AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 183/2005/EK RENDELETE
(2005. január 12.)
a takarmányhigiénia követelményeinek meghatározásáról
(EGT vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó Szerződésre és különösen annak 37. cikke (2) bekezdésére és 152. cikke (4) bekezdésének (b) pontjára,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
tekintettel a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
a Szerződés 251. cikkében szabályozott eljárásnak megfelelően (2),
mivel:
(1)
Az élőállattartás igen fontos szerepet tölt be a Közösség mezőgazdasági ágazatában. E tevékenység eredményessége nagymértékben függ a biztonságos és jó minőségű takarmány felhasználásától.
(2)
Az emberi egészség és az állatok egészségének magas szintű védelmére irányuló törekvés az élelmiszerjog egyik alapvető célkitűzése, amint azt a 2002. január 28-i, az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszerbiztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) rögzíti. Az említett rendelet meghatároz más közös alapelveket és fogalommeghatározásokat a nemzeti és a közösségi élelmiszerjog számára, beleértve a takarmány Közösségen belüli szabad áramlása megvalósításának célját is.
(3)
Az 1995. december 22-i 95/69/EK tanácsi irányelv (4) megállapította az állatitakarmány-szektorban működő létesítmények és közvetítők bizonyos kategóriáira alkalmazandó feltételeket és módozatokat annak érdekében, hogy lehetővé tegye számukra tevékenységeik gyakorlását. A tapasztalatok azt mutatják, hogy ezek a feltételek és módozatok megfelelő alapot képeznek a takarmánybiztonság biztosításához. Az említett irányelv ugyancsak megállapította az 1982. június 30-i, a takarmányozási célra felhasznált egyes termékekről szóló 82/471/EGK tanácsi irányelvben (5) felsorolt bizonyos anyagokat előállító létesítmények jóváhagyásának feltételeit.
(4)
Az 1998. július 9-i, a takarmányozási ágazatban működő egyes létesítmények és közvetítők engedélyezésére és nyilvántartására vonatkozó feltételek és szabályok megállapításáról szóló 95/69/EK tanácsi irányelv végrehajtására vonatkozó egyes intézkedések megállapításáról szóló 98/51/EK bizottsági irányelvben (6) megállapított bizonyos intézkedések kiterjedtek harmadik országokból származó importra vonatkozó intézkedésekre is.
(5)
A tapasztalatok azt is bizonyították, hogy szükséges annak biztosítása, hogy valamennyi takarmánytermelő vállalkozás, beleértve az akvakultúrát is, a harmonizált biztonsági követelményeknek megfelelően működjön, továbbá szükséges elvégezni egy általános felülvizsgálatot az emberi egészség és az állatok egészsége, valamint a környezet magasabb szintű védelme biztosítása szükségességének figyelembevétele érdekében.
(6)
Az ezen rendeletben megállapított új higiéniás szabályok fő célkitűzése az, hogy magas szintű védelmet biztosítsanak a fogyasztók számára az élelmiszerbiztonság és a takarmánybiztonság szempontjából, különösen a következő alapelvek figyelembevételével:
a)
a takarmánybiztonságért való elsődleges felelősség a takarmányipari vállalkozót terheli;
b)
a takarmánybiztonságot az élelmiszerlánc egészében biztosítani szükséges, az elsődleges takarmány-előállítástól kezdve egészen az élelmiszer-termelő állatok etetéséig;
c)
a veszélyelemzésen és kritikus ellenőrző pontokon (HACCP) alapuló eljárások általános megvalósítása a jó higiéniás gyakorlat alkalmazásával együtt fokozza a takarmányipari vállalkozók felelősségét;
d)
a helyes gyakorlatról szóló útmutatók hasznos eszközként segítik a takarmányipari vállalkozókat a takarmányláncolat minden szintjén abban, hogy betartsák a takarmányhigiéniai szabályokat és alkalmazzák a HACCP alapelveket;
e)
mikrobiológiai kritériumoknak a tudományos kockázati kritériumok alapján történő meghatározása;
f)
biztosítani szükséges, hogy az importált takarmány legalább olyan minőséget érjen el, mint a Közösségen belül termelt takarmány.
(7)
A regisztrációs és engedélyezési rendszernek a takarmányiparra történő teljes alkalmazása, és ebből következően a teljes nyomon követhetőség garantálása érdekében ajánlott biztosítani, hogy a takarmányipari vállalkozók kizárólag az ezen rendelettel összhangban nyilvántartásba vett és/vagy engedélyezett létesítményekből szerezzenek be és használjanak fel takarmányt.
(8)
A takarmánybiztonság biztosításához a takarmány elsődleges előállításától a takarmány piacra viteléig vagy exportjáig integrált megközelítés szükséges. A takarmány elsődleges előállítása olyan termékeket foglal magában, amelyek csak egyszerű külső kezelésen mennek keresztül, mint például a tisztítás, a csomagolás, a tárolás, a természetes szárítás vagy a silózás.
(9)
Az arányosság és a szubszidiaritás alapelveivel összhangban a közösségi szabályok nem vonatkozhatnak a takarmány belföldi magántermelésének és bizonyos állatok etetésének bizonyos eseteire, sem az elsődlegesen előállított takarmány kis mennyiségeinek helyi szinten történő közvetlen szállítására, vagy a kedvtelésből tartott állatok számára készülő eledelek kiskereskedelmére.
(10)
A takarmányok elsődleges előállításának szintjén jelenlévő veszélyeket azonosítani és megfelelően ellenőrizni kell annak érdekében, hogy az e rendeletben kitűzött célkitűzések teljesüljenek. Az e rendeletben lefektetett alapelveket ezért alkalmazni kell azon gazdaságokra, amelyek kizárólag saját termelésük szükségleteire állítanak elő takarmányt és azokra is, amelyek a takarmányt piaci forgalomba hozzák. Figyelembe kell venni azt, hogy a kockázat kisebb abban az esetben, ha a takarmányt kizárólag olyan állatok élelmezésére termelik és használják fel, amelyek az otthoni fogyasztást szolgálják, vagy olyan állatok esetében használják fel, amelyeket nem használnak fel élelmiszertermelésre. A takarmánytermékek kis mennyiségben és helyi szinten történő kereskedelme, valamint a kedvtelésből tartott állatok eledelének kiskereskedelme különleges elbánásban részesül e rendelet keretében.
