A Tanács 1103/97/EK rendelete
(1997. június 17.)
az euro bevezetésével kapcsolatos egyes rendelkezésekről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 235. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
tekintettel az Európai Monetáris Intézet véleményére [3],
(1) Mivel az Európai Tanács 1995. december 15-én és 16-án megtartott madridi ülésén megerősítette, hogy a Gazdasági és Monetáris Unió harmadik szakasza 1999. január 1-jén, az Egyezmény 109j. cikkének (4) bekezdésében megállapítottaknak megfelelően elkezdődik; mivel a Szerződésnek megfelelően az eurót egységes valutaként elfogadó tagállamok meghatározása e rendelet alkalmazásában "részt vevő tagállam";
(2) Mivel az Európai Tanács madridi ülésén olyan határozat született, hogy a Szerződés által az európai valutaegységre alkalmazott "ECU" kifejezés általános kifejezés; mivel a tizenöt tagállam kormánya arra a közös megállapodásra jutott, hogy ez a határozat a Szerződés rendelkezéseinek elfogadott és végleges értelmezése; mivel az európai valutának adott név az "euro" lesz; mivel az eurót mint a részt vevő tagállamok valutáját "cent" néven száz váltóegységre fogják felosztani; mivel az Európai Tanács továbbá úgy ítélte meg, hogy az egységes valuta nevének az Európai Unió minden hivatalos nyelvén azonosnak kell lennie, figyelembe véve a különböző ábécéket;
(3) Mivel a Tanács a Szerződés 109l. cikke (4) bekezdésének harmadik mondata alapján az euro jogi kereteinek meghatározása érdekében az euro bevezetéséről szóló rendeletet fog elfogadni, amint a részt vevő tagállamok ismertté válnak; mivel amikor a harmadik szakasz kezdőnapján a 109l. cikk (4) bekezdés első mondatának megfelelően a Tanács elfogadja a visszavonhatatlanul rögzített átváltási arányokat;
(4) Mivel a közös piac működése során és az egységes valutára történő átállás miatt minden tagállamnak gondoskodnia kell állampolgárainak és vállalkozásainak jogbiztonságáról a harmadik szakaszba lépést jóval megelőzően az euro bevezetésére vonatkozó bizonyos rendelkezésekkel; mivel a korai szakaszban e jogbiztonság teszi lehetővé az állampolgárok és a vállalkozások jó körülmények között történő felkészülését;
(5) Mivel a Szerződés 109l. cikke (4) bekezdésének harmadik mondata, amely a részt vevő tagállamok egyhangú szavazatával eljáró Tanács számára lehetővé teszi, hogy az egységes valuta gyors bevezetéséhez szükséges egyéb intézkedéseket hozzon, csak akkor szolgál jogalapul, ha a Szerződés 109j. cikk (4) bekezdésének megfelelően már megerősítést nyert, hogy az egységes valuta elfogadására vonatkozóan szükséges feltételeket mely tagállamok teljesítik; mivel ezért jogalapként a Szerződés 235. cikkére kell hivatkozni azoknál a rendelkezéseknél, ahol a jogbiztonságra sürgető igény mutatkozik; mivel ezért e rendelet és az euro bevezetéséről szóló fent említett rendelet együtt fogja biztosítani az euro jogszabályi kereteit, amely keretek elveit az Európai Tanács Madridban elfogadta; mivel az euro bevezetése a részt vevő tagállamok lakossága egészének napi tevékenységét érinti; mivel az ebben a rendelkezésben és a Szerződés 109l. cikke (4) bekezdése harmadik mondatának értelmében később elfogadott rendeletben nem szereplő intézkedéseket - különösen a fogyasztók tekintetében - a kiegyensúlyozott átállás érdekében meg kell vizsgálni;
(6) Mivel a Szerződés 109g. cikkében hivatkozott, és a Tanács Európai Unióról szóló Szerződés hatálybalépése után az ECU meghatározásáról szóló fennálló közösségi jogszabályok összevonásáról szóló 1994. december 22-i 3320/94/EK [4] rendeletében meghatározott ECU-nek az alkotó valuták kosaraként történő meghatározása 1999. január 1-jén megszűnik, és az euro saját jogú valutává válik; mivel a Tanács átváltási arányok elfogadása tekintetében hozott határozata az ECU külső értékét önmagában nem módosítja; mivel ez azt jelenti, hogy egy ECU összetételében, az azt alkotó valuták kosaraként egy euro lesz; mivel a 3320/94/EK rendelet ezért idejét múlta, és hatályon kívül kell helyezni; mivel a jogi eszközökben az ECU-re való hivatkozás tekintetében a felekről azt kell vélelmezni, hogy a Szerződés 109g. cikkében hivatkozott, és a fent említett rendeletben meghatározott ECU-re hivatkoznak; mivel ennek a vélelemnek a felek szándékait figyelembe véve megdönthetőnek kell lennie;
