AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2008/106/EK IRÁNYELVE
(2008. november 19.)
a tengerészek képzésének minimumszintjéről (átdolgozás)
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 80. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően (2),
mivel:
(1)
A tengerészek képzésének minimumszintjéről szóló, 2001. április 4-i 2001/25/EK irányelvet (3) több alkalommal jelentős mértékben módosították (4). Mivel most az említett irányelv újbóli módosítására kerül sor, az áttekinthetőség érdekében kívánatos a kérdéses rendelkezések átdolgozása.
(2)
A hajózás biztonsága és a tengeri környezetszennyezés megelőzése érdekében közösségi szinten meghozandó intézkedéseknek összhangban kell lenniük a nemzetközileg elfogadott szabályokkal és szabványokkal.
(3)
A Közösség tengerészei tudás- és készségszintjének fenntartása és emelése érdekében fontos kellő figyelmet fordítani a közösségi tengerészek képzésére és jogállására.
(4)
A tengerészeti biztonság érdekében a tengerészek képesítési bizonyítványának megszerzésénél biztosítani kell a képzés egységes szintjét.
(5)
A szakmai képesítések elismeréséről szóló, 2005. szeptember 7-i 2005/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (5) kell alkalmazni az ezen irányelvben foglalt tengerészeti foglalkozásokra. Ez elősegíti a Szerződésben megállapított kötelezettségek betartását, elhárítva az akadályokat a személyek és szolgáltatások tagállamok közötti szabad mozgása elől.
(6)
Az oklevelek és képesítési bizonyítványok kölcsönös elismerésének rendszerére vonatkozó 2005/36/EK irányelv nem mindig biztosítja valamely tagállam lobogóját viselő hajókon szolgálatot teljesítő tengerészek egységes képzési szintjét. Ez azonban a tengeri közlekedés biztonsága szempontjából létfontosságú.
(7)
Ezért lényeges a tengerészek minimális képzési szintjének meghatározása a Közösségben. Ezt a szintet célszerű a nemzetközi szinten már elfogadott képzési szabványokra alapozni, nevezetesen a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) 1995-ben felülvizsgált, a tengerészek képzéséről, képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról szóló 1978. évi nemzetközi egyezményében (STCW-egyezmény) elfogadottakra. Ennek az egyezménynek minden tagállam szerződő fele.
(8)
A tagállamok az STCW-egyezményben és az ezen irányelvben megállapított minimális szabványoknál szigorúbb feltételeket is meghatározhatnak.
(9)
Az STCW-egyezmény ezen irányelvhez csatolt szabályait ki kell egészíteni a tengerészek képzéséről, képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról szóló szabályzat (STCW-szabályzat) A. mellékletében foglalt kötelező rendelkezésekkel. Az STCW-szabályzat B. melléklete ajánlott iránymutatást tartalmaz az STCW-egyezmény szerződő felei, valamint az egyezmény végrehajtásában, alkalmazásában vagy érvényesítésében eljáró személyek számára, hogy ezáltal egységes módon biztosítsa az egyezmény teljes érvényesülését.
(10)
A tengerhajózás biztonságának növelése és a tengeri környezetszennyezés megelőzése érdekében ezen irányelvben, az STCW-egyezménnyel összhangban, rendelkezni kell az őrszolgálatot ellátó személyzet pihenőidejéről. Ezeket a rendelkezéseket az Európai Közösség Hajótulajdonosainak Szövetsége (ECSA) és a Közlekedési Dolgozók Szakszervezeteinek Szövetsége az Európai Unióban (FST) között a tengerészek munkaidejének szervezésére vonatkozóan kötött megállapodásról szóló, 1999. június 21-i 1999/63/EK tanácsi irányelv (6) sérelme nélkül kell alkalmazni.
(11)
A tagállamoknak konkrét intézkedéseket kell hozniuk és végrehajtaniuk a képesítést igazoló bizonyítványokkal összefüggő csalások megelőzése és szankcionálása végett, valamint a Nemzetközi Tengerészeti Szervezeten belül törekedniük kell arra, hogy szigorú és végrehajtható megállapodások szülessenek a csalás elleni világszintű küzdelem érdekében.
(12)
A hajózás biztonságának növelése, valamint az emberélet elvesztésének és a tengerek szennyezésének megelőzése érdekében fejleszteni kell a kommunikációt a közösségi vizeken közlekedő hajók személyzetének tagjai között.
(13)
A személyszállító hajók azon személyzetének, amelynek kijelölt feladata, hogy vészhelyzetekben segítséget nyújtson az utasoknak, képesnek kell lennie arra, hogy kommunikáljon az utasokkal.
(14)
A mérgező vagy szennyező rakományt szállító tartályhajókon szolgáló hajószemélyzetnek képesnek kell lennie a baleset-megelőzésre és a vészhelyzetek hatékony kezelésére. Elsődlegesen fontos a parancsnok, a tisztek és a matrózok között az ezen irányelvben előírt követelményeket kielégítő, megfelelő kommunikációs kapcsolat létrehozása.
(15)
Fontos biztosítani, hogy a harmadik országokban kiadott bizonyítvánnyal rendelkező és közösségi hajókon szolgáló tengerészek ugyanolyan szintű képesítéssel rendelkezzenek, mint amelyet a STCW-egyezmény előír. Ezen irányelvnek kell megállapítania a harmadik országokban kiadott bizonyítványok tagállamok általi elismerésének eljárásait és közös kritériumait az STCW-egyezmény keretei között megállapított képzési és képesítési követelmények alapján.
(16)
A tengeri közlekedésbiztonság érdekében a tagállamoknak el kell ismerniük a megfelelő képzési szintet igazoló képesítéseket, ha azokat az STCW-egyezmény olyan szerződő felei vagy feleinek nevében adták ki, amelyekről az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottsága (MSC) igazolta, hogy az egyezményben előírt szabványoknak teljes érvényt szereztek és szereznek. Az MSC igazolásához szükséges idő áthidalásának érdekében a képesítési bizonyítványok előzetes elismerési eljárása vált szükségessé.
(17)
Indokolt esetben szükség van a tengerészeti oktatási intézmények, képzési programok és kurzusok ellenőrzésére. Ezért meg kell állapítani az ilyen ellenőrzések kritériumait.
(18)
Egy bizottságnak kell támogatnia a Bizottságot a harmadik országok oktatási intézményei vagy hatóságai által kiadott bizonyítványok elismerésével kapcsolatos feladatok végrehajtásában.
(19)
Az 1406/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (7) létrehozott Európai Tengerbiztonsági Ügynökségnek támogatnia kell a Bizottságot annak ellenőrzésében, hogy a tagállamok teljesítik-e az irányelvben meghatározott követelményeket.
(20)
A tagállamoknak, mint kikötői hatóságoknak az STCW-egyezményt nem ratifikált harmadik országok lobogóját viselő hajók kiemelt átvizsgálásával kell növelniük a közösségi vizeken a biztonságot és a szennyezés megelőzését, biztosítva ezáltal, hogy a harmadik ország lobogóját viselő hajók ne részesülhessenek előnyösebb bánásmódban.
(21)
A kikötő szerint illetékes állam hatósága által végzett ellenőrzésről szóló 95/21/EK tanácsi irányelv (8) módosításainak elfogadásáig indokolt ebbe az irányelvbe foglalni a kikötő szerint illetékes állam által végzett ellenőrzésre vonatkozó rendelkezéseket annak érdekében, hogy az említett irányelvbe átvezessék a kikötő szerint illetékes állam ellenőrzésére vonatkozóan az ezen irányelvben foglalt rendelkezéseket.
(22)
Meg kell határozni ennek az irányelvnek a nemzetközi egyezmények és kódexek változásaihoz történő igazítására vonatkozó eljárást.
(23)
Az ezen irányelv végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozatnak (9) megfelelően kell meghozni.
(24)
A Bizottságot fel kell hatalmazni különösen arra, hogy ezen irányelvet egyes nemzetközi szabályzatok, illetve vonatkozó közösségi jogszabályok későbbi módosításainak az ezen irányelv céljainak megfelelő alkalmazása érdekében módosítsa. Mivel ezek az intézkedések általános hatályúak és ezen irányelv nem alapvető fontosságú elemeinek módosítására irányulnak, azokat az 1999/468/EK határozat 5a. cikkében meghatározott ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
(25)
Az ezen irányelvbe bevezetett új szövegrészek kizárólag a bizottsági eljárásokat érintik. Ezért a tagállamoknak nem kell ezeket a nemzeti jogukba átültetniük.
