Az Európai Parlament és a Tanács 2002/32/EK irányelve
(2002. május 7.)
a takarmányban előforduló nemkívánatos anyagokról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 152. cikke (4) bekezdésének b) pontjára,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],
a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
a Szerződés 251. cikkében [3] megállapított eljárásnak megfelelően, az egyeztetőbizottság által 2002. március 26-án jóváhagyott közös szövegtervezet figyelembevételével,
mivel:
(1) A takarmányban előforduló nemkívánatos anyagokról és termékekről szóló, 1999. április 22-i 1999/29/EK tanácsi irányelvet [4] többszörösen módosítani kell. Az átláthatóság és hatékonyság érdekében az említett irányelvet át kell dolgozni.
(2) Az állattenyésztés a Közösség mezőgazdasági termelésében fontos helyet foglal el, és a közegészségügy, az állategészségügy, az állatok kímélete, a környezet és az állattenyésztők pénzügyi helyzete nagymértékben függ a megfelelő, jó minőségű takarmány használatától.
(3) Szükség van a takarmányokra vonatkozó szabályokra a mezőgazdaság termelékenységének és fenntarthatóságának biztosítása érdekében, és hogy lehetővé váljon a közegészségügy, az állategészségügy, az állatok kíméletének és a környezet védelmének biztosítása. Ezen kívül szükség van a higiénia átfogó szabályozására az egyéni gazdaságokban előállított takarmány jó minőségének biztosítása érdekében akkor is, ha a takarmányt nem kereskedelmi célból állították elő.
(4) Ugyanazokat a szabályokat kell alkalmazni az állatok számára biztosított víz minőségére és biztonságára, mint amelyek a takarmányozásra szánt termékek minőségére és biztonságára vonatkoznak. Jóllehet a takarmány meghatározása nem zárja ki azt, hogy a vizet takarmánynak tekintsék, a víz nem szerepel a takarmány-alapanyagok forgalmáról és felhasználásáról szóló, 1996. április 29-i 96/25/EK tanácsi irányelv [5] által meghatározott fontosabb takarmány-alapanyagok nem kizárólagos listáján. Azt a kérdést, hogy a vizet takarmánynak kell-e tekinteni, az említett irányelv keretében kell megvizsgálni.
(5) Bebizonyosodott, hogy az adalékanyagok nemkívánatos anyagokat tartalmazhatnak. Az irányelv alkalmazási körét ezért ki kell terjeszteni az adalékanyagokra is.
(6) A takarmányozásra szánt termékek olyan nemkívánatos anyagokat tartalmazhatnak, amelyek veszélyeztethetik az állatok egészségét, vagy az állati termékekben való jelenlétük miatt veszélyeztethetik az emberi egészséget illetve a környezetet.
(7) Lehetetlen teljesen megszüntetni a nemkívánatos anyagok jelenlétét, de fontos, hogy csökkentsék a mennyiségüket a takarmányozásra szánt termékekben, megfelelő figyelemmel az anyagok akut toxicitására, biológiai felhalmozódására és lebonthatóságára a nemkívánatos káros hatások megelőzése érdekében. Jelenleg nem kell ezt a mennyiséget a Közösség számára meghatározandó analitikai módszerekkel kimutatható szintek alatt rögzíteni.
(8) A nemkívánatos anyagok maradékait meghatározó módszerek egyre kifinomultabbá válnak, így még az emberi vagy állati egészség szempontjából elhanyagolható mennyiségű maradékanyagokat is ki lehet mutatni.
(9) A nemkívánatos anyagok csak az ezen irányelvben meghatározott feltételekkel összhangban lehetnek jelen takarmányozásra szánt termékekben, és más módon nem használhatók fel takarmányozás céljára. Ezt az irányelvet úgy kell alkalmazni, hogy ne érintse a takarmányokra vonatkozó egyéb közösségi rendelkezéseket, különös tekintettel az összetett takarmányokra vonatkozó szabályokra.