(7) Mivel általánosan elfogadott jogelv, hogy a szerződések, és más jogi eszközök folytonosságát egy új valuta bevezetése nem befolyásolja; mivel a szerződés szabadságának elvét tiszteletben kell tartani; mivel a folytonosság elvének összeegyeztethetőnek kell lennie mindazzal, amiben a felek az euro bevezetésére hivatkozva megállapodtak; mivel a jogbiztonság és egyértelműség megszilárdítása érdekében célszerű egyértelműen megerősíteni, hogy a szerződések és más jogi eszközök folytonosságának elve a korábbi nemzeti valuták és az euro között, és a Szerződés 109g. cikkében hivatkozott és a 3320/94/EK rendeletben meghatározott ECU és az euro között alkalmazandó; mivel ez különösen azt jelenti, hogy a fix kamatozású értékpapírok esetében az euro bevezetése nem módosít az adós által fizetendő névleges kamatlábon; mivel a folytonosságra vonatkozó rendelkezések csak akkor tudják betölteni azt a célkitűzésüket, hogy a gazdasági élet szereplőinek - különösen a fogyasztóknak - jogbiztonságot és áttekinthetőséget biztosítsanak, ha mielőbb hatályba lépnek;
(8) Mivel az euro bevezetése minden részt vevő tagállam monetáris jogában változást jelent; mivel a tagállamok monetáris jogának elismerése egyetemlegesen elfogadott elv; mivel a folytonosság elve kifejezett megerősítésének a szerződések és más jogi eszközök folytonosságának harmadik országok joghatóságaiban történő elismeréséhez kell vezetnie;
(9) Mivel a jogi eszközök meghatározására alkalmazott "szerződés" kifejezés szándék szerint minden fajta szerződést tartalmaz függetlenül attól, hogy azokat milyen módon kötötték;
(10) Mivel a Tanács, amikor a Szerződés 109l. cikk (4) bekezdés első mondatának megfelelően eljárva az euro átváltási arányait minden részt vevő tagállam nemzeti valutájában kifejezve meghatározza; mivel az euro és a nemzeti valutaegységek között, vagy a nemzeti valutaegységek között minden átváltásnál ezeket az átváltási arányokat kell alkalmazni; mivel a nemzeti valutaegységek között minden átváltásnál az eredményt rögzített algoritmusnak kell meghatároznia; mivel az átváltási arány alkalmazása az átváltásnál az arányok kerekítését jelentené, és jelentős pontatlanságokat eredményezhetne, főleg ha nagy összegekről van szó;
(11) Mivel az euro bevezetése a pénzösszegek kerekítését teszi szükségessé; mivel a közös piac működése során, és a Gazdasági és Monetáris Unióra időben történő felkészülés és a gördülékeny átmenet lehetővé tétele érdekében a kerekítés szabályait időben jelezni kell; mivel ezek a szabályok nem befolyásolják a közbeeső számításokra nagyobb fokú pontosságot biztosító kerekítési szokásokat, egyezményeket vagy nemzeti rendelkezéseket;
(12) Mivel az átváltási műveletekben a nagyobb fokú pontosság elérése érdekében az átváltási arányokat hat helyi értékű számokkal kell meghatározni; mivel a hat helyi értékű szám olyan arányt jelent, ami balról számítva, és az első nem nulla számtól kezdődően hat számból áll,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
E rendelet alkalmazásában:
- "jogi eszközök": a jogalkotási és jogszabályi rendelkezések, közigazgatási intézkedések, bírósági határozatok, szerződések, egyoldalú jogcselekmények, bankjegyen és pénzérmén kívüli fizetőeszközök, és más, joghatással rendelkező eszközök,
- "részt vevő tagállam": az a tagállam, amely az egységes valutát a Szerződésnek megfelelően elfogadja,
- "átváltási arányok": azok a visszavonhatatlanul rögzített átváltási arányok, melyeket a Tanács a Szerződés 109l. cikke (4) bekezdése első mondatának megfelelően elfogad,
- "nemzeti valutaegységek": a részt vevő tagállamok valutaegységei, ahogyan ezeket az egységeket a Gazdasági és Monetáris Unió harmadik szakaszának kezdete előtti napon meghatározzák,
- "euro": az euróról szóló rendeletben meghatározott egységes valuta egysége, ami a Gazdasági és Monetáris Unió harmadik szakaszának kezdőnapján lép hatályba.
