A Tanács 93/6/EGK irányelve
(1993. március 15.)
a befektetési vállalkozások és hitelintézetek tőkemegfeleléséről
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen az 57. cikk (2) bekezdésének első és harmadik mondatára,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
együttműködésben az Európai Parlamenttel [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel az értékpapírok terén a befektetési szolgáltatásokról szóló, 1993. május 10-i 93/22/EGK tanácsi irányelv [4] fő célja az, hogy a saját tagállamuk illetékes hatóságai által engedélyezett és e hatóságok által felügyelt befektetési vállalkozások számára lehetővé tegye fióktelepek létrehozását és a szabad szolgáltatásnyújtást más tagállamokban; mivel az említett irányelv ennek megfelelően rendelkezik a befektetési vállalkozások működésének engedélyezésére és üzleti tevékenységének folytatására vonatkozó szabályok összehangolásáról;
mivel azonban az előbbi irányelv nem határoz meg közös előírásokat a befektetési vállalkozások saját tőkéjével kapcsolatban, valamint nem határozza meg ezen vállalkozások indulótőkéjének összegét sem; mivel nem határoz meg közös kereteket az ezen vállalkozások által viselt kockázatok figyelemmel kísérésére; mivel több rendelkezésében hivatkozik egy másik közösségi kezdeményezésre, amelynek célja éppen az összehangolt intézkedések elfogadása lenne e területen;
mivel az elfogadott megközelítés csak az engedélyezés és a prudenciális felügyeleti rendszerek kölcsönös elismerésének biztosításához szükséges és elégséges alapvető harmonizáció megteremtése; mivel a belső pénzügyi piac keretében a kölcsönös elismerés megvalósításához szükséges harmonizációnak alapvető kérdései a befektetési vállalkozások saját tőkéjének meghatározását összehangoló intézkedések elfogadása, indulótőkéjük összegének meghatározása, valamint közös keretek létrehozása a befektetési vállalkozások által viselt kockázatok figyelemmel kísérésére;
mivel indokolt különböző összegű indulótőkét megállapítani azoktól a tevékenységektől függően, amelyeket a befektetési vállalkozások engedélyük alapján végezhetnek;
mivel bizonyos feltételek mellett a már létező befektetési vállalkozásoknak meg kell engedni üzleti tevékenységük folytatását akkor is, ha az új vállalkozások számára előírt minimális indulótőke összegével nem rendelkeznek;
mivel a tagállamok az ezen irányelvben foglalt szabályoknál szigorúbbakat is megállapíthatnak;
mivel ez az irányelv széles körű nemzetközi törekvés részét képezi a befektetési vállalkozások és a hitelintézetek (a továbbiakban együttesen: "intézmények") felügyeletére vonatkozó, hatályban lévő szabályok közelítése érdekében;
mivel az intézetek szavatolótőkéjére vonatkozó közös, alapvető előírások a befektetési szolgáltatási szektor belső piacán kulcsfon-tosságúak, tekintettel arra, hogy a szavatolótőke biztosítja az intézmények folyamatos működését és a befektetők védelmét;
mivel a közös pénzügyi piacon az intézmények, legyenek azok akár befektetési vállalkozások, akár hitelintézetek, közvetlen versenyre lépnek egymással;
mivel ezért kívánatos az egyenlőség megteremtése a hitelintézetekkel és befektetési vállalkozásokkal való bánásmód terén;
mivel a hitelintézeteket illetően már megállapításra kerültek közös előírások a hitelkockázatok felügyeletére és figyelemmel kísérésére a hitelintézetek szolvenciamutatójáról szóló, 1989. december 18-i 89/647/EGK tanácsi irányelvben [5];
mivel közös előírásokat kell alkotni a hitelintézetek által viselt piaci kockázatra, és kiegészítő kereteket kell biztosítani az intézmények által viselt kockázatokra, különös tekintettel a piaci kockázatra, és még inkább a pozíciókockázatra, a partnerkockázatra/az elszámolási kockázatra és a devizaárfolyam-kockázatra;
mivel be kell vezetni a "kereskedési könyv" fogalmát, amely tartalmazza a kereskedési céllal tartott értékpapír- és más pénzügyieszköz-pozíciókat, amelyek főként a piaci kockázatnak és a fogyasztóknak nyújtott bizonyos pénzügyi szolgáltatásokkal kapcsolatos kockázatnak vannak kitéve;
mivel kívánatos, hogy azok az intézmények, amelyek kereskedési könyvvel kapcsolatos tevékenysége mind abszolút, mind relatív értelemben elhanyagolható, inkább a 89/647/EGK irányelvet alkalmazzák, ne az ezen irányelvhez csatolt I. és II. mellékletben előírt követelményeket;
mivel az elszámolási/szállítási kockázat figyelemmel kísérésekor fontos figyelembe venni, hogy léteznek olyan rendszerek, amelyek hatékony védelmet nyújtanak a fenti kockázatok csökkentésére;
mivel az intézményeknek minden esetben meg kell felelniük ennek az irányelvnek a devizaárfolyam-kockázat fedezetét illetően, a teljes üzleti tevékenységükre vonatkozóan; mivel alacsonyabb tőkekövetelményt kell előírni az - akár statisztikailag alátámasztottan, akár kötelező érvényű kormányközi megállapodásoknak tulajdoníthatóan - egymáshoz szorosan kapcsolódó valutákhoz fűződő pozíciókra, különös tekintettel az Európai Monetáris Unió létrehozására;
mivel a minden intézményben létező, az üzleti tevékenység egészére vonatkozó kamatlábkockázatot figyelemmel kísérő és ellenőrző belső rendszerek rendkívül fontos módját képezik az ilyen kockázatok csökkentésének; mivel következésképpen ezeket a rendszereket a illetékes hatóságok vizsgálatának alá kell vetni;
mivel a hitelintézetek nagykockázatainak felügyeletéről és ellenőrzéséről szóló, 1992. december 21-i 92/121/EGK tanácsi irányelv [6] nem irányul közös szabályok létrehozására az olyan tevékenységek nagykockázatainak felügyeletére vonatkozóan, amelyek főként piaci kockázatoknak vannak kitéve; mivel az előbbi irányelv hivatkozik egy másik közösségi kezdeményezésre, melynek célja a módszerek kellő összehangolása ezen a területen;
mivel közös szabályokat kell elfogadni a befektetési vállalkozások által viselt nagykockázatok felügyeletére és ellenőrzésére;
mivel a hitelintézetek saját tőkéjének fogalma a hitelintézetek saját tőkéjéről szóló, 1989. április 17-i 89/299/EGK tanácsi irányelvben [7] már meghatározásra került;
mivel az intézetek saját tőkéjének meghatározásához e meghatározásnak kell alapul szolgálnia;
mivel azonban indokolt, hogy ennek az irányelvnek az alkalmazásában az intézetek saját tőkéjének meghatározása eltérjen a fent említett irányelvben találhatótól annak érdekében, hogy az ezen intézetek által folytatott, főként piaci kockázatokkal járó tevékenységek sajátosságai is figyelembevételre kerüljenek;
