A Tanács 93/15/EGK irányelve
(1993. április 5.)
a polgári felhasználású robbanóanyagok forgalomba hozatalára és felügyeletére vonatozó rendelkezések harmonizációjáról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100a. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
az Európai Parlamenttel együttműködve [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel a Szerződés 8a. cikke előírja a belső piac legkésőbb 1992. december 31-ig történő létrehozását; mivel a belső piac egy olyan belső határok nélküli térség, amelyben a Szerződés rendelkezéseivel összhangban biztosított az áruk, személyek, szolgáltatások és a tőke szabad mozgása;
mivel a Szerződés 100a. cikk (3) bekezdése előírja, hogy a Bizottság a biztonságot érintő javaslataiban a védelem magas szintjét vegye alapul;
mivel az áruk szabad mozgásának előfeltétele, hogy bizonyos alapvető feltételek teljesüljenek; mivel, különösen a robbanóanyagok szabad mozgásának előfeltétele a robbanóanyagok forgalomba hozatalára vonatkozó jogszabályok összehangolása;
mivel a polgári felhasználású robbanóanyagokra részletes nemzeti szabályok vonatkoznak, különösen a biztonság és a megbízhatóság követelményeinek tekintetében; mivel ezek a nemzeti szabályok különösen azt írják elő, hogy a forgalombahozatali engedély csak akkor adható meg, ha a robbanóanyagokat számos vizsgálatnak alávetették;
mivel az ilyen robbanóanyagok forgalomba hozatalát szabályozó rendelkezések harmonizációjának előfeltétele, hogy az eltérő nemzeti szabályokat az e termékek szabad mozgásának biztosítása érdekében, a biztonság és a megbízhatóság optimális szintjeinek csökkentése nélkül harmonizálják;
mivel ez az irányelv csak azokat az alapvető követelményeket határozza meg, amelyeknek a robbanóanyagoknak a megfelelőségértékelési eljárások során meg kell felelniük; mivel az alapvető követelményeknek való megfelelés bizonyítási folyamatának megkönnyítése érdekében nagyon hasznos lenne európai szinten harmonizált, különösen a robbanóanyagok vizsgálatára vonatkozó szabványok felállítása; mivel ilyen szabványok jelenleg nem léteznek;
mivel az európai szinten harmonizált szabványokat magánjogi szervezetek állítják fel, és azoknak meg kell őrizniük nem kötelező jellegüket; mivel ebben az összefüggésben az Európai Szabványügyi Bizottságot (CEN) ismerik el a harmonizált szabványok elfogadására a Bizottság, a CEN és a CENELEC közötti együttműködés 1984. november 13-án ratifikált általános iránymutatásainak megfelelően hatáskörrel rendelkező két szerv egyikének; mivel ennek az irányelvnek az alkalmazásában a "harmonizált szabvány" egy olyan műszaki előírás, amelyet a CEN, a Bizottság felhívására a műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 1983. március 28-i 83/189/EGK tanácsi irányelv [4] és az említett általános iránymutatás alapján fogadott el;
mivel a Tanács a műszaki összehangolási irányelvekben használni kívánt, megfelelőségértékelési eljárások különböző szakaszainak moduljairól szóló, 1990. december 13-i 90/683/EGK határozatában [5] harmonizált eszközöket vezetett be a megfelelőségértékelési eljárások alkalmazásának tekintetében; mivel e moduloknak a robbanóanyagokra történő alkalmazása lehetővé teszi az érintett robbanóanyagok természetének figyelembevételével a gyártók és a megfelelőségértékelési eljárások alkalmazásáért felelős szervezetek felelősségének megállapítását;
