A BIZOTTSÁG 504/2008/EK RENDELETE
(2008. június 6.)
a 90/426/EGK és a 90/427/EGK tanácsi irányelvnek a lófélék azonosítási módszereinek tekintetében történő végrehajtásáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a lófélék mozgására és harmadik országból történő behozatalára irányadó állat-egészségügyi feltételekről szóló, 1990. június 26-i 90/426/EGK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 4. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a lófélék Közösségen belüli kereskedelmét szabályozó tenyésztéstechnikai és származástani feltételekről szóló, 1990. június 26-i 90/427/EGK tanácsi irányelvre (2) és különösen annak 4. cikke (2) bekezdésének c) és d) pontjára, 6. cikkének (2) bekezdésére, valamint 8. cikke (1) bekezdésének első albekezdésére,
tekintettel a harmadik országokból származó állatok, azok spermája, petesejtjei és embriói behozatalára alkalmazandó tenyésztéstechnikai és származástani feltételekre vonatkozó elvek megállapításáról és a szarvasmarhafélék fajtatiszta tenyészállatairól szóló 77/504/EGK irányelv módosításáról szóló, 1994. június 23-i 94/28/EK tanácsi irányelvre (3) és különösen annak 3. cikke (4) bekezdésére,
mivel:
(1)
A nyilvántartott lóféléket kísérő azonosító okmány (útlevél) létrehozásáról szóló, 1993. október 20-i 93/623/EGK bizottsági határozat (4) bevezet egy módszert, mellyel állategészségügyi ellenőrzés céljából azonosíthatók a nyilvántartott lófélék mozgásuk során.
(2)
A 93/623/EGK bizottsági határozat módosításáról és a tenyésztésre és termelésre szánt lófélék megjelöléséről szóló, 1999. december 22-i 2000/68/EK bizottsági határozat (5) megállapítja a lóféléket mozgásuk során kísérő azonosító okmányra vonatkozó szabályokat.
(3)
A tagállamok eltérő módon hajtották végre a 93/623/EGK és a 2000/68/EK határozatot. Ezen kívül, míg az említett határozatokban a lófélék azonosítása a mozgásukhoz kötött, az egyéb állatfajokra vonatkozó közösségi jogszabályokban az állatokat mozgásuktól függetlenül azonosítják, többek között járványvédelmi célokból. Ezen túlmenően egyfelől a tenyésztésre és termelésre szánt lófélékre, másfelől a nyilvántartott lófélékre vonatkozó kétszintű rendszer azt eredményezheti, hogy ugyanarra az állatra egynél több azonosító okmányt adnak ki, ami csak úgy kerülhető el, ha eltávolíthatatlan, de nem feltétlenül látható jel kerül az állatra első azonosításakor.
(4)
A 93/623/EGK határozatban szereplő azonosító okmányban található ábra nem teljesen összeegyeztethető a versenylovakkal foglalkozó nemzetközi szervezetek és az Állat-egészségügyi Világszervezet (OIE) által kért hasonló információkkal. Emiatt a rendeletnek tartalmaznia kell egy olyan ábrát, mely megfelel a Közösség igényeinek és összhangban van a nemzetközileg elfogadott követelményekkel.
(5)
A lófélék behozatalára továbbra is a 90/426/EGK irányelvben és különösen a vágásra szánt lófélék behozatalára vonatkozó állat-egészségügyi feltételekről és a szükséges állatorvosi bizonyítványokról szóló, 1993. február 5-i 93/196/EGK bizottsági határozatban (6), továbbá a törzskönyvezett, valamint a tenyésztési és termelési célú lófélék behozatalára vonatkozó állat-egészségügyi feltételekről és a szükséges állatorvosi bizonyítványról szóló, 1993. február 5-i 93/197/EGK bizottsági határozatban (7) megállapított feltételek érvényesek.
(6)
Amennyiben Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EK tanácsi rendeletben (8) meghatározott vámeljárásokat alkalmazzák, ezen kívül utalni kell a Csatorna-szigeteken és a Man-szigeten a mezőgazdasági termékek kereskedelmére alkalmazandó közösségi szabályokról szóló, 1973. március 12-i 706/73/EGK tanácsi rendeletre (9) is. A 706/73/EGK tanácsi rendelet előírja, hogy 1973. szeptember 1-jétől a közösségi szabályokat kell alkalmazni az állategészségügyi jogszabályok esetében, kizárja viszont a közösségi tenyésztéstechnikai jogszabályokat. E rendeletet az említett rendelet sérelme nélkül kell alkalmazni.
(7)
A szarvasmarhák azonosítási és nyilvántartási rendszerének létrehozásáról, továbbá a marhahús és marhahústermékek címkézéséről szóló, 2000. július 17-i 1760/2000/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (10) meghatározza az állattartó fogalmát. Ezzel szemben a 90/426/EGK irányelv 4. cikkének (2) bekezdése az állat tulajdonosára vagy az állattenyésztőre hivatkozik. Az afrikai lópestis elleni küzdelemre irányuló ellenőrzési szabályok és intézkedések meghatározásáról szóló, 1992. április 29-i 92/35/EGK tanácsi irányelv (11) a tulajdonos és az állattartó közös fogalmát tartalmazza. Mivel a közösségi és a nemzeti jogszabályok szerint egy lóféle tulajdonosa nem feltétlenül az állatért felelős személy, helyénvaló tisztázni, hogy elsősorban a lófélét tartó személy - aki lehet a tulajdonos - felelős a lófélék azonosításáért e rendelet szerint.
(8)
A közösségi jogszabályok összhangjának biztosítása érdekében az e rendeletben a lófélék azonosítására előírt módszereket a lófélék tenyésztési célú méneskönyvi bejegyzésének és nyilvántartásának előírásairól szóló, 1996. január 10-i 96/78/EK bizottsági határozat (12) sérelme nélkül kell alkalmazni.
(9)
Az említett módszereknek összhangban kell lenniük a törzskönyvezett lófélékről méneskönyvet vezető vagy kiadó tenyésztő egyesületek és szövetségek jóváhagyására vagy elismerésére vonatkozó kritériumok megállapításáról szóló, 1992. június 11-i 92/353/EGK bizottsági határozattal (13) összhangban jóváhagyott tenyésztő egyesületek által meghatározott elvekkel. Az említett határozat szerint az egyesület vagy szövetség vezeti a fajta eredetét nyilvántartó méneskönyvet, a lófélék azonosítására szolgáló rendszerre, a méneskönyvbe bejegyzett lófélék osztályozására és a méneskönyvbe bejegyzett származási vonalakra vonatkozó elvek meghatározása céljából.
(10)
Ezen kívül az azonosító okmánynak magában kell foglalnia a 90/427/EGK irányelv 4. cikke (2) bekezdésének d) pontjában említett származási bizonyítványt, melynek minden szükséges információt tartalmaznia kell annak biztosítása érdekében, hogy a több méneskönyvbe is bejegyzett lófélék a méneskönyv azon osztályába kerüljenek, melyre vonatkozóan teljesítik a feltételeket.
(11)
A tenyészállatok, valamint azok spermája, petesejtjei és embriói behozatalához szükséges származási és tenyésztéstechnikai bizonyítvány megállapításáról szóló, 1996. július 18-i 96/510/EK bizottsági határozat (14) 1. cikkének harmadik francia bekezdése szerint a törzskönyvezett lófélék esetében a származási és tenyésztéstechnikai bizonyítványnak meg kell felelnie a 93/623/EGK határozatban meghatározott azonosító okmánynak. Emiatt tisztázni szükséges, hogy a 93/623/EGK, valamint a 2000/68/EK határozatra való bármely hivatkozást is az e rendeletre való hivatkozásként kell értelmezni.
(12)
Mivel e rendelettel összhangban a Közösségben született vagy oda importált valamennyi lófélét egységes azonosító okmánnyal kell azonosítani, különleges rendelkezésekre van szükség abban az esetben, ha megváltozik egy állat státusza: tenyésztésre és termelésre szánt lóféléből a 90/426/EGK irányelv 2. cikkének c) pontjában meghatározott törzskönyvezett lóféle lesz belőle.
(13)
A 92/35/EGK irányelv 2. cikkének (2) bekezdésével való összhang biztosítása érdekében a tagállamoknak képesnek kell lenniük a meghatározott körzetekben vagy területeken - beleértve a természetvédelmi területeket is - szabadon vagy félszabad körülmények között élő lófélék azonosítására szolgáló különleges rendszerek kialakítására.