mivel a hitelintézetek konszolidált alapon történő felügyeletéről szóló, 1992. április 6-i 92/30/EGK tanácsi irányelv [8] kimondja a konszolidáció elvét; mivel az előbbi irányelv nem állapít meg közös szabályokat az elsősorban piaci kockázatoknak kitett tevékenységet folytató pénzügyi szervezetek konszolidációjára; mivel ez az irányelv hivatkozik egy másik közösségi kezdeményezésre, amelynek célja összehangolt intézkedések elfogadása ezen a területen;
mivel a 92/30/EGK irányelv nem alkalmazható a befektetési vállalkozásból vagy vállalkozásokból álló, de hitelintézetet magában nem foglaló csoportokra; mivel azonban kívánatosnak látszott közös keretet biztosítani a befektetési vállalkozások konszolidált alapon történő felügyeletének bevezetéséhez;
mivel időről időre szükségessé válhat az ezen irányelvben megállapított részletes szabályok technikai kiigazítása a befektetési szolgáltatások területén kialakult új fejlemények figyelembevétele érdekében; mivel a Bizottság ennek megfelelően e kiigazításokat azok szükségessé válásakor javasolni fogja;
mivel a Tanácsnak egy későbbi szakaszban rendelkeznie kell ezen irányelvnek a műszaki haladáshoz történő igazításáról a Bizottságra átruházott végrehajtási jogkör gyakorlására vonatkozó eljárás megállapításáról szóló, 1987. július 13-i 87/373/EGK tanácsi határozatnak megfelelően [9]; mivel a Bizottság javaslatára magának a Tanácsnak kell elvégeznie ezeket a kiigazításokat;
mivel az irányelv alkalmazásának időpontjától számított három éven belül rendelkezni kell az irányelvnek a tapasztalatoknak, a pénzügyi piacok alakulásának és a szabályozó hatóságok nemzetközi fórumain végzett munkának megfelelő felülvizsgálatáról; mivel e felülvizsgálatnak magában kell foglalnia az olyan területek listájának esetleges felülvizsgálatát is, amelyek technikai kiigazítások alá eshetnek;
mivel ez az irányelv és az értékpapírok terén a befektetési szolgáltatásokról szóló, 93/22/EGK irányelv olyan szorosan kapcsolódnak egymáshoz, hogy különböző időpontokban történő hatálybalépésük a verseny torzulásához vezethetne,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
(1) A tagállamoknak ezen irányelv előírásait a 2. cikkben meghatározott befektetési vállalkozásokra és hitelintézetekre kell alkalmazniuk.
(2) A tagállamok további, illetve szigorúbb követelményeket támaszthatnak az általuk engedélyezett befektetési vállalkozásokkal és hitelintézetekkel szemben.
FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
2. cikk
Ezen irányelv alkalmazásában:
1. hitelintézet minden olyan intézet, amely megfelel a hitelintézetek tevékenységének megkezdésére és folytatására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1977. december 12-i (77/780/EGK) első tanácsi irányelv [10] 1. cikkének első francia bekezdésében foglalt meghatározásnak, a 89/647/EGK irányelv által előírt követelményekre is figyelemmel;
2. befektetési vállalkozás minden olyan intézet, amely megfelel a 93/22/EGK irányelv 1. cikkének 2. pontjában foglalt meghatározásnak, az irányelv által előírt követelményekre is figyelemmel, kivéve:
- a hitelintézeteket,
- a 20. pontban meghatározott helyi vállalkozásokat, és
- azokat a vállalkozásokat, amelyek csupán átveszik és továbbítják a befektetők megbízásait, de nem rendelkeznek az ügyfeleik tulajdonát képező pénzzel vagy értékpapírokkal, és amelyek ebből kifolyólag nem vállalhatnak tartozást ügyfeleikkel szemben;
3. intézmények a hitelintézetek és a befektetési vállalkozások;
4. elismert harmadik országbeli befektetési vállalkozások az olyan vállalkozások, amelyekre, ha azokat a Közösségen belül alapították volna, kiterjedne a 2. pontbeli befektetési vállalkozás meghatározása, és amelyek valamely harmadik országban engedéllyel rendelkeznek, valamint olyan prudenciális szabályoknak a hatálya alá tartoznak és felelnek meg, amelyeket a hatáskörrel bíró hatóságok legalább olyan szigorúnak tartanak, mint az ezen irányelvben megállapítottak;
5. pénzügyi eszközök a 93/22/EGK irányelv mellékletének B. részében felsorolt eszközök;
6. az intézmények kereskedési könyvének a következőket kell tartalmaznia:
a) az olyan pénzügyi eszközökhöz kapcsolódó tulajdonosi (saját) pozíciók, amelyeket az intézmény újraértékesítési céllal tart, és/vagy azzal a céllal vásárolt, hogy a vételi és eladási árak közötti tényleges és/vagy várható különbözetből vagy az egyéb ár- vagy kamatlábváltozásokból rövid távú haszonra tegyen szert, valamint az egyidejű, ellentétes előjelű (egymást fedező) közvetítői - vételi és eladási - ügyletekből (matched principal broking-ból) származó pénzügyi eszközbeli pozíciók, illetőleg a kereskedési könyv egyéb elemeinek fedezésére szolgáló pozíciók;
b) a II. melléklet 1., 2., 3. és 5. pontjában említett kiegyenlítetlen tranzakciókból, nyitva szállításokból és tőzsdén kívüli (OTC) származtatott ügyletekből származó kockázatok, a II. melléklet 4. pontjában említett, a fenti a) alpontban meghatározott kereskedési könyvben szereplő, értékpapírokon alapuló visszavásárlási (repó) megállapodásokból és értékpapír-kölcsönzésből származó kockázatok, az ugyanabban a bekezdésben leírt, fordított visszavásárlási (repó) megállapodásokból és értékpapír-kölcsönügyletekből származó olyan kockázatok, amelyek megfelelnek vagy az alábbi i., ii., iii. és v. alpont feltételeinek, vagy a iv. és v. alpont feltételeinek, amennyiben az illetékes hatóságok jóváhagyják azt:
i. a kockázatokat naponta értékelik, piaci értéken, a II. mellékletben megállapított eljárásnak megfelelően;
ii. a biztosítékot az adott megállapodásokban vagy ügyletekben érintett értékpapírok értékében bekövetkezett tényleges változások figyelembevételével kiigazítják, az illetékes hatóságok által elfogadható szabálynak megfelelően;
iii. a megállapodás vagy az ügylet rendelkezik arról, hogy a másik fél mulasztása esetén az intézmény követelése automatikusan és azonnal kiegyenlítésre kerüljön a másik fél követelése terhére;
iv. az adott megállapodás vagy ügylet szakmaközi jellegű;
v. az ilyen jellegű megállapodások és ügyletek elfogadott és indokolt használatukra korlátozódnak, és a mesterséges ügyletek, különösen a nem rövid távúak, ki vannak zárva; és
c) azok a díjak, jutalékok, kamatok, osztalékok és a tőzsdén forgalmazott származtatott eszközökhöz kapcsolódó fedezet formájában jelentkező kockázatok, amelyek közvetlenül kapcsolódnak a II. melléklet 6. pontjában említett kereskedési könyvben szereplő tételekhez.
