A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2009. október 28.)
C 29/06 számú állami támogatás az Olaszország által a halászati ágazatban működő szövetkezetek és konzorciumaik szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokról
(az értesítés a C(2009) 8040. számú dokumentummal történt)
(Csak az olasz nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2010/35/EK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 88. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
miután felhívta az érintetteket, hogy a fenti cikk értelmében tegyék meg észrevételeiket,
mivel:
1. AZ ELJÁRÁS
(1)
2002. október 17-i levelében Olaszország értesítette a Bizottságot a 2001. május 18-i, 226. számú törvényerejű rendeletről (a továbbiakban: a 2001. május 18-i rendelet) közölve, hogy végrehajtották a rendelet 7. és 8. cikkében előírt intézkedéseket.
(2)
A fenti rendelet 8. cikke a halászati ágazatban működő szövetkezetek és konzorciumaik szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásról rendelkezik. A 8. cikk értelmében a központi halászati hitelalap illetékességi körét kiterjesztették az 1982. február 17-i, 41. számú törvény (a továbbiakban: az 1982. évi 41. számú törvény) 11. cikkének 8b. bekezdése szerinti, a halászati és halgazdálkodási ágazatban működő szövetkezetek és konzorciumaik javára, valamint az ágazati termékek feldolgozásának és forgalmazásának támogatására létrehozott gazdálkodási szerkezetátalakítási tervek finanszírozására.
(3)
Tekintettel arra, hogy Olaszország bejelentette a fenti intézkedés végrehajtását, az intézkedést jogellenes állami támogatásként rögzítették az EK-Szerződés 93. cikkének [jelenleg 88. cikk] alkalmazására vonatkozó részletes szabályok alkalmazásáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (1) 1. cikkének f) pontja értelmében.
(4)
Olaszországtól több alkalommal kértek további információkat. 2005. január 20-i C(2005) 161 levelében a Bizottság adatközlésre vonatkozó felszólítást küldött Olaszországnak a 659/1999/EK rendelet 10. cikkének (3) bekezdése értelmében. Olaszország 2005. március 3-i levelében válaszolt a felszólításra. 2005. július 12-én újabb levél érkezett a Bizottsághoz.
(5)
Mivel kétségek merültek fel az állami támogatás közös piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatban, a Bizottság úgy határozott, hogy megindítja az EK-Szerződés 93. cikke [jelenleg 88. cikk] szerinti hivatalos vizsgálati eljárást. A Bizottság a 2006. június 22-i C (2006) 2312 levelében (2) tájékoztatta Olaszországot a határozatról.
(6)
Olaszország 2006. szeptember 14-i és október 31-i leveleiben tette meg észrevételeit.
2. TÉNYÁLLÁS
(7)
Ahogy az a fentiekben is szerepel, a 2001. május 18-i rendelet tárgya az 1982. évi 41. számú törvény 11. cikkének 8b. bekezdésének megfelelően a központi halászati hitelalap illetékességi körének a halászati és halgazdálkodási ágazatban működő szövetkezetek és konzorciumaik szerkezetátalakítására való kiterjesztése.
(8)
A 2001. május 18-i rendelet olyan rendelkezés, amely hatálybalépésétől kezdődően előírja az 1982. évi 41. számú törvény 11. cikke 8b. bekezdésének végrehajtási módjairól szóló, a mezőgazdasági miniszter (ministro delle politiche agricole) 1998. február 10-i rendeletében (a továbbiakban: az 1998. február 10-i rendelet) meghatározott állami támogatások finanszírozását.
(9)
A fenti támogatási program jellemzői az 1998. február 10-i rendeletnek megfelelően a következők:
-
a támogatást vissza nem térítendő támogatás formájában nyújtják legfeljebb a támogatható kiadások 40 %-ának megfelelő mértékben, vagy kedvezményes kamatozású kölcsön formájában a támogatható kiadások 85 %-ának megfelelő mértékig,
-
a szerkezetátalakítási terv célja a szövetkezet konszolidációja, továbbá a gazdasági és pénzügyi jövedelmezőség helyreállítása kell, hogy legyen,
-
a támogatható kiadások az alábbiak: a szerkezetátalakítási terv elkészítése és végrehajtása, a berendezések, felszerelések és az ingatlanok modernizálása, bővítése és termelési átállítása a nagyobb hatékonyság és a jobb versenyképesség érdekében a gazdaságok élénkítését és korszerűsítését célzó programok keretében, a tevékenység befejezéséből és a nem teljes mértékben leírt befektetett eszközökből származó veszteségek fedezése, vagy azon immateriális javak és tárgyi eszközök amortizációs költségeinek fedezése, amelyeket a továbbiakban nem használnak a termeléshez, képzések szervezése, a társaságalapításhoz és beindításhoz kapcsolódó kiadások, amelyek a szerkezetátalakításból kizárt tevékenységek vagy üzletágak alkalmazottak által történő megszerzésének elősegítése érdekében merülnek fel, végkielégítések és előnyugdíjazások, önkéntes kilépések ösztönzése, a szerkezetátalakítási terv elfogadása előtti években felhalmozott veszteségekből származó tartozások átütemezésének köszönhető pénzügyi és vagyoni egyensúly helyreállítása.
(10)
2005. március 3-i levelében Olaszország pontosította, hogy az állami támogatásokat olyan szövetkezet formájában működő gazdaságoknak szánják, amelyek a közösségi jog szerint kis- és középvállalkozásoknak minősülnek, továbbá a támogatások kizárólag a szerkezetátalakításhoz szükséges időszakra korlátozódnak, és egy gazdaság csak egy alkalommal kaphat ilyen támogatást.
(11)
Olaszország szerint e támogatási programnak nincs lejárati ideje. Sem az 1998. február 10-i rendelet, sem a 2001. május 18-i rendelet nem tartalmaz semmilyen korlátozást. Továbbá Olaszország 2005. július 12-i levelében kifejezetten leírja, hogy a rendelet előírásai hatályban maradnak, és azok a következő években végrehajthatók.
(12)
A Bizottság nem kapott semmiféle információt a ténylegesen kifizetett állami támogatások összegére vonatkozóan.