(11)
A HACCP alapelveinek a takarmány elsődleges előállítására történő alkalmazása az európai higiénés jogszabályok középtávú célkitűzése. Ugyanakkor a helyes gyakorlatról kiadott útmutatóknak már most ösztönözniük kell a megfelelő higiéniás követelmények alkalmazását.
(12)
A takarmánybiztonság számos tényezőtől függ. A higiéniai minimumkövetelményeket jogszabályban kell rögzíteni. Hatósági ellenőrzések során kell vizsgálni, hogy a takarmányipari vállalkozók betartják-e ezeket a követelményeket. Továbbá, a takarmányipari vállalkozóknak intézkedéseket kell hozniuk vagy eljárásokat elfogadniuk magas szintű takarmánybiztonság elérése érdekében.
(13)
A HACCP segítheti a takarmányipari vállalkozókat abban, hogy magasabb minőségi szinten valósítsák meg a takarmánybiztonságot. A HACCP-t nem szabad az önszabályozás módszerének tekinteni és nem helyettesítheti a hatósági ellenőrzéseket.
(14)
A HACCP-alapelvek megvalósítása a takarmányipari vállalkozások munkavállalóitól teljes együttműködést és elkötelezettséget kíván.
(15)
A HACCP-alapelveknek a takarmánytermelésben figyelembe kell vennie a Codex Alimetariusban foglalt alapelveket, de kellő rugalmasságot kell biztosítania minden helyzetben. Bizonyos takarmányipari vállalkozásoknál a kritikus ellenőrzési pontok nem határozhatók meg, és bizonyos esetekben a helyes gyakorlatok helyettesíthetik a kritikus ellenőrzési pontok megfigyelését. Hasonlóképpen, az a követelmény, hogy a Codex Alimetariusban foglaltaknak megfelelően „kritikus határértékeket” kell megállapítani, nem minden esetben követeli meg számszerűsített határérték rögzítését. A dokumentumoknak a Codex Alimetariusban foglaltak szerinti megőrzése követelményének is rugalmasnak kell lennie annak érdekében, hogy ne terheljék ésszerűtlenül a nagyon kis vállalkozásokat. Biztosítani kell, hogy a takarmányipari vállalkozásoknak, a kizárólag a saját tulajdonban lévő vállalkozás szükségleteinek kielégítése érdekében, az elsődleges takarmánytermelés szintjén végzett munkafolyamatai során, beleértve a kapcsolódó munkafolyamatokat is, valamint a takarmánynak a kiegészítő takarmányfélékkel való keverése során, ne legyen kötelező a HACCP-alapelvek követése.
(16)
Rugalmasság szükséges azon takarmányelőállító vállalkozások szükségleteinek kielégítése esetében is, amelyeknek különleges földrajzi korlátokkal, vagy strukturális követelményekkel kell megküzdeniük. Ez a rugalmasság azonban nem válhat a takarmányhigiéniai célkitűzések hátrányára. Gondoskodni kell arról, hogy az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság szükség esetén megtárgyalja ezt a kérdést.
(17)
Az egyes tagállamok illetékes hatósága által valamennyi takarmányipari vállalkozás nyilvántartásba vételének és engedélyezésének rendszere megfelelő eszköz a gyártótól a végső felhasználóig történő nyomon követhetőség biztosításához és a hatékony hatósági ellenőrzések végrehajtásának megkönnyítéséhez. A takarmányipari vállalkozásokra vonatkozó adatgyűjtés meglévő rendszereit a tagállamok illetékes hatóságai felhasználhatják az ezen rendeletben meghatározott rendszer beindításához és alkalmazásához.
(18)
Azon takarmányipari vállalkozások esetében, amelyek tevékenységei a takarmányelőállítás során magasabb kockázatot képviselhetnek, egy engedélyezési rendszer fenntartása indokolt. Gondoskodni kell olyan eljárásokról, amelyek kiterjesztik az engedélyezésnek a 95/69/EK irányelvben maghatározott hatályát.
(19)
Ahhoz, hogy a takarmányipari vállalkozásokat engedélyezzék és nyilvántartásba vegyék, számos, a működésükre vonatkozó feltételnek kell eleget tenniük a létesítmények, berendezések, személyzet, termelés, minőségellenőrzés, tárolás és dokumentáció tekintetében, annak érdekében, hogy mind a takarmánybiztonság, mind a termék nyomon követhetősége biztosított legyen. Gondoskodni kell arról, hogy ezek a feltételek változatosak legyenek, hogy megfelelőek legyenek a takarmányipari vállalkozások különböző típusai esetében. Lehetővé kell tenni a tagállamok számára, hogy feltételesen jóváhagyjanak létesítményeket, ha a helyszíni bejárás során úgy tűnik, hogy a létesítmény az infrastruktúra és a berendezések szempontjából megfelel valamennyi követelménynek. Ugyanakkor az is helyénvaló, hogy az ilyen feltételes engedély maximális időtartamát meghatározzák.
(20)
Rendelkezni kell az engedély vagy a regisztráció időleges felfüggesztéséről, módosításáról vagy visszavonásáról azokban az esetekben, amikor a létesítmények megváltoztatják, vagy megszüntetik tevékenységeiket, vagy már nem tesznek eleget a tevékenységükre alkalmazandó feltételeknek.
(21)
A takarmánynak és takarmányösszetevőknek a takarmánylánc egészében történő nyomon követhetősége alapvető eleme a takarmánybiztonság biztosításának. A 178/2002/EK rendelet tartalmazza a takarmány és takarmányösszetevők nyomon követhetőségének biztosítására vonatkozó szabályokat, és meghatározza az egyes ágazatokra alkalmazandó végrehajtási szabályok elfogadásának rendjét.