Az egyes tételeket olyan objektív eljárások - beleértve adott esetben az adott intézmény számviteli előírásait is - alapján kell felvenni a kereskedési könyvbe, illetve abból kiiktatni, amelyek következetes végrehajtását a illetékes hatóságok felülvizsgálatnak vethetik alá;
7. az anyavállalat, a leányvállalat és a pénzügyi intézmény fogalmát a 92/30/EGK irányelv 1. cikkének megfelelően kell meghatározni;
8. pénzügyi holdingtársaság az olyan pénzügyi intézmény, amelynek leányvállalatai kizárólag vagy főként hitelintézetek, befektetési vállalkozások vagy más pénzügyi intézmények, amelyeknek legalább az egyike hitelintézet vagy befektetési vállalkozás;
9. kockázatsúlyozások a 89/647/EGK irányelv értelmében a másik félre alkalmazandó hitelkockázati fokozatok. Azonban a befektetési vállalkozásokkal vagy elfogadott harmadik országbeli befektetési vállalkozásokkal szemben fennálló követeléseket, az elfogadott elszámolóházakkal és tőzsdékkel szembeni kockázatot ugyanúgy kell súlyozni, mint amikor a másik fél hitelintézet;
10. tőzsdén kívüli (OTC) származtatott ügyletek a 89/647/EGK irányelv II. mellékletében említett kamatláb- és devizaügyletek és a részvényeken alapuló mérlegen kívüli ügyletek, amennyiben ezekkel a szerződésekkel nem kereskednek az elismert tőzsdéken, ahol napi fedezeti követelmények alá esnek, és a devizaügyletek esetében pedig minden ilyen szerződés eredeti futamideje több mint 14 naptári nap;
11. szabályozott piac az olyan piac, amely megfelel a 93/22/EGK irányelv 1. cikk (13) bekezdésében foglalt meghatározásnak;
12. minősítő tételek a 89/647/EGK irányelv 6. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett eszközökhöz kapcsolódó, illetve befektetési vállalkozások vagy elfogadott harmadik országbeli befektetési vállalkozások által kibocsátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokhoz kapcsolódó hosszú és rövid pozíciók. Ezenfelül a hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokhoz kapcsolódó hosszú és rövid pozíciók, amennyiben megfelelnek a következő feltételeknek: az ilyen eszközöket legalább egy tagállam szabályozott piacán vagy valamely harmadik ország tőzsdéjén jegyzik, amennyiben e tőzsdét az adott tagállam illetékes hatóságai elismerik; másodszor azt az érintett intézménynek kellően likvidnek kell minősítenie, illetve - a kibocsátó szolvenciája miatt - a mulasztási kockázat olyan fokozatába soroltnak kell lennie, amely a 89/647/EGK irányelv 6. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett értékpapírokéval megegyező vagy annál alacsonyabb; az illetékes hatóságok megvizsgálhatják az értékpapírok értékelésének módját, és felülbírálhatják az intézmény döntését, ha úgy vélik, hogy az érintett értékpapírok esetében a mulasztási kockázat túl magas ahhoz, hogy azok minősítő tételek legyenek.
Tekintet nélkül a fentiekre és további összehangolásig az illetékes hatóságoknak mérlegelési joguk van arra, hogy minősítő tételként ismerjenek el olyan értékpapírokat, amelyek kellően likvidek, és amelyek - a kibocsátó fizetőképessége miatt - a mulasztási kockázat olyan fokozatába tartoznak, amely a 89/647/EGK irányelv 6. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett értékpapírokéval megegyező vagy annál alacsonyabb. Az ilyen értékpapírokhoz kapcsolódó mulasztási kockázatot ilyen fokozatúnak kell értékelnie legalább két, az illetékes hatóságok által elismert hitelminősítő szervezetnek, vagy egy ilyen hitelminősítő szervezetnek, amennyiben semmilyen más, a illetékes hatóságok által elismert hitelminősítő szervezet nem sorolja azokat e szint alá.
Az illetékes hatóságok azonban eltekinthetnek az előző mondatban említett feltételtől, ha azt indokolatlannak tartják, például a piac, a kibocsátó, a kibocsátás jellegzetességeire vagy e jellegzetességek valamely kombinációjára való tekintettel.
Ezen túlmenően az illetékes hatóságok kötelezhetik az intézményeket az I. melléklet 14. pontjának 1. táblázatában szereplő maximális súlyozás alkalmazására azon eszközök esetében, amelyek különös kockázatot jelentenek a kibocsátó nem elégséges fizetőképessége miatt vagy likviditási szempontból.
A tagállamok illetékes hatóságai rendszeresen tájékoztatják a Tanácsot és a Bizottságot a minősítő tételek értékelésénél alkalmazott módszerekről, különösen a kibocsátás likviditási szintjének és a kibocsátó fizetőképességének értékeléséhez alkalmazott módszerekről;
13. központi kormányzati tételek a 89/647/EGK irányelv 6. cikke (1) bekezdésének a) pontjában említett aktívákhoz kapcsolódó hosszú és rövid pozíciók, valamint azok, amelyekhez ugyanezen irányelv 7. cikkében 0 %-os súlyozást rendeltek;
14. átváltható értékpapír az olyan értékpapír, amely birtokosának választása szerint átváltható más értékpapírra, általában a kibocsátó részvényére;
15. opciós utalvány az olyan értékpapír, amely jogot biztosít a birtokosának, hogy meghatározott áron bizonyos számú törzsrészvényt vagy kötvényt vásároljon az utalvány lejárati napjáig. A teljesítés történhet maguknak az értékpapíroknak az átadásával vagy azok készpénzellenértékének kifizetésével;
16. fedezett opciós utalvány az olyan értékpapír, amelynek kibocsátója nem egyezik meg az alapul szolgáló értékpapír kibocsátójával, és amely a tulajdonosnak az utalvány lejáratáig jogot biztosít meghatározott áron bizonyos számú törzsrészvény vagy kötvény vásárlására vagy profit elérésére, illetve a 93/22/EGK irányelv mellékletének B. részében felsorolt pénzügyi eszközök bármelyikére vonatkozó index ingadozásával kapcsolatos veszteségek elkerülésére;
17. visszavásárlási megállapodás és fordított visszavásárlási megállapodás minden olyan megállapodás, amely az intézmény vagy a másik fél értékpapírjainak vagy az értékpapírok tulajdonjogához fűződő garantált jogainak átruházásáról rendelkezik - amennyiben e garanciát olyan elfogadott tőzsde bocsátja ki, amely az értékpapírokhoz fűződő jogokkal rendelkezik, és a megállapodás nem teszi lehetővé az intézmény számára, hogy az adott értékpapírt adott időpontban egyszerre több félnek ruházza át vagy adja biztosítékul -, az átruházó meghatározott áron, meghatározott vagy meghatározandó jövőbeli időpontban történő visszavásárlási kötelezettsége mellett; a megállapodás az értékpapírokat eladó intézmény szempontjából visszavásárlási megállapodásnak, az értékpapírokat megvásárló intézmény szempontjából fordított visszavásárlási megállapodásnak tekintendő.