(14)
Nemzetközi viszonylatban a gyakorlatban már széleskörűen alkalmazzák a lófélék elektronikus azonosítóit („transzponderek”). Az említett technológiát a lóféle és az azonosító eszköz közötti szoros kapcsolat biztosítása céljából kellene használni. A lóféléket transzponderekkel kell ellátni, azonban az állat azonosításának ellenőrzésére használt alternatív módszerekről is rendelkezni kell, feltéve hogy e módszerek egyenértékű garanciát biztosítanak az azonosító okmányok többszörös kiadásának elkerülésére.
(15)
Míg a jelenlegi közösségi jogszabályok értelmében a lóféléket mindig azonosító okmánynak kell kísérnie, biztosítani szükséges az említett követelménytől való eltérést abban az esetben, ha nem lehetséges vagy megvalósíthatatlan az azonosító okmány megtartása a lóféle egész élettartamán keresztül, vagy ha nem adtak ki ilyen okmányt, tekintettel arra, hogy az állatot levágják, mielőtt az eléri az azonosításhoz előírt maximális életkort.
(16)
Ezen eltéréseket a ragadós száj- és körömfájás elleni védekezésre irányuló közösségi intézkedésekről szóló, 2003. szeptember 29-i 2003/85/EK tanácsi irányelv (15) 14. cikke - mely lehetővé teszi az olyan gazdaságokban azonosított lófélékre vonatkozó egyes járványvédelmi intézkedésektől való eltérést, ahol megerősítették az adott betegség kitörését - sérelme nélkül kell alkalmazni.
(17)
A tagállamok számára azt is lehetővé kell tenni, hogy egyszerűsített azonosító okmány használatát engedélyezzék a területükön belül szállított lófélék esetében. Különböző területeken adattároló eszközként beépített számítógépes chipeket (intelligens kártya, „smart cards”) vezettek be. Lehetővé kellene tenni az ilyen intelligens kártyák kibocsátását az azonosító okmány mellett, és bizonyos feltételek mellett a lófélék tagállamon belüli szállítását kísérő azonosító okmány helyetti használatát.
(18)
A 853/2004/EK, a 854/2004/EK és a 882/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó átmeneti szabályok megállapításáról szóló, 2005. december 5-i 2076/2005/EK bizottsági rendelet (16) 8. cikkével összhangban a lófélék esetében az élelmiszerláncra vonatkozó információval kapcsolatos követelményeket 2009 végéig kell teljesíteni.
(19)
Rendelkezni kell arról, mi a teendő az e rendelettel összhangban kibocsátott, eredeti, egész élettartamra szóló dokumentumok elvesztése esetén. E rendelkezéseknek a lehető legnagyobb mértékben ki kell zárniuk az egynél több azonosító dokumentum jogszerűtlen birtoklásának lehetőségét annak érdekében, hogy az állat emberi fogyasztás céljából történő levágást jelző státusát megfelelően fel lehessen tüntetni. Amennyiben elegendő és ellenőrizhető információ áll rendelkezésre, másodlat bocsátható ki, melyen feltüntetik a dokumentum másodlat voltát, és amely általánosan kizárja az állatot az élelmiszerláncból; más esetekben cseredokumentumot kell kiadni, melyen szintén feltüntetik azt, hogy a dokumentum cseredokumentum, amely az előzetesen nyilvántartásba vett lófélét a tenyésztésre és termelésre szánt lófélék kategóriájába sorolja át.
(20)
A 90/426/EGK irányelv 4. és 5. cikkével összhangban az azonosító okmány a lófélék szállítását megakadályozó eszköz arra az esetre, ha az állatokat tartó vagy tenyésztő gazdaságban járvány tör ki. Ezért az azonosító okmányban megfelelő bejegyzéssel el kell rendelni az említett szállítási célú okmány érvényességének felfüggesztését egy adott betegség kitörése esetén.
(21)
A lóféle vágóhídi vágástól eltérő módon történő elhullása esetén az azonosító okmányt az elpusztult állat feldolgozását felügyelő hatóságnak vissza kell küldenie a kibocsátó szerv számára a nem emberi fogyasztásra szánt állati melléktermékekre vonatkozó egészségügyi előírások megállapításáról szóló, 2002. október 3-i 1774/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (17) megfelelően; biztosítani kell, hogy a transzponder vagy a lóféle azonosságának ellenőrzésére szolgáló egyéb alternatív módszerek - beleértve a jeleket is - ne kerüljenek újra felhasználásra.
(22)
Annak elkerülése érdekében, hogy a transzponder bekerüljön az élelmiszerláncba, az abból az állatból származó húst, melyről nem tudták eltávolítani a transzpondert a vágáskor, emberi fogyasztásra alkalmatlannak kell nyilvánítani az emberi fogyasztásra szánt állati eredetű termékek hatósági ellenőrzésének megszervezésére vonatkozó különleges szabályok megállapításáról szóló, 2004. április 29-i 854/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (18) I. melléklete II. szakaszának V. fejezete értelmében.
(23)
A transzponder beültetési helyének szabványosítása és e hely azonosító okmányba való bejegyzése megkönnyítené a beépített transzponderek lokalizálását.
(24)
Az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszerbiztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 2002. január 28-i 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (19) szerint a forgalomba hozatalra előkészített, emberi fogyasztásra szánt élőállatok élelmiszernek minősülnek. Az említett rendelet az élelmiszeripari vállalkozók messzemenő felelősségét írja elő az élemiszer-előállítás valamennyi szakaszában, beleértve az élelmiszertermelésre szánt állatok nyomon követhetőségét.
(25)
A tenyésztésre és termelésre szánt, valamint a törzskönyvezett lófélékből a 90/426/EGK irányelv 2. cikkének d) pontjában meghatározott, vágásra szánt lófélék válhatnak életük egy bizonyos szakaszában. Az állati eredetű élelmiszerek különleges higiéniai szabályainak megállapításáról szóló, 2004. április 29-i 853/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (20) I. melléklete meghatározza - a lófélék szinonimájaként - a háziasított egypatás állatok húsának fogalmát.
(26)
A 853/2004/EK rendelet II. melléklete III. szakaszának (7) bekezdése értelmében a vágóhíd-üzemeltetőnek meg kell kapnia és ellenőriznie kell azokat az élelmiszerláncra vonatkozó információkat, melyek részletezik az élelmiszertermelésre szánt állatok származására, történetére és kezelésére vonatkozó adatokat, ezt követően pedig reagálnia kell. Az illetékes hatóság engedélyezheti, hogy a háziasított egypatás állatok esetében az élelmiszerláncra vonatkozó információk továbbítása az állat vágóhídra érkezésével egy időben történjen ahelyett, hogy az információkat korábban küldenék meg. A vágásra szánt lóféléket kísérő azonosító okmánynak ezért az említett, élelmiszerláncra vonatkozó információk részét kell képeznie.
(27)
A 854/2004/EK rendelet I. melléklete II. szakasza III. fejezetének (1) bekezdése értelmében a hatósági állatorvosnak ellenőriznie kell, hogy az élelmiszeripari vállalkozó betartja-e a levágásra átvett és emberi fogyasztásra szánt állatok megfelelő azonosításának biztosítására vonatkozó kötelezettségét.
(28)
A 853/2004/EK rendelet II. melléklete III. szakaszának (8) bekezdése értelmében az élelmiszeripari vállalkozóknak ellenőrizniük kell a háziasított egypatás állatokat kísérő útlevelet annak biztosítására, hogy az állatokat biztosan emberi fogyasztásra vágják le, és amennyiben az állatokat vágásra átveszik, az útlevelet át kell adniuk a hatósági állatorvosnak.
(29)
Az állati eredetű élelmiszerekben található állatgyógyászati készítmények maximális maradékanyag-határértékeinek megállapítására szolgáló közösségi eljárás kialakításáról szóló, 1990. június 26-i 2377/90/EGK tanácsi rendelet (21), valamint az egyes hormon- vagy tireosztatikus hatású anyagoknak és a ß-agonistáknak az állattenyésztésben történő felhasználására vonatkozó tilalomról szóló, 1996. április 29-i 96/22/EK tanácsi irányelv (22) sérelme nélkül a lófélék tekintetében az állatgyógyászati készítmények alkalmazása az állatgyógyászati készítmények közösségi kódexéről szóló, 2001. november 6-i 2001/82/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (23) hatálya alá tartozik.