2. cikk
(1) A jogi eszközökben a Szerződés 109g cikkében hivatkozott és a 3320/94/EK rendeletben meghatározott ECU-re való hivatkozásokat 1 euro = 1 ECU arányban felváltja az euróra való hivatkozás. A jogi eszközökben az ilyen meghatározás nélküli ECU-re való hivatkozást a Szerződés 109g. cikkében hivatkozott, és a 3320/94/EK rendeletben meghatározott ECU-re való hivatkozásként kell vélelmezni, és ez a vélelem a felek szándékait figyelembe véve megdönthető.
(2) A 3320/94/EK rendelet hatályát veszti.
(3) Ez a cikk 1999. január 1-jétől alkalmazandó a Szerződés 109j. cikkének (4) bekezdése alapján hozott határozatnak megfelelően.
3. cikk
Az euro bevezetése nem jár olyan hatással, amely a jogi okmányok bármely feltételét módosítja, vagy valamely jogi okirat értelmében fennálló teljesítést elenged, vagy az alól mentesít, illetve olyan jogot sem biztosít a feleknek, hogy az okiratot egyoldalúan módosítsák vagy felmondják. A felek e rendelkezéstől egyező akarattal eltérhetnek.
4. cikk
(1) Az átváltási arányokat minden részt vevő tagállam nemzeti valutájában kifejezett egy euróként fogadják el, és azokat hat helyi értékű számokkal fogadják el.
(2) Átváltásnál az átváltási arányokat nem lehet kerekíteni vagy csonkolni.
(3) Az arányokat az átváltásnál mindkét irányban alkalmazhatják az euro és a nemzeti valutaegységek között. Az átváltási arányokból levezetett fordított arányokat nem lehet használni.
(4) Az egyik valutaegységről a másikra átváltandó pénzösszegeket először az euróban kifejezett pénzösszegre kell átváltani, amely összeg legfeljebb három tizedesjegyre kerekíthető, és ezt követően kell a másik nemzeti valutaegységre átváltani. Egyéb számítási módszer csak akkor használható, ha ugyanezt az eredményt adja.
5. cikk
Ha az euróra történő átváltásnál a 4. cikknek megfelelően kerekítés történik, a fizetendő vagy elszámolandó pénzösszegeket a legközelebbi centre felfelé vagy lefelé kell kerekíteni. A nemzeti valutaegységekre átváltott fizetendő vagy elszámolandó pénzösszegeket a legközelebbi váltóegységre, vagy váltóegység hiányában a legközelebbi egységre, illetőleg a nemzeti jognak vagy gyakorlatnak megfelelően a váltóegység többszörösére vagy törtrészére, vagy a nemzeti valutaegység egységére kell felfelé vagy lefelé kerekíteni. Ha az átváltási arány alkalmazása olyan eredményt ad, amelyik éppen a kettő között van, az összeget felfelé kell kerekíteni.
6. cikk
Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Luxembourgban, 1997. június 17-én.