A Bizottság 3703/85/EGK rendelete
(1985. december 23.)
egyes friss vagy fagyasztott halféleségekre vonatkozó közös forgalmazási előírások alkalmazása részletes szabályainak megállapításáról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a legutóbb a Spanyolország és Portugália csatlakozási okmányával módosított, a halászati termékek piacának közös szervezéséről szóló, 1981. december 29-i 3796/81/EGK tanácsi rendeletre [1] és különösen annak 4. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a legutóbb a 3396/85/EGK tanácsi rendelettel [2] módosított, az egyes friss vagy fagyasztott halféleségekre vonatkozó közös forgalmazási előírások megállapításáról szóló 103/76/EGK tanácsi rendeletre [3] és különösen annak 6., 8. és 8a. cikkére,
mivel a tapasztalat azt mutatta, hogy a 103/76/EGK rendeletben megállapított, a közös forgalmazásra vonatkozó előírások egységesebb alkalmazásához szükség van az alkalmazással kapcsolatos bizonyos rendelkezések pontosítására;
mivel a hering és a makréla mintavétel alapján történő osztályozását, a 103/76/EGK rendelet 8a. cikke rendelkezéseinek megfelelően, úgy kell elvégezni, hogy eközben biztosítsák az ezekre a fajokra vonatkozó közösségi előírások betartását; mivel a mintavétel alapján végzett minősítés eredményeinek az összes tételre történő extrapolálását oly módon lehet indokolttá és megalapozottá tenni, hogy a minták számának, minden egyes minta tömegének és mennyiségének, valamint a minősítés módszerének, valamint a forgalomba kerülő tételek tömegének a meghatározása, illetve ellenőrzése során tekintettel kell lenni arra, hogy a termékeket különböző módon hozzák forgalomba és kínálják eladásra;
mivel a mintavételi rendszer alapján osztályozott hal minőségének javítása, és a nem kellően friss hal forgalomba kerülésének megakadályozása érdekében az érintett tagállamoknak be kell vezetniük a megfelelő ellenőrzési eljárásokat, beleértve a halat kirakodó hajókon kialakított tartósító létesítmények ellenőrzését;
mivel az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a Halászatitermék-piaci Irányítóbizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Ez a rendelet megállapítja az egyes fajok osztályozására, valamint a tömeg megállapítására vonatkozó, a 103/76/EGK rendeletben megállapított, közös forgalmazási előírásoknak való megfelelés ellenőrzésére vonatkozó részletes szabályokat.
2. cikk
Egy tétel a 103/76/EGK rendelet 7. cikkének (1) bekezdése, valamint 8. cikkének (3) bekezdése szerint akkor minősíthető egységesnek, ha a tétel teljes mennyiségének legfeljebb 10 %-a tartozik a szóban forgó láda vagy tétel frissesség vagy méretkategóriájához képest eggyel magasabb és/vagy alacsonyabb kategóriába.
3. cikk
A hajóról kirakodott bizonyos termék mennyiségeinek osztályozása során a 103/76/EGK rendelet 7. cikkének (1) bekezdése, valamint 8. cikkének (3) bekezdése szerint kis tételeknek minősülő tételek összmennyisége nem haladhatja meg a hajóról kirakodott, és meghatározott eladásra szánt termékből a 100 kg-ot. A tagállamok illetékes hatóságai engedélyezhetik azonban 100 kg-nál kisebb mennyiségek meghatározását, amennyiben a különös termelési és értékesítési viszonyok ezt indokolttá teszik.
4. cikk
A tagállamok megteszik a szükséges lépéseket annak érdekében, hogy a terméknek a 103/76/EGK rendelet rendelkezéseivel összhangban meghatározott minősítését az első alkalommal eladásra kínált terméknél csak az illetékes hatóságok felügyelete mellett lehessen módosítani.
5. cikk
Annak biztosítására, hogy az egységesített ládák tartalma megegyezzen a feltételezett tartalommal, a 103/76/EGK rendelet 8. cikke (4) bekezdése rendelkezéseinek megfelelően, minden száz láda közül legalább egy ládát le kell mérni, amely semmiképpen sem érinti a tagállamokban alkalmazott, szigorúbb nemzeti rendelkezések vagy kereskedelmi szabályok alkalmazását. A 103/76/EGK rendelet 8. cikke (5) bekezdése rendelkezéseinek megfelelően a nettó tömeg legfeljebb 5 %-kal lehet több vagy kevesebb a rögzített vagy feltételezett tömegnél, amelyet a kereskedelmi jog szigorúbb nemzeti előírásai is szabályozhatnak.
6. cikk
(1) A hering és makréla frissesség és méret alapján történő osztályozása különböző kategóriák szerint, a 103/76/EGK rendelet 8a. cikke rendelkezéseinek megfelelően, a következő bekezdésekben ismertetett eljárással összhangban történik.
