövege lép.
103.
A 45b. mellékletben a II. fejezet helyébe e rendelet V. mellékletének szövege lép.
104.
A 46b. melléklet a következőképpen módosul:
a)
az 1) „Kellő tapasztalat” kritériumhoz fűzött megjegyzések helyébe a következő szöveg lép:
„A kellő tapasztalat a közösségi árutovábbítási eljárásnak a kérelmet megelőzően, a következő időtartamok egyike alatt - főkötelezetti minőségben - folytatott helyes és rendszeres használatával igazolható:
-
hat hónap a 380. cikk (2) bekezdése a) pontjának és 381. cikke (1) bekezdésének alkalmazása esetén,
-
egy év a 380. cikk (2) bekezdése b) pontjának és a 381. cikk (2) bekezdése a) pontjának alkalmazása esetén,
-
két év a 380. cikk (3) bekezdésének és a 381. cikk (2) bekezdése b) pontjának alkalmazása esetén.”
b)
a 2) „Szoros együttműködés a vámhatóságokkal” kritériumhoz fűzött megjegyzések helyébe a következő szöveg lép:
„A főkötelezett és a vámhatóságok közötti együttműködés szorosnak tekinthető, ha a főkötelezett olyan sajátos intézkedéseket hoz tevékenységeinek irányításával kapcsolatban, amelyek a vámhatóságok számára megkönnyítik az ellenőrzések elvégzését és az érintett érdekek védelmét.
Az intézkedések - feltéve, hogy a vámhatóságok számára megfelelőek - többek között a következőkre vonatkozhatnak:
-
az árutovábbítási nyilatkozat kiállításának módszerei, vagy
-
az árutovábbítási nyilatkozat tartalma, ha a főkötelezett kiegészítő információt szolgáltat olyan esetekben, amikor ez nem kötelező, vagy
-
az áruk eljárás alá vonására vonatkozó alakiságok elvégzésének módszerei (például a főkötelezett mindig ugyanabban a vámhivatalban mutatja be nyilatkozatait).”
105.
A 47a. melléklet a következőképpen módosul:
a)
az 1. pont helyébe a következő szöveg lép:
„1.
Olyan körülmények, amikor a csökkentett összegre vonatkozó összkezesség vagy az összkezesség használata ideiglenesen megtiltható
1.1.
A csökkentett összegre vonatkozó összkezesség ideiglenes tilalma
A Vámkódex 94. cikkének (6) bekezdésében említett »különleges körülmények« olyan helyzetet jelentenek, amikor jelentős számú, több főkötelezettet érintő és az eljárás gördülékeny lefolytatását veszélyeztető esetben bebizonyosodik, hogy a 384. cikk és a Vámkódex 9. cikkének alkalmazása ellenére a Vámkódex 94. cikkének (4) bekezdésében említett csökkentett összegre vonatkozó összkezesség már nem elegendő azon vámtartozások előírt határidőn belüli kifizetésének biztosítására, amelyek a 44c. mellékletben szereplő jegyzékben felsorolt áruknak a közösségi árutovábbítási eljárásból való kivonásakor keletkeznek.
1.2.
Az összkezesség használatának ideiglenes tilalma
A Vámkódex 94. cikkének (7) bekezdésében említett »nagy összegű csalás« olyan helyzetet jelent, amikor bebizonyosodik, hogy a 384. cikknek, a Vámkódex 9. cikkének és adott esetben a Vámkódex 94. cikke (6) bekezdésének alkalmazása ellenére a Vámkódex 94. cikke (2) bekezdésének b) pontjában említett összkezesség már nem elegendő azon vámtartozások előírt határidőn belüli kifizetésének biztosítására, amelyek a 44c. mellékletben szereplő jegyzékben felsorolt áruknak a közösségi árutovábbítási eljárásból való kivonásakor keletkeznek. Ebben az összefüggésben figyelembe kell venni az eljárásból kivont áruk mennyiségét és a kivonásuk körülményeit, különösen ha a kivonás nemzetközi szinten szervezett bűncselekmények következménye.”
b)
a 2. pont 2.2. alpontját el kell hagyni;
c)
a 3. pont második francia bekezdését el kell hagyni;
d)
a 4. pont 4.3. alpontja helyébe a következő szöveg lép:
„4.3.
Ha az illetékes hatóságok engedélyezik az eltérést, az összkezességi tanúsítvány 8. rovatába a következőt jegyzik be:
-
KORLÁTOZÁS ALÁ NEM ESŐ HASZNÁLAT - 99209.”
106.
Az 51b. melléklet 1.2.1. pontja helyébe a következő szöveg lép:
„1.2.1.
Ha az összkezesség nem alkalmazható a 44c. mellékletben szereplő jegyzékben felsorolt árukra, a tanúsítvány 8. rovatába a következőt kell bejegyezni:
-
Korlátozott érvényű - 99200.”
107.
A 67. melléklet (Kérelem- és engedély-formanyomtatványok) a következőképpen módosul:
a)
a címsor második sora a „292.” szám előtt a „253b.”, „253c.”, „253h.” és a „253l.” számokkal egészül ki;
b)
a szöveg az „Általános megjegyzések” után és az „Engedélykérelem a gazdasági vámeljárások/meghatározott célú felhasználáshoz kötött vámeljárás alkalmazásához” című formanyomtatvány előtt kiegészül az e rendelet VI. mellékletében meghatározott formanyomtatványokkal és kitöltési útmutatóval;
c)
Az „Engedélykérelem passzív feldolgozás alkalmazására - Folytatólagos formanyomtatvány” után a „KITÖLTÉSI ÚTMUTATÓ” címsor a következőképpen módosul:
„KITÖLTÉSI ÚTMUTATÓ GAZDASÁGI VÁMELJÁRÁSOKRA ÉS MEGHATÁROZOTT CÉLÚ FELHASZNÁLÁSRA VONATKOZÓ FORMANYOMTATVÁNYHOZ”.
2. cikk
A vámhatóságok 2012. január 1-jéig, a 2454/93/EGK rendelet 253. cikkének (8) bekezdésével összhangban felülvizsgálják az e rendelet 3. cikkének (3) bekezdésében írt időpont előtt kiadott egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyeket, és helyettük az e rendelettel módosított 2454/93/EGK rendelettel összhangban új engedélyeket állítanak ki.
3. cikk
(1) Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) Az 1. cikk 2., 3., 5-12., 27-48., 51-76., 92., és 94. pontját, 95. pontjának a), b) és c) alpontját, valamint 97-100. és 102-106. pontját 2008. július 1-jétől kell alkalmazni.
(3) Az 1. cikk 1., 4., 13., 14., 16-24., 26., 80-85., 87., 89., 90. és 91. pontját, 95. pontjának d) alpontját, valamint 96., 101. és 107. pontját 2009. január 1-jétől kell alkalmazni.
(4) Az 1. cikk 49., 50., 77., 78., 79., 86 és 88. pontját 2009. július 1-jétől kell alkalmazni.
(5) Az 1. cikk 15., 25. és 93. pontját 2011. január 1-jétől kell alkalmazni.
(6) Az 1. cikk 2. pontját 2009. június 30-ig kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2008. november 17-én.