A fordított visszavásárlási megállapodás szakmaközi tranzakciónak minősül, ha a másik fél közösségi szinten prudenciális koordináció alá esik, vagy a 89/647/EGK irányelv értelmében vett "A" zónába tartozó hitelintézet, vagy elfogadott harmadik országbeli befektetési vállalkozás, vagy ha a megállapodást elfogadott elszámolóházzal vagy tőzsdével kötik;
18. értékpapír-kölcsönzés és értékpapír-kölcsönvétel minden olyan tranzakció, amelynek során az intézmény vagy a másik fél értékpapírokat ruház át megfelelő ügyleti biztosíték ellenében, azzal a kötelezettségvállalással, hogy a kölcsönbe vevő azonos értékű értékpapírokat fog visszaadni valamely jövőbeli vagy a kölcsönbe adó által meghatározott időpontban; a tranzakció az értékpapírokat átruházó intézmény szempontjából értékpapír-kölcsönzésnek, annak az intézménynek a szempontjából pedig, amelyre az értékpapírokat átruházzák, értékpapír-kölcsönvételnek tekintendő.
Az értékpapír-kölcsönvétel szakmaközi tranzakciónak minősül, ha a másik fél közösségi szinten prudenciális koordináció alá esik, vagy a 89/647/EGK irányelv értelmében vett "A" zónába tartozó hitelintézet, vagy elfogadott harmadik országbeli befektetési vállalkozás, vagy ha a megállapodást elfogadott elszámolóházzal vagy tőzsdével kötik;
19. klíringtag a tőzsdének vagy az elszámolóháznak az a tagja, amelynek közvetlen szerződéses kapcsolata van a központi partnerrel (aki garantálja a műveletek helyes elvégzését); a nem klíringtagok ügyleteiket valamely klíringtagon keresztül intézhetik;
20. helyi vállalkozás az olyan vállalkozás, amely csak saját számlájára köt ügyleteket a pénzügyi határidős vagy opciós tőzsdén, vagy más számlájára vagy ugyanazon tőzsde más tagjai számára árat képezve köt ügyleteket, a tőzsde valamely klíringtagja által garantáltan. Az ilyen vállalkozások által kötött szerződések teljesítésének biztosítására a felelősséget ugyanannak a tőzsdének valamely klíringtagja vállalja, és ezeket a szerződéseket figyelembe kell venni a klíringtag teljes tőkekövetelményének kiszámításánál, amennyiben a helyi vállalkozás pozíciói teljesen elkülönülnek a klíringtagéitól;
21. deltatényező az opció árában az annak alapjául szolgáló befektetési eszköz árfolyamában bekövetkezett kismértékű változás hatására várható változás;
22. az I. melléklet 4. pontja alkalmazásában a hosszú pozíció olyan pozíció, amelyben az intézmény rögzítette azt a kamatlábat, amelyet a jövőben valamikor meg fog kapni, rövid pozíció pedig az olyan pozíció, amelyben azt a kamatlábat rögzítette, amelyet valamikor a jövőben meg fog fizetni;
23. szavatolótőke a 89/299/EGK irányelvben meghatározott szavatolótőke. Ez a meghatározás azonban az V. mellékletben foglalt körülmények esetén módosítható;
24. indulótőke a 89/299/EGK irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 1. és 2. eleme;
25. eredeti szavatolótőke a 89/299/EGK irányelv 2. cikke (1) bekezdésének 1., 2. és 4. elemeinek összege, csökkentve a 9., 10. és 11. elemek összegével;
26. tőke a szavatolótőke;
27. a módosított futamidőt az I. melléklet 26. pontjában szereplő képlet alkalmazásával kell kiszámítani.
INDULÓTŐKE
3. cikk
(1) 125000 ECU indulótőkével kell rendelkezniük azoknak a befektetési vállalkozásoknak, amelyek az ügyfelek pénzével és/vagy értékpapírjaival rendelkeznek, és a következő szolgáltatások valamelyikét nyújtják:
- pénzügyi eszközökre vonatkozó befektetői megrendelések átvétele és továbbítása,
- befektetők pénzügyi eszközökre vonatkozó megrendeléseinek teljesítése,
- pénzügyi eszközökből álló egyedi befektetési portfóliók kezelése,
amennyiben saját számlájukra nem kötnek ügyleteket semmilyen pénzügyi eszközzel, és nem jegyeznek pénzügyieszköz-kibocsátást saját kötelezettségvállalással.
A kereskedési könyvben nem szereplő pénzügyieszköz-pozíciók birtoklása a szavatolótőke befektetése céljából nem minősül ügyletkötésnek az első, illetve második bekezdés értelmében.
Az illetékes hatóságok azonban engedélyezhetik azoknak a befektetési vállalkozásoknak, amelyek a befektetők pénzügyi eszközeire vonatkozó megrendeléseit teljesítik, hogy saját számlájukon ilyen eszközöket tartsanak, amennyiben:
- az ilyen pozíciók csak abból származnak, hogy a vállalkozás a befektető megrendeléseit nem tudta pontosan fedezni,
- az összes ilyen pozíció teljes piaci értéke a vállalkozás indulótőkéjének maximum 15 %-a,
- a vállalkozás megfelel a 4. és 5. cikkben szereplő követelményeknek, és
- ezek a pozíciók jellegüket tekintve esetlegesek, ideiglenesek, és szigorúan az adott tranzakció elvégzéséhez szükséges időszakra korlátozódnak.
(2) A tagállamok az (1) bekezdésben említett összeget 50000 ECU-re csökkenthetik, ha a vállalkozás nem jogosult az ügyfelek pénzével vagy értékpapírjaival rendelkezni, saját számlára ügyleteket kötni vagy saját kötelezettségvállalással kibocsátásokat jegyezni.