(30)
A 2001/82/EK irányelv 10. cikkének (2) és (3) bekezdése a lófélék esetében az említett irányelv 11. cikkétől való egyedi eltérést ír elő az élelmiszertermelésre szánt állatok olyan gyógyszerekkel való kezelésére vonatkozóan, melyekre megengedett szermaradék-határértékeket állapítottak meg a célfajoktól eltérő fajokat illetően vagy melyeket más feltétellel engedélyeztek, feltéve hogy a szóban forgó lóféléket a közösségi jogszabályoknak megfelelően azonosították és az azonosító okmányukban külön feltüntették, hogy azokat nem emberi fogyasztás céljára történő vágásra szánják, vagy emberi fogyasztás céljára történő vágásra szánják az állatoknak az állatgyógyászati készítmények közösségi kódexéről szóló, 2001/82/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel összhangban, a lófélék kezelése szempontjából fontos anyagokat tartalmazó jegyzék összeállításáról szóló, 2006. december 13-i 1950/2006/EK bizottsági rendeletben (24) felsorolt anyagokkal való kezelését követő legalább hat hónapos élelmezés-egészségügyi várakozási idő után.
(31)
Az azonosító okmányok kibocsátása ellenőrzésének fenntartása érdekében az ilyen okmányok kiadására vonatkozó minimális adatállományt egy adatbázisban kell rögzíteni. Az adatcsere megkönnyítése érdekében a különböző tagállamok adatbázisainak együtt kell működniük az állat-egészségügyi és állattenyésztés-technikai jogszabályok megfelelő alkalmazásának biztosítása érdekében a tagállamok közigazgatási hatóságai közötti kölcsönös segítségnyújtásról, valamint ez utóbbiak és a Bizottság együttműködéséről szóló, 1989. november 21-i 89/608/EGK tanácsi irányelvnek (25) megfelelően.
(32)
Az egész élettartamra szóló, általános lóazonosító szám (Universal Equine Life Number, UELN) rendszerét nemzetközileg elfogadták a legfontosabb lótenyésztő- és lóverseny-szervezetek. A következő szervezetek kezdeményezték az UELN létrehozását: World Breeding Federation for Sport Horses (WBFSH), International Stud-Book Committee (ISBC), World Arabian Horse Organization (WAHO), European Conference of Arabian Horse Organisations (ECAHO), Conférence Internationale de l’Anglo-Arabe (CIAA), Fédération Equestre Internationale (FEI), Union Européenne du Trot (UET); az UELN honlapja (26) tartalmaz információkat a szóban forgó rendszerről.
(33)
Az UELN-rendszer alkalmas mind a törzskönyvezett lófélék, mind pedig a tenyésztésre és termelésre szánt lófélék nyilvántartására és számítógépes hálózatok fokozatos bevezetését teszi lehetővé annak biztosítására, hogy az állat azonosságát továbbra is ellenőrizni lehessen a 90/427/EGK irányelv 6. cikkének megfelelően a törzskönyvezett lófélék esetében.
(34)
Amennyiben kódok szerepelnek az adatbázisban, ezek, valamint az egyedi állatokra vonatkozó, rögzített azonosítószámok formája nem lehet ellentétes a már meglévő UELN-rendszerrel. Ennélfogva a kiadott UELN-kódok listáját kell tanulmányozni, mielőtt bármilyen új kód bekerülne az adatbázisba.
(35)
A 90/426/EGK irányelv 7. cikkének (3) bekezdése előírja, hogy a hatósági állatorvosnak nyilvántartásba kell vennie a levágott lóféle azonosító számát vagy azonosító okmányának számát, és el kell küldenie a származási hely illetékes hatóságának - ez utóbbi kérésére - az állat levágását hitelesítő igazolást. Az említett irányelv 4. cikke (4) bekezdésének i. pontjával összhangban a törzskönyvezett lóféle levágását követően az azonosító okmányát visszaküldik az azt kiállító hatóságnak. E követelményeket kell alkalmazni a tenyésztésre és termelésre szánt lófélék esetében kiadott azonosító okmányokra is. Az e követelményeknek való megfelelést megkönnyíti az UELN-kompatibilis kódszám nyilvántartásba vétele és a szám arra való felhasználása, hogy segítségével azonosítani lehessen az azonosító okmányt kiállító hatóságot. Lehetőség szerint a tagállamoknak a takarmány- és élelmiszerjog, valamint az állat-egészségügyi és az állatok kíméletére vonatkozó szabályok követelményeinek történő megfelelés ellenőrzésének biztosítása céljából végrehajtott hatósági ellenőrzésekről szóló, 2004. április 29-i 882/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (27) 35. cikkében kijelölt összekötő szerveket kell igénybe venniük.
(36)
Az állategészségügyi biztosítékok nyújtásához szükséges állatorvosi felügyeletet a 90/426/EGK irányelv 4. és 5. cikke szerint csak akkor lehet biztosítani, ha az illetékes hatóság számára ismert az említett irányelv 2a. cikkében meghatározott gazdaság. A lófélékre és az élelmiszertermelésre szánt állatokra vonatkozó élelmiszerjog alkalmazásából hasonló követelmények származnak. Tekintettel azonban a lófélék más állatokhoz képesti gyakori szállítására, nem kell megkísérelni a lófélék valós idejű, szokásos nyomon követhetőségének biztosítását. Emiatt a lófélék azonosításának kell az első lépésnek lennie a lófélék azonosítására és nyilvántartására szolgáló rendszer kialakításának irányában, amit a Közösség új állategészségügyi politikájának keretében kell létrehozni.
(37)
Annak érdekében, hogy a tagállamok egységesen alkalmazzák a lófélék azonosítására vonatkozó közösségi jogszabályokat, valamint a jogszabályok egyértelműsége és átláthatósága céljából a 93/623/EGK és a 2000/68/EK határozatot hatályon kívül kell helyezni, és ezek helyébe e rendelet lép.
(38)
Átmeneti intézkedéseket kell biztosítani annak érdekében, hogy a tagállamok az e rendeletben meghatározott szabályokhoz igazodhassanak.
(39)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság, valamint az Állattenyésztés-technikai Állandó Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
TÁRGY, HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) E rendelet olyan lófélék azonosítására vonatkozó szabályokat állapít meg,
a)
melyek a Közösség területén születtek, vagy
b)
melyeket szabad forgalomba bocsátottak a 2913/92/EGK rendelet 4. cikke (16) bekezdésének a) pontjában meghatározott vámeljárásnak megfelelően.
(2) E rendelet alkalmazása nem érinti a következőket:
a)
a 706/73/EGK rendelet és a 96/78/EK határozat, valamint
b)
a tagállamok által a lótartó gazdaságok nyilvántartása céljából hozott intézkedések.
2. cikk
Fogalommeghatározások
(1) E rendelet alkalmazásában a 90/426/EGK irányelv 2. cikkének a), c)-f), h) és i) pontjában, valamint a 90/427/EGK irányelv 2.cikkének c) pontjában szereplő meghatározásokat kell alkalmazni.
(2) A következő meghatározások szintén alkalmazandók:
a)
„állattartó”: olyan természetes vagy jogi személy, aki vagy amely egy lóféle tulajdonosa, azt birtokolja vagy annak tartásával van megbízva anyagi ellenszolgáltatás fejében vagy anélkül, állandó vagy ideiglenes alapon, beleértve a szállítást, vásárok, versenyek, futamok vagy kulturális események alkalmával;
b)
„transzponder”: csak olvasható, passzív, rádiófrekvenciás azonosító eszköz:
i.
mely megfelel az ISO 11784 szabványnak és HDX vagy FDX-B technológiát alkalmaz, valamint
ii.
az ISO 11785 szabvánnyal kompatibilis leolvasó készülék segítségével legalább 12 cm-es távolságról leolvasható;
c)
„lófélék”: a lófélék (Equidae) család Equus nemén belül valamennyi fajhoz tartozó vad vagy háziasított, egypatájú emlős, valamint ezek keresztezései;
d)
„egész élettartamra szóló egyedi szám” (továbbiakban: „életszám”): olyan 15-jegyű, alfanumerikus egyedi kód, mely információkat tartalmaz az adott lófélére, az adatbázisra és arra az országra vonatkozóan, melyben először rögzítették az ilyen információkat az általános lóazonosító szám (Universal Equine Life Number, UELN) kódrendszernek megfelelően, és melynek összetétele a következő:
i.
a 21. cikk (1) bekezdésében említett adatbázisra vonatkozó hatjegyű UELN-kompatibilis azonosító kód, melyet
ii.
a lófélére kiadott, kilencjegyű egyedi azonosító szám követ.
e)
„intelligens kártya”: beépített számítógépes chippel rendelkező műanyag eszköz, mely adattárolásra és az adatok kompatibilis számítógépes rendszerekhez való elektronikus továbbítására alkalmas.
