A BIZOTTSÁG 2086/2004/EK RENDELETE
(2004. november 19.)
az 1606/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel összhangban az egyes nemzetközi számviteli szabványok elfogadásáról szóló 1725/2003/EK rendelet módosításáról
(EGT vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a nemzetközi számviteli szabványok alkalmazásáról szóló, 2002. július 19-i 1606/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 3. cikke (1) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az 1725/2003/EK bizottsági rendelettel (2) egyes, 2002. szeptember 1-jén érvényben lévő nemzetközi szabványok és értelmezések elfogadásra kerültek.
(2)
A Nemzetközi Számviteli Szabványok Bizottsága (International Accounting Standards Board, IASB) közzétette a felülvizsgált 39., Pénzügyi eszközök mérlegbe állítása és értékelése nemzetközi számviteli szabványt (International Accounting Standard, IAS) annak a kezdeményezésnek a keretében, amely tizenöt szabványon kívánt javítani az IAS-t 2005-ben első alkalommal alkalmazó társaságok számára. A felülvizsgálat célja az volt, hogy tovább javítsa a meglévő IAS-ek összességének minőségét és összhangját.
(3)
Az IASB 2004. március 31-én kiadta a 39. IAS módosítását Pénzügyi eszközök: fedezeti ügyletek mérlegbe állítása és értékelése piaci értéken, a kamatfedezeti portfóliókra tekintettel címen. A javítás általános célja a 39. IAS megvalósításának leegyszerűsítése volt a piaciérték-alapú fedezeti ügyleti elszámolás lehetővé tételével a kamatfedezeti portfóliók esetében.
(4)
Az 1606/2002/EK rendelet értelmében a Bizottság célja a nemzetközi számviteli szabványok állandó fórumának létrehozása 2005. január 1-jétől. Ugyanakkor a 39. IAS fontos rendelkezéseinek egy része továbbra is vita tárgyát képezi az IASB, az Európai Központi Bank, a biztonsági felügyeletek és a bankágazat között. Ezen rendelkezések a fedezeti ügyletek mérlegbe állításához és azon lehetőséghez kapcsolódnak, hogy minden pénzügyi eszköz és kötelezettség értékelése piaci értéken történjen. Az összes rendelkezés a szabvány többi részétől teljes mértékben független, eltérő és különálló területeket érint. A 2005. január 1-jei dátum betartása érdekében szükséges a 39. IAS bevezetése az előbbi rendelkezések kivételével.
(5)
A 39. IAS lehetővé teszi, hogy minden pénzügyi eszköz és kötelezettség értékelése mindenfajta megszorítás nélkül piaci értéken történjen. Ugyanakkor az IASB nemrégiben közzétett egy, a 39. IAS módosítását javasló kockázatfeltáró tervezetet (vitairat) annak érdekében, hogy a szabványban említett piaci értéken történő értékelés lehetőségét korlátozzák. A javasolt módosítás közvetlen válasz az Európai Központi Bank, a Baseli Bizottság biztonsági felügyeleteinek, valamint a tagállamok értékpapír-szabályozóinak aggodalmaira, miszerint a piaci értéken történő értékelés nem megfelelő alkalmazásra kerülhet, különösen a vállalatok saját kötelezettségeinek esetében. A Bizottság fontosnak és további vizsgálatokat igénylő kérdéseknek tartja ezeket. Az IASB számos észrevételt kapott a felvetett módosítással kapcsolatban, és 2004 végéig határozatot kell hoznia. A rendelet lehetővé teszi a piaci értéken történő értékelés pénzügyi eszközökre való alkalmazását. Ugyanakkor a nem élénk és likvid piacú pénzügyi eszközök esetében a társaságoknak ügyelniük kell arra, hogy a piaci értéken történő értékelés lehetőségét a pénzügyi eszközökre úgy alkalmazzák, hogy az megbízható értékeléshez vezessen.