mivel a robbanóanyagok szállítására vonatkozó szabályokat a biztonság tekintetében nemzetközi egyezmények és megállapodások tartalmazzák; mivel nemzetközi szinten a veszélyes áruk (beleértve a robbanóanyagokat) szállítására vonatkozó ENSZ-ajánlások léteznek, amelyek köre túlterjed a Közösség keretein; mivel ennek következtében ez az irányelv nem érinti a szállítás szabályait;
mivel a fogyasztók védelme és a közbiztonság érdekében megfelelő intézkedéseket kell tenni a pirotechnikai cikkek tekintetében; mivel e területen egy kiegészítő irányelv elfogadását tervezik;
mivel az ennek az irányelvnek a hatálya alá tartozó termékek meghatározásának az ezen termékeknek a fent említett ajánlásokban megállapított meghatározásán kell alapulnia;
mivel ennek az irányelvnek a hatálya kiterjed a lőszerre is, azonban csak a szállítás ellenőrzése és az azzal összefüggő intézkedések tekintetében; mivel a lőszer szállítására a fegyverek szállításához hasonló feltételek vonatkoznak, a lőszer szállítását a fegyverek megszerzésének és tartásának ellenőrzéséről szóló, 1991. június 18-i 91/477/EGK irányelvben [6] megállapítottakhoz hasonló rendelkezéseknek kell szabályozniuk;
mivel a robbanóanyagokat előállító és felhasználó munkavállalók egészségét és biztonságát is védeni kell; mivel egy, többek között a robbanóanyagok előállításával, tárolásával és felhasználásával foglalkozó munkavállalók egészségét és biztonságát is érintő kiegészítő irányelv van előkészületben;
mivel az ennek az irányelvnek a hatálya alá tartozó robbanóanyag vagy lőszer jogosulatlan birtoklása vagy használata miatt a közbiztonság elleni komoly fenyegetés vagy támadás esetén helyénvaló megengedni a tagállamoknak, hogy ennek az irányelvnek a rendelkezéseitől a szállítás tekintetében eltérhessenek;
mivel szükség van közigazgatási együttműködési mechanizmusok létrehozására; mivel ezzel kapcsolatban helyénvaló, ha az illetékes hatóságok álláspontjaikat a Tanácsnak a tagállamok közigazgatási hatóságai közötti kölcsönös segítségnyújtásról, valamint a vám- és mezőgazdasági szabályozás helyes alkalmazásának biztosítása érdekében e hatóságok és a Bizottság együttműködéséről szóló, 1981. május 19-i 1468/81/EGK rendeletére [7] alapozzák;
mivel ez az irányelv nem érinti a tagállamoknak azt a hatáskörét, hogy a robbanóanyagok és lőszer tiltott kereskedelme megelőzése céljából megtegyék a szükséges intézkedéseket,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
I. FEJEZET
Általános rendelkezések
1. cikk
(1) Ennek az irányelvnek a hatálya a (2) bekezdésben meghatározott robbanóanyagokra terjed ki.
(2) Robbanóanyag a veszélyes áruk szállítására vonatkozó ENSZ-ajánlások szerint ilyennek minősülő, és az ajánlások 1. osztályába tartozó minden anyag és áru.
(3) Ennek az irányelvnek a hatálya nem terjed ki:
- a nemzeti jognak megfelelően a fegyveres erők vagy a rendőrség által történő felhasználásra szánt robbanóanyagokra, beleértve a lőszert is,
- a pirotechnikai termékekre,
- a lőszerre, kivéve a 10., 11., 12., 13., 17., 18. és 19. cikkekben felsoroltakat.