(22)
Az egymást követő takarmányválságok bizonyították, hogy a takarmánylánc bármely szakaszának nem kielégítő működése jelentős gazdasági következményekkel járhat. A takarmánytermelés sajátosságai és a takarmányértékesítési lánc komplexitása a takarmány piacról történő kivonásának nehézségét jelenti. A gazdasági károk költségeinek a takarmány- és élelmiszer- előállítási lánc szintjein keletkező gazdasági károk rendezése gyakran közpénzekből történik. A gazdasági károk a társadalom számára alacsony költségen lennének orvosolhatók, ha a vállalkozót, akinek tevékenysége a takarmányipari szektorban kárt okoz, pénzügyileg felelőssé tennék. Ugyanakkor a valamennyi takarmányipari vállalkozásra vonatkozó pénzügyi felelősség és pénzügyi garanciák általánosan kötelező rendszerének (pl. biztosítás) létrehozása nem biztos, hogy kivihető és megfelelő. Ezért a Bizottságnak alaposabban mérlegelnie kell ezt a kérdést, figyelembe véve a meglévő jogszabályokban más területeken érvényesülő, anyagi felelősségre vonatkozó rendelkezéseket, valamint a tagállamokban meglévő rendszereket és gyakorlatokat. A Bizottságnak ebből a célból jelentést kell készítenie, adott esetben jogalkotási javaslatokkal együtt.
(23)
A Közösségbe behozott takarmányoknak eleget kell tenniük a 178/2002/EK rendeletben megállapított általános követelményeknek, valamint a takarmány- és élelmiszerjog, valamint az állat-egészségügyi és az állatok kíméletére vonatkozó szabályok követelményeinek történő megfelelés ellenőrzésének biztosítása céljából végrehajtott hatósági ellenőrzésekről szóló 882/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben (7) meghatározott behozatali feltételeknek. A kereskedelmi zavarok elkerülése érdekében a végrehajtási intézkedések elfogadásának befejezéséig a behozatal továbbra is a 98/51/EK irányelvben meghatározott feltételek szerint kerül engedélyezésre.
(24)
A harmadik országokba exportált közösségi termékeknek a 178/2002/EK rendeletben meghatározott általános követelményeknek kell eleget tenniük.
(25)
Helyénvaló az Élelmiszerekre és Takarmányokra vonatkozó Sürgősségi Riasztó Rendszer 178/2002 rendelet által megállapított hatályának kiszélesítése oly módon, hogy az kiterjedjen a nem élelmiszer-termelő állatok élelmezésére használt takarmányokból az állatok egészségét és a környezetet veszélyeztető kockázatokra is.
(26)
A takarmányhigiéniáról szóló közösségi jogalkotást tudományos eredményeknek kell alátámasztaniuk. Ebből a célból az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság véleményét minden szükséges esetben ki kell kérni.
(27)
A műszaki és tudományos előrehaladás figyelembevétele érdekében a Bizottságnak és a tagállamoknak szorosan és hatékonyan együtt kell működniük az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottságon belül.
(28)
E rendelet figyelembe veszi a WTO Egészségügyi és Növény-egészségügyi Egyezményében rögzített nemzetközi kötelezettségeket, valamint a Codex Alimentariusban foglalt nemzetközi élelmiszerbiztonsági szabványokat.
(29)
A tagállamoknak szabályokat kell megállapítaniuk az e rendelet rendelkezéseinek megsértése esetére alkalmazandó büntetésekről, és biztosítaniuk kell e büntetések érvényesítését. E büntetéseknek hatásosnak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük.
(30)
Az ezen határozat végrehajtásához szükséges intézkedéseket az 1999. június 28-i, a Bizottságra ruházott végrehajtási jogok gyakorlásának eljárásairól szóló 1999/468/EK tanácsi határozattal (8) összhangban kell meghozni.
(31)
A rendelet hatálybalépését egy későbbi időpontban kell meghatározni, hogy a rendelet által érintett takarmányipari vállalkozásoknak legyen idejük jogszabályi követelményekhez való alkalmazkodásra.
(32)
A fentieknek megfelelően a 95/69/EK és a 98/51/EK irányelv hatályát veszti.
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
TÁRGY, HATÁLY, ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
1. cikk
A rendelet tárgya
Ez a rendelet megállapítja:
a)
a takarmányhigiénia általános szabályait;
b)
a takarmányok nyomon követhetőségét biztosító feltételeket és módozatokat;
c)
a nyilvántartásba vétel és engedélyezés feltételeit és módjait.
2. cikk
Hatály
(1) Ez a rendelet alkalmazandó:
a)
a takarmányipari vállalkozók tevékenységére, valamennyi fázisban a takarmány elsődleges előállításától a takarmány piaci forgalomba hozataláig;
b)
az élelmiszer-termelő állatok etetésére;
c)
takarmányok harmadik országokból történő behozatalára és harmadik országokba történő kivitelére.
(2) Ezt a rendeletet nem kell alkalmazni:
a)
takarmány magánjellegű házi előállítására:
i)
belföldi magánfogyasztásra szánt élelmiszer-termelő állatok etetése esetén
és
ii)
nem élelmiszertermelés céljából tartott állatok etetése esetén;
b)
a magánfogyasztásra szánt élelmiszer-termelő állatok élelmezésére és a 2004. április 29-i, az élelmiszerhigiéniáról szóló 852/2004/EK rendelet (9) 1. cikke (2) bekezdésének (c) pontjában említett tevékenységekre;
c)
a nem élelmiszertermelés céljából tartott állatok élelmezésére;
d)
a termelő által elsődlegesen előállított takarmány kis mennyiségeinek helyi szinten, ottani felhasználásra a helyi mezőgazdasági létesítmények részére történő közvetlen szállítására;
e)
a kedvtelésből tartott állatok eledelének kiskereskedelmére.
(3) A tagállamok megállapíthatnak a 2. bekezdésben említett tevékenységekre irányadó szabályokat és útmutatást. Az ilyen nemzeti szabályoknak és útmutatásnak biztosítaniuk kell e rendelet célkitűzéseinek megvalósulását.
3. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet értelmezésében a 178/2002/EK rendeletben meghatározott fogalmak alkalmazandók, az alábbi egyedi fogalommeghatározásokkal:
a)
„takarmányhigiénia”: a veszélyek ellenőrzéséhez, valamint egy takarmány állati fogyasztásra való alkalmasságának biztosításához szükséges intézkedések és feltételek, figyelembe véve a takarmány felhasználásának szándékát;
b)
„takarmányipari vállalkozó”: az a természetes vagy jogi személy, aki felelős az e rendeletben megállapított követelmények teljesítésének biztosításáért az általa irányított takarmányipari vállalkozásban;
c)
„takarmány-adalékanyagok”: a 2003. szeptember 22-i, a takarmányozási célra felhasznált adalékanyagokról szóló 1831/2003/EK rendelet (10) értelmében engedélyezett anyagok vagy mikroorganizmusok;
d)
„létesítmény”: egy takarmányipari vállalkozás bármely egysége;
e)
„illetékes hatóság”: egy tagállam vagy egy harmadik ország hatósági ellenőrzések végrehajtására kijelölt hatósága;
f)
„takarmány elsődleges előállítása”: mezőgazdasági termékek előállítása, beleértve különösen a növénytermesztést, a betakarítást, a fejést és az állatok tenyésztését (levágásuk előtt), vagy a halászatát, amely kizárólag olyan termékeket eredményez, amelyek betakarításuk, begyűjtésük, vagy kifogásuk után az egyszerű fizikai feldolgozáson kívül nem mennek keresztül semmilyen egyéb más műveleten.
II. FEJEZET
KÖTELEZETTSÉGEK
4. cikk
Általános kötelezettségek
(1) A takarmányipari vállalkozóknak biztosítaniuk kell, hogy az irányításuk alatt álló termelés, feldolgozás és forgalmazás valamennyi szakaszát a közösségi jogszabályokkal, a közösségi jogszabályokkal kompatibilis nemzeti törvényekkel és a helyes gyakorlattal összhangban hajtsák végre. Biztosítaniuk kell különösen, hogy eleget tesznek az e rendeletben meghatározott, vonatkozó higiéniai követelményeknek.
(2) Az élelmiszer-termelő állatok etetése során a mezőgazdasági termelőknek olyan intézkedéseket kell hozniuk, és olyan eljárásokat kell alkalmazniuk, amelyekkel a takarmány, az állatok és az állati termékek biológiai, kémiai és fizikai fertőződésének veszélyét az ésszerűen elérhető legalacsonyabb szinten tarthatják.
5. cikk
Sajátos kötelezettségek
(1) Az elsődleges takarmánytermelés és az utána következő kapcsolódó tevékenységek szintjén kifejtett tevékenységek:
a)
az elsődleges termékek termelés helyén történő szállítása, raktározása és kezelése;
b)
az elsődleges termékeknek a termelés helyétől egy létesítménybe történő szállítási műveletek;
c)
a kizárólag a saját tulajdonba tartozó vállalkozás szükségletére történő takarmánykeverés tekintetében, a silózási adalékanyagok kivételével adalékanyagok vagy előre összekevert adalékanyagok felhasználása nélkül,
tekintetében a takarmányipari vállalkozóknak be kell tartaniuk az I. melléklet rendelkezéseit - amennyiben ezek a rendelkezések vonatkoznak végzett műveletekre.
(2) Az (1) bekezdésben említett műveleteken kívüli egyéb műveletek tekintetében, beleértve a saját tulajdonba tartozó vállalkozás kizárólagos szükségletére történő takarmánykeverést is, ha a silózási adalékanyagokon kívül adalékanyagok, vagy előre kevert adalékanyagok felhasználásával történik, a takarmányipari vállalkozóknak be kell tartaniuk a II. melléklet rendelkezéseit - amennyiben ezek a rendelkezések vonatkoznak a végzett műveletekre.
(3) A takarmányipari vállalkozóknak:
a)
be kell tartaniuk bizonyos egyedi mikrobiológiai kritériumokat;
b)
meghatározott célértékek teljesítéséhez szükséges intézkedéseket kell hozniuk, és eljárásokat kell alkalmazniuk.
Az a) és b) pontokban említett kritériumokat és célértékeket a 31. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban kell elfogadni.
(4) A takarmányipari vállalkozók a III. fejezetben meghatározott útmutatókat felhasználhatják, hogy azok segítsék őket az e rendelet alapján fennálló kötelezettségeik teljesítésében.
(5) A mezőgazdasági termelőknek be kell tartaniuk a III. mellékletben leírt rendelkezéseket az élelmiszer-termelő állatok etetése során.
(6) A takarmányipari vállalkozók és a mezőgazdasági termelők csak olyan létesítményekből szerezhetnek be és használhatnak fel takarmányt, amelyeket e rendelet értelmében nyilvántartásba vettek és/vagy engedélyeztek.
6. cikk
A veszélyelemzés és kritikus ellenőrzési pontok (HACCP) rendszere
(1) Az 5. cikk (1) bekezdésében említett tevékenységeken kívüli tevékenységeket végző takarmányipari vállalkozók kötelesek a veszélyelemzés és kritikus ellenőrzési pontok (HACCP) alapelvein alapuló állandó írásos eljárást, vagy eljárásokat bevezetni, megvalósítani és fenntartani.