3. A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK OKAI
(13)
A Bizottság a fenti állami támogatást a 659/1999/EK rendelet 1. cikkének f) pontja értelmében jogellenes állami támogatásnak, azaz olyan új támogatásnak minősítette, amelyet a Bizottság előzetes értesítésére vonatkozó kötelezettség megsértésével vezettek be.
(14)
A Bizottság előzetes vizsgálatát megelőző levélváltásokban Olaszország azt állította, hogy ez az állami támogatás nem új állami támogatás, hanem az NN 24/98. szám alatt megvizsgált állami támogatás folytatása, amelyet a Bizottság a közös piaccal összeegyeztethetőnek tartott (1999. március 11-i SG (99) D/1851 levél).
(15)
A Bizottság nem oszthatta Olaszország álláspontját annak ellenére, hogy valóban hozzájárulását adta az 1998. február 10-i rendeletben meghatározott NN 24/98 állami támogatáshoz. A Bizottság által megvizsgált állami támogatás azonban az 1997 és 1999 közötti évekre vonatkozó szerkezetátalakítási tervek végrehajtására vonatkozott, és 1999. március 11-i határozatában a Bizottság emlékeztette az olasz hatóságokat arra, hogy az EK-Szerződés 88. cikkének (3) bekezdése értelmében az olasz hatóságok kötelesek bejelenteni a támogatásra vonatkozó bármely tervezett refinanszírozást, meghosszabbítást vagy módosítást. Ezért a Bizottság véleménye szerint a 2001. május 18-i rendelet a szóban forgó állami támogatásnak a központi halászati hitelalapból történő új folyósításának vagy refinanszírozásának minősül.
(16)
Másrészről Olaszország 2003. március 12-i levelében bejelentette, hogy a támogatás folyósítása már nem a miniszter, hanem a tartományok hatáskörébe tartozik, amelyekhez a központi halászati hitelalapból átutalták a vonatkozó összegeket. A 2004. július 1-jei levélhez Olaszország mellékelte a Szicília és Puglia tartományoktól származó, a szóban forgó állami támogatás keretében folyósított támogatásokra vonatkozó értesítéseket: Szicília esetében ez egy 2004. június 19-i levél, amelyben közlik, hogy a tartományi halászati tanácsos 2003. december 3-i, 158. számú rendeletével végrehajtotta az állami támogatást, míg Puglia esetében egy 2004. május 19-i levél, amelyben pontosítják, hogy a támogatást a tartományhoz 2001-ben benyújtott akta keretében hajtották végre. Puglia levele tájékoztat továbbá arról, hogy a 2003. évi pénzügyi források csak a 2003. év végén érkeztek meg. Olaszország azonban nem nyújtott semmiféle tájékoztatást a szóban forgó állami támogatás keretében felhasznált alapok összegéről. Mindenesetre a fenti levelek megerősítették, hogy bizonyos alapokat a 2001. május 18-i rendelet 8. cikkének megfelelően a tartományok rendelkezésére bocsátottak, ami azt jelenti, hogy az állami támogatást valóban végrehajtották.
(17)
A Bizottság véleménye szerint, ha Olaszország állításának megfelelően egy korábbi állami támogatásról volt szó, és a 2001. május 18-i rendelet nem minősült e támogatás módosításának, akkor a bejelentett támogatás 2001. július 1-jétől új állami támogatás lett volna.
(18)
Valójában a szóban forgó állami támogatást a halászati és halgazdálkodási ágazatban nyújtott nemzeti támogatások vizsgálatára vonatkozó, 1997. évi bizottsági iránymutatás (3) alapján hagyták jóvá (a továbbiakban: az 1997. évi halászati iránymutatás).
(19)
2001. január 1-jén a fenti halászati iránymutatást felváltotta a halászati és halgazdálkodási ágazatban nyújtott nemzeti támogatások vizsgálatára vonatkozó iránymutatás (4) (a továbbiakban: a 2001. évi halászati iránymutatás). 2000. december 21-i levelében a Bizottság a 2001. évi halászati iránymutatás 3.2. pontjának megfelelően a szükséges intézkedések keretében javasolta a tagállamoknak, hogy 2001. július 1-jéig módosítsák a halászati ágazatra vonatkozó korábbi állami támogatásokat. A tagállamoknak 2001. március 1-jéig kellett írásban benyújtaniuk a javaslatra vonatkozó hozzájárulásukat. A javaslat szerint válasz hiányában a 3.2. pont harmadik bekezdésének megfelelően a Bizottság feltételezi, hogy az érintett tagállam elfogadta a javaslatot. Másrészről a 2001. évi halászati iránymutatás 3.4. pontja kimondja, hogy minden jogellenes állami támogatást az állami támogatást végrehajtó közigazgatási határozat hatálybalépésekor alkalmazandó iránymutatás szerint kell megvizsgálni. Olaszország nem válaszolt a Bizottság 2000. december 21-i levelére. 2001. május 7-i levelében a Bizottság emlékeztette Olaszországot a fenti levélben megjelölt határidőkre, tájékoztatva Olaszországot arról, hogy ettől az időponttól kezdődően elutasító válasz hiányában a Bizottság feltételezi a szükséges intézkedésekre vonatkozó javaslat elfogadását. A Bizottság tehát úgy vélte, hogy Olaszország elfogadta a javaslatot, és a korábbi állami támogatásokat 2001. július 1-jéig módosították.
(20)
Az Európai Közösségek Bíróságának joggyakorlata szerint a tagállamok által elfogadott új iránymutatás bevezetése esetén a szükséges intézkedések elfogadása olyan következményekkel jár, mint a korábbi támogatások új támogatássá alakítása. A korábbi támogatásokat a szükséges intézkedéseknek megfelelően kell módosítani, vagy új támogatássá kell alakítani, betartva a Bizottságnak történő előzetes bejelentésre vonatkozó kötelezettséget (5).