II. FEJEZET
AZONOSÍTÓ OKMÁNY
3. cikk
Általános elvek és a lófélék azonosítására vonatkozó kötelezettség
(1) Az 1. cikk (1) bekezdésében említett lófélék tartása csak akkor valósulhat meg, ha azok e rendeletnek megfelelően azonosításra kerülnek.
(2) Amennyiben az állattartó nem tulajdonosa a lófélének, e rendelet keretében kell eljárnia a lóféle természetes vagy jogi személyű tulajdonosának (a továbbiakban: tulajdonos) nevében vagy annak beleegyezésével.
(3) E rendelet alkalmazásában a lófélék azonosítására szolgáló rendszernek a következő elemekből kell állnia:
a)
egész élettartamra szóló, egységes azonosító okmány;
b)
az azonosító okmány és a lóféle közötti egyértelmű kapcsolatot biztosító módszer;
c)
az arra az állatra vonatkozó azonosítás részleteit rögzítő, egyedi azonosító szám szerinti adatbázis, melyre kiadták az azonosító okmányt az adatbázisban nyilvántartásba vett személynek.
4. cikk
A lófélék azonosító okmányait kibocsátó szervek
(1) A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a törzskönyvezett lófélék esetében az 5. cikk (1) bekezdésében említett azonosító okmányt a következő szervek (a továbbiakban: kibocsátó szervek) adják ki:
a)
a 90/427/EGK irányelv 2. cikke c) pontjának első francia bekezdésében említett, a tagállam vagy az érintett tagállam hivatalos ügynöksége által hivatalosan jóváhagyott vagy elismert szervezet vagy egyesület, mely a méneskönyvet kezeli a 90/426/EGK irányelv 2. cikkének c) pontjában említett tenyészállat esetében, vagy
b)
fióktelep, melynek a versenylovakkal foglalkozó valamely nemzetközi egyesület vagy szervezet tagállamában van székhelye, a 90/426/EGK irányelv 2. cikkének c) pontjában említettek szerint.
(2) A 96/510/EK határozat 1. cikkének harmadik francia bekezdésével összhangban a származási bizonyítványt kiállító harmadik ország hatóságai által kiadott azonosító okmányokat az 1. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett, törzskönyvezett lófélék esetében e rendelettel összhangban érvényesnek kell tekinteni.
(3) Az illetékes hatóságnak kell kijelölnie a tenyésztésre és termelésre szánt lóféléknek az 5. cikk (1) bekezdésében említett azonosító okmányát kibocsátó szervet.
(4) Az (1), (2) és (3) bekezdésben említett kibocsátó szervek e rendelettel, és különösen az 5., 8.-12., 14., 16., 17., 21. és 23. cikk rendelkezéseivel összhangban járnak el.
(5) A tagállamok létrehozzák és frissítik a kibocsátó szervek listáját, és ezt az információt egy weblapon hozzáférhetővé teszik más tagállamok és a nyilvánosság számára.
Az e kibocsátó szervekre vonatkozó információnak a 19. cikk követelményeinek való megfelelés érdekében tartalmaznia kell legalább a kapcsolattartáshoz szükséges adatokat.
Annak céljából, hogy segítse a tagállamokat a szóban forgó listák frissítésében, a Bizottság olyan honlapot készít, melyen belül minden tagállam elérési útvonalat biztosít nemzeti honlapjához.
(6) A (2) bekezdésben szereplő, harmadik országokbeli kibocsátó szervek listáit az alábbi feltételeknek megfelelően kell összeállítani és frissíteni:
a)
a kibocsátó szerv székhelye szerinti harmadik ország illetékes hatósága biztosítja:
i.
hogy a kibocsátó szerv megfelel a (2) bekezdésnek;
ii.
hogy ha a kibocsátó szervet a 94/28/EGK irányelv szerint hagyták jóvá, meg kell felelnie az e rendelet 21. cikkének (3) bekezdésében említett, információval kapcsolatos követelménynek;
iii.
hogy elkészül a kibocsátó szervek listája, ezt frissítik és továbbítják a Bizottságnak;
b)
a Bizottság:
i.
rendszeresen ellátja a tagállamokat az új vagy frissített listákkal, melyeket az a) pont iii. alpontjával összhangban az érintett harmadik országok illetékes hatóságaitól kapott;
ii.
intézkedik az említett listák frissített változatainak nyilvános hozzáférhetővé tételéről;
iii.
adott esetben - indokolatlan késedelem nélkül - a 88/661/EGK tanácsi irányelv (28) 11. cikke (2) bekezdésében meghatározott eljárással összhangban határozathozatal céljából felveszi az Állattenyésztés-technikai Állandó Bizottság napirendjére a harmadik országok kibocsátó szerveinek listájával kapcsolatos kérdést.
5. cikk
A Közösségben született lófélék azonosítása
(1) A Közösségben született lóféléket egységes azonosító okmánnyal kell azonosítani, az I. mellékletben meghatározott, lófélékre vonatkozó azonosító okmány-mintának megfelelően („azonosító okmány” vagy „útlevél”). Az okmányt a lóféle egész élettartamára szólóan kell kibocsátani.
Az azonosító okmány nyomtatott, szétválaszthatatlan, és az okmány alábbi szakaszaiban kért információk beillesztéséhez szükséges bejegyzéseket tartalmazza:
a)
A törzskönyvezett lófélék esetében az I-X. szakasz;
b)
A tenyésztésre és termelésre szánt lovak esetében legalább az I., III., IV. és VI-IX. szakasz.
(2) A kibocsátó szervnek biztosítania kell, hogy csak akkor kerüljön kiadásra azonosító okmány egy lóféle vonatkozásában, ha az okmány I. szakasza megfelelően ki van töltve.
(3) A 96/78/EK határozat 1. cikke (1) bekezdésének sérelme nélkül és e rendelet (1) bekezdése a) pontjának és (2) bekezdésének rendelkezéseitől eltérően a törzskönyvezett lóféléket az azonosító okmányban a 4. cikk (1) vagy (2) bekezdésében említett kibocsátó szervek szabályai szerint kell azonosítani.
(4) A törzskönyvezett lófélék esetében az e rendelet 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjában és (2) bekezdésében említett kibocsátó szerv megadja az azonosító okmány II. szakaszában szereplő, a 90/427/EGK irányelv 4. cikke (2) bekezdésének d) pontjában említett származási bizonyítványra vonatkozó információkat.
Az érintett törzskönyvezett tenyészlóféle méneskönyvét vezető, jóváhagyott vagy elismert tenyésztő szövetség elveivel összhangban a származási bizonyítványnak a származásra vonatkozó összes információt tartalmaznia kell, valamint a 96/78/EK határozat 2. vagy 3. cikkében említett méneskönyv szakaszát, továbbá - ahol van ilyen - annak a fő szakasznak az osztályát, melybe a lófélét felvették.
(5) Az azonosító okmányhoz jutás érdekében az állattartónak, vagy ahol azt az állat születési helye szerinti tagállam jogszabályai kifejezetten előírják, a tulajdonosnak az e cikk (6) bekezdésében és a 7. cikk (1) bekezdésében előírt határidőn belül az e cikk (1) bekezdésében említett azonosító okmány iránti kérelmet kell benyújtania a 4. cikk (1), (2) vagy (3) bekezdésében említett kibocsátó szervhez, továbbá meg kell adnia az e rendeletnek való megfeleléshez szükséges valamennyi információt.
(6) A 13. cikk (1) bekezdésének sérelme nélkül a Közösségben született lóféléket e rendelettel összhangban kell azonosítani a lóféle születési évének december 31-éig vagy a születést követő hat hónapon belül, attól függően, hogy melyik a későbbi időpont.
Az első albekezdéstől eltérően a tagállamok dönthetnek úgy, hogy hat hónapra korlátozzák a lóféle azonosítására engedélyezett maximális időtartamot.
A második albekezdésben szereplő eltérést igénybe vevő tagállamok erről tájékoztatják a Bizottságot és a többi tagállamot.
(7) Az azonosító okmányban változatlanul kell hagyni a szakaszok sorrendjét és számozását, kivéve az I. szakaszt, melyet az azonosító okmány közepére kell tenni.
