A Tanács irányelve
(1969. december 8.)
a burgonyarák elleni védekezésről
(69/464/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó Szerződésre és különösen annak 43. és 100. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére,
mivel a burgonyatermelés fontos helyet foglal el a Közösség mezőgazdaságában;
mivel a burgonyahozamot állandóan fenyegetik a károsító szervezetek;
mivel a burgonyatermesztés során az ilyen károsító szervezetek elleni védekezésnek nemcsak a termelési kapacitás fenntartását kell biztosítania, hanem a mezőgazdasági termelékenység növelését is;
mivel azok a védőintézkedések, amelyek célja a károsító szervezetek egyes tagállamokba történő bevitelének megakadályozása, csak korlátozott eredményt érnének el akkor, ha e szervezetek ellen nem védekeznének egyszerre és tervszerűen a Közösség egész területén, és terjedésüket nem akadályoznák meg;
mivel a burgonyát leginkább károsító szervezetek egyike a Synchytrium endobioticum (Schilb.) Perc., a "burgonyarák" gombabetegség kórokozója;
mivel ez a betegség több tagállamban előfordult, és található néhány körülhatárolt fertőzési forrás a Közösségen belül;
mivel ha nem születnek hatékony intézkedések a betegség elleni védekezés és a betegség terjedésének megakadályozása érdekében, a burgonyatermesztés a Közösség egész területén állandó veszélynek van kitéve;
mivel ahhoz, hogy ki lehessen irtani e károsító szervezetet, minimális rendelkezéseket kell elfogadni a Közösség számára; mivel a tagállamoknak képeseknek kell lenniük arra, hogy szükség esetén kiegészítő vagy szigorúbb rendelkezéseket fogadjanak el;
mivel fontos szerepet játszanak azok a burgonyaváltozatok, amelyek ellenállóak e károsító szervezet bizonyos fajtáival szemben; mivel e burgonyaváltozatok termesztése, különösen a fertőzött parcellákat körülvevő biztonsági övezetekben, elsődleges fontosságú; mivel ezért általános érdek, hogy időközönként kihirdessék e burgonyaváltozatok listáját;
mivel a fertőzés jelenlétének és a változatok ellenálló képességének megállapítása érdekében szükségesnek tűnik olyan megfelelő módszerek alkalmazása, amelyek ellen a tagállamok nem emelnek kifogást,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Ez az irányelv a burgonyarák elleni védekezés és e gombabetegség terjedésének megakadályozása érdekében a tagállamokban teendő minimális intézkedésekre vonatkozik.
2. cikk
(1) A Synchytrium endobioticum (Schilb.) Perc., azaz a burgonyarák kórokozója előfordulásának megállapítása esetén a tagállamok elhatárolják a fertőzött parcellát, valamint egy olyan biztonsági övezetet, amely elég nagy ahhoz, hogy a környező területek védelmét biztosítsa.
(2) Egy parcellát akkor kell fertőzöttnek tekinteni, ha a burgonyarák tüneteit az adott parcellának legalább egy növényén tapasztalták.
3. cikk
A tagállamok előírják, hogy a fertőzött parcellákból származó burgonyagumókat és -szárakat olyan eljárásnak kell alávetni, amely a károsító szervezetet megsemmisíti. Ha már nem lehetséges megállapítani, hogy a fertőzött gumók és szárak honnan származnak, a teljes tételt, amelyben a fertőzött gumókat és szárakat találták, ilyen eljárásnak kell alávetni.
4. cikk
A tagállamok előírják, hogy a fertőzött parcellákon:
a) nem termeszthető burgonya;
b) semmilyen, átültetésre szánt növény nem termeszthető és a talajban vagy más módon nem tárolható.
5. cikk
(1) A tagállamok előírják, hogy a biztonsági övezetben csak olyan burgonyaváltozat termeszthető, amely ellenálló a Synchytrium endobioticum-nak a fertőzött parcellán talált fajtáival szemben.
(2) Valamely burgonyaváltozatot akkor kell a Synchytrium endobioticum valamely fajtájával szemben ellenállónak tekinteni, ha az az adott fajta kórokozója által okozott fertőzésre oly módon reagál, hogy a másodlagos fertőzés veszélye nem áll fenn.
6. cikk
A tagállamok csak akkor vonják vissza a burgonyarák elleni védekezés illetve e betegség elterjedésének megakadályozása érdekében hozott intézkedéseket, ha a Synchytrium endobioticum előfordulása már nem tapasztalható.
7. cikk
A tagállamok tiltják Synchytrium endobioticum tenyészetek birtoklását.
8. cikk
A tagállamok tudományos célból, vizsgálat és szelekciós tevékenység céljából engedélyezhetnek eltéréseket a 3., 4., 5. és 7. cikkben említett intézkedésektől azzal a feltétellel, hogy az ilyen eltérések nem befolyásolják károsan a burgonyarák elleni védekezést és nem idézik elő e betegség elterjedésének veszélyét.
9. cikk
Amennyiben szükségesnek bizonyul, a tagállamok a burgonyarák elleni védekezés, illetve a betegség elterjedésének megakadályozása érdekében elfogadhatnak kiegészítő vagy szigorúbb rendelkezéseket.
10. cikk
(1) A tagállamok minden év január 1-je előtt közlik a Bizottsággal azoknak a burgonyaváltozatoknak a listáját, amelyeket értékesítésre elfogadtak, és amelyeket hivatalos vizsgálat alapján a Synchytrium endobioticum-mal szemben ellenállónak találtak. A tagállamok közlik, mely fajtákkal szemben ellenállóak a burgonyaváltozatok.
(2) A Bizottság biztosítja, hogy a tagállamok közlése alapján az ellenálló burgonyaváltozatok listáját minden évben, lehetőleg február 1-je előtt, közzétegyék.
11. cikk
A tagállamok biztosítják, hogy a Synchytrium endobioticum által okozott fertőzésnek és a burgonyaváltozatok e szervezettel szembeni ellenálló képességének a megállapítása olyan megfelelő módszerekkel történjen, amelyek ellen a tagállamok nem emelnek kifogást.
12. cikk
A tagállamok hatályba léptetik azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek az értesítéstől számított két éven belül megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
13. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1969. december 8-án.