A Tanács irányelve
(1984. október 9.)
a hexaklór-ciklohexán-kibocsátásokra vonatkozó határértékekről és minőségi célkitűzésekről
(84/491/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. és 235. cikkére,
tekintettel a Közösség vízi környezetébe bocsátott egyes veszélyes anyagok által okozott szennyezésről szóló, 1976. május 4-i 76/464/EGK tanácsi irányelvre [1] és különösen annak 6. és 12. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [2],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [3],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [4],
mivel a Közösség környezetének védelmére az egyes veszélyes anyagok által okozott szennyezésekkel szemben a 76/464/EGK irányelv 3. cikke bevezette az előzetes engedélyeztetés rendszerét, amellyel a hozzá tartozó melléklet I. listájában felsorolt anyagok kibocsátására vonatkozó kibocsátási követelményeket határoznak meg; mivel az említett irányelv 6. cikke előírja azt, hogy az ilyen kibocsátási követelményekre határértékeket és az ilyen anyagok kibocsátása által érintett vízi környezetre minőségi célkitűzéseket is meg kell állapítani;
mivel a hexaklór-ciklohexán (benzol-hexaklorid) (a továbbiakban: HCH) egy szerves halogén vegyület, amely mérgező hatása, biológai. bonthatatlansága és élő szervezetekben való felhalmozódásra való hajlama miatt az I. listába tartozik;
mivel a tagállamoknak alkalmazniuk kell a határértékeket, kivéve azokat az eseteket, amikor a minőségi célkitűzéseket alkalmazhatják;
mivel a HCH-nak a vízi környezetbe történő közvetlen bocsátása által okozott szennyezést nagy mértékben azok a létesítmények okozzák, amelyek azokat gyártják, kezelik és melléktevékenység keretében használati formára alakítják ugyanazon a telephelyen, határértékeket kell előírni az ilyen létesítmények kibocsátásaira, és minőségi célkitűzéseket kell megállapítani arra a vízi környezetre, amelybe az ilyen létesítmények a HCH-t kibocsátják;
mivel a HCH-szennyezések más közvetlen ipari forrásainak hatásai is fontosak; mivel az ilyen jellegű kibocsátások esetében, ha a kibocsátási határérték megállapítása a Közösség szintjén műszaki okokból nem lehetséges, a tagállamoknak önállóan kell meghatározniuk a kibocsátási követelményeket, az elérhető legjobb műszaki megoldásokat figyelembe véve;
mivel a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az ezen irányelv alkalmazása következtében megtett intézkedések ne okozzák a talaj és a levegő szennyezésének növekedését;
mivel különleges megfigyelési eljárást kell meghatározni, amely során a tagállamok bizonyítani tudják, hogy a minőségi célkitűzések teljesülnek;
mivel ezen irányelv hatékony alkalmazása érdekében a tagállamoknak rendelkezniük kell az említett HCH-kibocsátások által érintett vízi környezet megfigyeléséről;
mivel fontos az, hogy a Bizottság a Tanácsnak ötévente jelentést tegyen ezen irányelv tagállamok általi végrehajtásáról;
mivel a felszín alatti vízre meghozták a 80/68/EGK irányelvet [5], a felszín alatti víz nem tartozik ezen irányelv hatálya alá,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
(1) Ez az irányelv:
- a 76/464/EGK irányelv 6. cikkének (1) bekezdése alapján, megállapítja az ezen irányelv 2. cikkének g) pontjában meghatározottak szerinti ipari üzemekből kibocsátott HCH kibocsátási követelményéhez tartozó határértékeket,
- a 76/464/EGK irányelv 6. cikkének (2) bekezdése alapján, megállapítja a vízi környezetre vonatkozó, HCH-kal kapcsolatos minőségi célkitűzéseket,
- a 76/464/EGK irányelv 6. cikkének (4) bekezdése alapján, megállapítja a meglévő kibocsátásokra a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai által kiadott engedélyekben előírt feltételeknek való megfelelésre vonatkozó határidőket,
- a 76/464/EGK irányelv 12. cikkének (1) bekezdése alapján, megállapítja azokat a mérési referenciamódszereket, amelyek lehetővé teszik a HCH-koncentráció meghatározását a kibocsátásban és a vizsgálandó vízi környezetben,
- a 76/464/EGK irányelv 6. cikkének (3) bekezdése alapján létrehoz egy ellenőrzési eljárást,
- megkívánja a tagállamoktól, hogy működjenek együtt egymással abban az esetben, amikor a kibocsátások egynél több tagállam vizeit érintik.
(2) Ezen irányelv - a felszín alatti vizek kivételével - a 76/464/EGK irányelv 1. cikkében meghatározott vizekre terjed ki.
2. cikk
Ezen irányelv alkalmazásában:
a) "HCH"
az 1, 2, 3, 4, 5, 6-hexaklór-ciklohexán izomerek;
b) "lindán"
olyan termék, amely legalább 99 %-ban tartalmazza az 1, 2, 3, 4, 5, 6-hexaklór-ciklohexán γ-izomerjét;
c) "lindán extrakció"
a lindán elválasztása a hexaklór-ciklohexán izomerek keverékéből;
d) "határértékek"
az I. mellékletben meghatározott határértékek;
e) "minőségi célkitűzések"
a II. mellékletben meghatározott követelmények;
f) "HCH kezelése"
a HCH előállítását vagy felhasználását tartalmazó ipari folyamat, vagy bármely más olyan, amelyben a HCH értelemszerűen jelen van;
g) "ipari üzem"
olyan üzem, amelyben HCH-t, vagy HCH-t tartalmazó valamilyen anyagot kezelnek;
h) "meglévő üzem"
olyan üzem, amely működik az ezen irányelvről szóló értesítéskor,
i) "új üzem"
- olyan ipari üzem, amelyet az ezen irányelvről szóló értesítés után helyeznek üzembe,
- meglévő ipari üzem, amelynek HCH-gyártási vagy -kezelési kapacitása jelentősen megnőtt az ezen irányelvről szóló értesítést követően.