(4) Ennek az irányelvnek alkalmazásában:
- "ENSZ-ajánlások" az ENSZ Veszélyes Áruk Szállítási Szakértőbizottsága által megfogalmazott ajánlások (Sárga könyv), az ezen irányelv elfogadása időpontjáig keletkezett módosításokkal,
- "biztonság" a balesetek megelőzése, és - amennyiben a megelőzés nem jár eredménnyel - hatásaik enyhítése,
- "jogszerű felhasználás" a közbiztonságot és közrendet sértő jogellenes felhasználás megelőzése,
- "fegyverkereskedő" bármely természetes vagy jogi személy, akinek vagy amelynek foglalkozása részben vagy egészben kiterjed a lőfegyverek és lőszerek gyártására, kereskedelmére, cseréjére, bérbeadására, javítására vagy átalakítására,
- "engedély" a robbanóanyagoknak a Közösségen belül tervezett szállítását engedélyező határozat,
- "a robbanóanyag-ágazatban működő vállalkozás" bármely természetes vagy jogi személy, aki vagy amely olyan engedéllyel rendelkezik, amely feljogosítja robbanóanyagok gyártására, tárolására, felhasználására, szállítására vagy kereskedelmére,
- "forgalomba hozatal" az ennek az irányelvnek a hatálya alá tartozó robbanóanyagoknak ellenérték fejében vagy anélkül történő első átengedése a Közösség piacán történő forgalomba hozatal és/vagy felhasználás céljából,
- "szállítás" a robbanóanyagoknak a Közösség területén történő bármilyen fizikai mozgatása, kivéve az egy és ugyanazon helyen történő mozgatást.
(5) Ez az irányelv nem zárja ki, hogy a tagállamok nemzeti joguk vagy szabályozásuk szerint robbanóanyagnak nyilvánítsanak az ennek az irányelvnek a hatálya alá nem tartozó egyes anyagokat.
II. FEJEZET
A robbanóanyagokkal kapcsolatos jogszabályok összehangolása
2. cikk
(1) A tagállamok nem tilthatják, korlátozhatják vagy akadályozhatják az ezen irányelv hatálya alá tartozó és követelményeinek megfelelő robbanóanyagok forgalomba hozatalát.
(2) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy az ezen irányelv hatálya alá tartozó robbanóanyagokat csak akkor lehessen forgalomba hozni, ha ezen irányelv minden rendelkezésének megfelelnek, azokat ellátták a 7. cikkben leírt CE-jelöléssel, és megfelelőségüket a II. mellékletben leírt eljárásoknak megfelelően értékelték.
(3) Amennyiben az ezen irányelv hatálya alá tartozó robbanóanyagok más szempontokat érintő egyéb olyan irányelvek hatálya alá is tartoznak, amelyek szintén előírják a CE-jelölés felhelyezését, ez a jelölés azt jelenti, hogy a fent említett termékek ezeknek az egyéb, rájuk érvényes irányelvekben megállapított rendelkezéseknek is megfelelnek.
3. cikk
Az ennek az irányelvnek a hatálya alá tartozó robbanóanyagoknak meg kell felelniük az I. mellékletben megállapított, rájuk vonatkozó alapvető biztonsági követelményeknek.
4. cikk
(1) A tagállamok az ezen irányelv hatálya alá tartozó, az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában kihirdetett harmonizált szabványokat átültető vonatkozó nemzeti szabványoknak megfelelő robbanóanyagokat a 3. cikkben említett alapvető biztonsági követelményeknek megfelelőnek tekintik. A tagállamok kihirdetik a harmonizált szabványok átültetésére vonatkozó nemzeti szabványok hivatkozásait.
(2) A Bizottság az Európai Parlament és a Tanács részére benyújtott, a 83/189/EGK irányelv 11. cikkének (2) bekezdésében meghatározott jelentés keretében tájékoztatást nyújt a harmonizált szabványok területén vezetett munka végrehajtásának egyes különös részleteiről.
5. cikk
Amennyiben egy tagállam vagy a Bizottság úgy véli, hogy a 4. cikkben említett harmonizált szabványok nem felelnek meg teljes egészében a 3. cikkben említett alapvető követelményeknek, a Bizottság vagy az érintett tagállam indokolással együtt a 83/189/EGK irányelv által felállított állandó bizottság elé terjeszti az ügyet. A bizottság haladéktalanul véleményt nyilvánít.
A bizottság véleményének fényében a Bizottság tájékoztatja a tagállamokat a 4. cikkben említett szabványokról és a kihirdetés tekintetében meghozandó intézkedésekről.
