A Tanács irányelve
(1978. december 19.)
a férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmód elvének a szociális biztonság területén történő fokozatos megvalósításáról
(79/7/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 235. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel a férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmód elvének a munkavállalás, a szakképzés, az előmenetel és a munkakörülmények terén történő végrehajtásáról szóló, 1976. február 9-i 76/207/EGK tanácsi irányelv 1. cikkének (2) bekezdése [4] elrendeli, hogy az egyenlő bánásmód elvének a szociális biztonság területén történő fokozatos megvalósítása céljából a Tanács a Bizottság javaslata alapján eljárva rendelkezéseket fogadjon el, meghatározva az elv tartalmát, hatályát és alkalmazásának módjait; mivel a Szerződés nem rendelkezik az e cél eléréséhez szükséges sajátos jogkörökről;
mivel a szociális biztonság területén az egyenlő bánásmód elvét először azokban a törvényileg szabályozott rendszerekben kell megvalósítani, amelyek a betegség, a rokkantság, az idős kor, a munkahelyi balesetek, a foglalkozási megbetegedések és a munkanélküliség kockázata ellen nyújtanak védelmet, valamint az említett rendszerek kiegészítésére vagy helyettesítésére szolgáló szociális támogatások szabályozásában;
mivel az egyenlő bánásmód elvének a szociális biztonságban történő megvalósítása nem sérti azon rendelkezéseket, amelyek a nők anyasági védelmét szabályozzák; mivel ebben a vonatkozásban a tagállamok kifejezetten a nőkre vonatkozóan különös rendelkezéseket fogadhatnak el, amelyek megszüntetik az egyenlőtlen bánásmódot,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Ezen irányelv célja a férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmód elvének a szociális biztonság területén történő fokozatos megvalósítása (a továbbiakban: "az egyenlő bánásmód elve") a szociális biztonság és a 3. cikk szerinti szociális védelem egyéb elemeinek tekintetében.
2. cikk
Az irányelv személyi hatálya alá tartoznak a foglalkoztatottak, beleértve az önálló vállalkozókat és azokat a munkavállalókat valamint önálló vállalkozókat, akiknek tevékenységét betegség, baleset vagy kényszerű munkanélküliség szakította meg, valamint a munkát keresőket, továbbá a nyugdíjasok és a rokkant munkavállalók.
3. cikk
(1) Ezt az irányelvet kell alkalmazni:
a) azokra a törvényileg szabályozott rendszerekre, amelyek a következő kockázatok ellen nyújtanak védelmet:
- betegség,
- rokkantság,
- idős kor,
- munkahelyi balesetek és foglalkozási megbetegedések,
- munkanélküliség;
b) a szociális segélyre, amennyiben kiegészíti vagy helyettesíti az a) pontban említett rendszereket.
(2) Ez az irányelv nem vonatkozik a jogosult túlélő hozzátartozóinak az ellátásaira, illetve a családi ellátásokra vonatkozó rendelkezésekre, kivéve abban az esetben, amikor a családi ellátásokat az (1) bekezdés a) pontjában említett kockázatok pótlékaként nyújtják.
(3) Az egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatási rendszerekben történő érvényesítése céljából a Tanács, a Bizottság javaslata alapján eljárva, rendelkezéseket fogad el, meghatározva az elv tartalmát, hatályát és alkalmazásának módjait.
4. cikk
(1) Az egyenlő bánásmód elve azt jelenti, hogy semmilyen nemi megkülönböztetés nem állhat fenn, sem közvetlenül, sem közvetetten, különös tekintettel a családi állapotra és a családi jogállásra történő hivatkozással a következő területeken:
- a rendszerek hatálya és a rendszerekhez való hozzáférhetőség feltételei tekintetében,
- a járulékfizetési kötelezettség és a járulék számításának tekintetében,
- a juttatások kiszámítása tekintetében, ideértve a házastársnak és az eltartottaknak járó pótlékokat, valamint a juttatásokra való jogosultság tartamára és fenntartására vonatkozó feltételeket.
(2) Az egyenlő bánásmód elve nem sérti a nők anyasági védelmére vonatkozó rendelkezéseket.
5. cikk
A tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy az egyenlő bánásmód elvével ellentétes törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket hatályon kívül helyezzék.
6. cikk
A tagállamok nemzeti jogrendszerükben meghozzák a szükséges rendelkezéseket annak érdekében, hogy minden olyan személy, aki az egyenlő bánásmód elve alkalmazásának elmulasztása miatt sérelmet szenved, igényét bírói úton érvényesíthesse, miután az egyéb jogorvoslati lehetőségeket az illetékes hatóságoknál már kimerítette.
7. cikk
(1) Ez az irányelv nem érinti a tagállamoknak azt a jogát, hogy ennek az irányelvnek a hatálya alól kizárják:
a) az öregségi és egyéb nyugdíjjogosultság szempontjából a nyugdíjkorhatár, illetve a nyugdíjkorhatárnak az egyéb juttatásokra vonatkozó esetleges következményeinek a meghatározását;
b) az öregségi nyugdíjrendszer keretében azoknak a személyeknek biztosított előnyöket, akik gyermekeket neveltek; a munkavégzés gyermeknevelés miatti megszakításainak időszakai utáni jogosultság megszerzését;
c) az öregségi vagy rokkantsági nyugellátásra való jogosultság biztosítását a feleség származékos joga alapján;
d) tartós rokkantság, öregség, munkahelyi balesetek és foglalkozási megbetegedések miatt az eltartott feleségnek járó pótlékokat;
e) a választási jog ezen irányelv elfogadását megelőző gyakorlásának a következményét, miszerint törvényileg szabályozott biztosítási rendszerek keretei között a személy nem kíván jogokat szerezni, illetve kötelezettségeket vállalni.
(2) A tagállamok időről-időre megvizsgálják az (1) bekezdés értelmében kivételt képező területeket, és határoznak afelől, hogy az érintett területekkel kapcsolatos társadalmi fejlődés indokolja-e a kivételek további fenntartását.
8. cikk
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek az értesítéstől számított hat éven belül megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el, beleértve a 7. cikk (2) bekezdése alapján elfogadott intézkedéseket.
A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot a 7. cikk (1) bekezdésében említettekre vonatkozó hatályos rendelkezéseik fenntartásának indokairól és ezek felülvizsgálatának egy későbbi időpontban történő lehetőségéről.
9. cikk
A tagállamok az ezen irányelvről szóló értesítéstől számított hét éven belül minden szükséges információt a Bizottság rendelkezésére bocsátanak, hogy a Bizottság az ezen irányelv alkalmazásáról szóló jelentését a Tanács elé történő terjesztés céljából elkészíthesse, illetve javaslatot tehessen az egyenlő bánásmód elvének érvényesítéséhez szükséges további intézkedésekre.
10. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1978. december 19-én.