(6)
A teljes körű piaci értékelés lehetőségének nem szabad hatályba lépnie mindaddig, amíg az IASB nem talál megoldást erre a célra, és a Bizottság nem tekinti úgy, hogy az megfelelő. Mivel a teljes körű piaci értékelés csak lehetőség, a hozzá kapcsolódó rendelkezések világosan különböznek és elkülönítendőek a szabvány egyéb részeitől.
(7)
A fedezeti ügyletek elszámolásával kapcsolatban még folyik a vita arról, hogy a 39. IAS kellőképpen számításba veszi-e az európai bankok saját módszereit az eszköz- és kötelezettségkezelés területén, különösen rögzített kamatlábak mellett. A vita középpontjában a fedezeti ügyletek hatékonyságát illető szigorú követelmények, illetve annak kérdése áll, hogy a fedezeti ügyleti elszámolás csak a cash-flow-t vagy csak a piaci értéket fedező ügyletekre vonatkozzon.
(8)
Számos európai bank úgy ítéli, hogy a 39. IAS nem teszi számára lehetővé a portfólióalapú fedezeti ügyleti elszámolás alkalmazását a törzsbetétjeire, és arra kényszerítené, hogy aránytalan és költséges változtatásokhoz folyamodjon mind az eszköz- és kötelezettségkezelés, mind pedig a számviteli rendszer területén. Mivel a portfóliófedezeti ügyletek - a belső interakcióknak és a nagy számok törvényének köszönhetően - különböznek az egyedi eszközök és kötelezettségek fedezeti ügyleteitől, a bankok úgy ítélik, hogy a törzsbetétek piaci értékbecslésen alapuló fedezeti ügyleti elszámolása megfelel a 39. IAS azon elvének, amely szerint egy látra szóló pénzügyi kötelezettség piaci értéke nem lehet alacsonyabb, mint a látra fizetendő összeg.
(9)
Az IASB fontosnak találta annak kérdését, hogy a portfóliófedezeti ügyletek számvitele megtervezhető-e úgy, hogy jobban tükrözze a rögzített kamatlábbal dolgozó bankok sajátosságait. Elsődleges prioritásként egy munkacsoportot hozott létre, amely az európai bankok javaslatait vizsgálja egy új fedezeti ügyleti elszámolási rendszernek a 39. IAS-be történő beillesztése kapcsán (kamatrésfedezet), jobban tükrözve a bankok eszköz- és kötelezettségkezelési módját.
(10)
A 39. IAS rendelkezéseit, amelyek közvetlenül kapcsolódnak a portfóliófedezeti ügyletek elszámolási módjához, jelenleg nem kellene kötelező érvényűként alkalmazni, mivel nem tekinthetők véglegesnek és még változhatnak a közeljövőben. A nem kötelező érvényű rendelkezések világosan különböznek és elkülönülnek a standard többi részétől. Ez azokra a rendelkezésekre érvényes, amelyek nem tükrözik a portfólióalapú megközelítést, és éppen ezért nem teszik lehetővé a törzsbetét-portfóliókra alkalmazott fedezeti ügyleti elszámolást, valamint azokra a rendelkezésekre, amelyek az előtörlesztési kockázatot a kamatlábkockázatba olvasztják, ezzel megakadályozva a bankfelügyeletek által elismert kockázatkezelési technikákat. Ugyanakkor a cégek választhatják e rendelkezések alkalmazását, és a teljes fedezeti ügyleti elszámolást hozzáigazíthatják a 39. IAS-hez.