(26)
Ez az irányelv nem érinti a III. melléklet B. részében említett irányelvek nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségeket,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Fogalommeghatározások
Ezen irányelv alkalmazásában:
1.
parancsnok: a hajót vezénylő személy;
2.
tiszt: a hajószemélyzetnek az, a parancsnoktól eltérő tagja, akit nemzeti jogszabályok vagy egyéb előírások, illetve ezek hiányában kollektív szerződés szerint vagy szokásjog alapján tisztnek neveznek ki;
3.
fedélzeti tiszt: az I. melléklet II. fejezetében foglalt rendelkezések szerint képzett tiszt;
4.
elsőtiszt: a rangban a parancsnok után következő tiszt, aki a parancsnok akadályoztatása esetén átveszi a hajó vezénylését;
5.
géptiszt: az I. melléklet III. fejezetében foglalt rendelkezések szerint képzett tiszt;
6.
gépüzemvezető: a rangidős géptiszt, aki a hajó gépi meghajtásáért, valamint gépészeti és villamos berendezéseinek üzemeltetéséért és karbantartásáért felelős;
7.
másodgéptiszt: a gépüzemvezető után rangban következő tiszt, aki átveszi a hajó gépi meghajtásának, valamint gépészeti és villamos berendezéseinek üzemeltetési és karbantartási feladatát a gépüzemvezető akadályoztatása esetén;
8.
géptisztjelölt: géptiszti képzésben részt vevő személy, akit a nemzeti törvények vagy rendeletek ilyenként jelölnek meg;
9.
rádiókezelő: az illetékes hatóságok által kibocsátott vagy elismert bizonyítvánnyal rendelkező személy, a Rádiószabályzat értelmében;
10.
személyzet: a hajószemélyzet olyan tagja, aki nem parancsnok vagy tiszt;
11.
tengerjáró hajó: olyan hajó, amely nem kizárólag belvizeken, illetve védett vizeken vagy azok közvetlen közelében vagy olyan területeken hajózik, amelyekre kikötői rendelkezések vonatkoznak;
12.
tagállam lobogóját viselő hajó: valamely tagállamban annak jogszabályai szerint lajstromozott és a tagállam lobogóját viselő hajó; azt a hajót, amely ennek a meghatározásnak nem felel meg, harmadik ország lobogóját viselő hajónak kell tekinteni;
13.
part menti utak: a tagállamhoz közeli vizeken történő utazás, amint azt az illető tagállam meghatározza;
14.
főgépteljesítmény: a hajó fő meghajtó gépezetének kilowattban kifejezett, maximális, folyamatos, névleges összteljesítménye, ahogyan azt a hajó lajstromozási okmányában vagy más hivatalos okiratban feltüntették;
15.
olajszállító tartályhajó: a kőolaj és a kőolajszármazékok ömlesztett szállítása céljából épített és használt hajó;
16.
vegyianyag-szállító tartályhajó: a mindenkor hatályos Nemzetközi Vegyianyag Szabályzat 17. fejezetében felsorolt bármely cseppfolyós termék ömlesztett szállítása céljára épített vagy alkalmassá tett, és e célra használt hajó;
17.
cseppfolyósított gázt szállító tartályhajó: a mindenkor hatályos Nemzetközi Gázszállítási Szabályzat 19. fejezetében felsorolt bármely cseppfolyósított gáz vagy egyéb termék ömlesztett szállítása céljából épített vagy alkalmassá tett, és e célra használt hajó;
18.
Rádiószabályzat: az Igazgatási Rádió-világértekezlet által a mobil szolgáltatásról elfogadott, módosított rádiószabályzat a mindenkor hatályos változatban;
19.
személyszállító hajó: 12-nél több utast szállító tengerjáró hajó;
20.
halászhajó: hal vagy más tengeri élőlény kifogására használt hajó;
21.
STCW-egyezmény: a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet 1978. évi egyezménye a tengerészek képzéséről, képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról, figyelembe véve az Egyezmény VII. cikke és I/15. szabálya átmeneti rendelkezéseit, és beleértve az STCW-szabályzat vonatkozó rendelkezéseit a mindenkor hatályos változatban;
22.
rádiós szolgálat: a Rádiószabályzat, az életbiztonság a tengeren tárgyú, 1974. évi nemzetközi egyezmény (SOLAS 74), valamint - az egyes tagállamok megítélése szerint - az IMO vonatkozó ajánlásai mindenkor hatályos változatának megfelelően végzett őrszolgálat, illetve műszaki karbantartás és javítás;
23.
ro-ro személyszállító hajó: a ro-ro rakománytérrel vagy olyan különleges kategóriájú terekkel rendelkező személyszállító hajó, amely a mindenkor hatályos SOLAS 74 meghatározásának megfelel;
24.
STCW-szabályzat: a mindenkor hatályos, a tengerészek képzéséről, képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról szóló (STCW) szabályzat, amelyet a szerződő felek az 1995-ös STCW-konferencia 2. állásfoglalásával fogadtak el;
25.
funkció: az STCW-szabályzatban meghatározott feladatok, kötelezettségek és felelősségek csoportja, amelyek a hajó üzemeltetéséhez, a tengeri életbiztonsághoz és a tengeri környezet védelméhez szükségesek;
26.
társaság: a hajó tulajdonosa vagy bármely más szervezet vagy személy, mint pl. az ügyvezető vagy a hajót személyzet nélkül bérlő, aki a hajó tulajdonosától átvállalta a hajó üzemeltetésének felelősségét, és aki e felelősség átvállalásával a társaságra az ezen irányelv szerint irányadó valamennyi kötelezettséget és felelősséget felvállalja;
27.
megfelelő bizonyítvány: az ezen irányelvvel összhangban kiadott és hitelesített bizonyítvány, amely feljogosítja annak törvényes tulajdonosát, hogy a benne foglalt felelősségi szint szerinti minőségben szolgáljon és töltsön be funkciókat a szóban forgó típusú, űrtartalmú, hajtóerejű és meghajtású hajón, az adott hajóút során;
28.
tengeri szolgálat: a képesítési bizonyítványnak vagy más, az alkalmasságot bizonyító igazolásnak megfelelő hajón töltött szolgálat;
29.
elismerés: a tagállamnak ezzel az irányelvvel összhangban adott elismerése;
30.
harmadik ország: bármely, a tagállamokon kívüli ország;
31.
hónap: egy naptári hónap, vagy az egy hónapnál rövidebb időszakokból összeadott 30 napos időszak.
2. cikk
Hatály
Ezt az irányelvet az ezen irányelvben említett, valamely tagállam lobogója alatt hajózó tengerjáró hajókon szolgáló tengerészekre kell alkalmazni, kivéve:
a)
hadihajók, haditengerészeti segédhajók vagy más hajók, amelyek valamely tagállam tulajdonában vannak vagy amelyet valamely tagállam működtet, és amelyeket kizárólag állami, nem kereskedelmi szolgálatra alkalmaznak;
b)
halászhajók;
c)
kereskedelmi célra nem használt, kedvtelési célú hajók;
d)
kezdetleges építésű fahajók.
3. cikk
Képzés és képesítés
(1) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a 2. cikkben említett hajókon szolgáló tengerészek képzése legalább az STCW-egyezmény ezen irányelv I. mellékletében megállapított követelményeinek megfeleljen, és rendelkezzenek a 4. cikkben meghatározott bizonyítványokkal, vagy az 1. cikk 27. pontjában meghatározott megfelelő bizonyítvánnyal.
(2) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a hajószemélyzetnek azok a tagjai, akiknek a SOLAS 74 III/10.4. szabálya értelmében bizonyítvánnyal kell rendelkezniük, ennek az irányelvnek megfelelően képzésben részesüljenek és arról bizonyítványt szerezzenek.
4. cikk
Képesítési bizonyítvány
A képesítési bizonyítvány olyan érvényes, bármilyen néven ismert okmány, amelyet a tagállam illetékes hatósága bocsát ki vagy annak engedélyével kerül kibocsátásra az 5. cikknek és az I. mellékletben megállapított követelményeknek megfelelően.
5. cikk
Képesítési bizonyítványok és érvényesítések
(1) A képesítési bizonyítványokat a 11. cikknek megfelelően kell kiállítani.
(2) A parancsnokra, tisztre és rádiókezelőre vonatkozó képesítési bizonyítványokat a tagállam az e cikkben előírt módon érvényesíti.
