A Tanács 1348/2000/EK rendelete
(2000. május 29.)
a tagállamokban a polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 61. cikke c) pontjára és 67. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel:
(1) Az Unió azt a célt tűzte maga elé, hogy fenntartja és fejleszti az Uniót, mint a szabadság, a biztonság és a jog érvényesülésén alapuló olyan térséget, ahol biztosított a személyek szabad mozgása. Egy ilyen térség létrehozásához a Közösségnek egyebek mellett el kell fogadnia a belső piac megfelelő működéséhez szükséges, polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködéssel kapcsolatos intézkedéseket.
(2) A belső piac megfelelő működése szükségessé teszi a bírósági és bíróságon kívüli iratok továbbításának korszerűsítését és meggyorsítását a polgári vagy kereskedelmi ügyekben a tagállamok között történő kézbesítés során.
(3) Ez a terület jelenleg a Szerződés 65. cikkének hatálya alá tartozik.
(4) A Szerződés 5. cikkében rögzített szubszidiaritás és arányosság elvének megfelelően e rendelet célkitűzéseit a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, ezért azok közösségi szinten jobban megvalósíthatók. Ez a rendelet nem lépi túl a célkitűzéseinek eléréséhez szükséges mértéket.
(5) A Tanács, egy 1997. május 26-i jogi aktussal [4] egyezményt dolgozott ki az Európai Unió tagállamaiban polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítéséről, és a vonatkozó alkotmányos követelményeiknek megfelelően annak elfogadását ajánlotta a tagállamoknak. Az egyezmény még nem lépett hatályba. Biztosítani kell az egyezmény megkötése érdekében folytatott tárgyalások eredményeinek folyamatosságát. E rendelet fő tartalma lényegében az egyezményből került átvételre.
(6) A polgári ügyek bírósági eljárásainak hatékonysága és gyorsasága azt jelenti, hogy biztosítani kell a bírósági és bíróságon kívüli iratok továbbításának közvetlen és gyors módját a tagállamok által kijelölt helyi testületek között. A tagállamok azonban jelezhetik azt a szándékukat, hogy csak egy áttevő vagy átvevő intézményt vagy mindkét feladatot ellátó intézményt kívánnak kijelölni ötéves időtartamra. Ez a kijelölés azonban ötévenként megújítható.
(7) A továbbítás gyorsasága érdekében megengedhető minden arra alkalmas eszköz használata, feltéve hogy figyelembe veszik bizonyos követelmények teljesülését, így az átvett irat olvashatóságát és megbízhatóságát. A továbbítás biztonsága megköveteli, hogy a továbbítandó iratot egy előre nyomtatott formanyomtatvány kísérje, amelyet a kézbesítés foganatosítási helyének nyelvén vagy az adott tagállam által elfogadott bármely más nyelven töltenek ki.
(8) E rendelet eredményességének biztosítása érdekében az iratkézbesítés visszautasításának lehetősége csak kivételes esetben engedhető meg.
(9) A gyors továbbítás biztosítja, hogy az iratok kézbesítése az irat átvételét követően néhány napon belül megtörténik. Amennyiben az iratot egy hónap elteltével sem kézbesítik, az átvevő intézmény értesíti az áttevő intézményt. Ennek az időtartamnak a lejárta nem jelenti azt, hogy a kérelmet vissza kell küldeni az áttevő intézményhez, ha világos, hogy a kézbesítés megfelelő időn belül teljesíthető.
(10) A címzett érdekeinek védelmében a kézbesítést a foganatosítás helyének hivatalos nyelvén vagy hivatalos nyelveinek egyikén kell teljesíteni, vagy az áttevő tagállamnak egy olyan egyéb nyelvén, amelyet a címzett megért.
(11) Figyelembe véve a tagállamok közötti különbségeket az eljárási szabályok tekintetében, a kézbesítéshez szükséges időtartam tagállamonként változó. Tekintetbe véve az ilyen helyzeteket és az esetlegesen felmerülő nehézségeket ez a rendelet olyan szabályozást kezdeményez, amely szerint a kézbesítés időpontjára az átvevő tagállam joga a meghatározó. Ha azonban az érintett iratokat az áttevő tagállamban folyamatban vagy függőben lévő eljárásokkal összefüggésben egy meghatározott időtartamon belül kell kézbesíteni, akkor a kérelmezőre való tekintettel az áttevő tagállam jogának megfelelően határozzák meg a kézbesítés időpontját. Egy tagállam azonban egy ötéves átmeneti időszakban megfelelő indokkal eltérhet a fent említett rendelkezésektől. Az ilyen eltérést ötéves időszakonként meg lehet hosszabbítani a jogrendszerből eredő okokból.