(2) Az (1) bekezdésben említett HACCP alapelvek a következők:
a)
bármely veszély azonosítása, amelyet meg kell előzni, meg kell szüntetni, vagy elfogadható szintre kell csökkenteni;
b)
azon szakaszon vagy szakaszoknál, ahol az ellenőrzés alapvető fontosságú, kritikus ellenőrzési pontok azonosítása veszély megelőzése vagy megszüntetése, vagy elfogadható szintre csökkentése érdekében;
c)
kritikus határértékek megállapítása a kritikus ellenőrzési pontoknál, amely elválasztja az elfogadhatóságot az elfogadhatatlanságtól az azonosított veszélyek megelőzése, megszüntetése vagy csökkentése szempontjából;
d)
hatékony megfigyelési eljárások létrehozása és alkalmazása a kritikus ellenőrzési pontoknál;
e)
kiigazító intézkedés meghatározása, ha a megfigyelés azt mutatja, hogy egy kritikus ellenőrzési pont nincs ellenőrzés alatt;
f)
eljárások létrehozása annak ellenőrzésére, hogy az a)-e) pontokban vázolt intézkedéseket megtették-e és hatékonyan működnek-e. Rendszeres ellenőrzést kell végezni;
g)
a takarmányipari vállalkozások természetéhez és méretéhez igazodó dokumentumok és nyilvántartások létrehozása annak igazolására, hogy az a)-f) pontokban megállapított intézkedéseket hatékonyan alkalmazzák.
(3) Ha a termékben, a folyamatban vagy az előállítás bármely szakaszában, a feldolgozásban, tárolásban vagy forgalmazásban bármely módosítást eszközölnek, a takarmányipari vállalkozóknak felül kell vizsgálniuk eljárásukat, és azon el kell végezniük a szükséges változtatásokat.
(4) Az (1) bekezdésben említett eljárások részeként a takarmányipari vállalkozók a HACCP alkalmazásával kapcsolatban a 20. cikkel összhangban kidolgozott, a jó gyakorlatot bemutató útmutatókat használhatnak fel.
(5) E cikk megvalósítását megkönnyítő intézkedéseket - beleértve a kisvállalkozásokra vonatkozó intézkedéseket - a 31. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban lehet elfogadni.
7. cikk
A HACCP-rendszerre vonatkozó dokumentumok
(1) A takarmányipari vállalkozók kötelesek:
a)
az illetékes hatóságnak tanúsítani az illetékes hatóság által kért formában, hogy eleget tesznek a 6. cikkben leírt rendelkezéseknek;
b)
biztosítani, hogy a 6. cikknek megfelelően kidolgozott eljárásokat leíró dokumentumok mindenkor napra készek legyenek.
(2) Az illetékes hatóság figyelembe veszi a takarmányipari vállalkozás természetét és méretét, amikor meghatározza az (1) bekezdés (a) pontjában említett formára vonatkozó követelményeket.
(3) Az e cikk megvalósítására irányuló részletes feltételeket a 31. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban lehet elfogadni. Az ilyen feltételek megkönnyíthetik a III. fejezettel összhangban kidolgozott HACCP-alapelvek bizonyos takarmányipari vállalkozók általi megvalósítását a 6. cikk (1) bekezdésben megfogalmazott követelmények betartása céljából.
8. cikk
Pénzügyi garanciák
(1) A takarmányipari vállalkozások részére bevezetendő pénzügyi garanciák hatékony rendszerére való felkészülés jegyében a Bizottság 2006. februárig 8-ig jelentést nyújt be az Európai Parlament és a Tanács részére, és azon túlmenően, hogy megvizsgálja a takarmány szektorra és a kapcsolódó ágazatokra vonatkozó anyagi felelősségre jelenleg érvényben lévő nemzeti jogszabályokat, rendszereket és gyakorlatokat, ahol szükséges, a Bizottság a jelentéssel együtt jogalkotási javaslatokat nyújt be egy ilyen, közösségi szinten megvalósítható és a gyakorlatban alkalmazható garancia-rendszerre. Ezen garanciáknak fedezetet kell nyújtaniuk mindazon költségekre, amelyek tekintetében a takarmányipari vállalkozók anyagilag felelősségre vonhatók bármilyen takarmány, állat és ezekből készített élelmiszerek piacról való kivonásának, kezelésének és/vagy megsemmisítésének közvetlen következményeként.
(2) A takarmányipari vállalkozók anyagi felelősséggel tartoznak a takarmánybiztonságra vonatkozó jogszabályok bármely megszegéséért és a vállalkozóknak tanúsítaniuk kell, hogy rendelkeznek az (1) bekezdésben említett, közösségi jogszabályok által előírt pénzügyi garanciákkal.
9. cikk
Hatósági ellenőrzések, értesítés és nyilvántartásba vétel
(1) A takarmányipari vállalkozóknak a vonatkozó közösségi jogszabályokkal és az azzal kompatibilis nemzeti törvényekkel összhangban kell együttműködniük az illetékes hatóságokkal.
(2) A takarmányipari vállalkozók kötelesek:
a)
bejelenteni a megfelelő illetékes hatóságnak nyilvántartásba vétel céljából, az illetékes hatóság által előírt formában, az irányításuk alatt álló bármely olyan létesítményt, amelyben aktív tevékenységet folytat takarmány előállításának, feldolgozásának, tárolásának, szállításának vagy forgalmazásának bármely szakaszában;
b)
az illetékes hatóság számára naprakész információt szolgáltatni az irányításuk alatt álló, a) pontban említett bármely létesítményről, beleértve az illetékes hatóság értesítését egy meglévő létesítmény tevékenységében bekövetkező bármilyen lényeges változásról, vagy egy meglévő létesítmény bezárásáról.
(3) Az illetékes hatóság egy vagy több jegyzéket vezet a létesítményekről.
10. cikk
Takarmányipari létesítmények engedélyezése
A takarmányipari vállalkozóknak biztosítaniuk kell, hogy az ellenőrzésük alatt álló létesítményeket, amelyek e rendelet hatálya alá tartoznak, az illetékes hatóság engedélyezi abban az esetben, ha:
1.
az ilyen létesítmények az alábbi tevékenységek egyikét végzik:
a)
az 1831/2003/EK rendelet hatálya alá tartozó takarmány adalékanyagok, vagy a 82/471/EGK irányelv hatálya alá tartozó és az e rendelet IV. melléklet 1. fejezetében említett termékek gyártása és/vagy piaci forgalomba hozatala;
b)
az e rendelet IV. melléklet 2. fejezetében említett takarmány-adalékanyagok felhasználásával készülő előkevert takarmány gyártása és/vagy piaci forgalomba hozatala;
c)
takarmány adalékanyagok, vagy az e rendelet IV. melléklet 3. fejezetében említett, takarmány adalékanyagokat tartalmazó előkevert takarmány felhasználásával piaci forgalomba hozatal céljára, vagy a saját tulajdonában lévő létesítmények kizárólagos szükségleteire összetett takarmány előállítása;
2.
engedély szükséges azon tagállam nemzeti törvényei szerint, ahol a létesítmény található;
vagy
3.
engedély szükséges a 31. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban elfogadott rendelet értelmében.
