A Tanács irányelve
(1977. június 27.)
a törvényi, rendeleti vagy közigazgatási intézkedésekben megállapított, az általános ápolók tevékenységére vonatkozó rendelkezések összehangolásáról
(77/453/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 49., 57., 66. és 235. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],
mivel az általános ápolóknak a 77/452/EGK tanácsi irányelvben [3] megállapított oklevelei, bizonyítványai és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványai kölcsönös elismerésének elérése céljából a tagállamokban a képzések összehasonlítható jellege lehetővé teszi azt, hogy ezen a területen az összehangolás arra a követelményre korlátozódjon, hogy a minimumszabályokat betartsák, amely azután meghagyja a tagállamok szervezési szabadságát az oktatás terén;
mivel az ezen irányelvben célul kitűzött összehangolás nem zár ki semmilyen későbbi összehangolást;
mivel az ezen irányelvben célul kitűzött összehangolás az általános ápolók szakképzését öleli fel; mivel a képzést illetően a legtöbb tagállam jelenleg nem tesz különbséget a tevékenységüket alkalmazottként vagy önálló vállalkozóként folytató ápolók között; mivel ebből az okból és annak érdekében, hogy, amenynyire lehetséges, ösztönözze a szakképzett személyek szabad mozgását a Közösségen belül, szükségesnek tűnik kiterjeszteni ezen irányelv alkalmazását a tevékenységüket munkavállalóként végző ápolónőkre,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
(1) A tagállamok a 77/452/EGK irányelv 3. cikkében meghatározottak szerinti általános ápolói oklevél, bizonyítvány vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítvány kiadását egy vizsga letételéhez kötik, amely biztosítja, hogy a képzési időszak alatt az érintett személy megszerezte a következőket:
a) megfelelő ismeret az általános ápolói tevékenységek alapját képező tudományokban, beleértve az egészséges és beteg személyek szervezetének, fiziológiai funkcióinak és viselkedésének, valamint az ember egészségi állapotának, a természeti és társadalmi környezete közötti kapcsolatnak a megfelelő ismerete;
b) a szakma természetének és etikájának, valamint az egészségügy és az ápolói tevékenység általános elveinek a megfelelő ismerete;
c) megfelelő klinikai gyakorlat; az olyan gyakorlat, amely a szakképzést segíti, és szakképzett ápolói személyzet felügyelete alatt és olyan helyen kell megszerezni, ahol a szakképzett ápolói létszám és a berendezések alkalmasak a betegápolásra;
d) készség az egészségügyi személyzet gyakorlati képzésében való részvételre és tapasztalat az ilyen személyzettel végzett munka terén;
e) munkatapasztalat az egészségügyi ágazat más szakterületein dolgozókkal.
(2) Az (1) bekezdésben említett szakképzés legalább a következőket foglalja magában:
a) 10 éves időtartamú általános közoktatás, amelyet egy tagállam illetékes hatósága vagy testülete által kiállított oklevél, bizonyítvány vagy a képesítés megszerzését igazoló egyéb tanúsítvány vagy ápolóképző szakiskolába történő, azonos színvonalú, sikeres felvételi vizsgát igazoló bizonyítvány tanúsít;
b) kifejezetten szakmai jellegű nappali tagozatos képzés, amely tartalmazza az ezen irányelv mellékletében felsorolt képzési program tantárgyait, és amely hároméves tanfolyamból vagy 4600 órás elméleti és gyakorlati képzésből áll.
(3) A tagállamok biztosítják, hogy az ápolókat képző intézet felelős a teljes program elméleti és gyakorlati képzésének összehangolásáért.
Az ápolóknak a melléklet A. részében említett elméleti és gyakorlati képzése oly módon megfelel és összehangolt a melléklet B. részében említett klinikai képzéssel, hogy az (1) bekezdésben felsorolt ismeret és tapasztalat megfelelő módon megszerezhető legyen.
Az ápolói klinikai képzés formája a felügyelet mellett folyó munkahelyi képzés az illetékes hatóságok vagy testületek által jóváhagyott kórházi osztályokon vagy egyéb egészségügyi szakszolgálatoknál, beleértve a házi betegápolást is. A képzés során az ápolóhallgatók olyan mértékben vesznek részt az érintett osztályok működésében, amennyiben az a képzésükhöz hozzájárul. A hallgatókat tájékoztatják a betegápolással kapcsolatos felelősségről.
(4) Legkésőbb öt évvel az ezen irányelvről szóló értesítés után és a helyzetértékelés fényében, a Bizottság javaslata alapján a Tanács határoz arról, hogy a (3) bekezdés rendelkezéseit egyrészt az elméleti és gyakorlati oktatás közötti egyensúly vonatkozásában, másrészt az ápolók klinikai képzése vonatkozásában fenntartja-e, vagy módosítja.
(5) A tagállamok részleges mentességet adhatnak azoknak, akik a (2) bekezdés b) pontjában említett képzés egy részét egy másik, azonos színvonalú képzés keretében már megszerezték.
2. cikk
Az 1. cikk sérelme nélkül a tagállamok engedélyezhetnek az illetékes nemzeti hatóságok által jóváhagyott feltételek szerinti nem nappali tagozatos képzést is.
A nem nappali tagozatos képzés teljes időtartama nem lehet kevesebb, mint a nappali képzésé. A képzés színvonalát nem csökkentheti annak nem nappali tagozatos jellege.
3. cikk
Ez az irányelv azoknak a tagállamoknak az állampolgáraira is vonatkozik, akik a munkavállalók Közösségen belüli szabad mozgásáról szóló, 1968. október 15-i 1612/68/EGK tanácsi rendeletnek megfelelően [4] munkavállalóként folytatják vagy fogják folytatni a 77/452/EGK irányelv 1. cikkében felsorolt tevékenységek egyikét.
4. cikk
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek az ezen irányelvről szóló értesítéstől számított két éven belül megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
5. cikk
Ha egy tagállam bizonyos területeken jelentős nehézségekbe ütközik ezen irányelv végrehajtásakor, a Bizottság az állammal együttműködve megvizsgálja ezeket a nehézségeket, és szakvéleményt kér a legutóbb a 77/455/EGK határozattal [5] módosított 75/365/EGK határozat [6] értelmében létrehozott közegészségügyi vezető tisztségviselők bizottságától.
Szükség esetén a Bizottság megfelelő javaslatokat nyújt be a Tanácshoz.
6. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Luxembourgban, 1977. június 27-én.