(12) Ez a rendelet felülbírálja a tagállamok között azonos tárgykörben kötött kétoldalú vagy többoldalú megállapodások rendelkezéseit, és különösen az 1968. szeptember 27-én kelt Brüsszeli Egyezményhez csatolt jegyzőkönyvet [5] és az 1965. november 15-én kelt Hágai Egyezményt azoknak a tagállamoknak a kapcsolata tekintetében, amelyek az említett egyezményeknek szerződő felei. Ez a rendelet nem gátolja a tagállamokat olyan megállapodások fenntartásában vagy megkötésében, amelyek meggyorsítják vagy egyszerűsítik az iratok továbbítását, amennyiben azok összeegyeztethetőek ezzel a rendelettel.
(13) Az e rendelet alapján továbbított információknak megfelelő védelmet kell biztosítani. Ezt a kérdést a személyes adatok kezelése vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [6] valamint a távközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről és a magánélet védelméről szóló, 1997. december 15-i 97/66/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [7] szabályozza.
(14) Az e rendelet végrehajtásához szükséges intézkedéseket az 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal összhangban kell meghozni, amely meghatározza a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskör gyakorlásának módjait [8].
(15) Ezek az intézkedések magukban foglalják egy kézikönyv összeállítását és frissítését az erre alkalmas, korszerű eszközök felhasználásával.
(16) E rendelet hatálybalépését követően legkésőbb három évvel a Bizottság felülvizsgálja alkalmazását, és adott esetben javaslatot tesz a szükséges módosításokra.
(17) Az Egyesült Királyság és Írország az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyság és Írország helyzetéről szóló jegyzőkönyv 3. cikkével összhangban értesítésben fejezte ki részvételi szándékát e rendelet elfogadásában és alkalmazásában.
(18) Dánia az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikkével összhangban e rendelet elfogadásában nem vesz részt, ezért e rendelet nem kötelezi, alkalmazása rá nem vonatkozik,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Hatály
(1) Ezt a rendeletet polgári és kereskedelmi ügyekben kell alkalmazni, amennyiben bírósági és bíróságon kívüli iratokat kell továbbítani az egyik tagállamból a másikba kézbesítés céljából.
(2) Ezt a rendeletet nem lehet alkalmazni, ha az iraton feltüntetett személy címe ismeretlen.
2. cikk
Áttevő és átvevő intézmények
(1) Minden tagállam kijelöli azokat a hivatalos személyeket, hatóságokat vagy más személyeket - a továbbiakban "áttevő intézmények" -, amelyek hatáskörrel rendelkeznek más tagállamba kézbesítendő bírósági és bíróságon kívüli iratok továbbítására.
(2) Minden tagállam kijelöli azokat a hivatalos személyeket, hatóságokat vagy más személyeket - a továbbiakban "átvevő intézmények" -, amelyek hatáskörrel rendelkeznek más tagállamból származó bírósági és bíróságon kívüli iratok átvételére.
(3) A tagállamok kijelölhetnek egy áttevő intézményt és egy átvevő intézményt vagy egy olyan intézményt, amely mindkét feladatot ellátja. A szövetségi állam, a több jogrendszerrel rendelkező, vagy autonóm területi egységeket is magában foglaló állam egynél több ilyen intézményt is kijelölhet. A kijelölés öt évig hatályos, és ötévenként megújítható.
(4) Minden tagállam megküldi a Bizottságnak a következő adatokat:
a) a (2) és a (3) bekezdésben említett átvevő intézmények neve és címe;
b) az a terület, amelyre területi illetékességük kiterjed;
c) az iratok átvételére számukra rendelkezésre álló lehetőségek; és
d) a mellékletben található formanyomtatványok kitöltéséhez használható nyelvek.
A tagállamok értesítik a Bizottságot a fenti adatok bármely későbbi módosításáról.
3. cikk
Központi szerv
Minden tagállam kijelöl egy központi szervet, amelynek feladata:
a) az áttevő intézmények tájékoztatása;
b) megoldások keresése a kézbesítendő iratok továbbítása során felmerülő nehézségekre;
c) kivételes esetekben az áttevő intézmény kérésére kézbesítési kérelem továbbítása a hatáskörrel rendelkező átvevő intézményhez.