(10) Ezt az irányelvet a takarmányozásra szánt termékek tekintetében a Közösségbe történő belépéstől kell alkalmazni. Ezért elő kell írni, hogy a nemkívánatos anyagok megállapított legnagyobb szintjét általában attól a naptól kell alkalmazni, amikor a takarmányozásra szánt terméket forgalomba hozzák vagy felhasználják, az összes szakaszban és különösen, amikor a terméket importálják.
(11) A takarmányozásra szánt terméknek épnek, eredetinek és kereskedelmi minőségűnek kell lennie, ezért megfelelő felhasználás esetén nem jelenthet veszélyt az emberi egészségre, az állati egészségre vagy a környezetre, vagy nem hathat károsan az állattenyésztésre. Ezért be kell tiltani azon takarmányozásra szánt termékek felhasználását és forgalmazását, amelyek az I. mellékletben meghatározott legnagyobb szinteket meghaladó mértékben tartalmaznak nemkívánatos anyagokat.
(12) Megfelelő legnagyobb szintek meghatározásával korlátozni kell egyes nemkívánatos anyagok jelenlétét a kiegészítő takarmányokban.
(13) Miközben bizonyos esetekben - az alapértékek figyelembevételével - meghatározzák a legnagyobb szintet, további erőfeszítés szükséges néhány különleges nemkívánatos anyag lehető legalacsonyabb szintre történő korlátozása érdekében a takarmányozásra szánt termékekben, hogy ezáltal csökkenjen jelenlétük a takarmányban és a táplálékláncban. Ezért ezen irányelv szerint lehetővé kell tenni azt, hogy a cselekvési küszöbértékeket nagymértékben a meghatározott legnagyobb szintek alatt határozzák meg. A cselekvési küszöbértékek túllépése esetén vizsgálatokat kell végrehajtani a nemkívánatos anyagok forrásának azonosítására, és intézkedéseket kell tenni e források csökkentésére vagy megszüntetésére.
(14) Amennyiben az állati vagy az emberi egészség, illetve a környezet veszélybe kerül, a tagállamok számára lehetővé kell tenni a meghatározott megengedett legnagyobb szintek ideiglenes csökkentését, legnagyobb szintek meghatározását más anyagokra vonatkozóan vagy ezen anyagok jelenlétének tiltását a takarmányozásra szánt termékekben. Az egységes alkalmazás biztosítása érdekében ezen irányelv I. mellékletének bármilyen módosításáról közösségi sürgősségi eljárással kell határozni a kiegészítő dokumentumok és az elővigyázatosság elve alapján.
(15) Az ezen irányelv követelményeinek megfelelő takarmányozásra szánt termékekben jelenlévő nemkívánatos anyagok szintjével kapcsolatban csak az ezen irányelvben és a takarmányozás terén végzendő hatósági vizsgálatok megszervezésére vonatkozó elvek meghatározásáról szóló, 1995. október 25-i 95/53/EK tanácsi irányelvben [6] előírt korlátozásokat lehet alkalmazni a forgalomba hozatalkor.
(16) A tagállamok a 95/53/EK irányelvnek megfelelő ellenőrző intézkedéseket hajtanak végre annak biztosítása érdekében, hogy a takarmányozásra szánt termékek felhasználásakor vagy forgalomba hozatalakor megfeleljenek a nemkívánatos anyagokra vonatkozó követelményeknek.
(17) Egy megfelelő közösségi eljárást kell megállapítani az ezen irányelv mellékleteiben meghatározott műszaki rendelkezések átdolgozásához a tudományos és műszaki ismeretek fejlődésének figyelembevételével.
(18) A javasolt intézkedések végrehajtásának elősegítése céljából szoros együttműködési eljárásra van szükség a tagállamok és a Bizottság között a 70/372/EGK határozat [7] által felállított Takarmányok Állandó Bizottságán belül.
(19) Az ezen irányelv végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal [8] összhangban kell elfogadni,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
(1) Ez az irányelv a takarmányozásra szánt termékekben előforduló nemkívánatos anyagokra vonatkozik.
