A Tanács irányelve
(1980. január 21.)
a törvényi, rendeleti vagy közigazgatási intézkedésekben megállapított, a szülésznők tevékenységének megkezdésére és folytatására vonatkozó rendelkezések összehangolásáról
(80/155/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 49., 57. és 66. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel a Szerződés 57. cikkének értelmében össze kell hangolni a szülésznők tevékenységének megkezdéséről és folytatásáról szóló törvényi, rendeleti vagy közigazgatási intézkedéseket; mivel közegészségügyi okokból az érintett szakemberek tevékenységi területének és képzésének Közösségen belüli közös meghatározására kell törekedni; mivel e cél érdekében eddig még nem merült fel a tagállamok számára egységes képzési program kötelezővé tételének szükségessége; mivel ezzel ellentétben a tagállamoknak a lehető legnagyobb szabadsággal kell rendelkezniük a képzés megszervezésének a terén; mivel a legjobb megoldás ezért a minimumszabályok megállapítása;
mivel e tevékenységek összehangolása az irányelv szándékai szerint nem zárja ki a későbbi összehangolást;
mivel a képzési programok tekintetében a legtöbb tagállam jelenleg nem tesz különbséget az alkalmazottként és önálló vállalkozóként dolgozó szülésznők között; mivel e célból szükségesnek látszik kiterjeszteni ezen irányelv hatályát az alkalmazottként dolgozó szülésznőkre is,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
(1) A tagállamok a 80/154/EGK irányelv [4] 3. cikkében felsorolt szülésznői oklevelekhez, bizonyítványokhoz és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványokhoz kötik az említett irányelv 1. cikkében felsorolt szülésznői tevékenységek megkezdését és gyakorlását, ezzel biztosítva, hogy az érintett személy a képzés teljes ideje alatt elsajátította a következőket:
a) megfelelő ismeret a szülésznői tevékenységek alapját képező tudományokban, különösen a szülészet és a nőgyógyászat terén;
b) megfelelő ismeret a szakmai etika és a szakma jogi szabályozása terén;
c) a biológiai funkciók, az anatómia és élettan alapos ismerete a szülészet és az újszülöttellátás terén, valamint az ember egészségi állapota, fizikai és szociális környezete, illetve viselkedése közötti kapcsolat ismerete;
d) elismert intézményekben szerzett megfelelő klinikai gyakorlat a szülészet és nőgyógyászat terén képzett személyzet felügyelete alatt;
e) kellő értés az egészségügyi személyzet képzéséhez és tapasztalat az ilyen személyzettel végzett munka terén.
(2) Az (1) bekezdésben említett képzés a következőket tartalmazza:
- vagy legalább hároméves gyakorlati és elméleti tanulmányokból álló nappali tagozatos szülésznőképző tanfolyam, amely esetében a felvételhez a közoktatási tanulmányok legalább első 10 évének elvégzése szükséges,
- vagy legalább 18 hónapos nappali tagozatos szülésznőképző tanfolyam, amely esetében a felvételhez a 77/452/EGK irányelv [5] 3. cikkében említett általános ápolói oklevél, bizonyítvány és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítvány szükséges.
(3) A (2) bekezdés első francia bekezdésében említett szülésznőképző tanfolyamnak legalább azokat a tantárgyakat tartalmaznia kell, amelyeket a mellékletben szereplő képzési program megállapít.
A (2) bekezdés második francia bekezdésében említett tanfolyam tartalmazza a mellékletben megállapított képzési program tantárgyai közül legalább azokat, amelyek nem képezték az egyenértékű ápolóképző tanfolyam részét.
(4) A tagállamok biztosítják, hogy a szülésznőket képző intézet felelős a teljes program elméleti és gyakorlati képzésének összehangolásáért.
A szülésznőknek a melléklet A. részében említett elméleti és gyakorlati képzése oly módon megfelel és összehangolt a melléklet B. részében említett klinikai képzéssel, hogy az (1) bekezdésben felsorolt ismeret és tapasztalat megfelelő módon megszerezhető legyen.
A klinikai képzés formája a felügyelet mellett folyó munkahelyi képzés az illetékes hatóságok vagy testületek által jóváhagyott kórházi osztályokon vagy egyéb egészségügyi szakszolgálatoknál. A képzés során a szülészhallgatók olyan mértékben vesznek részt az érintett osztályok működésében, amennyiben az a képzésükhöz hozzájárul. Megtanítják őket a szülésznői tevékenységgel járó felelősségre.