(3) Az egyéb befektetési vállalkozásoknak 730000 ECU indulótőkével kell rendelkezniük.
(4) A 2. cikk (2) bekezdésének második és harmadik francia bekezdésében említett vállalkozások indulótőkéje 50000 ECU, amennyiben azok a letelepedés szabadságában részesülnek, vagy a 93/22/EGK irányelv 14. vagy 15. cikke szerinti szolgáltatást nyújtanak.
(5) Az (1)-(4) bekezdés rendelkezéseitől eltérően, a tagállamok továbbra is engedélyezhetik az irányelv alkalmazása előtt már létező olyan befektetési vállalkozásokat és a (4) bekezdés hatálya alá tartozó vállalkozásokat, amelyek szavatolótőkéjének összege kevesebb, mint az indulótőke (1)-(4) bekezdésben meghatározott mértéke. Az ilyen vállalkozások szavatolótőkéjének összege nem csökkenhet az ezen irányelvről szóló értesítést követően kiszámított legmagasabb referenciaszint alá. E referenciaszint a kiszámítás időpontját megelőző hat hónapos időszak során számított szavatolótőke napi szintjének átlaga. A referenciaszintet mindig hathavonta, a megelőző időszakra vonatkozóan kell kiszámítani.
(6) Ha valamely, az (5) bekezdés hatálya alá tartozó vállalkozás ellenőrzését a korábbitól eltérő természetes vagy jogi személy veszi át, e vállalkozás szavatolótőkéjének el kell érnie legalább az (1)-(4) bekezdésben meghatározott szintet, kivéve a következő helyzeteket:
i. az irányelv alkalmazásának megkezdése utáni első, öröklés útján történő átszállás esetében, az illetékes hatóságok jóváhagyásától függően, az átszállástól számított legfeljebb 10 évig;
ii. a tagság összetételében történő változás esetén, amennyiben az irányelv alkalmazásának időpontjában legalább az egyik tag tagsági viszonyban marad, az irányelv alkalmazásának időpontjától számított legfeljebb 10 évig.
(7) Bizonyos körülmények között, az illetékes hatóságok hozzájárulásával azonban a befektetési vállalkozások és/vagy a (4) bekezdés hatálya alá tartozó vállalkozások egyesülése esetén az egyesüléssel létrejött vállalkozás szavatolótőkéjének nem kell elérnie az (1)-(4) bekezdésben meghatározott szintet. Az új vállalkozás szavatolótőkéjének értéke azonban akkor sem lehet kevesebb, mint az egyesült vállalkozásoknak az egyesülés időpontjában meglévő szavatolótőkéjének összege, ha az (1)-(4) bekezdésben meghatározott szinteket nem éri el.
(8) A befektetési vállalkozások és a (4) bekezdés hatálya alá tartozó vállalkozások szavatolótőkéje nem kerülhet az (1)-(5) és a (7) bekezdésben meghatározott szint alá. Ha azonban ez mégis megtörténne, az illetékes hatóságok - amennyiben a körülmények ezt indokolják - határidőt adhatnak e vállalkozások számára helyzetük kiigazítására vagy tevékenységük beszüntetésére.
A KOCKÁZATVISELÉSRE VONATKOZÓ RENDELKEZÉSEK
4. cikk
(1) Az illetékes hatóságok megkövetelik az intézményektől, hogy mindenkor akkora összegű szavatolótőkével rendelkezzenek, amely legalább a következő összegekkel egyenlő:
i. az I., II. és VI. mellékletnek megfelelően, a kereskedési könyv szerinti üzleti tevékenységük alapján számított tőkekövetelmény;
ii. a III. mellékletnek megfelelően, az összes üzleti tevékenységük alapján számított tőkekövetelmény;
iii. a 89/647/EGK irányelvben előírt, az összes üzleti tevékenységükre vonatkozó tőkekövetelmény, kivéve a kereskedési könyv szerinti üzleti tevékenységüket és a lekötött eszközeiket, amennyiben azokat az V. melléklet 2. pontjának d) alpontja alapján levonták a szavatolótőkéből;
iv. a (2) bekezdésben előírt tőkekövetelmény.
Függetlenül az i-iv. alpontban említett tőkekövetelmények összegétől, a befektetési vállalkozások szavatolótőkéjére vonatkozó követelmény soha nem lehet kevesebb a IV. mellékletben előírt összegnél.
(2) Az illetékes hatóságok megkövetelik az intézményektől, hogy viseljék az olyan üzleti tevékenység kapcsán keletkező kockázatokat, amelyek ezen irányelv, valamint a 89/647/EGK irányelv hatályán kívül esnek, és az említett irányelvek értelmében a megfelelő szavatolótőke révén fedezett kockázatokhoz hasonlónak minősülnek.
(3) Ha az intézmény rendelkezésére álló szavatolótőke összege az (1) bekezdésben előírt szavatolótőke-követelmény összege alá kerül, az illetékes hatóságok gondoskodnak arról, hogy az adott intézmény megtegye a megfelelő intézkedéseket helyzetének mielőbbi rendezésére.
(4) Az illetékes hatóságok megkövetelik az intézményektől, hogy hozzanak létre olyan rendszereket a kamatlábkockázat figyelemmel kísérésére és ellenőrzésére összes üzleti tevékenységükre vonatkozóan, amelyek az illetékes hatóságok számára áttekinthetőek.
(5) Az intézményeknek biztosítaniuk kell illetékes hatóságaikat arról, hogy olyan rendszereket alkalmaznak, amelyek pénzügyi pozícióikat bármikor, elfogadható pontossággal képesek kiszámítani.
(6) Az (1) bekezdés rendelkezéseitől eltérően, az illetékes hatóságok engedélyezhetik az intézményeknek, hogy a kereskedési könyv szerinti üzleti tevékenységükre vonatkozó tőkekövetelményt ezen irányelv I. és II. melléklete helyett a 89/647/EGK irányelvnek megfelelően számítsák ki, amennyiben:
i. ezen intézmények kereskedési könyv szerinti üzleti tevékenysége általában nem haladja meg összes üzleti tevékenységük 5 %-át;
ii. a kereskedési könyv szerinti pozícióik általában nem haladják meg a 15 millió ECU-t; és
iii. ezen intézmények kereskedési könyv szerinti üzleti tevékenysége soha nem haladja meg összes üzleti tevékenységük 6 %át, valamint kereskedési könyv szerinti összes pozíciójuk soha nem haladja meg a 20 millió ECU-t.