(8) Nem szabad másolni vagy helyettesíteni az azonosító okmányt, kivéve ha azt a 16. és 17. cikk előírja.
6. cikk
Az azonosító okmány I. szakasza kitöltésétől való eltérés
Az 5. cikk (2) bekezdésétől eltérve, ha transzponder kerül beültetésre a 11. cikknek megfelelően, vagy ha egyedi, eltávolíthatatlan és látható alternatív jelet alkalmaznak a 12. cikk szerint, nem szükséges megadni az azonosító okmány I. szakasza A része 3. pontjának b)-h) alpontjában és az okmány I. szakasza B. részének ábráján a 12-18. pontban kért információkat, hanem a lóféle azonosításához elegendő részletet mutató fénykép vagy fényképmásolat is megfelelő lehet a szóban forgó ábra kitöltése helyett.
Az (1) bekezdésben biztosított eltérés nem érinti a 4. cikk (1), (2) és (3) bekezdésében említett kibocsátó szervek által a lófélék azonosítására megállapított szabályokat.
7. cikk
Egyes szabadon vagy félszabad körülmények között élő lófélék azonosításától való eltérés
(1) Az 5. cikk (1), (3) és (5) bekezdésétől eltérve az illetékes hatóság dönthet úgy, hogy az egyes körzetekben - beleértve a természetvédelmi területeket is - szabadon vagy félszabad körülmények között élő lófélékből álló, a szóban forgó hatóság által meghatározandó populációkat csak abban az esetben azonosítják az 5. cikkel összhangban, ha a lóféléket elszállítják az említett körzetekből vagy házi használatba állítják.
(2) Az (1) bekezdésben előírt eltérést igénybe venni kívánó tagállamok értesítik a Bizottságot a populációról és az érintett körzetekről:
a)
az e rendelet hatálybalépését követő hat hónapon belül, vagy
b)
az említett eltérés igénybevétele előtt.
8. cikk
Az importált lófélék azonosítása
(1) Az állattartónak, vagy ahol azt az állatot importáló tagállam jogszabályai kifejezetten előírják, a tulajdonosnak a 2913/92/EK rendelet 4. cikke (16) bekezdésének a) pontjában meghatározott vámeljárás lezárásának napjától számított 30 napon belül kérnie kell egy azonosító okmányt vagy a meglévő azonosító okmánynak a megfelelő kibocsátó szerv adatbázisába történő felvételét a 21. cikknek megfelelően, amennyiben:
a)
a lóféléket a Közösségbe importálják, vagy
b)
a 90/426/EGK irányelv 2. cikkének i. pontjában meghatározott ideiglenes behozatal állandó belépéssé változik a szóban forgó irányelv 19. cikkének iii. pontja szerint.
(2) Ha az e cikk (1) bekezdésében említett lófélét olyan okmányok kísérik, melyek nem felelnek meg az 5. cikk (1) bekezdésének vagy hiányoznak belőlük az e rendeletnek megfelelően kért egyes információk, az állattartó vagy - ahol azt az állatot importáló tagállam jogszabályai kifejezetten előírják - a tulajdonos kérésére a kibocsátó hatóság:
a)
az 5. cikk követelményeinek való megfelelés céljából kitölti az okmányokat, valamint
b)
felveszi az adatbázisba az adott lóféle részletes azonosítási adatait és a kiegészítő információkat a 21. cikknek megfelelően.
(3) Ha az e cikk (1) bekezdésében említett lófélét kísérő okmányokat nem lehet módosítani az 5. cikk (1) és (2) bekezdésében meghatározott követelményeknek való megfelelés céljából, azok nem tekinthetők az e rendeletnek megfelelő azonosításra alkalmasnak.
Amennyiben a kibocsátó szervnek átadják az (1) bekezdésben említett okmányokat vagy az érvényteleníti az okmányokat, ezt nyilván kell tartani a 21. cikkben említett adatbázisban, és a lóféléket az 5. cikknek megfelelően kell azonosítani.
III. FEJEZET
AZ AZONOSÍTÓ OKMÁNYOK KIADÁSÁT ÉS A TRANSZPONDEREK FELSZERELÉSÉT MEGELŐZŐ ELLENŐRZÉSEK
9. cikk
A lófélékre vonatkozó egységes azonosító okmányok ellenőrzése
Egy azonosító okmány kiadását megelőzően a kibocsátó szervnek vagy a nevében eljáró személynek megfelelő intézkedéseket kell hoznia:
a)
annak ellenőrzése céljából, hogy kiadtak-e már ilyen azonosító okmányt az érintett lóféle esetében;
b)
annak megelőzésére, hogy egy adott lóféle esetében csalárd módon több azonosító okmányt adjanak ki.
Az említett intézkedéseknek legalább a következőkre kell kiterjedniük: a rendelkezésre álló, megfelelő okmányok és elektronikus bejegyzések tanulmányozása, annak ellenőrzése, hogy az állaton van-e korábbi azonosításra utaló jel vagy jelzés, valamint a 10. cikkben szereplő intézkedések alkalmazása.
10. cikk
A lófélék korábbi aktív jelölésének kimutatását célzó intézkedések
(1) A 9. cikkben említett intézkedések legalább az alábbiak kimutatását célzó intézkedéseket tartalmazzák:
a)
bármely, korábban beültetett transzponder, az ISO 11785 szabványnak megfelelő leolvasó készülék használatával, mely képes HDX és FDX-B transzponderek olvasására legalább akkor, ha a leolvasó közvetlen kapcsolatban van a testfelülettel azon a helyen, ahová a transzpondert általában beültetik;
b)
bármely klinikai jel, mely arra utal, hogy a korábban beültetett transzpondert sebészeti beavatkozás útján eltávolították;
c)
az állaton a 12. cikk (3) bekezdésének b) pontja szerint feltüntetett bármely egyéb alternatív jel.
(2) Amennyiben az (1) bekezdésben szereplő intézkedések korábban beültetett transzponder vagy a 12. cikk (3) bekezdésének b) pontja szerint alkalmazott bármely egyéb alternatív jel meglétét mutatják ki, a kibocsátó szerv a következő intézkedéseket hozza:
a)
a Közösségben született lófélék esetében a 16. vagy 17. cikkel összhangban másodlatot kell kiadnia az azonosító okmányról vagy helyettesítenie kell azt;
b)
importált lófélék esetében a 8. cikk (2) bekezdésének megfelelően kell eljárnia.
(3) Amennyiben az (1) bekezdés b) pontjában szereplő intézkedések egy korábban beültetett transzponder meglétét mutatják ki, vagy az (1) bekezdés c) pontjában szereplő intézkedések bármely egyéb alternatív jel meglétét mutatják ki, a kibocsátó szerv ezt az információt megfelelő módon feltünteti az azonosító okmány A. részében és az annak I. szakasza B. részében található ábrán.
(4) Amennyiben megerősítést nyer, hogy az e cikk (3) bekezdésében említett transzpondernek vagy alternatív jelnek a Közösségben született valamely lóféléből való eltávolítását nem dokumentálták, a 4. cikk (1) vagy (3) bekezdésében említett kibocsátó szerv helyettesítő azonosító okmányt ad ki a 17. cikknek megfelelően.
11. cikk
Az azonosítás ellenőrzésének elektronikus módszerei
(1) A kibocsátó szervnek biztosítania kell, hogy az első azonosításkor a lófélét aktív jelöléssel lássák el transzponder beültetésével.
A tagállamok meghatározzák az első albekezdésben említett beavatkozáshoz szükséges minimumkövetelményeket vagy kijelölik az ilyen műveletek végzésével megbízott személyt vagy foglalkozási kört.
(2) A transzpondert parenterálisan kell beültetni, aszeptikus körülmények között, a fejtető és a mar közé, a nyak hosszának közepén, a sörényél alá.
Az illetékes hatóság azonban engedélyezheti, hogy a transzpordert a lóféle nyakának más részére ültessék be, feltéve hogy ez az alternatív beültetés nem veszélyezteti az állat jóllétét és nem növeli a transzponder elmozdulásának kockázatát az első albekezdésben említett módszerhez képest.