A szövetségi állam, a több jogrendszerrel rendelkező, vagy autonóm területi egységeket magában foglaló állam több mint egy központi szervet is kijelölhet.
II. FEJEZET
BÍRÓSÁGI IRATOK
1. szakasz
Bírósági iratok továbbítása és kézbesítése
4. cikk
Az iratok továbbítása
(1) A bírósági iratokat közvetlenül és a lehető legrövidebb időn belül továbbítani kell a 2. cikk szerint kijelölt intézmények között.
(2) Az iratok, kérelmek, visszaigazolások, átvételi elismervények, tanúsítványok és más dokumentumok továbbítása az áttevő és az átvevő intézmények között bármilyen arra megfelelő eszközzel elvégezhető, feltéve hogy az átvett irat tartalma helyesen és megbízhatóan tükrözi az elküldött iratot, és a benne lévő összes adat könnyen olvasható.
(3) A továbbítandó irathoz a mellékletben található formanyomtatvány felhasználásával kiállított kérelmet kell csatolni. A formanyomtatványt az átvevő tagállam hivatalos nyelvén kell kitölteni, vagy amennyiben annak a tagállamnak több hivatalos nyelve is van, akkor a kézbesítés foganatosítási helyének hivatalos nyelvén vagy hivatalos nyelveinek egyikén, vagy egy, az adott tagállam által elfogadhatónak megjelölt nyelven. Minden tagállam megjelöli az Európai Uniónak a sajátjukon kívüli olyan hivatalos nyelvét vagy nyelveit, amelyet vagy amelyeket a formanyomtatvány kitöltéséhez elfogad.
(4) A továbbított iratok és valamennyi dokumentum mentesül a hitelesítés vagy bármely hasonló alaki követelmény alól.
(5) Amennyiben az áttevő intézmény igényt tart a 10. cikkben említett igazolással ellátott iratmásolat visszaküldésére, az iratot két példányban küldi el.
5. cikk
Az iratok fordítása
(1) A kérelmezőt az az áttevő intézmény, amelyhez az irat továbbítása iránt fordult, tájékoztatja arról, hogy a címzett megtagadhatja annak átvételét, ha az nem a 8. cikkben előírt nyelvek egyikén került kiállításra.
(2) Az irat továbbítását megelőzően felmerülő fordítási költségek a kérelmezőt terhelik; ez nem érinti a bíróságnak vagy az illetékes hatóságnak az ilyen költségek viselésére vonatkozó esetleges későbbi határozatát.
6. cikk
Az iratok átvétele az átvevő intézmény által
(1) Az irat átvételét követően az átvevő intézmény a lehető legrövidebb időn belül, de legkésőbb az átvételt követő hét napon belül, a lehető leggyorsabb módon átvételi elismervényt küld az áttevő intézménynek a mellékletben található formanyomtatvány alkalmazásával.
(2) Amennyiben a kézbesítési kérelem a továbbított adatok vagy iratok alapján nem teljesíthető, az átvevő intézmény a lehető leggyorsabb módon érintkezésbe lép az áttevő intézménnyel a hiányzó információk vagy iratok beszerzése érdekében.
(3) Ha a kérelmezett kézbesítés nyilvánvalóan nem tartozik ennek a rendeletnek a hatálya alá, vagy ha a megkövetelt alaki feltételek nem teljesítése lehetetlenné teszi a kézbesítést, a kérelmet és a továbbított iratokat az átvételt követően nyomban visszaküldik az áttevő intézményhez a mellékletben található, "értesítés irat visszaküldéséről" című formanyomtatvánnyal együtt.
(4) Ha az átvevő intézmény olyan iratot kap, amelynek a kézbesítésére nem rendelkezik illetékességgel, az iratot a kérelemmel együtt átadja az ugyanabban a tagállamban illetékességgel rendelkező átvevő intézménynek, amennyiben a kérelem megfelel a 4. cikk (3) bekezdésében megállapított feltételeknek és erről tájékoztatja az áttevő intézményt a mellékletben található formanyomtatvány felhasználásával. Az irat átvételekor az illetékes átvevő intézmény az (1) bekezdésben előírt módon tájékoztatja az áttevő intézményt.
7. cikk
Az iratok kézbesítése
(1) Az átvevő intézmény kézbesíti vagy kézbesítteti az iratot, éspedig vagy az átvevő tagállam jogának megfelelően, vagy az áttevő intézmény által kért különös módon, amennyiben ez a mód az átvevő tagállam jogával összeegyeztethető.