(7) Annak kiszámításához, hogy a (6) bekezdés i. és iii. pontjában szereplő kereskedési könyv szerinti üzleti tevékenység hogyan aránylik a teljes üzleti tevékenységhez, az illetékes hatóságok figyelembe vehetik a mérleg szerinti és a mérlegen kívüli összevont üzleti tevékenység nagyságát, az adott intézmények eredménykimutatását vagy szavatolótőkéjét, illetve e mutatószámok kombinációját. A mérleg szerinti és a mérlegen kívüli összevont üzleti tevékenység nagyságának felbecsülésekor a hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokat piaci árukon vagy névértékükön, a részvényeket piaci árukon, a származtatott eszközöket pedig az azok alapjául szolgáló értékpapírok névértéke vagy piaci értéke szerint kell értékelni. A hosszú és rövid pozíciókat előjelüktől függetlenül összegezni kell.
(8) Ha az intézmény hosszabb időn keresztül túllépné a (6) bekezdés i. és ii. pontjában előírt határértékek egyikét vagy mindegyikét vagy a (6) bekezdés iii. pontjában előírt határértékek egyikét vagy mindegyikét, az intézmény köteles a kereskedési könyv szerinti üzleti tevékenysége tekintetében a 89/647/EGK irányelvben előírtak helyett a 4. cikk (1) bekezdésének i. pontjában előírt követelményeknek eleget tenni és erről értesíteni az illetékes hatóságot.
A NAGYKOCKÁZATOK FELÜGYELETE ÉS ELLENŐRZÉSE
5. cikk
(1) Az intézmények nagykockázataikat a 92/121/EGK irányelvnek megfelelően felügyelik és ellenőrzik.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérően, azon intézmények, amelyek a kereskedési könyv szerinti üzleti tevékenységükre vonatkozó tőkekövetelményüket az I. és II. mellékletnek megfelelően számítják, nagykockázataikat a 92/121/EGK irányelvnek megfelelően, ennek VI. mellékletében megállapított módosításokra is figyelemmel felügyelik és ellenőrzik.
A POZÍCIÓK JELENTÉSI CÉLBÓL TÖRTÉNŐ ÉRTÉKELÉSE
6. cikk
(1) Az intézmények naponta piaci áron értékelik kereskedési könyvi pozícióikat, feltéve, hogy nem tartoznak a 4. cikk (6) bekezdése alá.
(2) Naprakész piaci árak hiányában, mint például az elsődleges piacokon új kibocsátáskor történő üzletkötés esetén, az illetékes hatóságok eltekinthetnek az (1) bekezdésben előírt követelménytől, és előírhatják az intézményeknek, hogy alkalmazzanak alternatív értékelési módszereket, feltéve, hogy azok elég megbízhatóak, és azokat az illetékes hatóságok jóváhagyták.
KONSZOLIDÁLT ALAPÚ FELÜGYELET
7. cikk
Általános elvek
(1) A 4. és 5. cikkben előírt tőkekövetelményeket az olyan intézmények esetében, amelyek az ilyen vállalkozásoknak nem az anyavállalatai, illetve leányvállalatai, egyéni alapon kell alkalmazni.
(2) A 4. és 5. cikkben előírt követelményeket:
- minden olyan intézmény esetében, amelynek leányvállalata a 92/30/EGK irányelv értelmében vett hitelintézet, befektetési vállalkozás vagy egyéb pénzügyi intézmény, vagy amelynek ilyen szervezetben részesedése van, és
- minden olyan intézmény esetében, amelynek anyavállalata pénzügyi holdingtársaság,
konszolidált alapon kell alkalmazni, a fent említett irányelvben és e cikk (7)-(14) bekezdésében megállapított módszereknek megfelelően.
(3) Amikor valamely, a (2) bekezdés hatálya alá tartozó csoport tagjai között nincs hitelintézet, a 92/30/EGK irányelvet kell alkalmazni, a következő módosításokra is figyelemmel:
- pénzügyi holdingtársaság az olyan pénzügyi intézmény, amelynek leányvállalatai kizárólag vagy főként befektetési vállalkozások vagy egyéb pénzügyi intézmények, amelyek közül legalább egy befektetési vállalkozás,
- vegyes tevékenységű holdingtársaság az olyan - pénzügyi holdingtársaságtól vagy befektetési vállalkozástól eltérő - anyavállalat, amelynek leányvállalatai között legalább egy befektetési vállalkozás van,
- illetékes hatóságok azok a nemzeti hatóságok, amelyeket törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezések hatalmaznak fel a befektetési vállalkozások felügyeletére,
- ahol jogszabály hitelintézeteket említ, ott befektetési vállalkozásokat kell érteni,
- a 92/30/EGK irányelv 3. cikke (5) bekezdésének második pontját nem kell alkalmazni,
- a 92/30/EGK irányelv 4. cikkének (1) és (2) bekezdésében és 7. cikkének (5) bekezdésében a 77/780/EGK irányelvre történő hivatkozás alatt a 93/22/EGK irányelvre történő hivatkozást kell érteni,
- a 92/30/EGK irányelv 3. cikkének (9) bekezdése és a 8. cikkének (3) bekezdése szempontjából a banki tanácsadó bizottságra történő hivatkozás alatt a Tanácsra és a Bizottságra történő hivatkozást kell érteni,
- a 92/30/EGK irányelv 7. cikke (4) bekezdésének első mondata helyébe a következő rendelkezés lép:
"Ha valamely befektetési vállalkozás, pénzügyi holdingtársaság vagy vegyes tevékenységű holdingtársaság olyan leányvállalatot vagy leányvállalatokat ellenőriz, amelyek biztosítótársaságok, az illetékes hatóságoknak és a biztosítási vállalkozások közérdekű felügyeletének feladatával megbízott hatóságoknak szorosan együtt kell működniük."
(4) A (3) bekezdés hatálya alá tartozó csoportok felügyeletét konszolidált alapon ellátni köteles vagy megbízott, illetékes hatóságok az ilyen csoportok konszolidált alapú felügyeletének további összehangolásáig - amennyiben a körülmények indokolják - eltekinthetnek e kötelezettségtől, amennyiben az ilyen csoportban minden befektetési vállalkozás:
i. az V. melléklet (9) bekezdésében szereplő szavatolótőke-meghatározást alkalmazza;
ii. egyéni alapon megfelel a 4. és 5. cikk által megállapított követelményeknek;
iii. megfelelő rendszert hoz létre a tőke és a csoporton belüli egyéb pénzügyi intézmények finanszírozási forrásainak felügyeletére és ellenőrzésére.
(5) Az illetékes hatóságok kötelezik a (4) bekezdés értelmében felmentést kapott csoportokba tartozó befektetési vállalkozásokat, hogy értesítsék őket azokról a kockázatokról, amelyek pénzügyi helyzetüket veszélyeztethetik, beleértve a tőkéjük és finanszírozásuk forrásaival és összetételével kapcsolatos kockázatokat is. Ha az illetékes hatóságok ennek alapján megállapítják, hogy e befektetési vállalkozások pénzügyi helyzete nem biztosított kellőképpen, kötelezik őket, hogy tegyenek intézkedéseket, ideértve - szükség esetén - az e vállalkozásoktól a csoport más tagjaihoz történő tőketranszferek korlátozását is.