11. cikk
Követelmények
A takarmányipari vállalkozók nem működhetnek:
a)
a 9. cikkben rendelkezett nyilvántartásba vétel nélkül;
vagy
b)
a 10. cikkben előírt esetekben, engedélyezés nélkül.
12. cikk
Információnyújtás az engedélyezésre vonatkozó nemzeti szabályokról
Bármely tagállam, amely a területén található bizonyos létesítmények engedélyezését kéri, köteles tájékoztatni a Bizottságot és a többi tagállamot a vonatkozó nemzeti szabályokról.
13. cikk
Létesítmények engedélyezése
(1) Az illetékes hatóság csak abban az esetben hagyhatja jóvá a létesítményeket, ha bármely tevékenység megkezdése előtt egy helyszíni vizsgálat során bizonyítást nyert, hogy a létesítmények megfelelnek ezen rendelet vonatkozó követelményeinek.
(2) Az illetékes hatóság feltételes engedélyt adhat a helyszíni vizsgálat alapján, hogy a létesítmény megfelel valamennyi, az infrastruktúrával és a felszereltséggel kapcsolatos követelménynek. Az illetékes hatóság a teljes körű engedélyt akkor adhatja meg, ha a feltételes engedély megadásától számított három hónapon belül elvégzett újabb helyszíni vizsgálat alkalmával úgy tűnik, hogy a létesítmény eleget tesz az első bekezdésben említett többi követelménynek. Ha egyértelmű előrehaladás történt, de a létesítmény még mindig nem felel meg az összes követelménynek, az illetékes hatóság meghosszabbíthatja a feltételes engedélyt. A feltételes engedély teljes időtartama azonban nem haladhatja meg a hat hónapot.
14. cikk
A nyilvántartásba vétel vagy engedély felfüggesztése
Az illetékes hatóság átmenetileg felfüggeszti a létesítmény egy, több, vagy összes tevékenysége tekintetében a nyilvántartásba vételt, vagy az engedélyt abban az esetben, ha bebizonyosodik, hogy a létesítmény többé már nem felel meg az adott tevékenységekre alkalmazandó feltételeknek.
Az ilyen felfüggesztés addig tart, amíg a létesítmény ismét nem teljesíti a vonatkozó feltételeket. Abban az esetben, ha a feltételek egy éven belül nem teljesülnek, a 15. cikk alkalmazandó.
15. cikk
A nyilvántartásba vétel vagy az engedély visszavonása
Az illetékes hatóság visszavonja egy létesítmény egy vagy több tevékenysége tekintetében a nyilvántartásba vételt, vagy az engedélyt abban az esetben, ha:
a)
a létesítmény felhagy egy vagy több tevékenységével;
b)
bebizonyosodik, hogy a létesítmény egy éven keresztül nem teljesítette a tevékenységeire vonatkozó feltételeket;
c)
ha súlyos hiányosságokat állapít meg, vagy ismételten arra kényszerült, hogy leállítsa a termelést egy létesítménynél, és a takarmányipari vállalkozó még mindig nem képes megfelelő garanciákat nyújtani a jövőbeli termelésre vonatkozóan.
16. cikk
A létesítmény nyilvántartásba vételének az engedélyének módosítása
Az illetékes hatóság kérésre módosítja egy létesítmény nyilvántartásba vételét vagy az engedélyét, ha a létesítmény bizonyította, hogy képes a nyilvántartásba vett és engedélyezett tevékenységein túlmenően további, vagy ezek helyett más tevékenységekbe kezdeni.
17. cikk
Felmentés a helyszíni vizsgálat alól
(1) A tagállamok mentesülnek a 13. cikkben szabályozott helyszíni vizsgálatelvégzésének kötelezettsége alól olyan takarmányipari vállalkozások esetében, amelyek kizárólag kereskedőként járnak el, anélkül hogy létesítményeik területén termékeket raktároznának.
(2) Az ilyen takarmányipari vállalkozásoknak nyilatkozatot kell benyújtaniuk az illetékes hatóságnak, melynek formájáról az illetékes hatóság dönt arról, hogy az általuk piaci forgalomba hozott takarmányok megfelelnek az e rendeletben előírt feltételeknek.
18. cikk
Átmeneti intézkedések
(1) A 95/69/EK irányelvvel összhangban engedélyezett és/vagy nyilvántartásba vett létesítmények és közvetítők azzal a feltétellel folytathatják tevékenységüket, hogy erről legkésőbb 2006. január 1-ig értesítik azon illetékes hatóságot, amelynek területén a létesítményeik találhatók.
(2) Azon létesítmények és közvetítők, amelyek számára nem kötelező a 95/69/EK irányelvvel összhangban a nyilvántartásba vétel, sem az engedélyezés, de amelyek számára e rendelet nyilvántartásba vételt ír elő, azzal a feltétellel folytathatják tevékenységeiket, hogy legkésőbb 2006. január 1-ig nyilvántartásba vételi kérelmet nyújtanak be azon illetékes hatósághoz, amelynek területén létesítményeik találhatók.
(3) 2008. január 8-ig a kérelmezőnek az illetékes hatóság által meghatározott formában nyilatkozatot kell tennie, hogy az e rendeletben megállapított feltételeknek eleget tesz.