6. cikk
(1) A robbanóanyagok megfelelőségértékelésének eljárásai lehetnek:
a) a II. melléklet (1) bekezdésében említett EK-típusvizsgálat (B modul), és a gyártó választása szerint:
- a II. melléklet (2) bekezdésében említett típusmegfelelőség (C modul),
- vagy a II. melléklet (3) bekezdésében említett gyártás-minőségbiztosítási eljárás (D modul),
- vagy a II. melléklet (4) bekezdésében említett termék-minőségbiztosítási eljárás (E modul),
- vagy a II. melléklet (5) bekezdésében említett termékellenőrzés (F modul); vagy
b) a II. melléklet (6) bekezdésében említett, a termék egyedi vizsgálata (G modul).
(2) A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot és a többi tagállamot a fent említett megfelelőségértékelési eljárás végrehajtására kijelölt szervekről, azokról a különös feladatokról, amelyek végrehajtására a szervet kijelölték, és a Bizottság által előzetesen számukra kiadott azonosítási számról.
A Bizottság az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában közzéteszi a kijelölt szervek listáját, azonosítási számát és feladatkörét. A Bizottság gondoskodik a lista naprakészen tartásáról.
A tagállamok a kijelölt szervek értékelésének tekintetében a III. mellékletben megállapított minimumkövetelményeket alkalmazzák. A vonatkozó harmonizált szabványok értékelési kritériumainak megfelelő szerveket a vonatkozó megfelelőnek kell tekinteni.
Az adott szervet a Bizottság számára bejelentő tagállam visszavonja a bejelentést, ha tudomására jut, hogy a szerv már nem felel meg a második albekezdésben említett követelményeknek. Erről haladéktalanul tájékoztatja a Bizottságot és a többi tagállamot.
7. cikk
(1) A CE megfelelőségi jelölést olyan módon kell elhelyezni, hogy az látható, könnyen olvasható és maradandó legyen a robbanóanyagon, amennyiben ez nem lehetséges, a rajta elhelyezett azonosító táblán, vagy legutolsósorban, amennyiben az első két módszer nem használható, a csomagoláson. Az azonosító táblát úgy kell megtervezni, hogy azt ne lehessen újból felhasználni.
A CE-jelölésre használandó modellt a IV. melléklet tartalmazza.
(2) Tilos a robbanóanyagokon olyan jelölést vagy feliratot elhelyezni, amely alkalmas harmadik személyeket a CE-jelölés jelentésével vagy írásképével kapcsolatban félrevezetni. Bármely másfajta megjelölés felhelyezhető robbanóanyagokra, amennyiben az nem rontja a CE-jelölés láthatóságát és olvashatóságát.
(3) A 8. cikk rendelkezéseinek sérelme nélkül
a) amennyiben egy tagállam megállapítja, hogy a CE-jelölést nem megfelelően helyezték fel, a gyártó, meghatalmazottja, vagy ezek hiányában a kérdéses terméknek a Közösség piacán történő forgalomba hozataláért felelős személy köteles a termék megfelelőségét a jelölésről szóló rendelkezéseknek megfelelően helyreállítani, és a jogsértést a tagállamokra kötelező feltételeknek megfelelően abbahagyni;
b) amennyiben a megfelelőség továbbra is fennáll, a tagállam az érintett termék forgalomba hozatala korlátozásának vagy megtiltásának, illetve a piacról történő visszavonásának érdekében a 8. cikkben szabályozott eljárásnak megfelelően megteszi a megfelelő intézkedéseket.
8. cikk
(1) Amennyiben egy tagállam megállapítja, hogy a CE megfelelőségi jelöléssel ellátott és rendeltetésszerűen használt robbanóanyag veszélyezteti a biztonságot, megteszi a terméknek a piacról történő visszavonásához vagy forgalomba hozatalának, illetve szabad mozgásának megtiltásához szükséges ideiglenes intézkedéseket.
A tagállam haladéktalanul tájékoztatja a Bizottságot ezekről az intézkedésekről megjelölve döntése indokait, és különösen azt, hogy a nem megfelelőség oka az, hogy:
- nem teljesítik az alapvető követelményeket,
- helytelenül alkalmazzák a szabványokat,
vagy
- a szabványok hiányosak.
