A Tanács Harmadik irányelve
(1990. május 14.)
a gépjárműhasználattal kapcsolatos polgári jogi felelősség biztosítására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről
(90/232/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100a. cikkére,
tekintettel a Bizottság ajánlására [1],
az Európai Parlamenttel együttműködve [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel a legutóbb a 84/5/EGK [4] irányelvvel módosított 72/166/EGK [5] irányelvvel a Tanács rendelkezéseket fogadott el a tagállamoknak a gépjárműhasználattal kapcsolatos polgári jogi felelősség biztosítására vonatkozó jogszabályai közelítéséről és a felelősségbiztosításra vonatkozó kötelezettség végrehajtásáról;
mivel a 72/166/EGK irányelv 3. cikke minden tagállamnak előírja, hogy tegyen meg minden szükséges intézkedést annak érdekében, hogy a biztosítás az általában a területén használt gépjárművekkel kapcsolatos polgári jogi felelősségre kiterjedjen; mivel a vonatkozó felelősség mértékét és a biztosítás tartalmi feltételeit ezen intézkedések alapján kell meghatározni;
mivel a Spanyolország és Portugália csatlakozási okmányával módosított 84/5/EGK irányelv jelentős mértékben csökkentette a tagállamokban a kötelező polgári jogi felelősségbiztosítás szintjében és tartalmában lévő eltéréseket; mivel azonban a biztosítás tartalmában még mindig jelentős eltérések vannak;
mivel a gépjárműbalesetek károsultjai számára összehasonlítható szintű bánásmódot kell biztosítani függetlenül attól, hogy a Közösségen belül a balesetek hol következnek be;
mivel egyes tagállamokban hézagok mutatkoznak a kötelező gépjármű felelősségbiztosításban különösen a gépjárművek utasai tekintetében; mivel a potenciális károsultak e különösen sebezhető kategóriájának védelme érdekében e hézagokat meg kell szüntetni;
mivel fel kell számolni minden bizonytalanságot a 72/166/EGK irányelv 3. cikkének (2) bekezdése első francia bekezdése alkalmazásával kapcsolatban; mivel a kötelező gépjármű-felelősségbiztosításoknak a Közösség egész területére ki kell terjednie;
mivel továbbá a biztosított fél érdekében minden biztosítási kötvénynek garantálnia kell egyszeri díj fejében minden egyes tagállamban az ottani jogszabályok szerinti biztosítási fedezetet, illetve annak a tagállamnak a jogszabályai szerinti biztosítási fedezetet, ahol a gépjármű általában található, amennyiben ez utóbbi fedezet a magasabb;
mivel a 84/5/EGK irányelv 1. cikkének (4) bekezdése előírja, hogy minden tagállamnak létre kell hoznia, illetve feljogosítania egy szervezetet a biztosítással nem rendelkező vagy azonosítatlan gépjárművek által okozott balesetek károsultjainak kártérítése érdekében; mivel azonban az említett rendelkezés nem érinti a tagállamoknak azt a jogát, hogy az e szervezet által nyújtott kártérítést kiegészítő vagy nem kiegészítő jellegű kártérítésnek tekintsék;
mivel azonban a biztosítással nem rendelkező jármű által okozott baleset esetén egyes tagállamokban a károsultnak kell bizonyítania, hogy a felelős fél nem képes kártérítést fizetni, illetve a kártérítés megfizetését elutasítja, mielőtt igényével e szervezethez fordulhatna; mivel e szervezet a károsultnál könnyebben indíthat keresetet a felelős fél ellen; mivel ennélfogva nem engedhető meg, hogy e szervezet a károsultnak előírja, hogy amennyiben kártérítésre jogosult, neki kelljen megállapítania, hogy a felelős fél nem képes vagy nem szándékozik fizetni;
mivel a fent említett szervezet és a felelősségbiztosítást nyújtó biztosító közötti azon vita esetében, hogy melyikük nyújtson kártérítést a baleset károsultjának, a károsultnak fizetendő kártérítés késedelmének elkerülése érdekében a tagállamoknak kell biztosítaniuk, hogy e felek valamelyike legyen elsőként köteles a kártérítés megfizetésére a vita rendezéséig;
mivel a gépjárműbalesetek károsultjai esetenként nehezen tudják megállapítani annak a biztosítóvállalkozásnak a nevét, amely biztosítást nyújt a balesetben érintett gépjárműre; mivel az ilyen károsultak érdekében a tagállamoknak meg kell tenniük a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy ezen adatot azonnal rendelkezésre bocsássák;