(2) Az irat kézbesítésére előírt valamennyi lépésnek a lehető legrövidebb időn belül kell megtörténnie. Minden olyan esetben, amikor a kézbesítés az átvételt követő egy hónapon belül nem történik meg, az átvevő intézmény tájékoztatja az áttevő intézményt a mellékletben található igazolási formanyomtatványon, amely a 10. cikk (2) bekezdésének megfelelően kerül kitöltésre. Az időtartamot az átvevő tagállam jogával összhangban számítják.
8. cikk
Az irat átvételének megtagadása
(1) Az átvevő intézmény tájékoztatja a címzettet arról, hogy megtagadhatja a kézbesítendő irat elfogadását, ha az nem a következő nyelvek egyikén került megszövegezésre:
a) az átvevő tagállam hivatalos nyelve vagy, amennyiben annak a tagállamnak több hivatalos nyelve is van, a kézbesítés foganatosítási helyének hivatalos nyelve vagy hivatalos nyelveinek egyike;
b) az áttevő tagállamnak olyan nyelve, amelyet a címzett megért.
(2) Amennyiben az átvevő intézményt arról tájékoztatják, hogy a címzett az (1) bekezdésnek megfelelően megtagadja az irat átvételét, a 10. cikkben előírt igazolás útján azonnal tájékoztatja az áttevő intézményt, és visszaküldi a kérelmet és a fordítást igénylő iratokat.
9. cikk
A kézbesítés időpontja
(1) A 8. cikk sérelme nélkül az irat a 7. cikk alapján történt kézbesítésének időpontja az a nap, amikor az iratot az átvevő tagállam jogának megfelelően kézbesítik.
(2) Ha azonban az iratot az áttevő tagállamban megindítandó vagy függőben lévő eljárás keretében meghatározott időtartamon belül kell kézbesíteni, a kérelmező tekintetében az áttevő tagállam joga által meghatározott időpontot kell figyelembe venni.
(3) Valamely tagállam megfelelő indokkal egy ötéves átmeneti időszakban eltérhet az (1) és a (2) bekezdés rendelkezéseitől.
Ezt az átmeneti időszakot a tagállam, jogrendszeréből eredő okokból, ötéves időszakonként meghosszabbíthatja. A tagállam értesíti a Bizottságot az ilyen eltérés tartalmáról és annak körülményeiről.
10. cikk
Kézbesítési igazolás és a kézbesített irat másolata
(1) Ha az irat kézbesítésével kapcsolatos intézkedéseket megtették, erről a mellékletben található formanyomtatványon egy igazolást állítanak ki, és azt - a 4. cikk (5) bekezdésének alkalmazása esetén a kézbesített irat másolatával együtt - megküldik az áttevő intézménynek.
(2) Az igazolást az áttevő tagállam hivatalos nyelvén vagy hivatalos nyelveinek egyikén töltik ki, vagy olyan nyelven, amelyet az áttevő tagállam általa elfogadottként megjelölt. Minden tagállam megjelöli az Európai Uniónak a sajátján kívüli olyan hivatalos nyelvét vagy nyelveit, amelyet a formanyomtatvány kitöltéséhez elfogad.
11. cikk
A kézbesítés költsége
(1) A valamely más tagállamból származó bírósági iratok kézbesítése kapcsán nem lehet az átvevő tagállam által végzett kézbesítésért illetékek vagy költségek kifizetését vagy megtérítését követelni.
(2) A kérelmező a következőkkel kapcsolatos költségeket köteles megtéríteni:
a) bírósági tisztviselő vagy az átvevő tagállam joga szerint illetékes személy alkalmazása;
b) különös kézbesítési mód igénybevétele.
2. szakasz
Bírósági iratok egyéb továbbítási és kézbesítési módjai
12. cikk
Továbbítás konzuli vagy diplomáciai úton
Kivételes esetekben minden tagállam kézbesítés céljából igénybe vehet konzuli vagy diplomáciai utat bírósági iratok eljuttatására egy másik tagállamnak a 2. vagy a 3. cikk alapján kijelölt intézményeihez.
13. cikk
Kézbesítés diplomáciai vagy konzuli képviselet által
(1) Minden tagállamnak lehetősége van bírósági iratoknak a más tagállamban lakóhellyel rendelkező személy számára kényszer alkalmazása nélkül történő kézbesítésre, közvetlenül diplomáciai vagy konzuli képviseletein keresztül.