(2) A Bizottság a lehető legrövidebb időn belül konzultál az érintett felekkel. Amennyiben a Bizottság a konzultációt követően megállapítja, hogy az intézkedések megalapozottak voltak, haladéktalanul tájékoztatja a kezdeményező tagállamot, valamint a többi tagállamot. Amennyiben a Bizottság a konzultációt követően megállapítja, hogy az intézkedések megalapozatlanok voltak, haladéktalanul tájékoztatja a döntést hozó tagállamot.
Abban az esetben, ha az (1) bekezdésben említett intézkedések a szabványok hiányosságán alapulnak, a Bizottság először konzultál az érintett felekkel, majd amennyiben az intézkedést foganasító tagállam fenn kívánja tartani az intézkedéseket, két hónapon belül a 83/189/EGK irányelv által felállított állandó bizottság elé terjeszti az ügyet, és kezdeményezi az 5. cikkben említett eljárást.
(3) Amennyiben a CE-jelöléssel ellátott robbanóanyag nem felel meg a követelményeknek, az illetékes tagállam meghozza a megfelelő intézkedéseket a jelölést felhelyező személlyel szemben, és erről tájékoztatja a Bizottságot és a többi tagállamot.
III. FEJEZET
A Közösség területén történő szállítás ellenőrzésére vonatkozó rendelkezések
9. cikk
(1) Az ennek az irányelvnek a hatálya alá tartozó robbanóanyagok csak a következő bekezdéseknek megfelelően szállíthatók.
(2) A robbanóanyagok e cikk által szabályozott szállításának esetén a Közösség jogának vagy a nemzeti jognak megfelelően gyakorolt ellenőrzést ezután nem belső határon történő ellenőrzés részeként, hanem nem diszkriminatív módon kizárólag a Közösség teljes területén alkalmazott szokásos ellenőrzési eljárások részeként hajtják végre.
(3) A robbanóanyagok szállításához az engedélyt a rendeltetési hely illetékes hatóságtól a címzett szerzi be. Az illetékes hatóság megvizsgálja, hogy a címzett rendelkezik-e jogszabályi felhatalmazással robbanóanyagok megszerzésére, és birtokában van-e a szükséges engedélyeknek. A szállításért felelős személynek értesítenie kell annak a tagállamnak vagy tagállamoknak az illetékes hatóságait, amely(n)ek területén a robbanóanyagot átszállítják, és hozzájárulásukat be kell szerezni.
(4) Amennyiben egy tagállam úgy véli, hogy a (3) bekezdésben említett, robbanóanyagok megszerzésére való jogosultság ellenőrzésének tekintetében probléma merül fel, a tagállam az e tárgyban rendelkezésére álló információkat a Bizottság részére továbbítja, amely haladéktalanul a 13. cikkben meghatározott bizottság elé terjeszti az ügyet.
(5) Amennyiben a rendeltetési hely illetékes hatósága engedélyezi a szállítást, dokumentumot állít ki a címzett részére, amely tartalmazza a (7) bekezdésben említett összes információt. Ez a dokumentum a bejelentett rendeltetési helyre történő megérkezésig kíséri a robbanóanyagot. A dokumentumot az illetékes hatóságoknak kérésre be kell mutatni. Ennek a dokumentumnak egy példányát a címzett őrzi meg, aki a rendeltetési hely illetékes hatóságai számára, ez utóbbiak kérelmére, vizsgálat céljából bemutatja.
(6) Amennyiben egy tagállam illetékes hatósága úgy véli, hogy a (7) bekezdésben említettekhez hasonló, a jogszerű felhasználás biztonságára vonatkozó különleges követelmények szükségtelenek, a robbanóanyagok területükön vagy annak egy részén a (7) bekezdés szerinti információk előzetes rendelkezésre bocsátása nélkül is szállíthatók. A rendeltetési hely illetékes hatósága ilyen esetben meghatározott időtartamra szóló engedélyt ad ki, amely alapos indokolással bármikor felfüggeszthető vagy visszavonható. Az (5) bekezdésben említett dokumentum, amely a rendeltetési helyre történő megérkezésig a robbanóanyagot kíséri, kizárólag a fent említett engedélyre utal.