(3) A bizonyítványokat a STCW-egyezmény I/2. szabályának (1) bekezdésével összhangban kell kiadni.
(4) A rádiókezelőkre vonatkozóan a tagállamok:
a)
a Rádiószabályzatnak megfelelő képesítési bizonyítvány kiadásához szükséges vizsga követelményeit kiegészíthetik az irányadó rendeletekben előírt kiegészítő ismeretekkel; vagy
b)
külön bizonyítványt bocsáthatnak ki, amely igazolja, hogy tulajdonosa rendelkezik a vonatkozó rendeletekben előírt kiegészítő ismeretekkel.
(5) A tagállam saját hatáskörében dönthet úgy, hogy az érvényesítéseket az STCW-szabályzat A-I/2. szakaszában előírt formában kibocsátott bizonyítványokban teszi meg. Amennyiben a tagállam így tesz, akkor az A-I/2. szakasz (1) bekezdésében rögzített formát kell használni. Amennyiben az érvényesítés más módját választják, az érvényesítés az említett szakasz (2) bekezdése szerint történik. Az érvényesítéseket az STCW-egyezmény VI. cikkének (2) bekezdésével összhangban kell megadni.
(6) Az a tagállam, amely elismer egy képesítési bizonyítványt a 19. cikk (2) bekezdésében előírt eljárásrend szerint, a bizonyítvány érvényesítése útján tanúsítja annak elismerését. Az érvényesítésnek az STCW-szabályzat A-I/2. szakaszának (3) bekezdése szerinti formát kell követnie.
(7) Az (5) és (6) bekezdésben említett érvényesítések:
a)
külön okmányként kiadhatók;
b)
mindegyike egyedi számot kap, kivéve a bizonyítvány kiadását igazoló érvényesítéseket, mivel ezek ugyanazt a számot kaphatják, mint az érintett bizonyítvány, feltéve hogy az a szám egyedi; és
c)
mindegyike lejár, amint az érvényesített bizonyítvány lejár vagy azt visszavonják, felfüggesztik vagy a kibocsátó tagállam vagy harmadik állam érvényteleníti, illetve minden esetben a kibocsátástól számított öt éven belül.
(8) Azt, hogy a képesítési bizonyítvány tulajdonosa milyen minőségben szolgálhat, az érvényesítési formulában ugyanazokkal a fogalmakkal kell megnevezni, mint amelyeket az érintett tagállamnak a biztonságos személyzetre vonatkozó követelményei használnak.
(9) Egy tagállam használhat az STCW-szabályzat A-I/2. szakaszában előírt formátumtól eltérő formát is, azzal a minimális feltétellel, hogy az az előírt információkat latin betűkkel és arab számokkal tartalmazza, figyelembe véve az A-I/2. szakaszban engedélyezett változatokat.
(10) A 19. cikk (7) bekezdése függvényében, az ebben az irányelvben előírt bármely bizonyítvány eredetijét azon a hajón kell őrizni, ahol a bizonyítvány tulajdonosa szolgál.
6. cikk
Képzési követelmények
A 3. cikkben előírt képzés alkalmas az I. mellékletben előírt elméleti tudás és gyakorlati készségek átadására, különösen az életmentő és tűzoltó felszerelések használatáról, és az adott tagállam által kijelölt illetékes hatóság vagy testület jóváhagyását igényli.
7. cikk
A part menti utakon történő hajózást szabályozó alapelvek
(1) A part menti utakon történő hajózás meghatározásakor a tagállamok a másik tagállam vagy az STCW-egyezmény másik aláírójának lobogóját viselő hajókon szolgáló és ilyen hajóúton részt vevő tengerészek számára nem írhatnak elő olyan, képzésre, tapasztalatra vagy képesítésre vonatkozó követelményeket, amelyek az adott tagállam lobogóját viselő hajókon szolgáló tengerészekre irányadó követelményeknél szigorúbbak. Egy tagállam semmilyen esetben sem írhat elő más tagállam vagy az STCW-egyezmény más aláírójának lobogóját viselő hajón szolgáló tengerészekre olyan követelményeket, amelyek meghaladják az ezen irányelvben a part menti utakon történő hajózásban részt nem vevő hajókra vonatkozóan előírt követelményeket.
(2) A tagállam lobogójának viselésére jogosult és másik tagállam vagy az STCW-egyezmény másik aláírójának partjai közelében rendszeresen part menti hajózásban részt vevő hajók esetében az a tagállam, amelynek lobogóját a hajó viselheti, úgy írja elő a képzésre, tapasztalatra és képesítésre vonatkozó követelményeket az ilyen hajókon szolgáló tengerészek számára, hogy azok legalábbis megfeleljenek annak a tagállamnak vagy az STCW-egyezmény azon aláírója követelményeinek, amelynek partjainál a hajó közlekedik, feltéve hogy azok nem haladják meg az ezen irányelvben a part menti utakon történő hajózásban részt nem vevő hajókra vonatkozóan előírt követelményeket. Az olyan hajón szolgáló tengerészek, amelyek a tagállam által a part menti utakon meghatározott területen túl terjesztik útjukat, és a meghatározás alá nem tartozó vizekre hajóznak, ezen irányelv vonatkozó követelményeit teljesítik.
(3) A tagállam a lobogóját viselni jogosult hajó esetében alkalmazhatja ezen irányelvnek a part menti utakon történő hajózást szabályozó rendelkezéseit, amennyiben a hajó az STCW-egyezményben nem részes állam partjainál az adott tagállam meghatározása szerint rendszeresen part menti utakon közlekedik.
(4) A part menti utakon történő hajózásnak és az ahhoz szükséges oktatásnak és képzésnek az (1), (2) és (3) bekezdéssel összhangban történő meghatározásánál a tagállamok részletesen tájékoztatják a Bizottságot az általuk elfogadott rendelkezésekről.
8. cikk
A csalás és más jogellenes gyakorlat megakadályozása
(1) A tagállamok megfelelő intézkedéseket hoznak és hajtanak végre a képesítést tanúsító eljárással, illetve az illetékes hatóságaik által kiadott és érvényesített képesítési bizonyítványokkal kapcsolatos csalás és más jogellenes gyakorlat megakadályozása érdekében, valamint hatékony, arányos és visszatartó erejű szankciókat állapítanak meg.
(2) A tagállamok kijelölik a csalás és más jogellenes gyakorlat feltárására és leküzdésére, valamint a többi tagállamnak és harmadik országoknak a tengerészek képesítési bizonyítványainak kiállítására illetékes hatóságaival történő információcserére illetékes nemzeti hatóságokat.
A tagállamok az illetékes nemzeti hatóságokra vonatkozó információkról haladéktalanul tájékoztatják a többi tagállamot és a Bizottságot.
A tagállamok az illetékes nemzeti hatóságokra vonatkozó információkról haladéktalanul tájékoztatják azokat a harmadik országokat is, amelyekkel az STCW-egyezmény I/10. szabálya (1.2) bekezdésének megfelelően megállapodást kötöttek.
(3) A fogadó tagállam kérelmére a másik tagállam illetékes hatóságainak írásban kell megerősíteniük vagy elutasítaniuk a tengerészképesítési bizonyítvány, az ennek megfelelő érvényesítések vagy bármilyen más, ez utóbbi tagállamban kibocsátott, képzésről szóló írásos bizonyítékok hitelességét.
9. cikk
Szankciók vagy fegyelmi intézkedések
(1) A tagállamok megállapítják az akár tevőleges, akár mulasztásos alkalmatlanság esetei részrehajlás nélküli kivizsgálásának módját és eljárásait, amely esetek a tengeren az élet vagy tulajdon, illetve a tengeri környezet közvetlen veszélyeztetésével járhatnak, és amelyek az adott tagállamban kiadott képesítési bizonyítványok vagy érvényesítések tulajdonosai részéről történnek bizonyítványukhoz kapcsolódó kötelességeik teljesítése során, valamint az ilyen bizonyítványok emiatt szükséges visszavonására, felfüggesztésére vagy érvénytelenítésére, illetve a csalás megelőzésére vonatkozó eljárásokat.
(2) Minden tagállam szankciókat és fegyelmi intézkedéseket ír elő azokra az esetekre, amelyekben az ezt az irányelvet hatályba léptető nemzeti jogszabályok rendelkezéseit nem tartják be a lobogója viselésére jogosult hajók, vagy az általa kibocsátott bizonyítvánnyal rendelkező tengerészek.