(2) Ezt az irányelvet
a) a takarmány-adalékanyagokról szóló, 1970. november 23-i 70/524/EGK tanácsi irányelv [9];
b) a 96/25/EK tanácsi irányelv és az összetett takarmány forgalmazásáról szóló, 1979. április 2-i 79/373/EGK tanácsi irányelv [10];
c) a gyümölcsökben és zöldségekben, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1976. november 23-i 76/895/EGK tanácsi irányelv [11], a gabonafélékben, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1986. július 24-i 86/362/EGK tanácsi irányelv [12], az állati eredetű élelmiszerekben, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1986. július 24-i 86/363/EGK tanácsi irányelv [13], és az egyes növényi eredetű termékekben - többek között a gyümölcsökben és zöldségekben -, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1990. november 27-i 90/642/EGK tanácsi irányelv [14], amennyiben ezek a maradványok nincsenek felsorolva ezen irányelv I. mellékletében;
d) az emberi és az állati egészséggel összefüggő állat-egészségügyi kérdésekre vonatkozó közösségi jogszabályok;
e) a takarmányozási célra felhasznált egyes termékekről szóló, 1982. június 30-i 82/471/EGK tanácsi irányelv [15];
f) a különleges táplálkozási célokra szánt takarmányokról szóló, 1993. szeptember 13-i 93/74/EGK tanácsi irányelv [16]
rendelkezéseinek sérelme nélkül kell alkalmazni.
2. cikk
Ezen irányelv alkalmazásában:
a) "takarmány": az állatok szájon át történő táplálására szolgáló, természetes állapotú, friss vagy tartósított, növényi vagy állati eredetű termék, illetve az ezek ipari feldolgozásából származó termék, valamint szerves vagy szervetlen anyag önmagában vagy keverékekben, adalékanyagokkal vagy azok nélkül;
b) "takarmány-alapanyagok": különböző természetes állapotú, friss vagy tartósított, növényi vagy állati eredetű termék, illetve az ezek ipari feldolgozásából származó termék, valamint szerves vagy szervetlen anyag, adalékanyagokkal vagy azok nélkül, amelyet állatok etetésére szándékoznak akár közvetlenül, akár feldolgozás után, vagy összetett takarmányok előállításához vagy előkeverékek összetevőjeként felhasználni;
c) "adalékanyag": a 70/524/EGK tanácsi irányelv 2. cikkének a) pontjában meghatározott adalékanyagok;
d) "előkeverék": adalékanyagok keverékei, illetve egy vagy több adalékanyag keveréke vivőanyagként használt anyagokkal, amelyet takarmány előállítására szánnak;
e) "összetett takarmány": teljes értékű vagy kiegészítő takarmányként állatok szájon át történő táplálására szolgáló takarmány-alapanyagok keveréke, adalékanyagokkal vagy azok nélkül;
f) "kiegészítő takarmány": a takarmányok keveréke, amely bizonyos anyagokat nagy mennyiségben tartalmaz, és amely összetételénél fogva kizárólag más takarmányokkal együtt etetve elegendő napi adagként;
g) "teljes értékű takarmány": a takarmányok keveréke, amely összetételénél fogva elegendő napi adagként;
h) "takarmányozásra szánt termék": takarmány-alapanyagok, előkeverékek, adalékanyagok, takarmányok és egyéb takarmányként való felhasználásra szánt vagy takarmányban felhasznált termékek;
i) "napi adag": a takarmányok 12 %-os nedvességtartalommal számított átlagos összmennyisége, amely egy meghatározott fajú, korcsoportú és hasznosítási irányú állat napi táplálóanyag-szükségletét teljes mértékben biztosítja;
j) "állat": a rendszerint az ember által táplált és tartott, illetve fogyasztott fajokhoz tartozó állat, valamint a vadon élő állatok, ha ezeket a vadállatokat takarmánnyal etetik;
k) "forgalomba hozatal" vagy "forgalmazás": a takarmányozásra szánt termékek eladás céljából, beleértve az eladásra felkínálást, vagy bármely más, harmadik személy részére, visszterhes vagy ingyenes átruházási forma céljából történő készletezése, valamint maga az eladás vagy az átruházás más formái;
l) "nemkívánatos anyag": bármely olyan anyag vagy termék - a kórokozók kivételével -, amely jelen van a takarmányozásra szánt termékben és/vagy annak felületén, és amely potenciális veszélyt jelent az állati vagy az emberi egészségre, illetve a környezetre, vagy káros hatással lehet az állattenyésztésre.