(7) Amennyiben a robbanóanyagok szállítását egy tagállam területén vagy területének egy részén a felhasználás biztonságára vonatkozó különleges követelményeknek való megfelelés érdekében különleges ellenőrzés alá kell vonni, a szállítást megelőzően a címzettnek a következő információkat kell a rendeltetés helyének illetékes hatósága számára rendelkezésre bocsátania:
- az érintett szállítók nevei és címei; az információknak elég részleteseknek kell lenniük ahhoz, hogy a szállítók elérhetők legyenek, és hogy megállapítható legyen, hogy az érintett személyek hivatalosan jogosultak a szállítmány fogadására,
- a szállítandó robbanóanyagok száma és mennyisége,
- a kérdéses robbanóanyagok és az azonosítási eszközök teljes leírása, beleértve az ENSZ azonosító számot,
- amennyiben a robbanóanyagokat forgalomba hozzák, a forgalomba hozatal feltételeinek való megfelelés,
- a szállítóeszköz és az útvonal,
- az indulás és érkezés várható időpontja,
- amennyiben szükséges, a tagállamba történő belépés és az onnan történő kilépés pontos helye.
A rendeltetési hely illetékes hatóságai megvizsgálják a szállítás feltételeit, különös tekintettel a jogszerű felhasználás biztonságára vonatkozó követelményekre. Amennyiben a robbanóanyagok a különleges biztonsági követelményeknek megfelelnek, a tagállamok a szállítást engedélyezik. Más tagállamok területén keresztül történő szállítás esetén ezek az államok ugyanúgy megvizsgálják a szállításra vonatkozó részleteket, és engedélyezik azt.
(8) Az indulás tagállama által saját területén végrehajtandó szokásos ellenőrzések sérelme nélkül, az érintett illetékes hatóságok kérelmére a címzettek és a robbanóanyag-szektorban érintett vállalkozások a kiindulási tagállamnak és a tranzit tagállamnak hatóságai rendelkezésére bocsátják a birtokukban lévő, a robbanóanyagok szállítására vonatkozó információkat.
(9) Semmiféle szállító sem szállíthat robbanóanyagokat, amennyiben a címzett nem szerezte be a szállításhoz a (3), (5), (6) és (7) bekezdések rendelkezéseinek értelmében szükséges engedélyeket.
10. cikk
(1) Lőszer az egyik tagállamból a másikba csak a következő bekezdésekben megállapított eljárásnak megfelelően szállítható. Ezeket a rendelkezéseket a lőszernek csomagküldő kereskedelem alapján történő szállítására is alkalmazni kell.
(2) Amennyiben a lőszert egy másik tagállamba szállítják, az érintett személy minden szállítást megelőzően közli a következőket azzal a tagállammal, amelynek területén a lőszer található:
- a lőszert eladó vagy átadó személyek, a vevők vagy az azt megszerző személy, és amennyiben szükséges, a tulajdonos nevét és címét,
- azt a címet, ahová a lőszert küldik vagy szállítják,
- a küldés vagy a szállítás tárgyát képező lőszer mennyiségét,
- a lőszer azonosítását lehetővé tevő adatokat, és az arra utaló adatokat, hogy a lőszeren az 1969. július 1-jei, a kézi lőfegyverek próbabélyegeinek kölcsönös elismeréséről szóló egyezménynek megfelelően ellenőrzést elvégezték,
- a szállítóeszközt,
- az indulás időpontját és az érkezés várható időpontját.
Az utóbbi két francia bekezdésben említett információkat fegyverkereskedők közötti szállítás esetén nem kell rendelkezésre bocsátani. A tagállam megvizsgálja a szállítás körülményeit, különös tekintettel a biztonságra. Amennyiben a tagállam engedélyezi a szállítást, az első albekezdésben említett összes adatot tartalmazó engedélyt bocsát ki. Az engedély a rendeltetési hely eléréséig a lőszert kíséri; a tagállam illetékes hatóságai kérelmére az engedélyt be kell mutatni.