(3) Ilyen szankciókat vagy fegyelmi intézkedéseket különösen azokban az esetekben kell előírni és érvényesíteni, amikor:
a)
egy társaság vagy egy parancsnok olyan személyt alkalmaz, aki nem rendelkezik az ezen irányelvben előírt bizonyítvánnyal;
b)
a parancsnok engedélyezte, hogy olyan személy végezzen bármilyen, az ezen irányelvben előírtak szerint megfelelő képesítési bizonyítványhoz kötött tevékenységet vagy szolgálatot, aki nem rendelkezik az előírt bizonyítvánnyal, érvényes felmentéssel e kötelezettség alól vagy a 19. cikk (7) bekezdése szerinti bizonyító erejű okmánnyal; vagy
c)
egy személy csalás vagy hamis okiratok útján szerzett megbízást olyan minőségben való tevékenységre vagy szolgálatra, amelynek végzéséhez vagy betöltéséhez ezen irányelv értelmében bizonyítvánnyal vagy felmentéssel kell rendelkezni.
(4) Azoknak a tagállamoknak, amelyek a joghatóságuk alá tartozó társaságokról vagy bármely személyről megalapozottan feltételezik, hogy a (3) bekezdésben meghatározottak szerint ennek az irányelvnek a be nem tartásáért felelősek vagy arról tudnak, ki kell terjeszteniük az együttműködést bármely olyan tagállamra vagy az STCW-egyezmény szerződő felére, amely őket saját joghatósága alatt történő keresetindítási szándékáról tájékoztatja.
10. cikk
Minőségi szabványok
(1) Minden tagállam biztosítja, hogy:
a)
a felügyelete alá tartozó, nem állami szervek vagy egységek által végzett minden képzési, alkalmasságfelmérési, képesítési, érvényesítési és újraérvényesítési tevékenységet minőségbiztosítási rendszer keretében folyamatosan ellenőrizzen, így biztosítva a kijelölt célok elérését, beleértve az oktatók és vizsgáztatók képzettségére és jártasságára vonatkozókat is;
b)
amennyiben állami egységek vagy szervek végzik e tevékenységeket, minőségbiztosítási rendszer kerüljön bevezetésre;
c)
az oktatási és képzési célkitűzések, illetve az ezekhez kapcsolódó, elérendő alkalmassági szint szabványai világosan meg vannak határozva, valamint ki van jelölve a tudásnak, az ismereteknek és a készségeknek az a szintje, amely megfelel az STCW-egyezményben a vizsgákra és értékelésre előírt követelményeknek;
d)
a minőségi szabványok alkalmazási területe kiterjed a képzési rendszer ügyvitelére, az összes képzési kurzusra és programra, az egyes tagállamok által vagy megbízásukban lefolytatott vizsgákra és értékelésekre, valamint az oktatók és vizsgáztatók részére előírt képzettségre és jártasságra, figyelembe véve a kitűzött célok eléréséhez szükséges koncepciókat, rendszereket, ellenőrzéseket és minőségbiztosítási vizsgálatokat.
Az első albekezdés c) pontjában említett célkitűzéseket és a kapcsolódó minőségi szabványokat a különböző kurzusok és képzési programok céljára külön is meg lehet határozni, oly módon, hogy azok a képzési rendszer ügyvitelére is kiterjedjenek.
(2) A tagállamoknak azt is biztosítaniuk kell, hogy a tudás-, ismeret-, készség- és alkalmasságszerzési rendszert, illetve a képzési rendszer ügyvitelét legalább ötévenként olyan képzett személyek értékeljék, akik maguk nem vesznek részt az adott tevékenységekben, annak igazolására, hogy:
a)
minden belső ellenőrzés, felügyelet és folyamatkövetési intézkedés megfelel a tervezett intézkedéseknek és az írásban rögzített eljárásrendnek, és hatékonyan biztosítja a kitűzött célok elérését;
b)
minden egyes független értékelés eredményét írásban rögzítik, és az értékelt tevékenységi terület felelőseinek tudomására hozzák;
c)
a hiányosságok megszüntetéséről időben intézkednek.
(3) A (2) bekezdés szerint elvégzett minden egyes értékelésről az érintett tagállam az értékelés befejezésétől számított hat hónapon belül jelentést küld a Bizottságnak.
11. cikk
Egészségügyi követelmények - képesítési bizonyítványok kibocsátása és nyilvántartása
(1) A tagállamok megállapítják a tengerészek egészségügyi alkalmasságára vonatkozó követelményeket, különösen a látás és a hallás tekintetében.
(2) A tagállamok biztosítják, hogy csak azok részére adjanak ki képesítési bizonyítványt, akik megfelelnek az e cikkben előírt követelményeknek.
(3) A bizonyítványt kérelmező jelölteknek kielégítően igazolniuk kell:
a)
a személyazonosságukat;
b)
hogy életkoruk eléri a kérvényezett bizonyítványhoz az I. mellékletben megállapított szabályokban előírt korhatárt;
c)
a tagállam által megállapított egészségügyi alkalmassági szabványoknak való megfelelésüket különösen a látás és a hallás tekintetében, és egészségügyi alkalmasságukat érvényes okmány segítségével, amelyet megfelelően képzett, a tagállam illetékes hatósága által elismert orvos állított ki;
d)
teljesítették a kérvényezett bizonyítványhoz szükséges tengerhajózási szolgálatot és az arra vonatkozó kötelező képzést az I. mellékletben megállapított szabályok szerint;
e)
megfelelnek az I. mellékletben megállapított szabályokban előírt, a szolgálatra, feladatokra és szintekre vonatkozó alkalmassági követelményeknek, amelyeket a képesítési bizonyítványba bejegyeznek.
(4) Minden tagállam vállalja, hogy:
a)
nyilvántartást vagy nyilvántartásokat vezet az összes, a parancsnokok és tisztek, illetve esetlegesen a személyzeti állomány számára kiadott bizonyítványokról és érvényesítésekről, azok kiadásáról, lejártáról, ismételt érvényesítéséről, felfüggesztéséről, bevonásáról, bejelentett elvesztésükről vagy megsemmisülésükről, illetve a kiadott felmentésekről;
b)
hozzáférést biztosít az e bizonyítványokra, érvényesítésekre és felmentésekre vonatkozó információkhoz más tagállamok és az STCW-egyezmény más szerződő felei, valamint olyan társaságok számára, amelyek képesítési bizonyítványaik elismerését vagy a hajón való alkalmazást kereső tengerészek által előttük bemutatott bizonyítványok hitelességének és érvényességének megerősítését kérik.
12. cikk
Képesítési bizonyítványok ismételt érvényesítése
(1) Minden olyan, a VI. fejezet kivételével az I. melléklet bármelyik fejezete alapján kiállított vagy elismert bizonyítvánnyal rendelkező parancsnok, tiszt és rádiókezelő, aki tengeren szolgál vagy egy szárazföldön töltött időszak után szándékozik a tengerre visszatérni, a tengerhajózási szolgálatra való alkalmasság megszerzése érdekében legalább ötévenként köteles:
a)
megfelelni a 11. cikkben előírt egészségügyi alkalmassági követelményeknek; és
b)
igazolni a szakmai alkalmasság folyamatosságát az STCW-szabályzat A-I/11. szakaszával összhangban.
(2) A tengerhajózási szolgálat folytatása érdekében minden parancsnoknak, tisztnek és rádiókezelőnek sikeresen el kell végezni a vonatkozó, elismert képzést, ha olyan hajón szolgál, amelyre nemzetközileg egyeztetett különleges képzési követelmények vonatkoznak.
(3) A 2002. február 1. előtt kiadott bizonyítványok esetében minden tagállam összehasonlítja a jelöltektől megkövetelt alkalmassági követelményeket azokkal, amelyeket a megfelelő bizonyítványhoz az STCW-szabályzat A. része ír elő, és eldönti, hogy az ilyen bizonyítványok tulajdonosai számára előírja-e a tudást felelevenítő és korszerűsítő képzést vagy felmérést.
Az ismereteket felelevenítő és korszerűsítő tanfolyamokat engedélyezni szükséges, és azoknak ki kell terjedniük a tengeren az életbiztonságára és a tengeri környezet védelmére vonatkozó nemzeti és nemzetközi rendelkezések változásaira, és figyelembe kell venniük a vonatkozó alkalmassági követelmények korszerűsítéseit.