3. cikk
(1) Takarmányozásra szánt termék csak akkor hozható be harmadik országokból Közösségen belüli felhasználásra, illetve akkor hozható forgalomba és/vagy használható fel a Közösségen belül, ha a termék megbízható és kifogástalan kereskedelmi minőségű, illetve megfelelő felhasználás esetén nem jelent veszélyt az emberi egészségre, az állati egészségre vagy a környezetre, illetve nincs káros hatással az állattenyésztésre.
(2) A takarmányozásra szánt termék különösen nem felel meg az (1) bekezdésben előírtaknak, ha a termék által tartalmazott nemkívánatos anyagok szintje nem felel meg az I. mellékletben meghatározott legnagyobb szinteknek.
4. cikk
(1) A tagállamok előírják, hogy az I. mellékletben felsorolt nemkívánatos anyagok csak az ott meghatározott feltételek szerint engedhetők meg a takarmányozásra szánt termékekben.
(2) A takarmányozásra szánt termékben előforduló nemkívánatos anyagok forrásainak csökkentése vagy megszüntetése céljából a tagállamok - a gazdasági szereplőkkel együttműködve - vizsgálatokat folytatnak a nemkívánatos anyagok forrásainak azonosítására azokban az esetekben, amikor azok túllépik a legnagyobb megengedhető szinteket, illetve ha az alapértékeket figyelembe véve, ezen anyagok nagyobb szintjét észlelik. A megnövekedett szintek eseteinek egységes megközelítése érdekében szükséges lehet megállapítani azokat a cselekvési küszöbértékeket, amelyek elérése esetén vizsgálatot kell indítani. Ezek az értékek a II. mellékletben határozhatók meg.
A tagállamok eljuttatják a Bizottságnak és a többi tagállamnak a forrásra, valamint a nemkívánatos anyagok szintjének csökkentése, illetve ezen anyagok jelenlétének megszüntetése érdekében hozott intézkedésekre vonatkozó összes információt és ténymegállapítást. Ezt a tájékoztatást a 95/53/EK irányelv 22. cikkének rendelkezései szerint a Bizottságnak továbbítandó éves beszámoló keretében kell továbbítani azon esetek kivételével, amikor a tájékoztatásnak azonnali vonatkozásai vannak a többi tagállamra nézve. Ez utóbbi esetben az információkat haladéktalanul továbbítani kell.
5. cikk
A tagállamok előírják, hogy az I. mellékletben meghatározott legnagyobb szintet meghaladó mértékben nemkívánatos anyagot tartalmazó takarmányozásra szánt termék hígítás céljából nem keverhető össze ugyanolyan vagy más, takarmányozásra szánt termékkel.
6. cikk
Mivel nincsenek különös rendelkezések a kiegészítő takarmányokra vonatkozóan, a tagállamok előírják, hogy a kiegészítő takarmányok - a napi adagként előírt felhasználási arányukat figyelembe véve - nem tartalmazhatják az I. mellékletben felsorolt nemkívánatos anyagoknak a teljes értékű takarmányok esetében megállapított szinteket meghaladó szintjét.
7. cikk
(1) Amennyiben új információk vagy a meglévő információknak a kérdéses rendelkezések elfogadása óta végrehajtott újraértékelése alapján egy tagállam bizonyítani tudja, hogy az I. mellékletben meghatározott valamely legnagyobb szint vagy egy ott nem felsorolt nemkívánatos anyag veszélyt jelent az állati vagy emberi egészségre, illetve a környezetre, ez a tagállam ideiglenesen csökkentheti a meglévő legnagyobb szintet, megállapíthat egy legnagyobb szintet vagy megtilthatja az adott nemkívánatos anyag jelenlétét a takarmányozásra szánt termékekben. A tagállam haladéktalanul tájékoztatja erről a többi tagállamot és a Bizottságot, döntését megindokolva.