(21)
Az Olaszország által elfogadott 2001. évi halászati iránymutatás rendelkezéseinek következményeként tehát hatályon kívül helyezték az olyan támogatásokhoz adott korábbi jóváhagyásokat, amelyeket nem igazítottak az iránymutatáshoz, továbbá az ilyen támogatások új támogatásnak minősültek. Ez vonatkozott a szövetkezetek szerkezetátalakításához nyújtott támogatásra is. Valójában az 1997. évi halászati iránymutatás nem tartalmazott egyetlen, kifejezetten a halászati ágazatban működő szövetkezetek szerkezetátalakítására vonatkozó rendelkezést sem. Kizárólag az iránymutatás 1.3. pontja utolsó bekezdésének utolsó szakasza tartalmazott olyan rendelkezést, amely szerint a működési támogatásoknál esetenként kell megvizsgálni, hogy azok közvetlenül kapcsolódnak-e szerkezetátalakítási tervekhez. A 2001. évi halászati iránymutatás 2.2.4. pontja azonban kifejezetten a nehéz helyzetben lévő gazdaságok megmentését és szerkezetátalakítását célzó támogatásokra vonatkozó rendelkezést tartalmazott, amely előírta a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentését és szerkezetátalakítását célzó állami támogatásokra vonatkozó, akkor hatályos iránymutatás (6) alkalmazását (a továbbiakban: az 1999. évi szerkezetátalakítási iránymutatás).
(22)
Következésképpen attól kezdve, hogy Olaszország első, 2002. október 17-i levele szerint a 2001. május 18-i rendelet szerinti állami támogatást végrehajtották, ez a támogatás a korábbi állami támogatások módosítására kitűzött határidő, azaz 2001. július 1. utáni időszakra vonatkozóan új, jogellenes támogatásnak minősült.
(23)
A Bizottság elvégezte a szóban forgó jogellenes állami támogatás előzetes vizsgálatát a 2001. évi és a 2004. évi halászati iránymutatás alapján. A halászati és halgazdálkodási ágazatban nyújtott állami támogatások vizsgálatára vonatkozó 2004. évi iránymutatás (7) (a továbbiakban: a 2004. évi halászati iránymutatás) 5.3. pontjának második bekezdése szerint az iránymutatást a 2004. november 1. után elfogadott támogatásokra kell alkalmazni, míg az ennél korábbi támogatásokra a 2001. évi iránymutatás vonatkozik.
(24)
Mind a 2001. évi halászati iránymutatás (2.2.4. pont), mind a 2004. évi halászati iránymutatás (4.1.2. pont) kimondja, hogy a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentését és szerkezetátalakítását célzó támogatásokat a szerkezetátalakítási iránymutatásnak megfelelően kell értékelni. A 2004. október 9. előtt nyújtott támogatásokra az 1999. évi szerkezetátalakítási iránymutatást, míg a 2004. október 10. után nyújtott támogatásokra a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentését és szerkezetátalakítását célzó állami támogatásokra vonatkozó 2004. évi közösségi iránymutatást (8) kell alkalmazni (a továbbiakban: a 2004. évi szerkezetátalakítási iránymutatás). Azon gazdaságokra vonatkozóan, amelyek fő tevékenysége a tengeri halászat, a 2001. évi és a 2004. évi halászati iránymutatás egyaránt hozzáfűzi, hogy a támogatás kizárólag akkor nyújtható, ha a Bizottsághoz a flottakapacitás csökkentésére irányuló tervet nyújtottak be.
(25)
A fenti halászati iránymutatás előírja, hogy kizárólag a nehéz helyzetben lévő gazdaságok számára nyújtható szerkezetátalakítási támogatás. A nehéz helyzet fennállásának elismerésére vonatkozó kritériumokat az 1999. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 4-8. pontja, továbbá a 2004. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 9-13. pontja tartalmazza. A Bizottság megállapította, hogy az 1998. február 10-i rendelet nem biztosította a fenti kritériumok betartását. Tehát az Olaszország által nyújtott támogatásokból olyan gazdaságok is részesülhettek, amelyek nem feleltek meg a fenti irányelvekben meghatározott kritériumoknak.
(26)
A Bizottság megállapította továbbá, hogy nem állt rendelkezésére semmiféle, a fenti iránymutatásokban a szerkezetátalakítási tervek végrehajtására vonatkozó kritériumok betartására vonatkozó információ: a kedvezményezett szövetkezetek hosszú távú jövedelmezőségének helyreállítására vonatkozó kritériumok (az 1999. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 31-34. pontja és a 2004. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 34-37. pontja), kompenzációs intézkedések abban az esetben, ha a támogatás kedvezményezettje közepes vállalkozás (a 2004. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 82b. pontja) vagy a kedvezményezettek hozzájárulása a gazdaság pénzügyi szerkezetátalakításához (az 1999. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 40. pontja és a 2004. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 43. pontja). A Bizottság megállapította továbbá, hogy azon gazdaságokra vonatkozóan, amelyek fő tevékenysége a halászat, Olaszország nem nyújtott be a flottakapacitás csökkentésére irányuló tervet.
(27)
A fenti okok alapján a Bizottság úgy határozott, hogy megindítja a hivatalos vizsgálati eljárást.
4. OLASZORSZÁG ÉSZREVÉTELEI
(28)
Olaszország mindenekelőtt hangsúlyozza, hogy a szóban forgó támogatást teljesen jóhiszeműen nyújtotta. Olaszország a 2001. május 18-i rendeletet egyszerűen a közösségi szinten már jóváhagyott NN 24/98 támogatásra vezette vissza. Nem vélte úgy, hogy jogellenes állami támogatásról lenne szó. Ezzel ellentmondásban Olaszország megállapítja továbbá, hogy a Direzione generale della pesca marittima e dell’acquacoltura (Tengeri Halászati és Halgazdálkodási Főigazgatóság) és azok a tartományok, amelyekre 2000-ben a hatáskört átruházták, egyetlen alkalommal sem hajtottak végre intézkedéseket a szóban forgó rendelet alapján.