(2) Bármely tagállam a 23. cikk (1) bekezdésének megfelelően közölheti, hogy saját területén ellenzi az ilyen kézbesítést, kivéve ha az iratok az áttevő tagállamnak az állampolgárai részére kézbesítendők.
14. cikk
Postai kézbesítés
(1) Minden tagállamnak lehetősége van a bírósági iratokat a másik tagállamban lakóhellyel rendelkező személyeknek közvetlenül postai úton kézbesíteni.
(2) Minden tagállam a 23. cikk (1) bekezdésének megfelelően meghatározhatja azokat a feltételeket, amelyek alapján elfogadja a bírósági iratok postai úton történő kézbesítését.
15. cikk
Közvetlen kézbesítés
(1) Ez a rendelet nem korlátozza a bírósági eljárásban érdekelt személyek szabadságát abban, hogy bírósági iratot közvetlenül az átvevő tagállam bírósági tisztviselőjén vagy más illetékes személyén keresztül kézbesítsenek.
(2) Bármely tagállam a 23. cikk (1) bekezdésének megfelelően közölheti, hogy saját területén ellenzi a bírósági iratok (1) bekezdés szerint történő kézbesítését.
III. FEJEZET
BÍRÓSÁGON KÍVÜLI IRATOK
16. cikk
A továbbítás
Bíróságon kívüli iratokat más tagállamban történő kézbesítés céljából e rendelet rendelkezéseinek megfelelően lehet továbbítani.
IV. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
17. cikk
Végrehajtási szabályok
Az e rendelet végrehajtásához szükséges, az alább felsorolt ügyekre vonatkozó intézkedéseket el kell fogadni a 18. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadási eljárásnak megfelelően:
a) a tagállamok által a 2. cikk (4) bekezdésének megfelelően közölt adatokat tartalmazó kézikönyv összeállítása és évenkénti frissítése;
b) egy gyűjtemény összeállítása az Európai Unió hivatalos nyelvein azokról az iratokról, amelyek e rendelet hatálya alatt kézbesíthetők;
c) a mellékletben meghatározott általános formanyomtatványok frissítése vagy technikai módosítása.
18. cikk
A bizottság
(1) A Bizottság munkáját egy bizottság segíti.
(2) Amennyiben e bekezdésre hivatkozás történik, az 1999/468/EK határozat 3. és 7. cikkét kell alkalmazni.
(3) A bizottság elfogadja saját eljárási szabályzatát.
19. cikk
A megjelenést elmulasztó alperes
(1) Amennyiben e rendelet rendelkezései alapján idézést vagy azzal egyenértékű iratot kézbesítés céljából egy másik tagállamba kellett továbbítani, és az alperes nem jelent meg, határozat mindaddig nem hozható, amíg megállapítást nem nyer, hogy:
a) az iratot olyan módon kézbesítették, amint azt az átvevő tagállam belső joga a saját területén keletkezett iratoknak az ott tartózkodó személyek részére történő kézbesítésére előírja; vagy
b) az irat ténylegesen átadásra került az alperes számára vagy azt eljuttatták lakóhelyére valamely, e rendelet által előírt más módon;
és, hogy mindkét esetben az iratot megfelelő időben kézbesítették vagy adták át ahhoz, hogy az alperesnek módjában állt védekezni.
(2) Minden tagállam a 23. cikk (1) bekezdésének megfelelően közölheti, hogy a bíróság az (1) bekezdés rendelkezéseitől függetlenül akkor is hozhat határozatot, ha nem érkezett igazolás a kézbesítésről vagy az átadásról, amennyiben a következő feltételek mindegyike teljesül:
a) az iratot az ebben a rendeletben előírt módok egyikén továbbították;
b) az irat továbbításának időpontja óta eltelt egy olyan időtartam, amelyet a bíróság az adott esetben megfelelőnek tekint, de legalább hat hónap;
c) az átvevő tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainál vagy szerveinél foganatosított minden ésszerű intézkedés ellenére semmiféle igazolás nem érkezett.
(3) Az (1) és a (2) bekezdéstől függetlenül a bíró sürgős esetben ideiglenes vagy biztosítási intézkedést rendelhet el.
