A Tanács 3577/92/EGK rendelete
(1992. december 7.)
a szolgáltatásnyújtás szabadsága elvének a tagállamokon belüli tengeri fuvarozásra (tengeri kabotázs) történő alkalmazásáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 84. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a Bizottság módosított javaslatára [1],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel 1992. június 12-én az Európai Parlament elfogadta állásfoglalását a tengeri kabotázs liberalizálásáról, valamint annak gazdasági és szociális következményeiről;
mivel a Szerződés 61. cikkével összhangban a tengeri közlekedési szolgáltatások nyújtásának szabadságát a fuvarozásra vonatkozó cím rendelkezései szabályozzák;
mivel a belső piac létrehozásához szükséges a tagállamokon belüli tengeri fuvarozási szolgáltatásokkal kapcsolatos korlátozások megszüntetése; mivel a belső piac olyan területen jön létre, ahol biztosított az áruk, a személyek, a szolgáltatások és a tőke szabad mozgása;
mivel ennek érdekében a szolgáltatások szabad mozgását alkalmazzák a tengeri fuvarozási szolgáltatásokra a tagállamokon belül;
mivel e szolgáltatás szabad mozgásának kedvezményezettjei a közösségbeli hajótulajdonosok, akik a tagországok valamelyikében bejegyzett és lobogója alatt hajózó hajót üzemeltetnek, függetlenül attól, hogy rendelkezik-e a tagállam tengerparttal;
mivel e szabadság ki lesz terjesztve Euros-lajstromozású hajókra is, amint e regisztert elfogadták;
mivel a verseny torzításának megelőzésére a part menti kereskedelmi hajózási szolgáltatásokat végző közösségbeli hajótulajdonosoknak meg kell felelniük abban a tagállamban az összes, a kabotázsszolgáltatások nyújtásához szabott feltételnek, amelyben a hajójuk be van jegyezve; mivel azok a közösségbeli hajótulajdonosok, amelyek egy tagállamban bejegyzett hajót közlekedtetnek és nem rendelkeznek a kabotázs jogával az adott tagállamban, szintén kedvezményezettjei lehetnek ennek a rendeletnek egy átmeneti időszakban;
mivel e szolgáltatás szabad mozgásának megvalósítása fokozatosan, és nem szükségszerűen megegyező módon megy végbe az összes érintett szolgáltatás esetén, figyelembe véve az egyes speciális szolgáltatások természetét, valamint a Közösségen belüli, különböző fejlettségű gazdaságok által tett erőfeszítések mértékét;
mivel az érintett hajótulajdonosokra különféle jogokat és kötelezettségeket ruházó különböző közszolgáltatások bevezetése jogosnak tekinthető, hogy biztosított legyen a szigetek felé, felől és között a megfelelő rendszeres fuvarozási szolgáltatás, azzal a feltétellel, hogy ezek a szabályok nemzetiségi vagy lakóhely szerinti megkülönböztetés nélkül alkalmazandók;
mivel olyan rendelkezéseket fogadnak el, amelyek lehetővé teszik a tengeri kereskedelmi hajózásban érdekelt piacok súlyos zavarai vagy vészhelyzet esetén biztonsági intézkedések meghozatalát; mivel erre a célra megfelelő döntéshozatali eljárást dolgoznak ki;
mivel a belső piac megfelelő működésének biztosítása iránti igényre való tekintettel, valamint a tapasztalatok fényében az esetleges átalakulásokra, a Bizottság jelentést készít e rendelet végrehajtásáról, és amennyiben szükséges, további javaslatokat nyújt be,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) 1991. január 1-jétől a tengeri fuvarozási szolgáltatások (tengeri kabotázs) szabad mozgása érvényes azokra a közösségbeli hajótulajdonosokra, akik egy tagállamban jegyeztették be hajóikat és ezen tagállam lobogója alatt hajóznak, azzal a feltétellel, hogy ezek a hajók megfelelnek minden előírásnak, amely az adott tagállamban a tengeri kabotázs nyújtására vonatkozik, ideértve az Euros-lajstromozású hajókat is, miután a Tanács jóváhagyta ezt a lajstromot.
(2) Eltérés esetén, az (1) bekezdés szerinti rendelkezések végrehajtása, amelyek előírják, hogy a hajók az adott időpontban feleljenek meg minden, a bejegyzés tagállamában hatályos, a kabotázs nyújtására vonatkozó feltételnek, 1996. december 31-ig átmenetileg felfüggeszthető.
2. cikk
E rendelet alkalmazásában:
1. "tengeri fuvarozási szolgáltatások egy tagállamon belül (tengeri kabotázs)", olyan szolgáltatások, amelyeket rendszerint díjazás fejében végeznek, és különösen magukban foglalják:
a) kontinentális kabotázs: utasok vagy áruk tengeri fuvarozása a kontinensen található kikötők között, egyazon tagállam kontinensen lévő kikötői között, szigeteken történő kikötés nélkül;
b) part menti kereskedelmi hajózási szolgáltatások: utasok vagy áruk tengeri fuvarozása egy tagállam bármely kikötője vagy a szóban forgó tagállam kontinentális talapzatán fekvő bármely létesítménye vagy építménye között;
c) szigetközi kabotázs: utasok vagy áruk fuvarozása tengeren:
- egyazon tagállam partvonalán és egy vagy több szigetén fekvő kikötői,
- egyazon tagállam egy vagy több szigetén fekvő kikötői között.