(6) Ha az illetékes hatóságok eltekintenek a (4) bekezdésben előírt konszolidált alapú felügyelet kötelezettségétől, más, megfelelő intézkedéseket hoznak az egész csoport - beleértve a tagállamok területén kívül elhelyezkedő vállalkozásokat is - kockázatainak, nevezetesen nagykockázat-vállalásainak felügyeletére.
(7) A tagállamok eltekinthetnek a 4. és 5. cikkben előírt követelmények egyéni vagy szubkonszolidált alapú alkalmazásától azon intézmény esetében, amely anyavállalatként konszolidált alapú felügyelet alá tartozik, valamint ezen intézmény olyan leányvállalata esetében, amely a tagállamok engedélyezése és felügyelete alá tartozik, és amely részt vesz annak az intézménynek a konszolidált alapú felügyeletében, amelyik az ő anyavállalata.
Ugyanilyen felmentésben részesülhet az az anyavállalat, amelyik pénzügyi holdingtársaság, és székhelye ugyanabban a tagállamban található, mint ahol az intézmény, amennyiben ugyanazon felügyelet - illetve különösen a 4. és 5. cikkekben foglalt előírások - hatálya alá tartozik, amely a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra terjed ki.
A felmentési jog gyakorlásakor mindkét esetben meg kell tenni a szavatolótőke csoporton belüli megfelelő allokációját biztosító intézkedéseket.
(8) Az olyan intézmény esetében, amelynek anyavállalata másik tagállamban kapta meg az engedélyt, és ott található, az illetékes engedélyező hatóságok egyéni vagy - szükség esetén - szubkonszolidált alapon alkalmazzák a 4. és 5. cikkben megállapított szabályokat.
(9) A (8) bekezdés rendelkezéseitől eltérően, az intézménynek minősülő anyavállalat leányvállalatának működését engedélyező, illetékes hatóságok kétoldalú megállapodás útján átruházhatják a leányvállalat tőkemegfelelése és nagykockázat-vállalásai felügyeletének hatáskörét az anyavállalat működését engedélyező és felügyelő illetékes hatóságokra. Az ilyen megállapodásokról és azok tartalmáról a Bizottságot tájékoztatni kell. A Bizottság - kivéve a (3) bekezdés hatálya alá tartozó csoportok esetét - e tájékoztatást továbbítja a többi tagállam illetékes hatóságaihoz, a banki tanácsadó bizottsághoz és a Tanácshoz.
A konszolidált követelmények kiszámítása
(10) Ha a (7) és (9) bekezdésben foglalt felmentésre nem kerül sor, az illetékes hatóságok az I. mellékletben meghatározott tőkekövetelmények, valamint a VI. mellékletben meghatározott ügyfélkockázatok konszolidált alapú kiszámítása céljából engedélyezhetik, hogy az egyik intézmény kereskedési könyvében szereplő nettó pozíciók a másik intézmény kereskedési könyvében szereplő pozícióknál beszámításra kerüljenek az I., illetőleg a VI. mellékletben meghatározott szabályoknak megfelelően.
Engedélyezhetik továbbá, hogy az egyik intézmény III. melléklet hatálya alá tartozó devizapozíciói beszámításra kerüljenek a másik intézmény III. melléklet hatálya alá tartozó devizapozícióinál, a III. mellékletben meghatározott szabályoknak megfelelően.
(11) Az illetékes hatóságok engedélyezhetik a harmadik országokban található vállalkozások kereskedési könyvének és devizapozícióinak beszámítását is, ha egyidejűleg teljesülnek a következő feltételek:
i. e vállalkozások valamely harmadik országban kaptak engedélyt, és vagy megfelelnek a 77/780/EGK irányelv 1. cikkének első francia bekezdésében foglalt hitelintézet fogalma meghatározásának, vagy elfogadott harmadik országbeli befektetési vállalkozások;
ii. az ilyen vállalkozások egyéni alapon megfelelnek az ebben az irányelvben megállapítottakkal egyenértékű tőkemegfelelési szabályoknak;
iii. az adott országokban nincs hatályban olyan szabályozás, amely jelentősen érintené a csoporton belüli tőketranszfert.
(12) Az illetékes hatóságok engedélyezhetik a (10) bekezdésben foglalt, olyan csoporton belüli intézmények közötti beszámítást, amelyek az adott tagállamban kaptak engedélyt, amennyiben:
i. a csoporton belül a tőke megoszlása megfelelő;
ii. azok a szabályozó, jogszabályi vagy szerződéses keretek, amelyek között az intézmények működnek, garantálják a csoporton belüli kölcsönös pénzügyi támogatást.
(13) Ezen túlmenően az illetékes hatóságok engedélyezhetik a (10) bekezdésben foglalt beszámítást a csoporton belüli, a (12) bekezdésben foglalt feltételeknek megfelelő intézmények és az ugyanazon csoportba tartozó, valamely másik tagállamban engedélyezett intézmény között, amennyiben ez az intézmény a 4. és 5. cikkben foglalt tőkekövetelményeket egyéni alapon köteles teljesíteni.
A konszolidált szavatolótőke meghatározása
(14) A szavatolótőke konszolidált alapú kiszámításakor a 89/299/EGK irányelv 5. cikkét kell alkalmazni.
(15) A konszolidált alapú felügyeletet gyakorló illetékes hatóságok elismerhetik a saját tőkének az V. melléklet szerinti intézményekre alkalmazandó különleges szavatolótőke-fogalom meghatározásának érvényességét a konszolidált szavatolótőkéjük kiszámításánál.
JELENTÉSI KÖTELEZETTSÉGEK
8. cikk
(1) A tagállamok kötelezik a befektetési vállalkozásokat és hitelintézeteket, hogy saját tagállamuk illetékes hatóságait tájékoztassák minden szükséges információról annak érdekében, hogy értékelni lehessen az ezen irányelvnek megfelelően elfogadott szabályoknak való megfelelésüket. A tagállamoknak kell gondoskodniuk arról is, hogy az intézmények belső ellenőrzési rendszere, illetve adminisztratív és számviteli eljárásai bármikor lehetővé tegyék az e szabályoknak való megfelelés ellenőrzését.
(2) A 3. cikk (3) bekezdésének hatálya alá tartozó befektetési vállalkozások legalább havonta, a 3. cikk (1) bekezdésének hatálya alá tartozó vállalkozások legalább háromhavonta, a 3. cikk (2) bekezdésének hatálya alá tartozó vállalkozások pedig legalább hathavonta kötelesek jelentést tenni az illetékes hatóságoknak az utóbbiak által meghatározott módon.