mivel a gépjárművek felelősségbiztosításával foglalkozó előző két irányelvet, e megfontolásokra tekintettel, egységes módon ki kell egészíteni;
mivel az ilyen jellegű kiegészítés, amely nagyobb mértékű védelmet biztosít a biztosítottaknak és a balesetek károsultjainak, még nagyobb mértékben elősegíti a Közösség belső határainak átlépését és ennélfogva a belső piac megvalósulását és működését; mivel ennek következtében a fogyasztóvédelem magas szintjét kell alapul venni;
mivel a Szerződés 8c. cikkének feltételei értelmében figyelembe kell venni az erőfeszítés azon mértékét, amelyet egyes, eltérő fejlettségű gazdaságoknak kell elérniük; mivel ennélfogva egyes tagállamoknak átmeneti megoldásokat kell biztosítani annak érdekében, hogy az ezen irányelv egyes rendelkezései fokozatosan kerülhessenek végrehajtásra,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
A 84/5/EGK irányelv 2. cikke (1) bekezdésének második albekezdése sérelme nélkül a 72/166/EGK irányelv 3. cikkének (1) bekezdésében említett biztosítás a gépjármű vezetője kivételével kiterjed valamennyi utasnak a gépjárműhasználatból eredő személyi sérülésével kapcsolatos felelősségre.
Ezen irányelv alkalmazásában a "gépjármű" fogalmát a 72/166/EGK irányelv 1. cikke határozza meg.
2. cikk
A tagállamok minden szükséges lépést megtesznek annak biztosítására, hogy a gépjárművek használatával kapcsolatos kötelező gépjármű-felelősségbiztosítási szerződések:
- fedezetet nyújtsanak egyszeri díjfizetés alapján a Közösség teljes területére, és
- ugyanannak az egyszeri díjnak az alapján minden egyes tagállamban biztosítsák a saját jogszabályai alapján megkövetelt fedezetet, illetve annak a tagállamnak a jogszabálya alapján megkövetelt fedezetet, ahol a gépjármű általában található, amennyiben ez a fedezet a magasabb.
3. cikk
A 84/5/EGK tanácsi irányelv 1. cikke (4) bekezdésének első albekezdése a következő mondattal egészül ki:"A tagállamok azonban nem engedhetik meg a szervezet számára, hogy a kártérítés kifizetését attól tegye függővé, hogy a károsult bármely módon igazolja, hogy a felelős személy nem képes kártérítést fizetni, vagy azt megtagadja."
4. cikk
Amennyiben vita támad a 84/5/EGK irányelv 1. cikke (4) bekezdésében említett szervezet és a felelősségbiztosító között arról, hogy melyiknek kell kártérítést nyújtania a károsultnak, a tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy e felek valamelyikét kijelöljék elsőkénti kötelezettnek arra, hogy a károsultnak késedelem nélkül kifizesse a kártérítést.
Amennyiben később megállapításra kerül, hogy a kártérítés egészét vagy egy részét a másik félnek kellett volna megfizetnie, e másik fél ennek megfelelően megtéríti a kifizetést teljesítő fél által nyújtott összeget.
5. cikk
(1) A tagállamok elfogadják a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a közúti balesetben érintett felek haladéktalanul megbizonyosodhassanak arról, hogy melyik biztosítóvállalkozás nyújt fedezetet a balesetben érintett gépjármű használatából fakadó felelősség esetén.
(2) A Bizottság legkésőbb 1995. december 31-ig jelentést terjeszt az Európai Parlament és a Tanács elé e cikk (1) bekezdésének végrehajtásáról.
Amennyiben szükséges, a Bizottság a Tanács elé terjeszti szükséges javaslatait.
6. cikk
(1) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy legkésőbb 1992. december 31-ig megfeleljenek ezen irányelv rendelkezéseinek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltak alóli kivételként:
- a Görög Köztársaság, a Spanyol Királyság valamint a Portugál Köztársaság 1995. december 31-ig tehet eleget az 1. és 2. cikk rendelkezéseinek,
- Írország a motorkerékpárok pótülésén utazó utasai tekintetében 1998. december 31-ig, az egyéb gépjárművek tekintetében 1995. december 31-ig tehet eleget az 1. cikk, és ugyancsak 1995. december 31-ig a 2. cikk rendelkezéseinek.
7. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1990. május 14-én.