(4) Ha ennek a rendeletnek a rendelkezései alapján idézést vagy azzal egyenértékű iratot kézbesítés céljából egy másik tagállamba kellett továbbítani, és határozatot hoztak olyan alperessel szemben, aki nem jelent meg, a bíróság mentesítheti őt a jogorvoslati határidő elmulasztásának következményei alól, amennyiben a következő feltételek teljesülnek:
a) az alperes saját hibáján kívül nem értesült időben az iratról ahhoz, hogy védekezést terjesszen elő vagy a határozatról ahhoz, hogy jogorvoslattal élhessen; és
b) az alperes védekezése nem tűnik megalapozatlannak.
Mentesítésre irányuló kérelem csak megfelelő határidőn belül nyújtható be azt követően, hogy az alperes tudomást szerzett a határozatról.
Minden tagállam a 23. cikk (1) bekezdésének megfelelően közölheti, hogy a kérelmet elutasítja, ha azt a közleményében megjelölt határidő lejárta után nyújtják be; ez a határidő azonban nem lehet rövidebb, mint a határozat keltétől számított egy év.
(5) A (4) bekezdést nem kell alkalmazni a személyi állapot tárgyában hozott határozatokra.
20. cikk
Olyan megállapodásokhoz való viszony, amelyeknek a tagállamok szerződő felei
(1) E rendelet a hatálya alá tartozó ügyekben elsőbbséget élvez a tagállamok által kötött kétoldalú vagy többoldalú megállapodások rendelkezéseivel, és különösen az 1968-as Brüsszeli Egyezményhez csatolt jegyzőkönyv IV. cikkével és az 1965. november 15-én kelt Hágai Egyezménnyel szemben.
(2) Ez a rendelet nem gátolja az egyes tagállamokat olyan megállapodások fenntartásában vagy megkötésében, amelyek meggyorsítják vagy egyszerűsítik az iratok továbbítását, feltéve hogy azok összeegyeztethetők ezzel a rendelettel.
(3) A tagállamok megküldik a Bizottságnak:
a) a (2) bekezdésben említett tagállamok között kötött megállapodások másolatát, valamint az olyan megállapodások tervezetét, amelyeket elfogadni szándékoznak;
és
b) e megállapodások felmondását, illetve módosításait.
21. cikk
Jogi segítségnyújtás
Ez a rendelet nem érinti a polgári eljárásról szóló, 1905. július 17-i egyezmény 23. cikkét, a polgári eljárásról szóló, 1954. március 1-jei egyezmény 24. cikkét, illetve a határokon túli igazságszolgáltatáshoz való hozzájutásról szóló, 1980. október 25-i egyezmény 13. cikkét azok között a tagállamok között, amelyek az említett egyezményeknek szerződő felei.
22. cikk
A továbbított információ védelme
(1) Az e rendelet alapján továbbított információt, beleértve különösen a személyes adatokat, az átvevő intézmény kizárólag abból a célból használhatja, amiért a továbbítás történt.
(2) Az átvevő intézmény nemzeti jogának megfelelően biztosítja az ilyen információk bizalmas kezelését.
(3) Az (1) és a (2) bekezdés nem érinti azokat a nemzeti jogszabályokat, amelyek lehetővé teszik, hogy az adatok alanyai tájékozódjanak az e rendelet alapján továbbított információk felhasználásáról.
(4) Ez a rendelet nem érinti a 95/46/EK és a 97/66/EK irányelvet.
23. cikk
Közlemény és közzététel
(1) A tagállamok megküldik a Bizottságnak a 2., 3., 4., 9., 10., 13., 14., 15. cikkben, a 17. cikk a) pontjában és a 19. cikkben említett tájékoztatást.
(2) A Bizottság az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában közzéteszi az (1) bekezdésben említett tájékoztatást.
24. cikk
Felülvizsgálat
Legkésőbb 2004. június 1-jén, és azt követően ötévente, a Bizottság jelentést készít e rendelet alkalmazásáról az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és a Gazdasági és Szociális Bizottságnak, különös figyelemmel a 2. cikk következtében kijelölt testületek hatékonyságára, valamint a 3. cikk c) pontjának és a 9. cikknek a gyakorlati alkalmazására. A jelentés szükség esetén kiegészülhet ennek a rendeletnek az értesítési rendszer fejlődésével párhuzamos átalakítására vonatkozó javaslatokkal.
25. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet 2001. május 31-jén lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó az Európai Közösséget létrehozó szerződésnek megfelelően a tagállamokban.
Kelt Brüsszelben, 2000. május 29-én.