(3) A (2) bekezdés rendelkezéseitől elérően, a 3. cikk (1) és (3) bekezdésének hatálya alá tartozó befektetési vállalkozásoknak, konszolidált vagy szubkonszolidált alapon, csak hathavonta kell információt szolgáltatniuk.
(4) A hitelintézetek a 89/647/EGK irányelvben meghatározott gyakorisággal kötelesek jelentést tenni, az illetékes hatóságok által meghatározott módon.
(5) Az illetékes hatóságok kötelezővé teszik az intézmények számára, hogy azonnal jelentsék, ha a visszavásárlási és a fordított visszavásárlási megállapodásoknál vagy az értékpapír-kölcsönzési és -kölcsönvételi ügyletek során a másik fél nem tesz eleget kötelezettségeinek. A Bizottság legkésőbb a 12. cikkben említett időponttól számított három év elteltével jelentést tesz a Tanácsnak az ilyen esetekről és arról, hogy ezeknek milyen hatásuk volt az ezen irányelvben említett megállapodások és ügyletek kezelésére. E jelentésnek azt is tartalmaznia kell, hogy az intézmények milyen módon tesznek eleget a 2. cikk (6) bekezdés b) pontja i-v. alpontjának feltételei közül a rájuk vonatkozóknak, különösen az v. alpontban említetteknek. Továbbá fel kell tüntetnie az intézmények hagyományosnak mondható kölcsönügyleteinek, illetve a fordított visszavásárlási megállapodásokon és értékpapír-kölcsönügyletek formájában megvalósuló kölcsönügyletei relatív volumenének adataiban bekövetkezett változásokat. Ha e jelentés és egyéb információk alapján a Bizottság arra a következtetésre jut, hogy további biztosítékokra van szükség a visszaélések megakadályozására, megteszi a megfelelő javaslatokat.
ILLETÉKES HATÓSÁGOK
9. cikk
(1) A tagállamok kijelölik azokat a hatóságokat, amelyek elvégzik az irányelvben meghatározott feladatokat. A tagállamok erről tájékoztatják a Bizottságot, feltüntetve a feladatok megosztását.
(2) Az (1) bekezdésben említett hatóságoknak a nemzeti jogszabályok vagy hatóságok által az adott tagállamban működő felügyeleti rendszer részeként hivatalosan elismert hatóságoknak vagy szerveknek kell lenniük.
(3) Az érintett hatóságok részére biztosítani kell a feladataik ellátásához szükséges minden jogot, különösen a kereskedési könyvek összetételének megvizsgálási jogát.
(4) Az egyes tagállamok illetékes hatóságai szorosan együttműködnek az ezen irányelvben foglalt feladatok ellátása során, különösen az olyan befektetési szolgáltatások esetén, amelyeket szolgáltatásként vagy valamely tagállamban vagy tagállamokban fióktelepek létrehozásával nyújtanak. A hatóságok kérelemre tájékoztatják egymást minden olyan információról, amely megkönnyítheti a befektetési vállalkozások és hitelintézetek tőkemegfelelésének felügyeletét, különösen az ezen irányelvben megállapított szabályoknak való megfelelés ellenőrzését. Az illetékes hatóságok közötti, az ezen irányelvben foglalt bármely információcsere a befektetési vállalkozásokat illetően a 93/22/EGK irányelv 25. cikke szerinti szakmai titoktartási kötelezettség, a hitelintézeteket illetően pedig a 89/646/EGK irányelv által módosított 77/780/EGK irányelv 12. cikkében foglalt kötelezettség hatálya alá tartozik.
10. cikk
Ezen irányelvnek az alább felsorolt területeken a technikai fejlődéshez történő igazítása érdekében meghatározott rendelkezésekről szóló további irányelv elfogadásáig a Tanács a Bizottság javaslatára minősített többséggel, a 87/373/EGK határozattal összhangban elfogadja a következő, szükségessé váló kiigazításokat:
- a 2. cikk fogalommeghatározásainak tisztázása az irányelv Közösségen belüli egységes alkalmazásának biztosítása érdekében,
- a 2. cikk fogalommeghatározásainak tisztázása a pénzügyi piacok fejlődésének figyelembevétele érdekében,
- a 3. cikkben előírt indulótőke összegeinek és a 4. cikk (6) bekezdésében említett összegnek a módosítása a gazdasági és pénzügyi téren történő fejlődésének figyelembevétele érdekében,
- a terminológiának és a meghatározások szövegezésének kiigazítása az intézményekről és a kapcsolódó kérdésekről szóló későbbi jogszabályokkal összhangban.
ÁTMENETI RENDELKEZÉSEK
11. cikk
(1) A tagállamok engedélyezhetnek olyan, a 93/22/EGK irányelv 30. cikk (1) bekezdésének hatálya alá tartozó befektetési vállalkozásokat is, amelyek szavatolótőkéje az irányelv alkalmazásának időpontjában alacsonyabb a 3. cikk (1)-(3) bekezdésében meghatározott szinteknél. A későbbiekben azonban e befektetési vállalkozások szavatolótőkéjének meg kell felelnie az irányelv 3. cikk (5)-(8) bekezdésében megállapított feltételeknek.
(2) Az I. melléklet 14. pontjától eltérően, a tagállamok egyedi kockázati követelményt állapíthatnak meg minden olyan rögzített kamatozású értékpapírra, amelyhez a 89/647/EGK irányelv 11. cikkének (2) bekezdése szerint 10 % súlyozást rendeltek, és amely megegyezik az azonos hátralévő futamidejű minősítő tétel egyedi kockázati követelményének felével.
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
12. cikk
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy a 93/22/EGK irányelv 31. cikk (2) bekezdésében meghatározott időpontra ennek az irányelvnek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, hivatkoznak erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást csatolnak. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a legfontosabb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv hatálya alá tartozó területen fogadtak el.
13. cikk
A Bizottság a lehető legkorábban a Tanács elé terjeszti a tőkekövetelményekre vonatkozó javaslatait az árukereskedelem, a származtatott áruügyletek, valamint a kollektív befektetési formák részesei tekintetében.
A Tanács legkésőbb hat hónappal ezen irányelv alkalmazása előtt dönt a Bizottság javaslatairól.
FELÜLVIZSGÁLATI ZÁRADÉK
14. cikk
A 12. cikkben említett időponttól számított három éven belül a Tanács, a Bizottság javaslata alapján eljárva, megvizsgálja és - szükség esetén - felülvizsgálja ezen irányelvet az alkalmazása során felmerült tapasztalatok alapján, figyelembe véve a piaci innovációt és különösen a szabályozásra jogosult hatóságok nemzetközi fórumain tapasztalható fejleményeket.
15. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1993. március 15-én.