Ceuta és Melilla szigeti kikötőnek tekintendő;
2. "közösségi hajótulajdonos":
a) egy tagállam állampolgárai, akik egy tagállamban letelepedtek, és akik e tagállamban az ott hatályos jogszabályokkal összhangban hajózási tevékenységet kezdtek és folytatnak;
b) egy tagállam hatályos jogszabályaival összhangban alapított hajózási társaságok, amelyek üzleti tevékenysége, valamint a tényleges irányítása egy tagállamban van;
vagy
c) egy tagállam közösségen kívül letelepedett állampolgárai, vagy a közösségen kívül székhellyel rendelkező hajózási társaságok, amelyeket egy tagállam állampolgárai irányítanak, amennyiben a hajóik egy tagállamban lettek hajólajstromba véve és a tagállam lobogója alatt hajóznak az adott tagállam jogszabályaival összhangban;
3. "közszolgáltatási szerződés": egy tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai és egy, a közösségbeli hajótulajdonos között abból a célból létrejött szerződés, hogy megfelelő közcélú fuvarozási szolgáltatást nyújtson.
A közszolgáltatási szerződés különösen a következőkre terjedhet ki:
- fuvarozási szolgáltatások, amelyek kielégítenek meghatározott, a folyamatosságra, a járatsűrűségre, a kapacitásra és a minőségre vonatkozó előírásokat,
- kiegészítő fuvarozási szolgáltatások,
- meghatározott díjú és adott feltételek melletti fuvarozási szolgáltatások, különösen bizonyos utaskör és bizonyos útvonalak tekintetében,
- szolgáltatások hozzáigazítása tényleges igényekhez;
4. "közszolgáltatási kötelezettségek": olyan kötelezettségek, amelyeket a közösségbeli hajótulajdonos, amennyiben a saját kereskedelmi érdekeit tartaná szem előtt, nem vállalna, illetve azonos mértékben vagy azonos feltételek mellett nem vállalna;
5. "a belső fuvarozási piac súlyos zavara": az adott piacra jellemző problémák megjelenése, amelyek
- valószínűleg súlyos és feltehetőleg hosszan tartó túlkínálathoz vezethetnek,
- tengeri kabotázstevékenységből erednek vagy az teszi őket súlyosabbá,
- jelentős fenyegetést jelentenek nagyszámú, közösségbeli hajótulajdonos pénzügyi stabilitására és megélhetésére,
feltéve hogy a rövid távú és a középtávú előrejelzések nem jeleznek semmilyen alapvető és tartós javulást a kérdéses piacon.
3. cikk
(1) A kontinentális kabotázsszolgáltatást nyújtó és vonalhajózásban részt vevő hajók számára a személyzettel kapcsolatos minden ügy annak az államnak a joghatósága alá tartozik, amelyben a hajót lajstromozták (amely lobogója alatt hajóznak), kivéve a 650 bruttó regisztertonna űrtartalomnál kisebb hajókat, amelyek esetében a fogadó ország feltételeit kell alkalmazni.
(2) Szigetközi kabotázsszolgáltatást nyújtó hajók esetén a személyzettel kapcsolatos minden ügy annak az országnak a joghatósága alá tartozik, amely területén a hajó a tengeri fuvarozási szolgáltatást végzi (fogadó ország).
(3) 1999. január 1-jétől kezdve azonban a 650 bruttó regisztertonna űrtartalomnál nagyobb, szigetközi kabotázsszolgáltatást nyújtó teherhajók esetén, amikor azok útja egy olyan utat követ vagy előz meg, amely egy más államba irányul vagy államból történik, a személyzettel kapcsolatos minden ügy annak az országnak a joghatósága alá tartozik, amelyben a hajót lajstromozták (amely lobogója alatt hajóznak).
(4) A Bizottság mélyreható elemzést készít a szigetközi kabotázs liberalizációjának gazdasági és szociális hatásairól, amelyről a jelentését legkésőbb 1997. január 1-jéig a Tanács elé terjeszti.
E jelentés alapján a Bizottság javaslatot terjeszt a Tanács elé, amely kiterjedhet a személyzettel kapcsolatos, a 2. és a 3. bekezdés szerinti állampolgársági előírások módosítására annak érdekében, hogy a Tanács megfelelő időben, de még 1999. január 1. előtt egy végleges rendszert alakíthasson ki.
4. cikk
(1) A tagállamok közszolgáltatási szerződéseket köthetnek a szigetekről vagy a szigetekre irányuló, valamint a szigetek közötti kabotázsban közlekedő hajótársaságokkal, vagy közszolgáltatási kötelezettségeket róhatnak ki a kabotázsszolgáltatás ellátásának feltételeként.