(2) A 12. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően haladéktalanul határozni kell arról, hogy az I. és II. mellékletet módosítani kell-e.
Mindaddig, amíg sem a Tanács, sem a Bizottság nem hoz határozatot, a tagállam fenntarthatja az alkalmazott intézkedéseit.
A tagállamnak biztosítania kell, hogy az általa hozott határozat nyilvánosságra kerüljön.
8. cikk
(1) A 11. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően a Bizottság, a tudományos és műszaki ismeretek fejlődésének figyelembevételével módosítja az I. és II. mellékletet.
(2) Továbbá a 11. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően a Bizottság:
- rendszeresen elfogadja az I. és II. melléklet egységes szerkezetbe foglalt változatait, belefoglalva az (1) bekezdés szerint végrehajtott módosításokat,
- elfogadhatósági kritériumokat határozhat meg a méregtelenítési eljárások vonatkozásában, ezzel kiegészítve az ilyen eljárásokon átesett takarmányozásra szánt termékek esetében előírt kritériumokat.
(3) A tagállamok biztosítják, hogy intézkedéseket tesznek a (2) bekezdés szerinti elfogadható eljárások pontos végrehajtása és a méregtelenített takarmányozásra szánt termékeknek az I. melléklet rendelkezéseinek való megfelelése érdekében.
9. cikk
A tagállamok biztosítják, hogy az ezen irányelvnek megfelelő takarmányozásra szánt termékekre forgalmazásuk tekintetében nem vonatkoznak a nemkívánatos anyagok jelenlétével kapcsolatos egyéb korlátozások, mint amelyeket ez az irányelv és a 95/53/EK irányelv előír.
10. cikk
Azokat a rendelkezéseket, amelyek hatással lehetnek a közegészségügyre vagy az állategészségügyre vagy a környezetre, a megfelelő tudományos bizottsággal/bizottságokkal folytatott konzultációt követően kell elfogadni.
11. cikk
(1) A Bizottságot a 70/372/EGK határozat 1. cikke által létrehozott Takarmányok Állandó Bizottsága segíti.
(2) Amennyiben hivatkozás történik erre a cikkre, az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni, tekintettel az említett határozat 8. cikkének rendelkezéseire.
(3) Az 1999/468/EK határozat 5. cikkének (6) bekezdésében meghatározott időszakot három hónapban kell megállapítani.
12. cikk
(1) A Bizottságot a 70/372/EGK határozat 1. cikke által létrehozott Takarmányok Állandó Bizottsága segíti.
(2) Amennyiben hivatkozás történik erre a cikkre, az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni, tekintettel az említett határozat 8. cikkének rendelkezéseire.
(3) Az 1999/468/EK határozat 5. cikkének (6) bekezdésében meghatározott időszakot tizenöt napban kell megállapítani.
13. cikk
(1) A Közösségben előállított és harmadik országokba exportálandó takarmányozásra szánt termékek esetében a tagállamoknak legalább ezen irányelv rendelkezéseit alkalmazniuk kell.
(2) Az (1) bekezdés nem sérti a tagállamoknak azt a jogát, hogy a 178/2002/EK rendelet [17] 12. cikkében meghatározott feltételek szerint újrakivitelt engedélyezzenek. Az említett rendelet 20. cikkének rendelkezéseit ennek megfelelően kell alkalmazni.
14. cikk
(1) Az 1999/29/EK irányelv 2003. augusztus 1-jétől hatályát veszti, a tagállamoknak az említett irányelv III. mellékletének A. részében felsorolt irányelvek átültetésére vonatkozó - az említett melléklet B. részében megállapított - határidőkkel kapcsolatos kötelezettségének sérelme nélkül.
(2) Az 1999/29/EK irányelvre történt hivatkozásokat az ezen irányelvre történt hivatkozásokként, és a III. mellékletben található megfelelési táblázat szerint kell értelmezni.
15. cikk
A tagállamok elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2003. május 1-je előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
Az elfogadott intézkedéseket 2003. augusztus 1-jétől kell alkalmazni.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
16. cikk
Ez az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetése napján lép hatályba.
17. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2002. május 7-én.