3. cikk
(1) A határértékeket, a betartásukra megállapított határidőket és a kibocsátások megfigyelésének és ellenőrzésének eljárását az I. melléklet tartalmazza.
(2) A határértékeket rendszerint annál a pontnál alkalmazzák, ahol a HCH-t tartalmazó szennyvizek elhagyják az ipari üzemet.
Ha a HCH-t tartalmazó szennyvizeket az ipari üzemen kívül, a HCH eltávolítását szolgáló tisztítóműben kezelik, akkor az érintett tagállam engedélyezheti a határértékeknek annál a pontnál történő alkalmazását, ahol a szennyvizek a tisztítóművet elhagyják.
(3) A 76/464/EGK irányelv 3. cikkében meghatározott engedélyeknek legalább olyan szigorú rendelkezéseket kell tartalmazniuk, mint amilyenek ezen irányelv I. mellékletében szerepelnek, kivéve azokat az eseteket, amikor a tagállam a 76/464/EGK irányelv 6. cikke (3) bekezdésének tesz eleget az ezen irányelv II. és IV. mellékletében foglaltak alapján.
Az engedélyeket legalább négyévente felülvizsgálják.
(4) Az (1), (2) és (3) bekezdésből és a 76/464/EGK irányelv rendelkezéseiből eredő kötelezettségeik sérelme nélkül, a tagállamok csak akkor adhatnak ki új üzemeknek engedélyeket, ha ezek az üzemek az elérhető legjobb műszaki megoldásnak megfelelő szabványokat alkalmaznak, ha ez szükséges a szennyezéseknek az említett irányelv 2. cikke szerinti ártalmatlanítása vagy a verseny eltorzulásának megelőzése érdekében.
Bármelyik módszert is fogadja el, amennyiben az alkalmazni kívánt intézkedések műszaki okok miatt nem felelnek meg az elérhető legjobb műszaki megoldásnak, az érintett tagállam még az engedélyezés előtt benyújtja a Bizottságnak az ennek okait alátámasztó indoklásait.
A Bizottság haladéktalanul megküldi ezeket az okokat a többi tagállamnak, és amint lehetséges, a második albekezdésben meghatározott eltérésre vonatkozó véleményét tartalmazó jelentését is elküldi valamennyi tagállamnak. Ha szükséges, egyidejűleg megfelelő javaslatokat nyújt be a Tanácshoz.
(5) A HCH jelenlétének kimutatására javasolt elemzési referenciamódszert a III. melléklet 1. pontja tartalmazza. Más módszereket is lehet használni, ha ezeknek a módszereknek a kimutatási határa, precizitása és pontossága legalább olyan jó, mint amelyeket a III. melléklet 1. pontjában megállapítottak. Az elfolyó víz térfogatáram mérésének megkövetelt precizitását a III. melléklet 2. pontja tartalmazza.
(6) A tagállamok biztosítják, hogy az ezen irányelv értelmében végrehajtott intézkedések ne okozzák a HCH-szennyezés növekedését más környezeti elemekben, különösen a levegőben és a talajban.
4. cikk
Az érintett tagállamok felelősek az ipari üzemekből származó kibocsátások által érintett vízi környezet megfigyeléséért.
Ha a kibocsátások egynél több tagország vizeit érintik, akkor az érintett tagállamok együttműködnek azzal a céllal, hogy összehangolják a megfigyelési eljárásaikat.
5. cikk
(1) A Bizottság ezen irányelv tagállamok általi végrehajtásáról összehasonlító értékelést készít azon információk felhasználásával, amelyeket részére, kérésre, a 76/464/EGK irányelv 13. cikke alapján a tagállamoknak esetenként meg kell küldeniük. Ezen információk különösen a következőket tartalmazzák:
- a HCH-kibocsátásokra vonatkozó kibocsátási követelményeket megállapító engedélyek részletei,
- az 1. cikk (2) bekezdésében meghatározott vizekbe bocsátott HCH nyilvántartásának eredményei,
- a HCH-koncentráció meghatározására felállított hazai mérőhálózat által elvégzett mérések eredményei.
(2) Az (1) bekezdésben említett összehasonlító értékelést a Bizottság ötévenként megküldi a Tanácsnak, első alkalommal négy évvel az ezen irányelvről szóló értesítést követően.
(3) A tudomány állásának változása, különösen a HCH élő szervezetekben és üledékben megnyilvánuló mérgező tulajdonságaira, biológiai bonthatóságára és élő szervezetekben való felhalmozódására vonatkozó ismeretek fejlődése vagy az elérhető legjobb műszaki megoldások továbbfejlesztése esetén a Bizottság megfelelő javaslatot nyújt be a Tanácshoz azzal a céllal, hogy - szükség esetén - szigorítsa meg a határértékeket és a minőségi célkitűzéseket, vagy azért, hogy új határértékeket és további minőségi célkitűzéseket állapítson meg.
6. cikk
(1) A tagállamok meghozzák azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1986. április 1-jéig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
7. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Luxembourgban, 1984. október 9-én.