(29)
Olaszország közölte, hogy a szóban forgó támogatás folyósítására szigorú követelményeket határoztak meg. Például a kedvezményezettnek jelentős hozzájárulást kellett nyújtania annak biztosítására, hogy a támogatás a gazdaság jövedelmezőségének helyreállításához elengedhetetlenül szükséges legkisebb összegre korlátozódjon, a verseny torzulását a lehető legkisebb mértékre csökkentve. Olaszország hozzáfűzi, hogy a támogatás nagy része képzési programokra és technológiai innovációra vonatkozott, továbbá a folyósított támogatásnak több mint felét nem vissza nem térítendő támogatás formájában, hanem különleges garanciarendszer alá tartozó, hosszú lejáratú, visszafizetési kötelezettséggel járó hitelek formájában nyújtották. A támogatás intenzitásának kiszámítása bizonyította volna, hogy az intenzitás jóval a de minimis támogatások küszöbértéke alatt marad.
(30)
Ezenkívül szigorúan betartották az „egyszeri támogatás” elvét. A szóban forgó támogatás célja a szerkezetátalakítási iránymutatások előírásainak megfelelően az volt, hogy a kedvezményezettek számára lehetővé tegye saját költségeik fedezését a hosszú távú gazdasági kapacitás helyreállítását követően. Olaszország szerint a szóban forgó szerkezetátalakítási támogatás lehetővé teszi a gazdasági tevékenység fejlesztéséhez történő hozzájárulást a kereskedelem közös érdekkel ellentétes befolyásolása nélkül, a fenti irányelvekben rögzített feltételeknek megfelelően: a gazdaságok ésszerű határidőn belül történő konszolidációja, a verseny torzulásának megelőzése, a támogatás arányossága, a fizetések ütemezése az érintett gazdaságra vonatkozó szerkezetátalakítási terv menetének megfelelően, a terv végrehajtásának ellenőrzése.
(31)
Olaszország észrevételeit a Bizottság 2006. március 9-i, a halászati ipar gazdasági helyzetének javítására vonatkozó közleményére (9) (a továbbiakban: a 2006. március 6-i közlemény) hivatkozva zárja és megállapítja, hogy a halászati ágazat gazdasági visszaesését súlyosbította az üzemanyagok árának hirtelen emelkedése. Ezenkívül számos halászott halfaj árának alakulása nem követte az előállítási költségek emelkedését. Ezért Olaszország szerint fent kell tartani az ilyen jellegű támogatásokat és intézkedéseket, amelyek egyetlen célja egy nehéz helyzetben lévő gazdasági ágazat támogatása.
5. ÉRTÉKELÉS
5.1. Jogellenes állami támogatás megléte
(32)
A Bizottság megállapítja, hogy a szóban forgó támogatás, amelynek tárgya szerkezetátalakításhoz nyújtott finanszírozás egy adott ágazatban tevékenységet folytató gazdaságok bizonyos csoportja számára, az érintett gazdaságokat pénzügyileg előnyösebb helyzetbe hozza. Tekintettel arra, hogy a kedvezményezett gazdaságok termékeiket a közösségi piacon értékesítik, a szóban forgó támogatás megerősíti pozíciójukat, egyrészről az olasz piacon, azokkal a vállalkozásokkal szemben, amelyek termékeiket be szeretnék vezetni az adott piacra, másrészről a többi tagállam piacain, azokkal a vállalkozásokkal szemben, amelyek ezeken a piacokon értékesítik termékeiket.
(33)
A szóban forgó támogatásból továbbá a gazdaság egy adott ágazatának gazdaságai részesülnek. Következésképpen, mivel a szóban forgó támogatás folyósításához állami források szükségesek, a támogatás az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése szerint állami támogatásnak minősül.
(34)
Az észrevételek, amelyeket Olaszország a hivatalos vizsgálati eljárás megindítására vonatkozóan a Bizottságnak küldött, nem kérdőjelezik meg a szóban forgó támogatás jogellenes állami támogatásnak minősítését. Olaszország észrevételeinek lehetséges értelmezésétől függetlenül a Bizottság megállapítja, hogy a szóban forgó támogatás az 1998. február 10-i rendelettel bevezetett, és a Bizottság által megvizsgált és NN 24/98 szám alatt jóváhagyott támogatás felélesztésének felel meg. A hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló határozatnak megfelelően a felélesztés új támogatásnak, azaz jogellenes támogatásnak minősül. A támogatást végrehajtó hatóság személyében bekövetkezett változás nem befolyásolja a támogatás jellegét és a Bizottság által adható minősítést. Nincs jelentősége annak sem, hogy az 1998. február 10-i rendeleten alapuló szóban forgó támogatást a 2001. május 18-i rendelettel, vagy a tartományok által, a Bizottság által nem ismert, egyéb rendelkezésekkel élesztették-e fel.
(35)
A hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló határozat tartalma szerint, feltéve, hogy az olasz hatóságok állításának megfelelően a bejelentett támogatás egy korábbi támogatás volt, és a 2001. május 18-i rendelet nem minősül a támogatás módosításának, a Bizottság véleménye szerint a támogatást új támogatásnak kell tekinteni 2001. július 1-jétől, amikortól a 2001. január 1-jétől alkalmazandó halászati iránymutatás értelmében az iránymutatásoknak megfelelően nem módosított, korábbi támogatásokra már nem volt érvényes a korábbi jóváhagyás, és azokat a Bizottság számára történő bejelentési kötelezettség alá tartozó, új támogatássá kellett átalakítani. A Bizottság a 2001. évi halászati iránymutatás 3.2. pontjának megfelelően 2000. december 21-i levelében a szükséges intézkedések keretében javasolta a tagállamoknak, hogy 2001. július 1-jéig módosítsák a halászati ágazatra vonatkozó korábbi állami támogatásokat, kiemelve, hogy válasz hiányában a Bizottság feltételezi, hogy az érintett tagállam elfogadta a javaslatot. Olaszország nem válaszolt a Bizottság 2000. december 21-i levelére, sem a 2001. május 7-i emlékeztetőre, amelyben a Bizottság tájékoztatta Olaszországot arról, hogy a meghatározott időponttól kezdődően elutasító válasz hiányában a Bizottság feltételezi a szükséges intézkedésekre vonatkozó javaslat elfogadását. A Bizottság tehát úgy vélte, hogy Olaszország elfogadta a javaslatot, és a korábbi állami támogatásokat 2001. július 1-jéig módosították.