Amennyiben egy tagállam közszolgáltatási szerződést köt vagy közszolgáltatási kötelezettséget ró ki, akkor azt az összes közösségbeli hajótulajdonossal szemben a megkülönböztetés tilalmának elvét követve kell megtennie.
(2) Közszolgáltatási kötelezettségek elrendelésekor a tagállamok csak a kiszolgálandó kikötőkre, a rendszerességre, a folyamatosságra, a járatsűrűségre, a szolgáltatás ellátásának képességére, a felszámítandó díjakra és a hajók személyzettel való ellátására nézve írhatnak elő kötelezettségeket.
Amennyiben szükséges, minden közösségbeli hajótulajdonos részére ellentételezés jár a közszolgáltatási kötelezettségek teljesítéséért.
(3) A már megkötött közszolgáltatási szerződések hatályban maradhatnak a lejáratuk napjáig.
5. cikk
(1) A belső fuvarozási piacnak a kabotázsliberalizációból eredő súlyos zavara esetén a tagállamok kérhetik a Bizottságot biztonsági intézkedések elfogadására.
A Bizottság a tagállamtól beérkező kérelem kézhezvételétől számított 30 munkanapon belül a többi tagállammal történő konzultáció után szükség esetén határoz a bevezetendő biztonsági intézkedésekről. Ezek között az intézkedések között szerepelhet az érintett terület 12 hónapot meg nem haladó időtartamra történő kivétele e rendelet hatálya alól.
A Bizottság tájékoztatja a Tanácsot és a tagállamokat minden, a biztonsági intézkedésekkel kapcsolatos döntésről.
Amennyiben 30 munkanap elteltével Bizottság nem hoz döntést, az érintett tagállam jogosulttá válik a kért intézkedés alkalmazására mindaddig, amíg a Bizottság nem határoz.
Vészhelyzet esetén azonban a tagállamok egyoldalúan is meghozhatják a megfelelő előzetes intézkedéseket, amelyek legfeljebb 3 hónapig maradhatnak hatályban. Ilyen esetben a tagállamok azonnal tájékoztatják a Bizottságot az intézkedések elfogadásáról. A Bizottság hatályon kívül helyezheti az intézkedéseket, vagy módosításokkal vagy módosítások nélkül jóváhagyhatja azokat, mindaddig, amíg meg nem születik a második albekezdés szerinti végleges határozat.
(2) A Bizottság a tagállamokkal folytatott konzultációt követően saját kezdeményezésére is fogadhat el biztonsági intézkedéseket.
6. cikk
(1) Eltérés útján a következő, a Földközi-tengeren, Spanyolország, Portugália és Franciaország partjai mentén végzett tengeri fuvarozási szolgáltatások vonhatók ki e rendelet hatálya alól:
- körutazások 1995. január 1-jéig,
- stratégiai termékek fuvarozása (olaj, olajtermékek és ivóvíz) 1997. január 1-jéig,
- 650 bruttó űrtartalomnál kisebb hajók által nyújtott szolgáltatások 1998. január 1-jéig,
- menetrend szerinti utasfuvarozási és kompszolgáltatások 1999. január 1-jéig.
(2) Eltérés útján a szigetközi kabotázsszolgáltatások a Földközi-tengeren és a kereskedelmi hajózási szolgáltatások a Kanári-, Azori- és Madeira-szigetcsoportokon, Ceután és Melillán, a francia szigeteken az Atlanti-óceán partja mentén, a francia tengerentúli területeken időszakosan kivonhatók e rendelet hatálya alól 1999. január 1-jéig.
(3) A társadalmi-gazdasági kohézió miatt a (2) bekezdés szerinti eltérés Görögországban a menetrend szerinti utasszállító szolgáltatást nyújtó hajók és a 650 bruttó űrtartalomnál kisebb, kompszolgáltatást nyújtó hajók esetében meghosszabbítható 2004. január 1-jéig.
7. cikk
Az e rendelet hatálya alá tartozó ügyekre a Szerződés 62. cikke vonatkozik.
8. cikk
A Szerződésnek a letelepedési jogra és az e rendeletre vonatkozó rendelkezéseinek sérelme nélkül, egy tengeri fuvarozási szolgáltatásokat nyújtó személy átmenetileg azonos feltételek mellett folytathatja a tevékenységét a tagállamokban, mint amit az adott állam a saját állampolgáraira nézve előír.
9. cikk
E rendelet végrehajtására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések elfogadása előtt a tagállamok konzultálnak a Bizottsággal. Bármilyen így elfogadott intézkedésről tájékoztatják a Bizottságot.
10. cikk
A Bizottság 1995. január 1. előtt, majd azt követően minden második évben jelentést nyújt be a Tanácsnak e rendelet végrehajtásáról, és amennyiben szükséges, megteszi a szükséges javaslatokat.
11. cikk
Ez a rendelet 1993. január 1-jén lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 1992. december 7-én.