(3) Amennyiben a transzpondert az (1) és (2) bekezdésnek megfelelően ültetik be, a kibocsátó szerv a következő információkat veszi fel az azonosító okmányba:
a)
az I. szakasz A. részének 5. pontjába a beültetést követően a transzponder által továbbított és a leolvasó által jelzett kódnak legalább az utolsó 15 számát, emellett - adott esetben - egy öntapadós címkét, melyen szerepel a transzponder által továbbított, legalább az utolsó 15 számból álló vonalkód vagy a vonalkód fényképmásolata;
b)
az I. szakasz A. részének 11. pontjába az (1) bekezdésben említett azon személy aláírását és pecsétjét, aki az azonosítást végezte és a transzpondert beültette;
c)
az I. szakasz B. részének ábráján a 12. vagy 13. pontba - attól függően, hogy melyik oldalra ültették be a transzpordert - azt a helyet, ahová a lófélébe beültették a transzpondert.
(4) Az e cikk (3) bekezdésének a) pontjától eltérve, ha a 26. cikk (2) bekezdésében előírt intézkedéseket korábban beültetett olyan transzponderrel megjelölt lóféle esetében hajtották végre, mely nem felel meg a 2. cikk (2) bekezdésének b) pontjában meghatározott szabványoknak, az azonosító okmány I. szakasza A. részének 5. pontjában fel kell tüntetni a gyártó vagy a leolvasórendszer nevét.
(5) Amennyiben a tagállamok szabályokat állapítanak meg - a 2. cikk (2) bekezdésének b) pontjában említett szabványoknak megfelelően - annak biztosítására, hogy az adott tagállam illetékes hatóságai által a 92/353/EGK határozattal összhangban jóváhagyott, a 4. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett kibocsátó szervek által beültetett transzponderek útján jelzett számok egyediek legyenek, a szóban forgó szabályokat az állattartó, vagy - ahol azt az állat születési helye szerinti tagállam jogszabályai kifejezetten előírják - a tulajdonos kérésére az e rendeletnek megfelelő azonosítást végző valamely másik tagállam vagy harmadik ország kibocsátó szerve által meghatározott azonosító rendszer veszélyeztetése nélkül kell alkalmazni.
12. cikk
Az azonosítás ellenőrzésének alternatív módszerei
(1) A 11. cikk (1) bekezdésétől eltérve a tagállamok engedélyezhetik a lófélék olyan megfelelő alternatív módszerekkel - beleértve a jeleket is - történő azonosítását, melyek önmagukban vagy kombinálva olyan egyenértékű tudományos biztosítékokat nyújtanak, melyek biztosítják, hogy ellenőrizni lehessen a lóféle azonosságát, és melyek hatékonyan megelőzik az azonosító okmányok dupla kiadását (a továbbiakban: alternatív módszer).
A kibocsátó hatóság biztosítja, hogy addig ne adjanak ki azonosító okmányt egy lófélére, amíg fel nem veszik az azonosító okmány I. szakasza A. részének 6. vagy 7. pontjába az első albekezdésben említett alternatív módszert, illetve azt nem rögzítik az adatbázisban a 21. cikk (1) bekezdése f) pontjának megfelelően.
(2) Amennyiben alternatív módszert alkalmaznak, az állattartó biztosítja az azonosításra vonatkozó információhoz való hozzáférést szolgáló eszközöket vagy - adott esetben - vállalja az állat azonosításának ellenőrzéséhez kapcsolódó költségeket.
(3) A tagállamok biztosítják, hogy:
a)
ne az alternatív módszereket használják az e rendelettel összhangban azonosított lófélék túlnyomó többsége esetében mint a lófélék azonosításának ellenőrzésére szolgáló kizárólagos eszközt, valamint
b)
a tenyésztésre és termelésre szánt lovak esetében alkalmazott látható jelek ne legyenek összetéveszthetők azokkal a jelekkel, melyeket a törzskönyvezett lófélék esetében tartanak fenn területükön.
(4) Az (1) bekezdésben említett eltérést igénybe venni kívánó tagállamok hozzáférhetővé teszik ezen információkat egy weblapon a Bizottság, más tagállamok és a nyilvánosság számára.
Annak céljából, hogy segítse a tagállamokat a szóban forgó információk hozzáférhetővé tételében, a Bizottság olyan honlapot készít, melyen belül minden tagállam elérési útvonalat biztosít nemzeti honlapjához.
IV. FEJEZET
A LÓFÉLÉK MOZGÁSA ÉS SZÁLLÍTÁSA
13. cikk
Törzskönyvezett, valamint tenyésztésre és termelésre szánt lófélék mozgása és szállítása
(1) Az azonosító okmány mindenkor elkíséri a törzskönyvezett, valamint a tenyésztésre és termelésre szánt lóféléket.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve az azonosító okmánynak nem kell elkísérnie a szóban forgó bekezdésben említett lóféléket abban az esetben, ha:
a)
azokat istállóban tartják vagy legeltetik, és az állattartó késedelem nélkül be tudja mutatni az azonosító okmányt;
b)
azokat ideiglenesen lábon szállították:
i.
a tagállamon belüli gazdaság közelében találhatók, és így az azonosító okmányt három órán belül be lehet mutatni, vagy
ii.
a lófélék vándorlegeltetése alatt a nyári legelőkre, illetve a nyári legelőkről; az azonosító okmány az indulási gazdaságban mutatható be;
c)
nincsenek elválasztva és kísérik az anyaállatukat vagy a nevelőkancát;
d)
lovasversenyre vagy eseményre készítik fel őket vagy ehhez kapcsolódó teszten vesznek részt, ami miatt el kell hagyniuk a verseny vagy esemény helyszínét;
e)
azok mozgására vagy szállítására magával a lófélével kapcsolatos vészhelyzetben, vagy a 2003/85/EK irányelv 14. cikke (1) bekezdése második albekezdésének sérelme nélkül a tartás helyszíne szerinti gazdasággal kapcsolatos vészhelyzetben kerül sor.
14. cikk
Eltérés az egyszerűsített azonosító okmánnyal vagy anélkül történő egyes mozgások és szállítás esetében
(1) A 13. cikk (1) bekezdésétől eltérve az illetékes hatóság engedélyezheti a szóban forgó bekezdésben említett lófélék ugyanazon tagállamon belüli, azonosító okmány nélküli mozgását vagy szállítását, feltéve hogy az állatokat az azonosító okmányt kiállító szerv által kiadott és a II. mellékletben meghatározott információkat tartalmazó „intelligens kártya” kíséri.
(2) Az e cikk (1) bekezdésében említett eltérést igénybe vevő tagállamok eltéréseket biztosíthatnak egymás számára a 13. cikk (1) bekezdésében említett lóféléknek a tagállamok saját területén belül történő mozgására vagy szállítására vonatkozóan.
A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot azon szándékukról, hogy biztosítani kívánnák-e a szóban forgó eltérést.
(3) A kibocsátó szerv ideiglenes okmányt ad ki, mely tartalmazza legalább az életszámra való a hivatkozást, valamint adott esetben a transzponder kódját, lehetővé téve legfeljebb 45 napra korlátozott időtartamon belül a lóféle ugyanazon tagállamon belüli mozgását vagy szállítását, mely időtartamon belül az azonosító okmányt átadják a kibocsátó szervnek vagy az illetékes hatóságnak az azonosításra vonatkozó részletek frissítése céljából.
(4) Amennyiben a lófélét a a (3) bekezdésben említett időtartamon belül egy másik tagállamba vagy azon keresztül egy harmadik országba szállítják, az állatot az ideiglenes okmányon kívül állategészségügyi bizonyítványnak kell kísérnie a 90/426/EGK irányelv C. mellékletének megfelelően, függetlenül nyilvántartási státuszától. Ha az állatot nem látják el transzponderrel vagy e rendelet 12. cikkével összhangban nem azonosítják alternatív módszerrel, az említett egészségügyi bizonyítványt az azonosító okmány I. szakasza szerinti leírással kell kiegészíteni.
15. cikk
A vágásra szánt lófélék mozgása és szállítása
(1) Az 5. cikk (1) bekezdésének vagy a 8. cikknek megfelelően kiadott azonosító okmány elkíséri a vágásra szánt lóféléket a vágóhídra való mozgatásuk vagy szállításuk során.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve az illetékes hatóság engedélyezheti, hogy azt a vágásra szánt lófélét, melyet nem azonosítottak az 5. cikknek megfelelően, a születés helye szerinti gazdaságból közvetlenül az ugyanabban a tagállamban található vágóhídra szállítsák, feltéve hogy:
a)
a lóféle 12 hónapnál fiatalabb és láthatók az oldalsó metszőtejfog fogkupái;
b)
megszakítás nélküli a nyomon követés a születés helye szerinti gazdaságtól a vágóhídig;
c)
a vágóhídra történő szállítás közben a lóféle egyedileg azonosítható a 11. vagy 12. cikkel összhangban;
d)
a szállítmányt a 853/2004/EK rendelet II. melléklete III. szakaszának megfelelően az élelmiszerláncra vonatkozó információk kísérik, melyek magukban foglalják az e bekezdés c) pontjában említett egyedi azonosításra való hivatkozást.