(36)
A 2001. évi halászati iránymutatásban található és Olaszország által elfogadott rendelkezések következtében tehát bizonyos támogatásokra vonatkozóan a korábbi jóváhagyás érvényét vesztette, és a támogatások új támogatásnak minősültek. Ez vonatkozott a szövetkezetek szerkezetátalakításához nyújtott támogatásra is. Valójában az 1997. évi halászati iránymutatástól eltérően a 2001. évi halászati iránymutatás 2.2.4. pontja kifejezetten a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására irányuló támogatásokra vonatkozó rendelkezést tartalmazott, amely előírta az 1999. évi szerkezetátalakítási iránymutatás alkalmazását.
(37)
Következésképpen a hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló határozat megállapításainak megfelelően a szóban forgó állami támogatás a 2001. július 1-jétől folyósított támogatások tekintetében biztosan új támogatásnak minősül, amelyet Olaszországnak be kellett volna jelentenie a Bizottsághoz a támogatás végrehajtása előtt.
5.2. Összeegyeztethetőség a közös piaccal
(38)
A szóban forgó támogatás csak akkor tekinthető összeegyeztethetőnek a közös piaccal, ha arra a Szerződésben előírt eltérések egyike alkalmazható. Tekintettel arra, hogy a fenti támogatásból a halászati és halgazdálkodási ágazat gazdaságai részesülhetnek, a támogatást a halászati és halgazdálkodási ágazatra vonatkozó állami támogatások vizsgálatára vonatkozó iránymutatások alapján kell megvizsgálni. Érvényes marad a hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló határozatban található elemzés.
(39)
Az intézkedés egyértelműen a gazdaságok szerkezetátalakításához nyújtott támogatásnak minősül a kedvezményezett gazdaságok szintjén történő szerkezetátalakítási tervek végrehajtásával. A támogatható költségek 1998. február 10-i rendeletben található felsorolása alátámasztja, hogy a finanszírozható ügyletek valóban olyan műveleteknek felelnek meg, amelyek lehetővé teszik a kedvezményezett gazdaságok szerkezetátalakítását. Ezek a költségek beruházásokra vagy a gazdaságok pénzügyi vagy működési terheire vonatkoznak. Olyan kiadásokról van szó, amelyek bizonyosan a kedvezményezett gazdaságok más tevékenységre történő áttéréséhez vagy az új gazdasági feltételekhez történő igazításukhoz kapcsolódnak a gazdasági és pénzügyi jövedelmezőség helyreállítása érdekében.
(40)
Tehát a szóban forgó támogatást a halászati iránymutatások vonatkozó rendelkezései alapján kell megvizsgálni.
(41)
Mind a 2001. évi halászati iránymutatás (2.2.4. pont), mind a 2004. évi halászati iránymutatás (4.1.2. pont) kimondja, hogy a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentését és szerkezetátalakítását célzó támogatásokat a szerkezetátalakítási iránymutatásnak megfelelően kell értékelni. Ha 2008. április 1. után is folyósítottak ilyen támogatást, ami lehetséges, mivel a szóban forgó támogatást határidő nélkül vezették be (lásd a (2) preambulumbekezdést), akkor a halászati és halgazdálkodási ágazatban nyújtott állami támogatások vizsgálatára vonatkozó, a 2008. évben elfogadott iránymutatást (10) kellene alkalmazni (a továbbiakban: a 2008. évi halászati iránymutatás), amely szintén visszautal a szerkezetátalakítási iránymutatásra. A 2004. október 9. előtt nyújtott támogatásokra az 1999. évi szerkezetátalakítási iránymutatást, míg a 2004. október 10. után nyújtott támogatásokra a 2004. évi szerkezetátalakítási iránymutatást kell alkalmazni. Fontos emlékeztetnünk arra, hogy azon gazdaságok esetében, amelyek fő tevékenysége a tengeri halászat, a halászati iránymutatások hozzáfűzik, hogy a támogatások csak akkor engedélyezhetők, ha a Bizottsághoz a flottakapacitás csökkentésére irányuló tervet nyújtanak be.
(42)
Ezért elsősorban azt kell értékelni, hogy a szóban forgó támogatás végrehajtásának feltételei megfelelnek-e a szerkezetátalakítási iránymutatásban meghatározott feltételeknek.
(43)
Először is a szerkezetátalakítási iránymutatás előírja, hogy a szerkezetátalakításhoz nyújtott támogatásban csak olyan nehéz helyzetben lévő gazdaságok részesülhetnek, amelyek megfelelnek az 1999. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 4-8. pontjában vagy a 2004. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 9-13. pontjában meghatározott kritériumoknak. Ezek a rendelkezések szigorú kritériumokat határoznak meg a gazdaságok nehéz helyzetben lévő vállalkozássá minősítésére vonatkozóan. Az 1999. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 5. pontja és a 2004. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 10. pontja értelmében a vállalkozás akkor tekinthető nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak, ha - korlátolt felelősségű társaság esetében - saját forrásainak több mint felét elveszítette, amelyből legalább egynegyed részt az utóbbi tizenkét hónapban, vagy - minden más társasági forma esetén - megfelel a fizetésképtelenségi eljárás megindítására vonatkozó feltételeknek. A 2004. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 11. pontja kimondja, hogy a fenti kritériumokon kívül egy vállalkozás akkor minősülhet nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak, ha erre utaló jellegzetes tüneteket mutat, mint a veszteségek növekvő szintje, a forgalom csökkenése, a pénzügyi terhek növekedése stb. (a 18. pont értelmében a tagállamok ezt a kritériumot is figyelembe vehetik az állami támogatások keretében a halászati ágazatban működő gazdaságok szerkezetátalakításához nyújtott támogatásoknál).
(44)
A Bizottság megállapítja, hogy az 1998. február 10-i rendelet nem tartalmaz ilyen jellegű vagy hasonló kritériumokat. Az Olaszország által nyújtott támogatásokból ezért olyan gazdaságok is részesülhettek, amelyek nem felelnek meg az iránymutatásokban meghatározott kritériumoknak, tehát lehetséges, hogy nem voltak nehéz helyzetben lévő vállalkozások.