(2) Az eladásra kínált mennyiségből a következők szerint vesznek mintákat:
- minden 50 tonnánál kisebb mennyiségből legalább 50 kg mennyiségű mintát vesznek,
- az 50 és 100 tonna közötti mennyiségeknél legalább két, egyenként 50 kg mennyiségű mintát vesznek,
- a 100 tonnát meghaladó mennyiségeknél legalább három, illetve annyi, egyenként 50 kg mennyiségnek megfelelő mintát vesznek, hogy az összes minta mennyisége elérje az érintett mennyiségek legalább 0,08 %-át.
Abban az esetben, amikor az egyes tételeket a hal tárolására alkalmas tartályokkal felszerelt hajóról rakodják ki, a fent említett rendelkezések figyelembevételével minden tartály tartalmából mintát vesznek.
(3) A mintavételnél ügyelni kell arra, hogy az adott minta a tétel reprezentatív mintája legyen; figyelembe kell venni a tagállamokban e tekintetben alkalmazott kereskedelmi gyakorlatot.
A mintavételt rendszeresen, a minták számától és az eladásra szánt áru teljes mennyiségétől függően kell végezni.
(4) Az eladásra szánt mennyiségeket a 103/76/EGK rendelet rendelkezéseivel összhangban, a mintavétel eredményeinek ismeretében, a következő rendelkezések figyelembevételével és szemrevételezéses ellenőrzéssel kell osztályozni.
Amennyiben egy minta azt jelzi:
a) hogy a vizsgált hal frissesség és méret alapján egy bizonyos kategóriába sorolandó, a szóban forgó mennyiségeket ennek az eredménynek az alapján osztályozzák. A méret- és a frissességbeli eltérés a 2. cikk rendelkezéseinek megfelelően engedélyezett;
b) hogy a minta mennyiségének több mint 10 %-a a B. kategóriába sorolandó, a minták számát meg kell duplázni. Az érintett mennyiségek azonban a B. kategóriánál magasabb kategóriába nem sorolhatók;
c) hogy a megvizsgált hal egy bizonyos része nem felel meg az emberi fogyasztásra alkalmas termék forgalomba hozatalára vonatkozó követelményeknek, az érintett mennyiségeket erre a célra felhasználni nem lehet, kivéve ha a 103/76/EGK rendelet 6., 7. és 8. cikkével összhangban elvégzett osztályozás nem igazolja, hogy egy bizonyos rész emberi fogyasztásra alkalmas termékként forgalomba hozható.
7. cikk
(1) Az eladásra szánt és kirakodott mennyiségek tömegének megállapításához le kell mérni azoknak a fogadóegységeknek vagy szállítójárműveknek a tömegét, amelyekre ezeket a mennyiségeket rakodják.
Amennyiben ezt nem lehet megtenni, a kirakodott mennyiségek tömegét azon szabványos ládák tartalmának összeadásával kell meghatározni, amelyekbe a mennyiségeket rakodni kell. A szabványos ládáknál is el kell végezni azonban a minta alapján történő kiegészítő mérést.
(2) Amennyiben egy sajátos eladás keretében értékesítendő, szabványos ládákban elhelyezett mennyiséget nyilvános árverés keretében értékesítenek, a tömeg megállapítását az 5. cikk rendelkezéseivel összhangban kell elvégezni.
(3) A hajóra átrakodott mennyiségek tömegét az I. mellékletben szereplő tényezők alkalmazásával kell kiszámítani:
- egyrészről minden egyes hajó fogásainak vagy minden egyes tartály tartalmának megfelelő műszaki eszközökkel meghatározott mennyiségéből,
- másrészről a feldolgozást végző hajóra átrakodott mennyiségek térfogatából, ez utóbbit az érintett tagállam súlyokért és mérésekért felelős hatósága által engedélyezett eszközökkel kell meghatározni.
8. cikk
A mintavétel rendszerének keretei között a tagállamok minden szükséges intézkedést megtesznek annak érdekében, hogy:
- az összes hajó rendelkezzen a szükséges berendezésekkel, és a 103/76/EGK rendeletben megállapított kritériumokkal összhangban használja ezeket a berendezéseket az érintett termékek minőségének fenntartásához,
- a hajókat szereljék fel a hal tárolására alkalmas tartályokkal, a tartályokat rendszeresen tisztítsák, és a tartályokban a hőmérséklet tegye lehetővé a hal tárolását, továbbá hogy az a hőmérséklet feljegyezhető legyen,
- a forgalomba hozott mennyiségeket a frissesség és a méret alapján meghatározott kategóriák szerint tartsák nyilván. A 7. cikk (1) bekezdésében említett esetben a nyilvántartást az érintett hajó parancsnoka és a vevő által aláírt igazoló dokumentumok, a 7. cikk (3) bekezdésében említett esetben az érintett hajók parancsnokai által aláírt igazoló dokumentumok alapján vezetik.
9. cikk
Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 1985. december 23-án.