(4) Az érintettekkel egyeztetve, minden egyes tagállam kidolgozza vagy ösztönzi az STCW-szabályzat A-I/11. szakaszában előírt, ismereteket felelevenítő és korszerűsítő tanfolyamok kialakítását.
(5) A parancsnokok, a tisztek és a rádiókezelők tudásának korszerűsítése céljából minden tagállam biztosítja, hogy a tengeren az élet biztonságára és a tengeri környezet védelmére vonatkozó nemzeti és nemzetközi rendelkezéseket érintő legújabb módosítások szövege hozzáférhető legyen a lobogóját viselni jogosult hajók számára.
13. cikk
Szimulátorok használata
(1) Az érintett bizonyítványokra vonatkozó teljesítményszabványokat, az STCW-szabályzat A-I/12. szakaszában megfogalmazott előírásokat és az STCW-szabályzat A. részében előírt egyéb követelményeket be kell tartani a következők vonatkozásában:
a)
minden kötelező szimulátoros képzés;
b)
az STCW-szabályzat A. részében előírt minden olyan alkalmassági felmérés, amelyet szimulátor segítségével végeznek;
c)
a szakmai alkalmasság folyamatossága bizonyításának szimulátoros bemutatása, miként azt az STCW-szabályzat A. része előírja.
(2) A tagállamok maguk döntik el, hogy a 2002. február 1. előtt üzembe helyezett vagy használatba vett szimulátorokat mentesítik-e az (1) bekezdésben említett teljesítményszabványoknak való teljes megfelelés alól.
14. cikk
A társaságok felelőssége
(1) A (2) és (3) bekezdésnek megfelelően a tagállamok a társaságokat teszik felelőssé a tengerészek foglalkoztatásáért a társaság hajóin ezen irányelvnek megfelelően, és minden társaság számára előírják a következők biztosítását:
a)
a társaság hajóján alkalmazott minden tengerész rendelkezik az ezen irányelvben és a tagállam által meghatározott rendelkezések szerint előírt megfelelő bizonyítvánnyal;
b)
a hajó személyzettel való ellátottsága megfelel a tagállam érvényes, biztonságos személyzetre vonatkozó előírásainak;
c)
a társaság hajóin alkalmazott összes tengerészre vonatkozó okmányokat és adatokat megfelelően nyilvántartják, azok azonnal hozzáférhetők, és tartalmazzák a tengerészek gyakorlatára, képzettségére, egészségügyi alkalmasságára és a kijelölt feladatokban való jártasságukra vonatkozó okmányokat és adatokat, de nem korlátozódnak kizárólag azokra;
d)
a társaság hajóin történő alkalmazás esetén a tengerészekkel ismertetik speciális feladataikat és a hajó elrendezését, berendezéseit, felszereléseit, eljárásrendjét és a hajónak azokat a jellemzőit, amelyek a szokásos vagy a vészhelyzeti feladatok szempontjából fontosak;
e)
a hajó személyzete tevékenységét képes hatékonyan összehangolni vészhelyzetben és a biztonság vagy a szennyezés megelőzése vagy csökkentése szempontjából fontos feladatok ellátása során.
(2) A társaságok, a parancsnokok és a személyzet felelősek az e cikkben foglalt kötelezettségek teljes és maradéktalan teljesítésének biztosításáért, illetve a szükségesnek ítélt olyan intézkedések meghozataláért, amelyek biztosítják, hogy a hajószemélyzet minden tagja megfelelő hozzáértéssel és tudással járuljon hozzá a hajó biztonságos üzemeltetéséhez.
(3) A társaság az ezen irányelv hatálya alá tartozó valamennyi hajó parancsnokához eljuttatja azokat az útmutatásokat és eljárásrendet meghatározó írásos utasításokat, amelyek biztosítják, hogy a hajón újonnan alkalmazott összes tengerész még feladatainak kijelölése előtt tényleges lehetőséget kapjon a hajón lévő olyan berendezésekkel, üzemeltetési eljárásokkal és egyéb szabályokkal való megismerkedésre, amelyek feladataik megfelelő teljesítéséhez szükségesek. Ezeknek az útmutatásoknak és eljárásrendeknek tartalmazniuk kell:
a)
elegendő időt, amelynek során minden egyes újonnan alkalmazott tengerész lehetőséget kap arra, hogy megismerkedjen:
i.
azokkal a különleges berendezésekkel, amelyeket használni vagy üzemeltetni fog; és
ii.
a hajóra speciálisan jellemző olyan őrszolgálati, biztonsági, környezetvédelmi és vészhelyzeti eljárásokkal és intézkedésekkel, amelyeket a tengerésznek kijelölt feladatai megfelelő ellátásához ismernie kell;
b)
a hajószemélyzet egyik tapasztalt tagjának kijelölését annak biztosítására, hogy minden újonnan alkalmazott tengerész lehetőséget kapjon az alapvető információk megszerzésére a tengerész által megértett nyelven.
15. cikk
Szolgálatra való alkalmasság
(1) A kimerültség megelőzése érdekében a tagállamok meghatározzák és betartatják az őrszemélyzet számára előírt pihenőidőszakokat, és megkövetelik az őrszolgálati rend olyan kialakítását, hogy az őrszolgálati személyzet hatékonyságát kimerültség ne akadályozza, és a szolgálat szervezésében biztosítják, hogy az út kezdetén szolgáló első őrszolgálat és az azt követő őrszolgálati váltások megfelelően kipihentek és egyéb szempontból is alkalmasak legyenek a szolgálat ellátására.
(2) Minden olyan személy részére, aki őrszolgálati tisztként szolgál vagy az őrszolgálat személyzeti állományú tagja, minden 24 órás időszakban legalább 10 óra pihenőidőt kell biztosítani.
(3) A pihenőidőt legfeljebb két szakaszra lehet osztani, amelyek közül az egyiknek legalább hat óra hosszúságúnak kell lennie.
(4) A pihenő időszakra vonatkozóan az (1) és (2) bekezdésben előírt követelményeket nem kell betartani vészhelyzet, gyakorlat vagy más, magasabb prioritású üzemeltetési feltételek esetén.
(5) A (2) és (3) bekezdés ellenére a minimum 10 órás időszak hat egymást követő óránál nem rövidebb időszakra rövidíthető, feltéve hogy a rövidítés két napnál nem tart hosszabb ideig, és legalább 70 óra pihenőidőt biztosítanak minden hétnapos időszakban.
(6) A tagállamok előírják, hogy az őrszolgálati beosztás könnyen hozzáférhető helyen legyen kifüggesztve.
16. cikk
Felmentés
(1) Különleges szükséghelyzetekben az illetékes hatóságoknak jogukban áll, amennyiben ez megítélésük szerint a személyekre, tulajdonra vagy a környezetre nem jelent veszélyt, hat hónapot nem meghaladó, meghatározott időszakra vonatkozó felmentést adni valamely kijelölt hajón dolgozó meghatározott tengerésznek a rádiókezelőén kívüli beosztás tekintetében - a Rádiószabályzatban előírt eseteket kivéve -, amely beosztásra vonatkozóan a személy nem rendelkezik megfelelő bizonyítvánnyal, feltéve hogy az a személy, akinek részére a felmentést kiadják, megfelelően képzett ahhoz, hogy a megüresedett beosztást biztonságosan és az illetékes hatóságok megelégedésére töltse be. Felmentést nem lehet adni azonban parancsnoknak vagy gépüzemvezetőnek, kivéve a vis maior eseteit, és akkor is csak a lehető legrövidebb időre.
(2) A valamely beosztásra vonatkozóan megadott felmentést csakis olyan személynek lehet kiadni, aki rendelkezik a közvetlenül az adott beosztás alatti beosztáshoz szükséges bizonyítvánnyal. Amennyiben az alacsonyabb beosztáshoz nem szükséges bizonyítvány, a felmentést ki lehet adni olyan személy részére, akinek a képzettsége és a tapasztalata az illetékes hatóságok megítélése szerint egyértelműen megfelel a beosztás követelményeinek, feltéve hogy - ha az ilyen személy nem rendelkezik megfelelő bizonyítvánnyal - megkövetelik tőle, hogy az illetékes hatóságok által elfogadott vizsgán feleljen meg, és igazolja, hogy a felmentés biztonsággal kiadható. Az illetékes hatóságok biztosítják továbbá, hogy a lehető leghamarabb a megfelelő bizonyítvánnyal rendelkező személy töltse be az adott beosztást.