(3) A 19. cikk (1) bekezdésének b), c) és d) pontja nem alkalmazandó abban az esetben, ha a vágásra szánt lófélék mozgása vagy szállítása e cikk (2) bekezdésének megfelelően történik.
V. FEJEZET
AZ AZONOSÍTÓ OKMÁNYOK MÁSODLATAI, HELYETTESÍTÉSE ÉS FELFÜGGESZTÉSE
16. cikk
Az azonosító okmányok másodlatai
(1) Ha elvész az eredeti azonosító okmány, de a lóféle azonossága megállapítható a transzponder által kibocsátott kód, vagy pedig az alternatív módszer alapján, és rendelkezésre áll tulajdonosi nyilatkozat, a 4. cikk (1) bekezdésében említett kibocsátó szerv kibocsátja az azonosító okmány másodlatát, az egyedi életszámra való hivatkozással együtt, és a dokumentumon egyértelműen feltünteti, hogy másodlatról van szó (a továbbiakban: azonosító okmány másodlata).
Ilyen esetekben az állatot az azonosító okmány másodlata II. részének IX. szakaszában nem emberi fogyasztásra való vágásra szánt lóféleként sorolják be.
A kiadott azonosítóokmány- másodlatra vonatkozó részleteket és a lófélének a másodlat IX. szakaszába történő besorolását az életszámra való hivatkozással kell felvenni a 21. cikkben említett adatbázisba.
(2) Az (1) bekezdés második albekezdésétől eltérve az illetékes hatóság dönthet úgy, hogy hat hónapra felfüggeszti a lóféle azon státuszát, miszerint az állatot emberi fogyasztásra való vágásra szánták, amennyiben az állattartó az azonosító okmány elvesztésének bejelentésétől számított 30 napon belül kielégítő módon bizonyítani tudja, hogy a lóféle „emberi fogyasztásra való vágásra szánt” státuszát gyógyszeres kezelés nem veszélyeztette.
Ebből a célból az illetékes hatóság bejegyzi a 6 hónapos felfüggesztés kezdőnapját az azonosító okmány másodlata IX. szakasza III. részének első oszlopába, és kitölti a harmadik oszlopot.
(3) Amennyiben az elveszett eredeti azonosító okmányt a 4. cikk (2) bekezdésében említett kibocsátó szerv egy harmadik országban adta ki, az azonosító okmány másodlatát az eredeti kibocsátó szervnek kell kiadnia és a másodlatot el kell juttatni az állattartóhoz vagy ahol azt annak a tagállamnak a jogszabályai kifejezetten előírják, melyben az állat található, a tulajdonoshoz, az adott tagállam kibocsátó szervén vagy illetékes hatóságán keresztül.
Ilyen esetekben az állatot az azonosító okmány másodlata IX. szakaszának II. részében nem emberi fogyasztásra való vágásra szánt lóféleként kell besorolni és a 21. cikk (1) bekezdésének első albekezdésében említett bejegyzést ennek megfelelően kell elfogadni.
Mindazonáltal az azonosító okmány másodlatát kiadhatja a 4. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett, a szóban forgó fajhoz tartozó lóféléket törzskönyvező kibocsátó szerv, vagy a 4. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett, a lóféle tartózkodási helye szerinti tagállamban e célból lóféléket törzskönyvező kibocsátó szerv, amennyiben a harmadik ország eredeti kibocsátó szerve ebbe beleegyezik.
(4) Amennyiben az elveszett eredeti azonosító okmányt egy már nem létező kibocsátó szerv adta ki, az azonosító okmány másodlatát az (1) bekezdésnek megfelelően azon tagállam kibocsátó szervének kell kiadnia, melyben a lóféle található.
17. cikk
Helyettesítő azonosító okmány
Ha elvész az eredeti azonosító okmány, és nem állapítható meg a lóféle azonossága, annak a tagállamnak a 4. cikk (3) bekezdésben említett kibocsátó szerve, melyben a lóféle található, helyettesítő azonosító okmányt (a továbbiakban: helyettesítő azonosító okmány) ad ki, melyen egyértelműen fel kell tüntetni, hogy az eredeti helyettesítéséről van szó, és mely megfelel az 5. cikk (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott követelményeknek.
Ilyen esetekben az állatot a helyettesítő azonosító okmány IX. szakaszának II. részében nem emberi fogyasztásra való vágásra szánt lóféleként sorolják be.
A kiadott helyettesítő azonosító okmányra vonatkozó részleteket, valamint a lóféle törzskönyvezési státuszát és a szóban forgó okmány IX. szakaszába történő besorolását ennek megfelelően az életszámra való hivatkozással kell felvenni a 21. cikkben említett adatbázisba.
18. cikk
A szállítási célú azonosító okmányok felfüggesztése
A hatósági állatorvos felfüggeszti a szállítási célú azonosító okmány érvényességét azáltal, hogy megfelelő bejegyzést tesz az okmány VIII. szakaszába, amennyiben a lófélét olyan gazdaságban tartják, illetve olyan gazdaságból származik:
a)
melyre a 90/426/EGK irányelv 4. cikkének (5) bekezdésében említett tiltó rendelkezés vonatkozik, vagy
b)
mely afrikai lópestistől nem mentes tagállamban, illetve annak részében található.
VI. FEJEZET
A LÓFÉLÉK ELHULLÁSA, AZ EMBERI FOGYASZTÁSRA VALÓ VÁGÁSRA SZÁNT LÓFÉLÉK ÉS A GYÓGYSZERES KEZELÉSI NYILVÁNTARTÁS
19. cikk
A lófélék levágása és elhullása
(1) A lóféle levágása vagy elhullása esetén a következő intézkedéseket kell hozni:
a)
védeni kell a transzpondert a későbbi csalárd módon történő felhasználástól kiemelése, megsemmisítése vagy helyszíni eltávolítása által;
b)
érvénytelennek kell nyilvánítani az azonosító okmányt, legalább azáltal, hogy az első oldalra rápecsételik az „érvénytelen” szót;
c)
közvetlenül vagy a 23. cikk (4) bekezdésében említett kapcsolattartón keresztül el kell juttatni a kibocsátó szervhez egy igazolást, hivatkozva a lóféle életszámára, és jelezve, hogy a lófélét levágták, elpusztították vagy elpusztult, továbbá a lóféle elhullásának időpontját,valamint
d)
meg kell semmisíteni az érvénytelenített azonosító okmányt.
(2) Az alábbiaknak vagy az alábbiak felügyeletével kell végrehajtani az (1) bekezdésben szereplő intézkedéseket:
a)
a hatósági állatorvos:
i.
járványvédelmi célból történő levágás vagy leölés esetén, a 90/426/EGK irányelv 4. cikke (4) bekezdésének i. pontjával összhangban, vagy
ii.
a levágást követően, összhangban a 90/426/EGK irányelv 7. cikkének (3) bekezdésével, vagy
b)
az 1774/2002/EK rendelet 2. cikke (1) bekezdésének i. pontjában meghatározott illetékes hatóság, a tetem megsemmisítése vagy feldolgozása esetén, a szóban forgó rendelet 4. vagy 5. cikkével összhangban.
(3) Ha az (1) bekezdés a) pontjában előírtakkal ellentétben nem lehet kivenni a transzpondert egy emberi fogyasztásra levágott lóféléből, a hatósági állatorvos emberi fogyasztásra alkalmatlannak nyilvánítja a transzpondert tartalmazó húst vagy a hús egy részét, a 854/2004/EK rendelet I. melléklete II. szakasza V. fejezete (1) bekezdésének n) pontja értelmében.
(4) Az (1) bekezdés d) pontjától eltérve és a kibocsátó szerv által az azonosító okmányon feltüntetett szabályok sérelme nélkül a tagállamok alkalmazhatnak olyan eljárásokat, melyek során visszajuttatják az érvénytelenített okmányt a kibocsátó szervnek.
(5) Az e cikkben nem említett lófélék elhullása vagy elvesztése esetén az állattartónak az ezen események bekövetkeztét követő 30 napon belül vissza kell juttatnia az azonosító okmányt a 4. cikk (1), (2) vagy (3) bekezdésében említett, megfelelő kibocsátó szervhez.