2. cikk
Az 1. cikk (2) bekezdésében említett különféle képzési tanfolyamok eredményeinek időszakos vizsgálata után a Bizottság az irányelvről szóló értesítéstől számított hat év elteltével készíti el a Tanácsnak szóló első jelentését. Az említett vizsgálat elvégzése a szülésznőképzési tanácsadó bizottság segítségével történik.
E vizsgálat figyelembevételével a Bizottság módosítási javaslatokat nyújt be, melyek célja a 80/154/EGK irányelv 2. cikk (1) bekezdése első francia bekezdésének első francia albekezdésében, illetve második francia bekezdésében előírt feltételekről szóló tanfolyamok számára megállapított minimumkövetelmények összehangolása. A Tanács haladéktalanul dönt ezekről a javaslatokról.
3. cikk
Az 1. cikk sérelme nélkül a tagállamok engedélyezhetik az illetékes nemzeti hatóságok által jóváhagyott feltételek szerinti nem nappali tagozatos képzést is.
A nem nappali tagozatos képzés teljes időtartama nem lehet kevesebb, mint a nappali képzésé. A képzés színvonalát nem csökkentheti annak nem nappali tagozatos jellege.
4. cikk
A tagállamok biztosítják, hogy a szülésznők jogosultak legalább a következő tevékenységeket elkezdeni és gyakorolni:
1. tájékoztatás és tanácsadás az egészséges családtervezésről;
2. terhesség diagnosztizálása és normális terhesség figyelemmel kísérése, a normális terhesség figyelemmel kíséréséhez szükséges vizsgálatok elvégzése;
3. a veszélyeztetett terhesség lehető legkorábbi diagnózisához szükséges vizsgálatok előírása vagy azok javaslata;
4. szülői felkészítő program biztosítása és teljes felkészítés a gyermekszülésre, beleértve a higiénés és táplálkozási tanácsadást;
5. gyermekszülés közben az anya ellátása és segítése, illetve a magzat méhen belüli állapotának figyelemmel kísérése a megfelelő klinikai és műszaki eszközökkel;
6. spontán szülés levezetése, ideértve az episiotomiát igénylő eseteket, sürgős esetekben pedig a farfekvéses szüléseket;
7. az anyával vagy a csecsemővel kapcsolatos, orvoshoz történő beutalást igénylő rendellenességek figyelmeztető jeleinek felismerése, és szükség esetén az orvos segítése; az orvos távollétében megfelelő sürgősségi intézkedések megtétele, különösen a méhlepény manuális eltávolítása, melyet lehetőség szerint a méh manuális vizsgálata követ;
8. az újszülött vizsgálata és ellátása; szükséghelyzetben minden szükséges intézkedés megtétele, és szükség esetén az újraélesztés azonnali megkezdése;
9. a gyermekágyas anya ellátása és állapotának figyelemmel kísérése a szülés utáni időszakban, illetve az anya ellátása a csecsemőgondozással kapcsolatos minden szükséges tanácsal, hogy képes legyen biztosítani az újszülött optimális fejlődését;
10. az orvos által előírt kezelés végrehajtása;
11. az összes szükséges nyilvántartás vezetése.
5. cikk
Ez az irányelv azoknak a tagállamoknak az állampolgáraira is vonatkozik, akik a munkavállalók Közösségen belüli szabad mozgásáról szóló, 1968. október 15-i 1612/68/EGK tanácsi rendeletnek megfelelően [6] munkavállalóként folytatják vagy fogják folytatni a 80/154/EGK irányelv 1. cikkében felsorolt tevékenységek egyikét.
6. cikk
(1) A tagállamok meghozzák azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek az irányelvről szóló értesítéstől számított három éven belül megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
7. cikk
Ha egy tagállam bizonyos területeken jelentős nehézségekbe ütközik ezen irányelv végrehajtásakor, a Bizottság az állammal együttműködve megvizsgálja ezeket a nehézségeket, és szakvéleményt kér a legutóbb a 80/157/EGK határozat [7] által módosított 75/365/EGK határozat [8] értelmében létrehozott közegészségügyi vezető tisztségviselők bizottságától.
Szükség esetén a Bizottság megfelelő javaslatokat nyújt be a Tanácshoz.
8. cikk
Az irányelvről szóló értesítéstől számított legfeljebb hat éven belül a Tanács a Bizottság javaslata alapján és kikérve a tanácsadói bizottság véleményét, döntést hoz a melléklet B. részének harmadik pontjában biztosított eltérési lehetőség visszavonásáról, vagy alkalmazásának megváltoztatásáról.
9. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1980. január 21-én.