(3) Minden tagállam engedélyezheti a fegyverkereskedőknek, hogy saját területéről egy másik tagállamban letelepedett fegyverkereskedő részére a (2) bekezdésben említett előzetes engedély nélkül szállítsanak lőszert. Ebből a célból a tagállam maximum három évre érvényes engedélyt bocsát ki, amely indokolt határozattal bármikor felfüggeszthető vagy visszavonható. Az ilyen engedélyre vonatkozó dokumentum a rendeltetési hely eléréséig a lőszert kíséri. A tagállam illetékes hatóságai kérelmére az okiratot be kell mutatni.
A szállítás megkezdését megelőzően a fegyverkereskedő közli a (2) bekezdés első albekezdésében felsorolt összes részletet annak a tagállamnak az illetékes hatóságaival, amelynek területéről a szállítás történik.
(4) Minden tagállam a többi tagállam rendelkezésére bocsátja a területére előzetes hozzájárulása nélkül szállítható lőszerek listáját.
Az ilyen lőszerlistát közlik a lőszerek előzetes hozzájárulás nélkül történő szállítására a (3) bekezdésben szabályozott eljárásnak megfelelően engedélyt szerzett fegyverkereskedőkkel.
(5) Minden tagállam közli a végleges lőszerszállításra vonatkozó, rendelkezésére álló összes hasznos információt azzal a tagállammal, amelynek területére a szállítás történik.
A tagállamok az összes olyan információt, amelyhez az e cikkben szabályozott eljárás alapján jutottak, legkésőbb a szóban forgó szállítás időpontjáig közlik a rendeltetési hely tagállamával, és amennyiben szükséges, legkésőbb a szállítás időpontjáig a tranzittagállammal.
11. cikk
A 9. cikk (3), (5), (6) és (7) bekezdéseitől, valamint a 10. cikktől eltérően az ezen irányelv hatálya alá tartozó robbanóanyag vagy lőszer tiltott birtoklásából vagy felhasználásából származó, a közbiztonság elleni súlyos fenyegetés vagy támadás esetén a tagállamok az ilyen engedély nélküli birtoklás vagy felhasználás megelőzésének érdekében a robbanóanyagok vagy lőszerek szállítását érintő minden szükséges intézkedést megtehetnek.
Ezek az intézkedések tiszteletben tartják az arányosság elvét. Nem jelenthetnek önkényes megkülönböztetést, sem rejtett korlátozást a tagállamok közötti kereskedelemben.
Minden tagállam, amely elfogadja ezeket a rendelkezéseket, haladéktalanul értesíti a Bizottságot; a Bizottság erről tájékoztatja a többi tagállamot.
IV. FEJEZET
Egyéb rendelkezések
12. cikk
(1) A tagállamok a 9. és 10. cikk végrehajtásának érdekében információcsere-hálózatokat hoznak létre. Értesítik a többi tagállamot és a Bizottságot az információk továbbításáért és fogadásáért, valamint az említett 9. és 10. cikkekben említett eljárások alkalmazásáért felelős nemzeti hatóságokról.
(2) Ezen irányelv végrehajtására az 1468/81/EGK irányelv rendelkezéseit értelemszerűen kell alkalmazni, különösen a bizalmas adatok tekintetében.
13. cikk
(1) A Bizottságot a tagállamok képviselőiből álló bizottság segíti, melynek az elnöke a Bizottság képviselője.
A bizottság megvizsgálja az elnök által akár saját kezdeményezésére, akár egy tagállam képviselőjének kérelmére előterjesztett, ezen irányelv végrehajtását érintő ügyeket.