17. cikk
A tagállamok képzéssel és értékeléssel kapcsolatos kötelezettségei
(1) A tagállamok kijelölik azokat a hatóságokat vagy testületeket, amelyek:
a)
a 3. cikkben említett képzést nyújtják;
b)
a szükséges vizsgákat szervezik és/vagy felügyelik;
c)
a 11. cikkben említett képesítési bizonyítványokat kiadják;
d)
a 16. cikkben előírt felmentéseket megadják.
(2) A tagállamok biztosítják, hogy:
a)
a tengerészek képzését és értékelését:
i.
az írásba foglalt programokkal összhangban alakítják ki, beleértve az előírt alkalmassági szint eléréséhez szükséges képzés módját, eszközeit, eljárásrendjét és tananyagát; és
ii.
olyan személyek végzik, felügyelik, értékelik és támogatják, akik rendelkeznek a d), e) és f) pont szerinti képesítéssel;
b)
a hajó fedélzetén képzést vagy értékelést csak akkor lehet végezni, amikor az nem akadályozza a hajó rendes üzemét, és a képzést vagy értékelést végző személyek idejüket és figyelmüket a képzésre vagy a felmérésre tudják fordítani;
c)
az oktatók, az oktatást felügyelők és a vizsgáztatók megfelelő képesítéssel rendelkeznek az adott képzési és alkalmasság-felmérési típusok és szintek ellátásához, a hajón vagy a szárazföldön egyaránt;
d)
a tengerész ezen irányelvnek megfelelő bizonyítvány megszerzése érdekében hajón vagy szárazföldön végzett képzését biztosító személy:
i.
ismeri a képzési programot és ismeri az adott képzés típusához tartozó speciális képzési célokat;
ii.
a képzés tárgyát képező feladatra vonatkozóan képesítéssel rendelkezik; és
iii.
szimulátorral folytatott képzés esetén:
-
megfelelő útmutatást kapott a szimulátoros oktatás módszereiről, és
-
gyakorlati tapasztalattal rendelkezik az alkalmazott szimulátor működtetésében;
e)
az a személy, aki a tengerész képesítési bizonyítvány megszerzése céljából szolgálat közben végzett képzésének a felügyeletéért felelős, jól ismeri a képzési programot és a folytatott képzés típusának sajátos céljait;
f)
az ezen irányelv szerinti bizonyítvány megszerzése érdekében a tengerész alkalmasságára vonatkozó, a munkahelyen végzett felmérést akár hajón vagy szárazföldön végző személy:
i.
megfelelő szintű tudással és ismerettel rendelkezik a felmérendő alkalmasságra vonatkozóan;
ii.
az értékelés tárgyát képező feladatra vonatkozóan képesítéssel rendelkezik;
iii.
kellő útmutatást kapott az értékelési módszerekről és tapasztalatokról;
iv.
gyakorlati értékelési tapasztalattal rendelkezik; és
v.
ha szimulátor segítségével végzi az értékelést, tapasztalt vizsgáztató felügyelete mellett kielégítő gyakorlati tapasztalatot szerzett az adott típusú szimulátorral végzett értékelés területén;
g)
amikor egy tagállam elismer egy képzési kurzust, képzési intézményt vagy egy megfelelő szakképzés lezárását, a bizonyítvány kiadására vonatkozó követelmény részeként az oktatók és vizsgáztatók szakképesítésére és tapasztalatára vonatkozó követelményeket a 10. cikkben foglalt minőségi követelmények alkalmazásával érvényesíti. A szakképzettségre és tapasztalatra vonatkozó követelmény magában foglalja az oktatási, képzési és felmérési technikákat, módszereket és gyakorlatot és meg kell felelnie a d), e) és f) pontok vonatkozó követelményeinek.
18. cikk
Fedélzeti kommunikáció
A tagállamok biztosítják, hogy:
a)
a b) és d) pont sérelme nélkül, a tagállam lobogóját viselő hajók fedélzetén mindenkor megtegyék a szükséges intézkedéseket, hogy megkönnyítsék a hajószemélyzet minden tagjára kiterjedően a biztonságot szolgáló, hatékony, szóbeli kommunikációt, különösen az üzenetek és utasítások pontos és időben történő fogadásának és megértésének tekintetében;
b)
a tagállam lobogóját viselő minden személyszállító hajón és a tagállam kikötőjéből induló, valamint oda érkező minden személyszállító hajón a hajószemélyzet biztonsági kérdésekben mutatott hatékony teljesítménye érdekében egy munkanyelvet jelöljenek ki, és ezt a hajónaplóban rögzítsék;
A megfelelő munkanyelvet a körülményektől függően a társaság vagy a parancsnok jelöli ki. Minden tengerész számára előírás, hogy értsen, illetve ha szükséges, parancsokat és utasításokat tudjon kiadni, valamint jelentést tudjon tenni ezen a nyelven;
Amennyiben a munkanyelv a tagállamnak nem hivatalos nyelve, úgy minden kifüggesztendő tervnek és jegyzéknek tartalmaznia kell a munkanyelvre történt fordítást;
c)
személyszállító hajókon a riadójegyzékben vészhelyzet esetén az utasok segítésére kijelölt személyzet azonnal azonosítható legyen, és e célból a megfelelő mértékig meg tudja értetni magát, figyelembe véve az alábbi tényezők bármelyik megfelelő és kielégítő kombinációját:
i.
az adott útvonalon szállított utasok többségének nemzetisége szerinti nyelv vagy nyelvek;
ii.
annak valószínűsége, hogy az elemi angol szókincs használatának képessége alapvető utasítások esetén kommunikációs lehetőséget teremt a segítségre szoruló utassal, függetlenül attól, hogy az utas és a hajószemélyzet tagja beszél-e közös nyelvet;
iii.
annak lehetősége, hogy vészhelyzetben, amikor szóbeli kommunikációra nincs lehetőség, valamely más módon kommunikáljanak (pl. szemléltetéssel, kézjelekkel, vagy annak a helynek a megmutatásával, ahol az utasítások fellelhetők, a gyülekezőhelyekre, az életmentő eszközökre vagy a menekülési útvonalakra);
iv.
az utasok anyanyelvükön vagy -nyelveiken történt tájékoztatásának szintje a biztonsági utasításokról;
v.
azok a nyelvek, amelyeken vészhelyzet vagy gyakorlat esetén a mentésre vonatkozóan bejelentéseket lehet tenni az utasok tájékoztatására, illetve az utasokat segítő hajószemélyzet tagjainak támogatására;
d)
a tagállam lobogóját viselő olajszállító tartályhajókon, vegyianyag-szállító tartályhajókon és cseppfolyósított gázt szállító tartályhajókon a parancsnok, a tisztek és a személyzet közös munkanyelve(ke)n tudjanak kommunikálni egymással;
e)
a hajó és a parti hatóságok közötti kommunikációhoz megfelelő eszközök álljanak rendelkezésre. Az ilyen kommunikációt a SOLAS 74 V. fejezetének 14. szabálya (4) bekezdésével összhangban kell folytatni;
f)
a kikötő szerint illetékes államnak a 95/21/EK irányelvvel összhangban végzett ellenőrzése esetén a tagállamok azt is ellenőrzik, hogy harmadik államok lobogóját viselő hajók betartják-e e cikk rendelkezéseit.
19. cikk
Képesítési bizonyítványok elismerése
(1) Azok a tengerészek, akik nem rendelkeznek a 4. cikkben említett bizonyítvánnyal, engedélyt kaphatnak tagállami lobogó alatt közlekedő hajón teljesítendő szolgálatra, feltéve hogy a megfelelő bizonyítványaik elismerésére vonatkozó határozatot az ezen cikk (2)-(6) bekezdésében meghatározott eljárás szerint fogadták el.
(2) Az a tagállam, amely érvényesítéssel kíván elismerni harmadik országok által hajóparancsnokoknak, tiszteknek vagy rádiókezelőknek kiadott megfelelő bizonyítványokat, hogy azok saját lobogója alatt közlekedő hajón szolgáljanak, e harmadik ország elismerése iránti, indoklással ellátott kérelmet nyújt be a Bizottsághoz.
Az Európai Tengerbiztonsági Ügynökség segítségével és bármely érintett tagállam esetleges közreműködésével a Bizottság összegyűjti a II. mellékletben foglalt információkat, és elvégzi az elismerés iránti kérelemben szereplő harmadik ország képzési és képesítési rendszerének értékelését annak igazolása érdekében, hogy az érintett ország eleget tesz az STCW-egyezmény minden követelményének, és hogy megfelelő intézkedéseket tett a bizonyítványokkal kapcsolatos csalások ellen.