(11)
A közösségi jogban a pénzügyi eszközkezelés számviteli szabványának létezése alapvető elemet jelent a cégek 2005-ben alkalmazandó szabványai között. Éppen ezért a cél, hogy mihamarabb - és ha lehetséges, legkésőbb 2005 végéig - kialakuljon egy olyan helyzet, amely lehetővé teszi, hogy a Bizottság elfogadja a 39. IAS módosítását. Ennek megfelelően a Bizottság legkésőbb 2005. december 31-ig felülvizsgálja a 39. IAS alkalmazhatóságát, amint a piaci értéken történő értékelés lehetőségéhez és a fedezeti ügyleti elszámoláshoz kapcsolódó rendelkezéseket az IASB módosította. Az IASB, az Európai Központi Bank és a bankfelügyeletek dolgoznak a teljes piaci értéken történő értékelés lehetősége megoldásán. Ennek megfelelően a Bizottság közelről figyeli a folyamatban lévő munkát, és rendszeresen felül fogja vizsgálni a szabvány alkalmazhatóságát. Hasonlóképpen, a fedezeti ügyleti elszámolással kapcsolatos megfelelő rendelkezések elfogadása a közeljövőben szorosan összefügg az IASB által felállított munkacsoportok előrelépéseivel.
(12)
Azok a társaságok, amelyek pénzügyi beszámolóikat első alkalommal készítik el a nemzetközi pénzügyi beszámolási szabványnak (IFRS) megfelelően, és az ehhez a rendelethez tartozó melléklet szerint alkalmazzák a 39. IAS-t, az IFRS 1 értelmében „első alkalommal alkalmazók”-nak tekintendők, megfelelően a 707/2004/EK, valamint ennek a rendeletnek. Az IFRS 1 célja, hogy a teljes IAS/IFRS-ra való áttérés költsége ne haladja meg a pénzügyi beszámolókat alkalmazók hasznát. Ez az érvelés érvényes a jóváhagyott IAS teljes körű alkalmazására történő áttérés esetében. Ennek megfelelően az IFRS 1-ben megtalálható, az IAS/IFRS-re vonatkozó hivatkozásokat, amelyet a 707/2004/EK rendelet fogadott el, az 1606/2002/EK rendelet alapján elfogadott IAS/IFRS-re való hivatkozásként kell értelmezni.
(13)
A 39. IAS elfogadása maga után vonja az 1725/2003/EK rendelet által elfogadott 12., 18., 19., 30., 36., 37. és SIC-27 IAS-nek a számviteli szabványok közötti összhang biztosítása érdekében történő módosításait.
(14)
Éppen ezért a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a 39. IAS e rendelet mellékletében megállapított módon megfelel az 1606/2002/EK rendelet 3. cikkében az elfogadáshoz megállapított kritériumoknak.
(15)
Az 1725/2003/EK rendeletet ezért megfelelően módosítani kell.
(16)
Az ebben a rendeletben előírt rendelkezések összhangban vannak a Számviteli Szabályozási Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) Az 1725/2003/EK rendelet melléklete a 39. Pénzügyi eszközök: fedezeti ügyletek mérlegbe állítása és értékelése nemzetközi számviteli szabvánnyal (IAS) egészül ki egyes, a piaci értéken történő értékelés lehetőségét érintő, valamint a fedezeti ügyleti elszámolással kapcsolatos rendelkezéseinek kivételével.
A kiegészítés szövege, ahogy az (1) albekezdésben említésre került, e rendelet mellékletében került meghatározásra.
(2) Az (1) bekezdésnek megfelelően a társaságok „első alkalommal alkalmazóknak” tekintendők. Az IFRS 1 hivatkozásait az IAS/IFRS-re az 1606/2002/EK bizottsági rendelet alapján kell az IAS/IFRS-re tett hivatkozásként említeni.
(3) A 12., 18., 19., 30., 36., 37. és a SIC-27, csakúgy mint az 1. számú nemzetközi pénzügyi beszámolási szabvány a 39. IAS B. függelékének megfelelően e rendelet mellékletében megállapított módon módosításra kerül.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő közzététele utáni huszadik napon lép hatályba.
Legkésőbb 2005. január 1-jétől kell alkalmazni.
Kelt Brüsszelben, 2004. november 19-én.