(4) Az illetékes hatóságoknak figyelembe kell venniük a már meglévő adatgyűjtési rendszereket, és a nyilatkozót, illetve a kérelmezőt felkérik, hogy csak olyan pótlólagos információt szolgáltasson, amely garantálja az e rendelet feltételeinek való megfelelést. Az illetékes hatóságok a (2) bekezdés értelmében benyújtott kérelemnek tekinthetik különösen a 852/2004/EK rendelet 6. cikke értelmében adott értesítést.
19. cikk
A nyilvántartásba vett és engedélyezett létesítmények listája
(1) Az illetékes hatóság a 9. cikkel összhangban általa nyilvántartásba vett létesítményeket minden egyes tevékenység tekintetében egy vagy több nemzeti nyilvántartásba jegyzi be.
(2) Az illetékes hatóság által a 13. cikkel összhangban engedélyezett létesítményeket egyéni azonosító számon kell nemzeti nyilvántartásba bejegyezni.
(3) A tagállamok kötelesek naprakészen tartani az (1) és (2) bekezdésekben említett nyilvántartásokat úgy, hogy azok a nyilvántartásba vétel vagy engedélyezés felfüggesztésére, visszavonására, vagy módosítására vonatkozó, a 14., 15. és 16. cikkekben említett határozatoknak megfeleljenek.
(4) A (2) bekezdésben említett nyilvántartást az V. melléklet I. fejezetében szereplő minta szerint kell vezetni.
(5) A (2) bekezdésben említett azonosító számot az V. melléklet II. fejezetében meghatározott formában kell összeállítani.
(6) A Bizottság a tagállamok nyilvántartásainak azt a részét, amely a (2) bekezdésben említett létesítményeket tartalmazza, összegyűjti, és első alkalommal 2007 novemberében teszi a nagyközönség számára hozzáférhetővé, majd azt követően minden évben legkésőbb november 30-ig. Az összeállított nyilvántartás figyelembe veszi mindazon módosításokat, amelyeket az adott évben eszközöltek.
(7) A tagállamoknak nyilvánosságra hozzák az (1) bekezdésben említett létesítmények nyilvántartásait.
III. FEJEZET
ÚTMUTATÓK A HELYES GYAKORLATHOZ
20. cikk
Útmutatók kidolgozása, terjesztése és használata
(1) A Bizottság ösztönzi a takarmányágazatban a helyes gyakorlatról, valamint a HACCP- alapelvek alkalmazásáról szóló útmutatók kidolgozását, a 22. cikkel összhangban.
Szükség esetén a tagállamok ösztönzik nemzeti útmutatók kidolgozását, a 21. cikkel összhangban.
(2) Az illetékes hatóságok ösztönzik, mind a közösségi, mind a nemzeti útmutatók terjesztését és használatát.
(3) Mindazonáltal a takarmányipari vállalkozók önkéntes alapon használhatják fel ezeket az útmutatókat.
21. cikk
Nemzeti útmutatók
(1) Azokban az esetekben, amikor a helyes gyakorlatról nemzeti útmutatók kidolgozására kerül sor, ezeket az útmutatókat a takarmányipari ágazatoknak:
a)
azon felekkel - például az illetékes hatóságokkal és a felhasználói csoportokkal - konzultálva kell kidolgozniuk és terjeszteniük, akiknek az érdekeit azok lényegesen érintik;
b)
a Codex Alimentarius vonatkozó magatartási szabályzatainak figyelembe kell venniük,
és
c)
azokban az esetekben, amikor az útmutatók a takarmány elsődleges előállítását érintik, az I. mellékletben leírt követelményekre is tekintettel kell lenniük.
(2) A tagállamoknak értékelniük kell a nemzeti útmutatókat annak biztosítása érdekében, hogy:
a)
azok az (1) bekezdéssel összhangban kerültek-e kidolgozásra;
b)
az ilyen útmutatók tartalma gyakorlatban megvalósítható legyen azon ágazatok számára, amelyekre vonatkoznak,
és
c)
útmutatóként alkalmasak legyenek arra, hogy az érintett ágazatokban és/vagy az érintett takarmányok esetében a 4., 5. és 6. cikkeket megfelelően alkalmazzák.
(3) A tagállamok megküldik a nemzeti útmutatókat a Bizottságnak.
(4) A Bizottság nyilvántartási rendszert hoz létre és működtet ezen útmutatókra vonatkozóan, és a tagállamok rendelkezésére bocsátja ezt a rendszert.
22. cikk
Közösségi útmutatók
(1) A higiéniára és a HACCP-alapelvek alkalmazására vonatkozó közösségi útmutatók kidolgozása előtt a Bizottságnak konzultálnia kell a 31. cikk (1) bekezdésében említett bizottsággal az ilyen útmutatók hatályáról és tárgyáról. A konzultáció célja az ilyen útmutatók, illetve azok hatályának és tárgyának a megvitatása.
(2) Abban az esetben, ha közösségi útmutatók kidolgozására kerül sor, a Bizottságnak biztosítania kell, hogy az útmutatókat:
a)
az európai takarmányipari ágazatok megfelelő képviselőivel és egyéb érdekelt felekkel, így fogyasztói csoportokkal konzultálva;
b)
azon felekkel való együttműködésben dolgozzák ki és terjesszék, amelyek lényeges érdekeit az útmutatók érinthetik, beleértve az illetékes hatóságokat.
(3) A közösségi útmutatókat az alábbiak figyelembevételével kell kidolgozni és terjeszteni:
a)
a Codex Alimentarius vonatkozó magatartási szabályzatait,
és
b)
amennyiben az útmutatók a takarmány elsődleges előállítására vonatkoznak, az I. mellékletben megállapított követelményeket.
(4) A 31. cikk (1) bekezdésében említett bizottság értékeli a közösségi útmutatók tervezeteit annak biztosítása érdekében, hogy:
a)
azok a (2) és (3) bekezdésekkel összhangban kerültek-e kidolgozásra;
b)
az ilyen útmutatók tartalma a gyakorlatban megvalósítható legyen a Közösség egészében azon ágazatok számára, amelyekre vonatkoznak,
és
c)
útmutatóként alkalmasak legyenek arra, hogy az érintett ágazatokban és/vagy az érintett takarmányok esetében a 4., 5. és 6. cikkeket megfelelően alkalmazzák.