(45)
Másodszor, tekintettel arra, hogy az 1999. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 67a. pontja szerint a szóban forgó támogatás a kis- és közepes vállalkozások támogatására irányul, a fenti iránymutatások 31-34. pontjában meghatározott kritériumokat kell alkalmazni. A 82a. pont szerint ugyanezek a feltételek megtalálhatók a 2004. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 34-37. pontjában. E rendelkezések értelmében a szerkezetátalakítási tervnek lehetővé kell tennie a vállalkozás hosszú távú jövedelmezőségének elfogadható időn belül történő, reális feltételezéseken alapuló helyreállítását, le kell írnia a vállalkozás nehéz helyzetének okait, továbbá olyan átalakítást kell javasolnia, amely lehetővé teszi, hogy a vállalkozás a szerkezetátalakítás után fedezni tudja összes saját költségét; és a támogatás csak akkor folyósítható, ha a benyújtott szerkezetátalakítási terv az összes elemet tartalmazza.
(46)
A Bizottság megállapítja, hogy Olaszország nem vezetett be semmiféle olyan eljárást, amely lehetővé tenné a fenti feltételek teljesülésének ellenőrzését. A hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló tájékoztatásra válaszul küldött információk csak olyan általános feltételeket tartalmaznak, amelyek az 1998. február 10-i rendeletben szerepelnek a szóban forgó támogatások folyósítására vonatkozóan. Azonban ezek a feltételek nem határoznak meg objektív kritériumokat, amelyek lehetővé tennék annak ellenőrzését, hogy az érintett gazdaságok egyedi szerkezetátalakítási terveit valóban a fenti alapelvek szerint készítették-e el. Tehát nincs semmilyen garancia az 1999. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 31-34. pontjában vagy a 2004. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 34-37. pontjában meghatározott feltételek teljesítésére.
(47)
Harmadszor, az 1999. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 40. és 41. pontja értelmében, amelyeket az iránymutatás 67c. pontja alapján a kis- és közepes vállalkozásokra alkalmazni kell, a kedvezményezetteknek saját forrásokkal jelentős mértékben hozzá kell járulniuk a szerkezetátalakítási tervhez annak érdekében, hogy a támogatás összege a lehető legkisebb legyen. Ugyanez az alapelv található meg a 2004. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 43. és 44. pontjában, amelyek a 82c. pont értelmében alkalmazandók.
(48)
Az 1998. február 10-i rendelet értelmében a támogatást vissza nem térítendő támogatás formájában nyújtják legfeljebb a támogatható kiadások 40 %-ának megfelelő mértékben, vagy kedvezményes kamatozású kölcsön formájában a támogatható kiadások 85 %-ának megfelelő mértékig. A támogatható költségek típusa szerint nincs megkülönböztetés (lásd a 2. pontot - „Tényállás”). A Bizottság ebből arra következtet, hogy a fenti hozzájárulás a szóban forgó költségek bármelyikére vonatkozhat, például a berendezések modernizálási kiadásaira, a veszteségek fedezésére, a tartozások átütemezésére stb.
(49)
Tehát lehetséges, hogy bizonyos kedvezményezettek jelentős mértékben hozzájárultak a rájuk vonatkozó szerkezetátalakítási terv végrehajtásához. Ennek ellenére a Bizottság megállapítja, hogy Olaszország nem határozott meg egyetlen olyan kritériumot sem, amely lehetővé tenné a támogatás összegének arányosítását a kedvezményezettek által nyújtott hozzájárulások mértékéhez képest. Az 1998. február 10-i rendeletben megtalálható egyetlen kritérium a támogatási kérelmek beérkezésének sorrendje. A fentiek alapján a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Olaszország a szóban forgó támogatásra vonatkozóan nem határozott meg olyan eljárást, amely lehetővé tenné a kedvezményezettek tényleges saját forrásból származó hozzájárulásának és a támogatási összeg minimálisra csökkentésének ellenőrzését. Tehát valóban lehetséges, hogy a támogatások bizonyos kedvezményezettjei nem feleltek meg ezeknek a feltételeknek.
(50)
Negyedszer, az 1999. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 67b. pontja értelmében a verseny túlzott torzulásának megakadályozását célzó, az iránymutatások 35-39. pontjában leírt kompenzációs intézkedések nem alkalmazhatók a kis- és közepes vállalkozásokra. Ugyanakkor, a 2004. évi szerkezetátalakítási iránymutatás 82b. pontja értelmében, az iránymutatások 38-42. pontjában meghatározott ilyen típusú támogatásokat akkor kell nyújtani, ha a támogatás kedvezményezettje közepes vállalkozás. A Bizottság megállapítja, hogy Olaszország nem írta elő ilyen jellegű kompenzációs intézkedések végrehajtását arra az esetre, ha a szóban forgó támogatás kedvezményezettje közepes vállalkozás.
(51)
Végül, ha a támogatásban olyan szövetkezetek részesülnek, amelyek fő tevékenysége a halászat, Olaszország nem nyújtott be egyetlen, a flottakapacitás csökkentésére irányuló, a 2001. évi halászati iránymutatás 2.2.5. pontjában vagy a 2004. évi halászati iránymutatás 4.1.2. pontjában, vagy a 2008. évi halászati iránymutatás 4.2. pontjában előírt tervet sem.
(52)
A Bizottság felhívja Olaszország figyelmét arra, hogy a 2006. március 6-i közlemény nem módosította a szerkezetátalakítási támogatásokra alkalmazandó kritériumokat és feltételeket. A cél az volt, hogy a tagállamokat felszólítsák bizonyos intézkedések megtételére a halászati ágazat nehézségeinek csökkentése érdekében. A Bizottság által javasolt intézkedések között szerepel az a lehetőség, hogy a tagállamok a vállalkozások megmentését és szerkezetátalakítását célzó támogatásokat vezessenek be. A fenti közleményben a Bizottság pontosítani szándékozott a szerkezetátalakítási iránymutatások alkalmazásának módját, azonban nem említette, hogy azoktól el lehet térni. A szerkezetátalakítási iránymutatásokat teljes egészükben alkalmazni kell.