(3) A harmadik ország elismerésére vonatkozó határozatát a Bizottság a 28. cikk (2) bekezdésében foglalt szabályozási bizottsági eljárással összhangban hozza meg az elismerés iránti kérelem benyújtásától számított három hónapon belül.
A megadott elismerés a 20. cikk rendelkezéseinek figyelembevételével érvényes.
Ha az érintett harmadik ország elismerését illetően nem születik határozat az első albekezdésben megállapított határidőn belül, a kérelmező tagállam határozhat úgy, hogy egyoldalúan elismeri a harmadik országot mindaddig, amíg a 28. cikk (2) bekezdésében foglalt szabályozási bizottsági eljárás szerinti határozat nem születik.
(4) A tagállam határozhat úgy, hogy a lobogója alatt közlekedő hajók vonatkozásában - a II. melléklet 4. és 5. pontjában foglalt rendelkezésekre való tekintettel - érvényesíti a Bizottság által elismert harmadik országok által kiadott bizonyítványokat.
(5) Az elismert harmadik országok által 2005. június 14-e előtt kiadott bizonyítványoknak az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában közzétett elismerése érvényben marad.
Ezeket az elismeréseket minden tagállam használhatja, kivéve ha időközben a Bizottság a 20. cikkel összhangban visszavonta azokat.
(6) A Bizottság elkészíti és naprakészen tartja az elismert országok listáját. Ezt a listát az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában teszik közzé.
(7) Az 5. cikk (6) bekezdésétől függetlenül, a tagállam a körülmények kényszerítő hatására engedélyezheti, hogy a tengerész a rádióstiszti, illetve rádiókezelői beosztáson kívül - a Rádiószabályzatban meghatározott eseteket kivéve - más minőségben szolgáljon a tagállam lobogóját viselő hajón három hónapot nem meghaladó időszakon át, egy harmadik ország által kibocsátott megfelelő és érvényes bizonyítvány birtokában, amelyet az érintett tagállam azonban még nem hitelesített olyan elismerés céljából, amely a lobogóját viselő hajón teljesítendő szolgálatra megfelelővé teszi azt.
Ebben az esetben okirattal kell bizonyítani, hogy az illetékes hatósághoz az érvényesítés iránti kérelmet már benyújtották.
20. cikk
Az STCW-egyezmény követelményeinek való meg nem felelés
(1) Ha a II. mellékletben meghatározott kritériumok ellenére valamely tagállam úgy véli, hogy valamely elismert harmadik ország már nem felel meg az STCW-egyezmény követelményeinek, erről haladéktalanul értesíti a Bizottságot, és az értesítést megalapozott indokolással látja el.
Az ügyet a Bizottság késedelem nélkül a 28. cikk (1) bekezdésében említett bizottság elé utalja.
(2) Ha a II. mellékletben meghatározott kritériumok ellenére a Bizottság úgy véli, hogy valamely elismert harmadik ország már nem felel meg az STCW-egyezmény követelményeinek, erről haladéktalanul értesíti a tagállamokat, és az értesítést megalapozott indokolással látja el.
Az ügyet a Bizottság késedelem nélkül a 28. cikk (1) bekezdésében említett bizottság elé utalja.
(3) Ha valamely tagállam vissza szándékozik vonni valamely harmadik ország által kiadott minden bizonyítvány érvényesítését, szándékáról késedelem nélkül értesíti a Bizottságot és a tagállamokat, és az értesítést megalapozott indokolással látja el.
(4) A Bizottság az Európai Tengerbiztonsági Ügynökség segítségével újraértékeli az érintett harmadik ország elismerését annak ellenőrzése érdekében, hogy ez az ország valóban nem tett eleget az STCW-egyezmény követelményeinek.
(5) Ha jelzik, hogy egy bizonyos tengerészeti oktatási intézmény már nem felel meg az STCW-egyezmény követelményeinek, a Bizottság értesíti az érintett országot, hogy az adott ország által kiadott bizonyítványok elismerését két hónapon belül visszavonja, hacsak intézkedéseket nem hoznak az STCW-egyezmény valamennyi követelményének való megfelelés biztosítása érdekében.
(6) A visszavonásra vonatkozó határozatot a 28. cikk (2) bekezdésében megállapított szabályozási bizottsági eljárás szerint kell meghozni a tagállam által adott értesítéstől számított két hónapon belül.
Az érintett tagállamok megfelelő intézkedéseket hoznak a határozat végrehajtása érdekében.
(7) Az 5. cikk (6) bekezdésével összhangban, a harmadik ország elismerését visszavonó határozat dátuma előtt kiadott, a bizonyítványok elismerését tanúsító érvényesítés továbbra is érvényben marad. Az ilyen érvényesítést birtokló tengerészek azonban nem tarthatnak igényt magasabb képesítést elismerő érvényesítésre, kivéve ha az ilyen felminősítés kizárólag további tengerhajózási szolgálat során szerzett tapasztalaton alapul.
21. cikk
Újraértékelés
(1) A 19. cikk (3) bekezdésének első albekezdésében említett eljárás szerint elismert harmadik országok vonatkozásában, beleértve a 19. cikk (6) bekezdésében említett országokat is, az Európai Tengerbiztonsági Ügynökség segítségével a Bizottság rendszeresen és legalább ötévente újraértékeli, hogy azok megfelelnek-e a II. mellékletben megállapított vonatkozó kritériumoknak, és hogy a bizonyítványokkal kapcsolatos csalások megakadályozása érdekében megtették-e a megfelelő intézkedéseket.
(2) A Bizottság meghatározza a harmadik ország értékelésének prioritási kritériumait a kikötő szerint illetékes állam által a 23. cikk alapján végzett ellenőrzése nyomán kapott teljesítményadatok, illetve a harmadik országok által az STWC-szabályzat A-I/7 szakasza szerinti független értékelésekről szóló jelentésekhez kapcsolódóan közölt információk alapján.
(3) A Bizottság jelentésben tájékoztatja a tagállamokat az értékelés eredményéről.
22. cikk
A kikötő szerint illetékes állam hatósága által végzett ellenőrzés
(1) Függetlenül attól, hogy milyen lobogó alatt közlekedik, a tagállam kikötőjében tartózkodó minden egyes hajó, kivéve a 2. cikkben kizárt hajótípusokat, köteles alávetni magát az adott tagállam részéről megfelelő felhatalmazással rendelkező tisztviselők a kikötő szerint illetékes állam nevében végzett ellenőrzésének, annak megállapítására, hogy a fedélzeten szolgáló tengerészek közül azok, akiknek az STCW-egyezmény szerint bizonyítvánnyal kell rendelkezniük, rendelkeznek-e bizonyítvánnyal vagy megfelelő felmentéssel.
(2) A kikötő szerint illetékes állam ellenőrzési jogának ezen irányelv szerinti gyakorlásakor a tagállamok biztosítják a 95/21/EK irányelvben foglalt valamennyi erre vonatkozó rendelkezés és eljárás alkalmazását.
23. cikk
A kikötő szerint illetékes állam hatósága által végzett ellenőrzési eljárás
(1) A 95/21/EK irányelv sérelme nélkül, a 22. cikknek megfelelő kikötő szerint illetékes állam ellenőrzése a következőkre korlátozódik:
a)
annak ellenőrzése, hogy a fedélzeten szolgáló tengerészek közül mindazok, akiknek az STCW-egyezmény szerint bizonyítvánnyal kell rendelkezniük, rendelkeznek azzal, vagy érvényes felmentéssel, illetve okmánnyal igazolják, hogy kérvényt nyújtottak be az elismerést igazoló érvényesítésre a lobogó szerinti állam hatóságaihoz;
b)
annak ellenőrzése, hogy a fedélzeten szolgáló tengerészek száma és képesítési bizonyítványaik megfelelnek a lobogó szerinti állam által a hajókra előírt, a biztonságos üzemeltetés személyzeti követelményeinek.
