A Bizottság 2714/94/EK rendelete
(1994. november 8.)
a szárított szőlő minimumimportár-rendszere részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról szóló 2054/89/EGK rendelet módosításáról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a legutóbb az 1490/94/EK bizottsági rendelettel módosított [1], a feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékek piacának közös szervezéséről szóló, 1986. február 24-i 426/86/EGK tanácsi rendeletre [2] és különösen annak 9. cikke (6) bekezdésére,
mivel a legutóbb a 3821/92/EGK rendelettel [3] módosított 2054/89/EGK bizottsági rendelet [4] 2. cikke (3) bekezdése meghatározza azokat a feltételeket, amelyek mellett a szárított szőlő viszonteladási árának súlyozott átlagát importárnak lehet tekinteni; mivel a védelem mesterséges csökkentésének a megakadályozása érdekében rendelkezést kell hozni arról, hogy a feljegyzett viszonteladási árból a behozatalkor ténylegesen kifizetett, a belépési és a közvetett vámnak megfelelő importterheket levonják; mivel azon rendelet 2. cikke (6) bekezdése meghatározza a "végfelhasználó" fogalmát; mivel ez a kifejezés nem vonatkozik azokra a gyártókra, akik a terméket csomagolással látják el, hiszen ezen eljárás e rendelet értelmében akkor sem tekinthető feldolgozásnak, ha a csomagolás és a kiszerelés a termék KN-kódjának a megváltozásával jár;
mivel a 2054/89/EGK rendelet 6. cikke különleges ellenőrzési eljárást ír elő; mivel a tapasztalat azt mutatja, hogy amennyiben ezt az eljárást alkalmazzák, az érintett áruk szabad forgalomba bocsátása csak akkor engedélyezhető, ha a legutóbb a 2193/94/EK rendelettel [5] módosított, a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2-i 2454/93/EGK bizottsági rendelet [6] 248. cikkében meghatározott biztosítékot benyújtották; mivel amennyiben a vámhatóságokban kétség merül fel az importár valódiságával kapcsolatban, a biztosítékot a 248. cikkben előírt ellenőrző vizsgálatok elvégzését megelőzően is meg kell követelni; az utólagos ellenőrzés alkalmával világossá kell tenni, hogy lépések megtételére kerül sor a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 2913/92/EGK tanácsi rendelet [7] 220. cikkével összhangban fizetendő vámok beszedése érdekében; mivel ezen felül azt is világossá kell tenni, hogy az ellenőrzési eljárás során megállapított minden vámfizetési kötelezettség után kamatot kell fizetni;
mivel a 2054/89/EGK rendelet 7. cikke (1) bekezdése meghatározza azokat a feltételeket, amelyek alapján a minimum importárra vonatkozó követelményeket teljesítettnek lehet tekinteni; mivel a tapasztalat azt mutatja, hogy a torzulások elkerülése érdekében figyelembe kell venni a ténylegesen kifizetett importterheket, valamint a behozott termékek behozatalt követő kezelése során és a végfelhasználónak történő értékesítés előtt felmerülő költségeket;
mivel az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a Feldolgozottgyümölcs- és Feldolgozottzöldség-piaci Irányítóbizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A 2054/89/EGK rendelet a következőképpen módosul:
1. Az 2. cikk a következőképpen módosul:
a) a (3) bekezdés helyébe a következő rendelkezés lép:
"(3) Amennyiben a közvetlenül vagy valamely kereskedelmi közvetítőn keresztül történő értékesítés során a ténylegesen kifizetett importtételek levonását követően a viszonteladási ár több mint 15 %-kal alacsonyabb, mint az adott behozott szállítmányra alkalmazandó minimum importár, ezen árak súlyozott átlagértékét kell importárnak tekinteni.";
b) a (6) bekezdés helyére a következő rendelkezés lép:
"(6) A végfelhasználó e rendelet értelmében az a gyártó, aki a kérdéses terméket a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott vámáru-nyilatkozaton szereplő KN-kódok kivételével egyéb termékké történő feldolgozás - de nem csomagolás - céljával felhasználja, vagy egy olyan kiskereskedő, aki kizárólag a fogyasztóknak értékesít.";
2. A 6. cikk helyére a következő rendelkezés lép:
"6. cikk
(1) Ha a vámhatóságoknak megalapozott kétsége merül fel azzal kapcsolatban, hogy a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott vámáru-nyilatkozaton valóban a tényleges importár van feltüntetve, csak akkor engedélyezik a szabad forgalomba bocsátást, ha a 2454/93/EGK rendelet 248. cikke (1) bekezdésében említett biztosítékot, valamint a második albekezdésben említett hat hónapra vonatkozó kamatot benyújtották. A visszatérítendő összegekre a nemzeti jog alapján érvényes kamat vonatkozik.
Az importőrnek hat hónap áll rendelkezésére, hogy bizonyítékot szolgáltasson arról, hogy a terméket olyan körülmények között értékesítették, amelyek biztosítják a minimum importár betartását. A határidő elmulasztása a (2) bekezdés sérelme nélkül a biztosíték elvesztésével jár.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott határidőt az illetékes hatóságok a piaci szereplő kellő indoklással alátámasztott kérelme alapján legfeljebb három hónappal meghosszabbíthatják, feltéve, hogy a biztosíték összegét ennek megfelelően kiigazítják.";
3. A 7. cikk (1) bekezdésének helyére a következő rendelkezés lép:
"(1) A minimum importárat akkor kell betartottnak tekinteni, ha az importőr bizonyítékkal szolgál a behozott szállítmány legalább 95 %-ával kapcsolatban arról, hogy a terméket minden forgalmazási szakaszban, beleértve a végfelhasználónak történő értékesítést is, a ténylegesen kifizetett importterhekkel csökkentett minimum importárral legalább egyenértékű áron értékesítették. Amennyiben a termék a szabad forgalomba bocsátás után és a végfelhasználónak történő értékesítés előtt kezelésen esik át, a kezelés költségei megjelennek a végfelhasználói árban.";
4. A 10. cikk helyére a következő rendelkezés lép:
"10. cikk
Ha az ellenőrzés során az illetékes hatóságok úgy találják, hogy a minimum importárat nem tartották be, beszedik a 2913/92/EGK rendelet 220. cikkének megfelelően fennálló vámtartozást. A fennálló és beszedendő vagy továbbra is kint maradó vámtartozás összegének megállapításakor figyelembe kell venni a szabad forgalomba bocsátás napjától a beszedésig eltelt időszakra vonatkozó kamatot is. A visszatérítendő összegekre a nemzeti jog alapján érvényes kamat vonatkozik."
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 1994. november 8-án.