(53)
Végül az olasz hatóságok nem említettek további érveket, továbbá nem küldtek kiegészítő információkat, amelyek azt sugallnák, hogy a szóban forgó támogatások a közös piaccal összeegyeztethetőek lennének az EK-Szerződés egyéb rendelkezései vagy az állami támogatásokra vonatkozó jogszabályok, szabályozások vagy iránymutatások alapján.
6. VÉGKÖVETKEZTETÉS
(54)
A Bizottság megállapítja, hogy Olaszország a Szerződés 88. cikkének (3) bekezdése értelmében jogtalanul nyújtotta a halászati és halgazdálkodási ágazat szövetkezeteinek szerkezetátalakítását célzó támogatást.
(55)
Az e határozat 5. részében leírt elemzés alapján a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a szóban forgó támogatás összeegyeztethetetlen a közös piaccal.
7. VISSZAFIZETÉS
(56)
A 659/1999/EK rendelet 14. cikke (1) bekezdésének megfelelően a jogellenesen nyújtott állami támogatás összeegyeztethetetlen a közös piaccal, és azt a kedvezményezetteknek vissza kell fizetniük. Ez a cél akkor teljesül, ha a kedvezményezettek, vagy más szóval a támogatásban részesült gazdaságok visszafizették a szóban forgó támogatás esetlegesen késedelmi kamatokkal növelt összegét. Ennek ellenére az 1. cikk kimondja, hogy „a Bizottság nem követeli meg a támogatás visszafizetését, amennyiben az ellentétes a közösségi jog valamelyik általános elvével”. Meg kell vizsgálni, hogy az adott esetben a közösségi jog egyik általános elve, mint a törvénybe vetett bizalom és a jogbiztonság elve, alkalmazható lehetne-e a jogellenesen nyújtott és a közös piaccal összeegyeztethetetlen támogatások kedvezményezettek által történő visszafizetésének kizárására.
(57)
Emlékeztetni kell arra, hogy a tagállamok feladata annak ellenőrzése, hogy a nemzeti intézkedések összeegyeztethetőek legyenek az állami támogatásokra vonatkozó közösségi szabályozással a verseny torzulásának elkerülése érdekében, továbbá a tagállamok az EK-Szerződés 88. cikke (3) bekezdésének megfelelően kötelesek bejelenteni a Bizottságnak minden állami támogatást, és a támogatást annak vizsgálata előtt nem folyósíthatják. Ezért arra vonatkozóan, hogy a kedvezményezettek hivatkozhatnak-e a törvénybe vetett bizalom elvére a jogellenes és összeegyeztethetetlen támogatás visszafizetésének elkerülése érdekében, a Bíróság joggyakorlatából látszik, hogy „rendkívüli körülményektől eltekintve valamely támogatás kedvezményezettje nem hivatkozhat e támogatás szabályszerűségébe vetett jogos bizalomra, amennyiben azt az állami támogatások előzetes ellenőrzésére vonatkozó rendelkezések megsértésével nyújtották. A kellő gondossággal eljáró piaci szereplőnek ugyanis rendszerint módjában áll meggyőződni az eljárás betartásáról…” (11).
(58)
A 265/85 Van den Bergh en Jurgens BV kontra Bizottság esetben (12) a Bíróság megállapította, hogy „[…] a bizalomvédelem elvét érvényesítheti az a piaci szereplő, amelyben egy intézmény megalapozott elvárást keltett. Ennek ellenére a gondos és körültekintő piaci szereplő, aki képes előre látni az olyan közösségi intézkedés elfogadását, amely érdekeit érintheti, ezen intézkedés meghozatalát követően nem hivatkozhat a bizalomvédelem elvére”.
(59)
A korábbi támogatásoknak a 2001. évi halászati iránymutatáshoz igazítása érdekében a Bizottság javasolta a tagállamoknak, hogy 2001. július 1-jéig módosítsák a halászati ágazatra vonatkozó támogatásokat. A joggyakorlat (13) megerősítette, hogy az iránymutatásban szereplő ilyen jellegű javaslat szabályszerű és rendszeres együttműködési elemnek minősül, amelynek keretében a Bizottság a tagállamokkal együtt folyamatosan felülvizsgálja a korábbi támogatásokat és javaslatot tesz a szükséges intézkedésekre vonatkozóan. Ily módon nem lenne ésszerű a Bizottság és az egyes tagállamok közötti megállapodás egy az összes korábbi támogatást tartalmazó lista elkészítéséről, hanem legyen a tagállamok feladata a támogatások szükség szerinti módosítása. Ezt az is alátámasztja, hogy a tagállamok közreműködnek az új iránymutatások kidolgozásában, és már azok hatálybalépése előtt alaposan ismerik a szóban forgó irányelvek korábbi támogatásokra gyakorolt hatását.
(60)
Olaszország fenntartja, hogy álláspontja szerint a szóban forgó támogatás csak a Bizottság által 1999. március 11-én NN 24/98 számon jóváhagyott támogatás megújítása volt, tehát korábbi támogatásnak minősül. A Bizottság véleménye szerint a támogatás csak 2001. június 30. előtt minősült korábbi támogatásnak. Erre vonatkozóan a fentiekkel összhangban a Bizottság megállapítja, hogy Olaszország a szükséges intézkedések keretében elfogadta a halászati és halgazdálkodási ágazatban nyújtott korábbi támogatások módosítására vonatkozó javaslatot mind a 2001. évi, mind a 2004. évi halászati iránymutatás elfogadása után. 2001. július 1. után tehát a támogatás új támogatássá vált, mivel azt a 2001. évi halászati iránymutatáshoz kellett volna igazítani.