(2) Fel kell mérni a hajó tengerészeinek képességét arra, hogy betartsák az STCW-egyezményben előírt őrszolgálati szabványt, összhangban az STCW-szabályzat A. részével, amennyiben megalapozottan feltételezhető, hogy az adott szabványokat nem tartják be, mivel a következő események valamelyike bekövetkezett:
a)
a hajó részes egy összeütközésben, zátonyra vagy partra futott;
b)
a hajóból útközben, horgonyzáskor vagy a rakpartnál nemzetközi előírás szerint illegális anyag jutott a környezetbe;
c)
a hajó az IMO által elfogadott útvonal-kijelölési rendelkezések vagy a biztonságos navigációs gyakorlat és eljárások figyelmen kívül hagyásával, hibásan vagy a biztonságot veszélyeztető módon manőverezett;
d)
a hajót más tekintetben oly módon üzemeltetik, amely a személyekre, tulajdonra vagy a környezetre veszélyt jelent;
e)
bizonyítványt csalással szereztek meg, vagy a bizonyítvány tulajdonosa nem azonos azzal a személlyel, akinek részére a bizonyítványt eredetileg kiállították;
f)
a hajó olyan ország lobogója alatt hajózik, amely nem ratifikálta az STCW-egyezményt, vagy olyan parancsnoka, tisztje vagy személyzeti állományú tagja van, aki az STCW-egyezményt nem ratifikált harmadik ország által kibocsátott bizonyítvánnyal rendelkezik.
(3) A képesítési bizonyítvány ellenőrzése mellett, a (2) bekezdés szerinti értékelés részeként, előírható a tengerész részére, hogy bizonyítsa alkalmasságát beosztási helyére. E bizonyítás során ellenőrizhető az őrszolgálati szabványokra vonatkozó működési követelmények teljesítése, illetve az, hogy a tengerész tud-e vészhelyzetekben megfelelően reagálni.
24. cikk
A hajó feltartóztatása
A 95/21/EK irányelv sérelme nélkül, egy hajó valamely tagállam által történő feltartóztatása ezen irányelv szerint csak az alábbi, a kikötő szerint illetékes állam ellenőrzését végző tisztviselők által a személyre, tulajdonra vagy környezetre veszélyesnek ítélt hiányosságokon alapulhat:
a)
azok a tengerészek, akiknek bizonyítvánnyal kellene rendelkezniük, nem rendelkeznek a szükséges bizonyítvánnyal, nem rendelkeznek érvényes felmentéssel, illetve nem tudják okmánnyal igazolni, hogy kérvényt nyújtottak be az elismerést igazoló érvényesítés iránt a lobogó szerinti állam hatóságaihoz;
b)
nem tartják be a lobogó szerinti állam által a hajókra előírt biztonságos üzemeltetés személyzeti követelményeit;
c)
nem tartják be a lobogó szerinti államnak az adott hajóra előírt navigációs vagy gépüzemi őrszolgálati rendjét;
d)
őrszolgálat alatt nincs jelen olyan személy, aki képesítéssel rendelkezik a biztonságos navigáció, biztonsági rádiókommunikáció vagy a tengeri környezetszennyezés megelőzése létfontosságú eszközeinek működtetéséhez;
e)
nem tudják igazolni a tengerészek beosztás szerinti kötelességeire vonatkozó szakmai jártasságot a hajó biztonsága és a környezetszennyezés megelőzése tekintetében;
f)
az út kezdetén az első őrszolgálatra és a következő őrszolgálati váltásokra nem tudnak megfelelő számú, kipihent és szolgálatra egyébként is alkalmas személyeket biztosítani.
25. cikk
Az irányelvnek való megfelelés rendszeres ellenőrzése
A Bizottság - a Szerződés 226. cikke szerinti hatáskörének sérelme nélkül - az Európai Tengerbiztonsági Ügynökség segítségével rendszeresen és legalább ötéves időközönként ellenőrzi, hogy a tagállamok megfelelnek-e az ezen irányelv által megállapított minimumkövetelményeknek.
26. cikk
Jelentések
(1) A Bizottság legkésőbb 2008. december 14-ig értékelő jelentést terjeszt az Európai Parlament és a Tanács elé, mely az STCW-egyezmény rendelkezéseinek és végrehajtásuknak a részletes elemzésén és értékelésén, és a biztonságnak és a hajószemélyzet képzettségi szintjének az összefüggése tekintetében nyert új felismeréseken alapszik.
(2) Legkésőbb 2010. október 20-ig a Bizottságnak megküldi az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a 25. cikkben foglaltak szerint beszerzett információk alapján készített értékelő jelentést.
A jelentésben a Bizottság megvizsgálja a tagállamok ezen irányelvnek való megfelelését, és szükség esetén javaslatokat tesz további intézkedésekre.
27. cikk
Módosítás
(1) Ezt az irányelvet a Bizottság módosíthatja annak érdekében, hogy az 1. cikk 16.,17., 18., 23. és 24. pontjában említett nemzetközi szabályzatok hatályba lépett módosításait ezen irányelvbe át lehessen vezetni.
Ezt az irányelvet a Bizottság annak érdekében is módosíthatja, hogy ennek az irányelvnek a céljából alkalmazni lehessen a közösségi jogszabályok módosításait.
Az ezen irányelv nem alapvető fontosságú elemeinek módosítására vonatkozó intézkedéseket a 28. cikk (3) bekezdésében említett, ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
(2) Az STCW-egyezmény új megállapodásainak és jegyzőkönyveinek elfogadását követően a Bizottság javaslata alapján a Tanács dönt, figyelembe véve a tagállamok parlamentáris eljárásait, valamint az IMO-n belül az új megállapodások vagy jegyzőkönyvek ratifikálására vonatkozó részletes eljárási szabályokat, egyidejűleg biztosítva ezek egységes és egyidejű alkalmazását a tagállamokban.
(3) Az 1. cikk 16., 17., 18., 21., 22. és 24. pontjában említett nemzetközi okmányok módosításai a tengeri közlekedés biztonságával és a hajókról történő szennyezés megelőzésével foglalkozó bizottság (COSS) létrehozásáról szóló, 2002. november 5-i 2099/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (10) 5. cikke szerint kizárhatók ennek az irányelvnek a hatálya alól.
28. cikk
Bizottsági eljárás
(1) A Bizottságot a 2099/2002/EK rendelettel létrehozott, a tengeri közlekedés biztonságával és a hajókról történő szennyezés megelőzésével foglalkozó bizottság (COSS) segíti.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozások során az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni, 8. cikkének rendelkezéseire is figyelemmel.
Az 1999/468/EK határozat 5. cikkének (6) bekezdésében előírt időszak nyolc hét.
(3) Az e bekezdésre történő hivatkozások során az 1999/468/EK határozat 5a. cikke (1)-(4) bekezdését, valamint 7. cikkét kell alkalmazni, 8. cikkének rendelkezéseire is figyelemmel.
29. cikk
Átmeneti rendelkezések
Amennyiben egy tagállam a 12. cikknek megfelelően olyan képesítési bizonyítványt ad ki újra, vagy hosszabbítja meg annak érvényességét, amelyet eredetileg az 1997. február 1-je előtt alkalmazandó rendelkezések szerint bocsátottak ki, a tagállam saját hatáskörben dönthet úgy, hogy az eredeti bizonyítványokban szereplő űrtartalom-korlátozásokat a következők szerint módosítja:
a)
„200 bruttó regisztertonna” helyett „500 bruttó tonnatartalom”;
b)
„1 600 bruttó regisztertonna” helyett „3 000 bruttó tonnatartalom”.
30. cikk
Szankciók
A tagállamok szankciórendszert dolgoznak ki az 1., 3., 5., 7., 9-15., 17., 18., 19., 22., 23., 24. és 29. cikk és az I. és II. melléklet szerint elfogadott nemzeti rendelkezések megsértésének eseteire, és megteszik a szankciók végrehajtásának biztosításához szükséges összes intézkedést. Az előírt szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
31. cikk
A Bizottság tájékoztatása
A tagállamok haladéktalanul közlik a Bizottsággal azokat a rendelkezéseiket, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
Ezekről a Bizottság tájékoztatja a többi tagállamot.
32. cikk
Hatályon kívül helyezés
A III. melléklet A. részében felsorolt irányelvekkel módosított 2001/25/EK irányelv hatályát veszti, a III. melléklet B. részében megállapított, az irányelv nemzeti jogba történő átültetésének határidejére előírt tagállami kötelezettségek sérelme nélkül.
A hatályon kívül helyezett irányelvre való hivatkozásokat erre az irányelvre való hivatkozásként kell értelmezni, a IV. mellékletben foglalt megfelelési táblázatnak megfelelően.
33. cikk
Hatálybalépés
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
34. cikk
Az irányelv címzettjei
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Strasbourgban, 2008. november 19-én.