20. cikk
Az emberi fogyasztásra való vágásra szánt lófélék és a gyógyszeres kezelési nyilvántartás
(1) Egy lófélét emberi fogyasztásra való vágásra szántnak kell tekinteni, hacsak nem nyilvánítják az azonosító okmány IX. szakaszának II. részében az állatot visszavonhatatlanul nem a szóban forgó célra szántnak, az alábbiak aláírásával:
a)
az állattartó vagy tulajdonos saját mérlegelése alapján, vagy
b)
az állattartó és az illetékes állatorvos, a 2001/82/EK irányelv 10. cikkének (2) bekezdésével összhangban eljárva.
(2) A 2001/82/EK irányelv 10. cikkének (2) bekezdésével összhangban bárminemű kezelést vagy az említett irányelv 6. cikkének (3) bekezdésével összhangban engedélyezett gyógyászati készítménnyel történő kezelést megelőzően az illetékes állatorvos megállapítja a lóféle státuszát, vagyis hogy az állatot emberi fogyasztásra való vágásra szánták (ez az alapértelmezett eset), vagy nem szánják emberi fogyasztásra való vágásra, az azonosító okmány IX. szakaszának II. részében említetteknek megfelelően.
(3) Amennyiben egy emberi fogyasztásra való vágásra szánt lóféle e cikk (2) bekezdésében említett kezelése nem engedélyezett, az illetékes állatorvos biztosítja, hogy az érintett lófélét a 2001/82/EK irányelv 10. cikkének (2) bekezdésében szereplő eltérésnek megfelelően visszavonhatatlanul nem emberi fogyasztásra való vágásra szántnak nyilvánítsák:
a)
az azonosító okmány IX. szakasza II. részének kitöltésével és aláírásával, valamint
b)
az azonosító okmány IX. szakasza III. részének érvénytelenítésével.
(4) Ha egy lófélét a 2001/82/EK irányelv 10. cikkének (3) bekezdésében szereplő feltételek szerint kell kezelni, az illetékes állatorvos bejegyzi az azonosító okmány IX. szakaszának III. részébe az 1950/2006/EK rendeletben felsorolt lófélék kezeléséhez nélkülözhetetlen anyagokat tartalmazó gyógyászati készítményekre vonatkozó, szükséges részletes adatokat.
Az illetékes állatorvos bejegyzi a felírt gyógyászati készítmény alkalmazásának utolsó napját és a 2001/82/EK irányelv 11. cikkének (4) bekezdésével összhangban tájékoztatja az állattartót, hogy mikor jár le az említett irányelv 10. cikkének (3) bekezdése szerint megállapított várakozási idő.
VII. FEJEZET
BEJEGYZÉSEK ÉS SZANKCIÓK
21. cikk
Adatbázis
(1) Az azonosító okmány kiadásakor vagy korábban kiadott azonosító okmányok nyilvántartásba vételekor a kibocsátó szerv legalább a következő információkat jegyzi be adatbázisába a lófélére vonatkozóan:
a)
az életszám;
b)
faj;
c)
nem;
d)
szín;
e)
a születés dátuma (év, hónap, nap);
f)
adott esetben a transzponder által továbbított kódnak legalább az utolsó 15 száma, a 2. cikk (2) bekezdésének b) pontjában meghatározott szabványnak meg nem felelő rádiófrekvenciás azonosító készülékkel továbbított kód a szükséges leolvasórendszerre vonatkozó adatokkal együtt, illetve az alternatív módszer;
g)
a születés helye szerinti ország;
h)
az azonosító okmány kiállításának és módosításának napja;
i)
azon személy neve és címe, aki számára kiállították az azonosító okmányt;
j)
a „törzskönyvezett lóféle” vagy „tenyésztésre és termelésre szánt lóféle” státusz;
k)
az állat neve (születési név és adott esetben a kereskedelmi név);
l)
az állat „nem emberi fogyasztásra való vágásra szánt” ismert státusza;
m)
az azonosítóokmány-másodlatra és a helyettesítő azonosító okmányra vonatkozó információk a 16. és 17. cikk szerint;
n)
az állat elhullásának bejelentett időpontja
(2) A kibocsátó szerv az e cikk (1) bekezdésében említett információkat legalább 35 évig vagy legalább a lóféle a 19. cikk (1) bekezdésének c) pontja szerint bejelentett elhullását követő két évig megőrzi adatbázisában.
(3) Közvetlenül az e cikk (1) bekezdésében említett információk bejegyzését követően a kibocsátó szerv továbbítja a szóban forgó bekezdés a)-f) és n) pontjában szereplő információkat a lóféle születési helye szerinti tagállam központi adatbázisába, amennyiben sor került ilyen adatbázis létrehozására a 23. cikknek megfelelően.
22. cikk
A kibocsátó szervek adatbázisai kódjának közlése
A tagállamok egy weblapon hozzáférhetővé teszik más tagállamok és a nyilvánosság számára a kibocsátó szervek nevét, címét - beleértve a kapcsolattartó adatait -, valamint az adatbázisok hatszámjegyű UELN-kompatibilis azonosító kódját.
Annak céljából, hogy segítse a tagállamokat a szóban forgó információk hozzáférhetővé tételében, a Bizottság olyan honlapot készít, melyen belül minden tagállam elérési útvonalat biztosít nemzeti honlapjához.
23. cikk
A központi adatbázisok, a közöttük megvalósuló együttműködés és a kapcsolattartók
(1) Egy tagállam határozhat úgy, hogy a területén született vagy azonosított lófélékre vonatkozó, a 21. cikkben említett információkat felveszi a kibocsátó szerv központi adatbázisba, illetve hogy a kibocsátó szerv adatbázisa összeköttetésben legyen a központi adatbázissal (a továbbiakban: központi adatbázis).
(2) A tagállamoknak együtt kell működniük központi adatbázisaik működtetésében, a 89/608/EGK irányelvvel összhangban.
(3) A tagállamok egy weblapon hozzáférhetővé teszik más tagállamok és a nyilvánosság számára központi adatbázisuk nevét, címét, valamint hatjegyű UELN-kompatibilis azonosító kódját.
Annak céljából, hogy segítse a tagállamokat a szóban forgó információk hozzáférhetővé tételében, a Bizottság olyan honlapot készít, melyen belül minden tagállam elérési útvonalat biztosít nemzeti honlapjához.
(4) A tagállamok kijelölnek egy kapcsolattartót, akihez a 19. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett igazolás beérkezik, és aki az igazolást a tagállamok területén jóváhagyott kibocsátó szervek számára továbbítja.
A kapcsolattartó lehet a 882/2004/EK rendelet 35. cikkében említett összekötő szerv.
Hozzáférhetővé kell tenni egy weblapon más tagállamok és a nyilvánosság számára a központi adatbázisba felvehető, a kapcsolattartóra vonatkozó részleteket.
Annak céljából, hogy segítse a tagállamokat a szóban forgó információk hozzáférhetővé tételében, a Bizottság olyan honlapot készít, melyen belül minden tagállam elérési útvonalat biztosít nemzeti honlapjához.
24. cikk
Szankciók
A tagállamok megállapítják az e rendelet megsértéséért alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, és megteszik az összes szükséges intézkedést azok végrehajtásának biztosítására. A megállapított szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
A tagállamok e rendelkezésekről legkésőbb 2009. június 30-ig tájékoztatják a Bizottságot. Minden további vonatkozó módosítást haladéktalanul jelenteni kell a Bizottságnak.
VIII. FEJEZET
ÁTMENETI ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
25. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 93/623/EGK és a 2000/68/EK határozat 2009. július 1-jétől hatályát veszti.
A hatályon kívül helyezett határozatokra való hivatkozások az e rendeletre való hivatkozásnak minősülnek.
26. cikk
Átmeneti rendelkezések
(1) A legkésőbb 2009. június 30-ig született és a 93/623/EGK vagy a 2000/68/EK határozatnak megfelelően azonosított lóféléket úgy kell tekinteni, hogy azokat e rendeletnek megfelelően azonosították.
A szóban forgó lófélékre vonatkozó azonosító okmányokat legkésőbb 2009. december 31-ig nyilvántartásba kell venni e rendelet 21. cikkének (1) bekezdésével összhangban.
(2) A legkésőbb 2009. június 30-ig született, de a 93/623/EGK vagy a 2000/68/EK határozatnak megfelelően nem azonosított lóféléket legkésőbb 2009. december 31-ig azonosítani kell e rendelettel összhangban.
27. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2009. július 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2008. június 6-án.