(61)
A 659/1999/EK rendelet 26. cikkének (1) bekezdése alapján elképzelhető, hogy az alapján, hogy a Bizottság nem tette közzé a 2001. évi halászati iránymutatás olasz kormány részéről történő elfogadását, bizonyos kedvezményezettek jóhiszeműen azt feltételezhették, hogy a szóban forgó nemzeti támogatás még korábbi támogatásnak minősült. A 26. cikk kimondja, hogy a Bizottságnak „összesítést kell közzétennie […] az 1. cikk (18) és (19) bekezdésének alkalmazásával hozott határozatairól”. A fenti rendelet 18. cikke értelmében „ha a Bizottság […] arra a következtetésre jut, hogy a korábbi támogatás nem, vagy már nem egyeztethető össze a közös piaccal, ajánlást ad ki, amelyben javaslatot tesz az érintett tagállamnak a szükséges intézkedésekre vonatkozóan.” A 659/1999/EK rendelet 19. cikkének (1) bekezdése értelmében attól kezdve, hogy egy tagállam elfogadja a szükséges intézkedésekre tett javaslatot, a Bizottság „ezt tudomásul veszi” és erről tájékoztatja a tagállamot.
(62)
A Bizottság nem tette közzé az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában a 2001. évi halászati iránymutatás végrehajtása érdekében szükséges intézkedésekre tett javaslatok egyes tagállamok által történő elfogadását. Tehát a Bizottság nehezen bizonyíthatja, hogy a kedvezményezettek megfelelő tájékoztatást kaptak a javaslat olasz kormány részéről történő elfogadásáról és a támogatási szabályok ezzel járó változásáról. Sor került erre azonban a 2004. évi halászati iránymutatás esetében közzétett értesítéssel (14).
(63)
Ezért - bár van olyan elv, amely szerint a piaci szereplők általában nem hivatkozhatnak a jogos elvárásra a jogellenes állami támogatások esetén - a Bizottság kiemeli, hogy a szóban forgó esetben a szükséges intézkedések elfogadásáról szóló értesítés 2005. november 11-i közzétételének időpontjáig a gondos és körültekintő piaci szereplő jogosan vélhette, hogy a szóban forgó állami támogatás még mindig korábbi támogatásnak minősül, tehát nem tekintendő új támogatásnak.
(64)
Következésképpen a szóban forgó esetben a Bizottság úgy véli, hogy a 2005. november 11. előtt folyósított támogatások visszafizetése ellentétes lenne a törvénybe vetett bizalom és a jogbiztonság elvével. Ezért a 659/1999/EK rendelet 14. cikkének megfelelően csak a 2005. november 12. után folyósított támogatásokat kell visszafizetni.
(65)
E határozat a szóban forgó támogatásra vonatkozik és haladéktalanul végre kell hajtani, különös tekintettel a szóban forgó támogatás keretében folyósított összes egyedi támogatás visszafizetésére, azon projektekre vonatkozó támogatások kivételével, amelyek a támogatás folyósításának időpontjában megfeleltek a de minimis szabályozásban vagy az alkalmazható mentességben, vagy a Bizottság által jóváhagyott támogatásban meghatározott összes feltételnek,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Az Olaszország által a halászati és halgazdálkodási ágazatban működő szövetkezetek és konzorciumaik szerkezetátalakítását célzó, jogellenesen a Szerződés 88. cikke (3) bekezdésének megsértésével nyújtott támogatás összeegyeztethetetlen a közös piaccal.
2. cikk
A halászati ágazatban működő szövetkezet vagy konzorcium részére az e határozat 1. cikkének (1) bekezdésében meghatározott támogatás címén nyújtott egyedi támogatások nem minősülnek támogatásnak, ha folyósításuk időpontjában megfeleltek a 994/98/EK tanácsi rendelet (15) 2. cikke értelmében hozott, az adott időpontban alkalmazandó rendeletben előírt feltételeknek.
3. cikk
Az e határozat 1. cikkének (1) bekezdésében meghatározott támogatás címén nyújtott egyedi támogatások, amelyek folyósításuk időpontjában megfeleltek a 994/98/EK határozat 1. cikke értelmében hozott rendeletben előírt feltételeknek vagy bármely más, jóváhagyott támogatásban meghatározott feltételeknek, az adott támogatási típusra alkalmazott maximális intenzitás mértékéig összeegyeztethetőek a közös piaccal.
4. cikk
(1) Olaszország köteles a kedvezményezettekkel visszafizettetni az 1. cikk szerinti, 2005. november 12. után nyújtott, nem összeegyeztethető támogatást.
(2) A visszatérítendő összegek kamattal együtt értendők, amely attól a naptól esedékes, amikor az összeget a kedvezményezett rendelkezésére bocsátották, az összeg tényleges visszatérítésének napjáig.
(3) A kamatokat a 794/2004/EK bizottsági rendelet (16) V. fejezetében meghatározott módon kell kiszámítani.
(4) E határozat elfogadásának napjától kezdődően Olaszország törli az 1. cikkben meghatározott támogatás keretében függőben lévő összes kifizetést.
5. cikk
(1) Az 1. cikk szerinti támogatás visszatérítése azonnali és tényleges.
(2) Olaszország gondoskodik arról, hogy e határozatot a közzététel időpontjától számított négy hónapon belül végrehajtsák.
6. cikk
(1) E határozat közzétételétől számított két hónapon belül Olaszország az alábbi információkat szolgáltatja:
a)
a halászati ágazatban működő olyan szövetkezetek és konzorciumaik listáját, amelyek a 2. és a 3. cikk értelmében támogatásban részesültek, feltüntetve az egyes kedvezményezetteknek folyósított összegeket;
b)
a teljes összeget (tőke és kamatai), amelyet az egyes kedvezményezetteknek vissza kell téríteniük;
c)
az e határozat végrehajtása érdekében már megvalósított és előirányzott intézkedések részletes leírását;
d)
az azt igazoló iratokat, hogy a kedvezményezetteket kötelezték a támogatás visszafizetésére.
(2) Olaszország tájékoztatja a Bizottságot az e határozat végrehajtására hozott belföldi intézkedések menetéről az 1., a 2. és a 3. cikkben meghatározott támogatás teljes visszafizetéséig. A Bizottság egyszerű kérésére Olaszország haladéktalanul elküldi az e határozat alkalmazása érdekében már végrehajtott és a tervezett intézkedésekre vonatkozó információkat. Részletes információkkal is szolgál a kedvezményezettek által már visszafizetett támogatás és kamatok összege tekintetében.
7. cikk
Ennek a határozatnak az Olasz Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2009. október 28-án.