(5) A Bizottság időről időre felkéri a 31. cikk (1) bekezdésében említett bizottságot, hogy az e cikkel összhangban elkészített bármely közösségi útmutatót az ezen cikk (2) bekezdésben említett jogalanyokkal együttműködve felülvizsgálja. E felülvizsgálat célja annak biztosítása, hogy az útmutatók gyakorlatban megvalósíthatók maradjanak, és a technológiai, valamint tudományos fejlődést figyelembe vegyék.
(6) Az e cikkel összhangban elkészített közösségi útmutatók címét és referenciaadatait az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában kell közzétenni.
IV. FEJEZET
BEHOZATAL ÉS KIVITEL
23. cikk
Behozatal
(1) A takarmányt harmadik országokból importáló takarmányipari vállalkozóknak biztosítaniuk kell, hogy a behozatalra kizárólag az alábbi feltételekkel összhangban kerüljön sor:
a)
a feladási harmadik ország jelen legyen azon harmadik országokról a 882/2004/EK rendelet 48. cikke szerint vezetett listán, amelyekből takarmány behozatala megengedett;
b)
a feladási létesítmény jelen legyen azon a harmadik ország által a 882/2004/EK rendelet 48. cikke szerint azokról a létesítményekről vezetett és napra készen tartott listán, amelyekből takarmány behozatala megengedett;
c)
a takarmányt a feladási létesítményben vagy egy olyan másik létesítményben állították elő, amely megjelenik a (b) pontban említett listán, vagy a Közösségben állították elő;
és
d)
a takarmány eleget tesz:
i)
az e rendeletben meghatározott követelményeknek, és a takarmányokra vonatkozó bármely más közösségi jogszabálynak,
vagy
ii)
a Közösség által ezen szabályokkal legalább egyenértékűnek elismert követelményeknek,
vagy
iii)
azokban az esetekben, amikor a Közösség és az exportáló ország között egyedi megállapodás van érvényben, az abban foglalt követelményeknek.
(2) A 31. cikk (2) bekezdésével összhangban egy importbizonyítvány-mintát lehet elfogadni.
24. cikk
Ideiglenes intézkedések
A 33. cikktől eltérve, illetve a 23. cikk (1) bekezdés a) és b) pontjaiban meghatározott listák elkészültéig a behozatalt továbbra is a 98/51/EK irányelv 6. cikkében meghatározott feltételek szerint kell engedélyezni.
25. cikk
Kivitel
A Közösségben harmadik országok piacán való forgalomba hozatal céljából előállított takarmánynak, beleértve a nem élelmiszer-termelő állatok számára előállított takarmányt is, meg kell felelnie a 178/2002/EK rendelet 12. cikke rendelkezéseinek.
V. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
26. cikk
Végrehajtási intézkedések
Végrehajtási intézkedéseket a 31. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban lehet meghatározni.
27. cikk
Az I., II. és III. mellékletek módosítása
Az I., II. és III. mellékletek a 31. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban módosíthatók az alábbiak figyelembevétele érdekében:
a)
a helyes gyakorlatról szóló útmutatók fejlesztése;
b)
a HACCP-n alapuló rendszerek 6. cikk szerinti megvalósítása során nyert tapasztalatok;
c)
a technológiai fejlődés;
d)
a tudományos ismeretek, különösen az új kockázatértékelési módszerek, és
e)
takarmánybiztonsági célértékek megállapítása,
valamint
f)
az egyes tevékenységekre vonatkozó követelmények fejlődése.
28. cikk
Eltérések az I., II. és III. mellékletek rendelkezéseitől
Az I., II. és III. mellékletektől meghatározott indokkal eltérés engedélyezhető a 31. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban, feltéve hogy az ilyen eltérések nem érintik e rendelet célkitűzéseinek megvalósulását.
29. cikk
Sürgősségi riasztórendszer
Ha egy adott takarmány, beleértve a nem élelmiszer-termelő állatok számára előállított takarmányt is, komoly veszélyt jelent az emberek vagy állatok egészségére, vagy a környezetre, akkor a 178/2002/EK rendelet 50. cikke megfelelően alkalmazandó.
30. cikk
Szankciók
A tagállamok megállapítják az e rendelet rendelkezéseinek megsértése esetén alkalmazandó szankciók szabályait, és meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy az ilyen szankciók végrehajtásra kerüljenek. A meghozott szankcióknak hatásosnak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük. A tagállamoknak e szankciókról legkésőbb 2007. februárig 8-ig értesíteniük kell a Bizottságot, majd a szankciókat érintő bármely jövőbeli módosítás esetén haladéktalanul kötelesek értesíteni a Bizottságot.
31. cikk
A bizottsági eljárás
(1) A Bizottságot munkájában az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság segíti, amelyet a 178/2002/EK rendelet állított fel (a továbbiakban megnevezése: „a bizottság”).
(2) Azokban az esetekben, amikor erre a bekezdésre hivatkozás történik, az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkei alkalmazandók, tekintettel azon határozat 8. cikke rendelkezéseire.
Az 1999/468/EK határozat 5. cikk (6) bekezdésében megállapított időszak hossza három hónap lesz.
(3) A bizottság maga fogadja el eljárási szabályait.
32. cikk
Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatósággal történő konzultáció
A Bizottságnak konzultálnia kell az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatósággal az e rendelet hatálya alá tartozó bármely olyan kérdésben, amelynek jelentős hatása lehet a közegészségügyre, és különösen mielőtt az 5. cikk (3) bekezdésével összhangban javaslatot tenne kritériumokra és célértékekre.
33. cikk
Hatályon kívül helyezés
Az alábbi irányelvek 2006. január 1-től, a tagállamok nemzeti jogba ültetésre vonatkozó kötelezettségeinek sérelme nélkül hatályukat vesztik:
a)
95/69/EK tanácsi irányelv;
b)
98/51/EK bizottsági irányelv.
34. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2006. január 1-től alkalmazandó.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2005. január 12-én.