(2) A Bizottság képviselője a bizottság elé terjeszti a meghozandó intézkedések tervezetét. A bizottság, az elnök által az ügy sürgősségének megfelelően kitűzött határidőn belül, véleményt nyilvánít a tervezetről. A véleményt olyan esetekben, amikor a Tanács a Bizottság javaslatára hoz döntést, a Szerződés 148. cikk (2) bekezdésében meghatározott többséggel fogadják el. A tagállamok képviselőinek szavazatait a bizottságon belül az említett cikkben megállapított módon súlyozzák. Az elnök nem szavaz.
A Bizottság azonnal alkalmazandó intézkedéseket fogad el. Amennyiben azonban ezek az intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, a Bizottság haladéktalanul közli azokat a Tanáccsal. Ebben az esetben a Bizottság a közlés időpontjától számított három hónapra elhalasztja az általa elfogadott intézkedések alkalmazását.
A Tanács minősített többséggel eljárva a második albekezdésben említett időtartamon belül eltérő határozatot hozhat.
(3) A (2) bekezdésben leírt eljárás különösen az ENSZ-ajánlások bármely jövőbeni módosításának tekintetbe vételénél alkalmazandó.
14. cikk
A tagállamok a többi tagállam és a Bizottság rendelkezésére bocsátják a robbanóanyag-szektorban működő, az 1. cikk (4) bekezdésében említett engedéllyel rendelkező vállalkozásokat érintő naprakész információkat.
A tagállamok megállapítják, hogy az ilyen vállalkozások rendelkeznek-e olyan rendszerrel, amely oly módon követi nyomon a robbanóanyagok útját, hogy annak birtokosa bármikor azonosítható legyen. Ennek az albekezdésnek az alkalmazási feltételeit a 13. cikkben megállapított bizottsági eljárásnak megfelelően fogadják el.
A robbanóanyag-szektorban működő vállalkozások az e cikkben előírt kötelezettségeik teljesítéséhez szükséges módon nyilvántartják üzleti ügyleteiket.
Az e cikkben említett dokumentumokat legalább annak a naptári évnek a végét követő három évig kell megőrizni, amelyben a nyilvántartásba vett üzletkötés történt, még akkor is, ha a vállalkozás felhagyott a kereskedéssel. A dokumentumokat az illetékes hatóságok kérelmére vizsgálat céljából rendelkezésére kell bocsátani.
15. cikk
A tagállamok biztosítják a robbanóanyagok megfelelő jelölését.
16. cikk
Amennyiben egy tagállam robbanóanyag-előállítási tevékenység gyakorlására szóló engedélyt ad ki, különösen azt ellenőrzi, hogy a felelős személyek képesek-e az általuk vállalt műszaki kötelezettségek teljesítésére.
V. FEJEZET
Záró rendelkezések
17. cikk
Minden tagállam meghatározza az ezen irányelv végrehajtása során elfogadott rendelkezések megsértése esetén alkalmazandó szankciókat. A szankcióknak megfelelőnek kell lenniük ahhoz, hogy előmozdítsák az említett rendelkezések betartását.
18. cikk
Minden tagállam, nemzeti jogrendszerének keretében elfogadja azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az illetékes hatóságok képesek legyenek lefoglalni az ezen irányelv hatálya alá tartozó bármely terméket, amennyiben elégséges bizonyíték áll rendelkezésükre annak megállapításához, hogy a terméket engedély nélkül szerezték meg, használták fel, vagy hozták forgalomba.
19. cikk
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a 9., 10., 11., 12., 13. és 14. cikkeknek 1993. szeptember 30. előtt megfeleljenek.
(2) A tagállamok 1994. június 30-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az (1) bekezdésben nem említett rendelkezéseknek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
E rendelkezéseket 1995. január 1-jétől kell alkalmazni.
(3) Amikor a tagállamok elfogadják az (1) és (2) bekezdésben említett rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(4) A 2002. december 31-ig terjedő időszakban azonban a tagállamok engedélyezik a területükön 1994. december 31-e előtt hatályban lévő nemzeti szabályozásnak megfelelő robbanóanyagok forgalomba hozatalát.
(5) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
20. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Luxembourgban, 1993. április 5-én.