AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2009/45/EK IRÁNYELVE
(2009. május 6.)
a személyhajókra vonatkozó biztonsági szabályokról és követelményekről
(Átdolgozás)
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 80. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően (2),
mivel:
(1)
A személyhajókra vonatkozó biztonsági szabályokról és követelményekről szóló, 1998. március 17-i 98/18/EK tanácsi irányelvet (3) több alkalommal jelentősen módosították (4). Mivel további módosításokra van szükség, az áttekinthetőség érdekében az irányelvet át kell dolgozni.
(2)
A közös közlekedéspolitika keretében intézkedéseket kell elfogadni a tengeri közlekedés biztonságának növelése érdekében.
(3)
A Közösség komolyan aggasztónak találja a személyhajókkal történt baleseteket, amelyek számos emberéletet követeltek. A személyhajókat és a nagysebességű utasszállító vízi járműveket a Közösség területén igénybevevő személyeknek joguk van arra, hogy a fedélzeten a biztonság megfelelő szintjét várják el és arra számítsanak.
(4)
Ezen irányelv nem vonatkozik a munkafelszerelésekre és az egyéni védőeszközökre, mert a munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítását ösztönző intézkedések bevezetéséről szóló, 1989. június 12-i 89/391/EGK tanácsi irányelvet (5) és az egyes vonatkozó irányelvek mindenkori rendelkezéseit kell alkalmazni a belföldi úton közlekedő személyhajókon munkát végző személyek ilyen felszereléseinek és védőeszközeinek használatára.
(5)
A tagállamok közötti tengeri személyszállításra vonatkozó rendelkezéseket a tagállamok közötti, illetve a tagállamok és harmadik országok közötti tengeri szállításban a szolgáltatásnyújtás szabadsága elvének alkalmazásáról szóló, 1986. december 22-i 4055/86/EGK tanácsi rendelet (6) már liberalizálta. A szolgáltatásnyújtás szabadsága elvének a tagállamokon belüli tengeri szállításra (tengeri kabotázs) történő alkalmazását a 3577/92/EGK tanácsi rendelet (7) írta elő.
(6)
A magas szintű biztonság elérése és a kereskedelmi akadályok elhárítása érdekében a személyhajók és a belföldi úton közlekedő vízi járművek számára megfelelő szintű, összehangolt biztonsági követelményeket kell kialakítani. A nemzetközi utakon közlekedő hajókra vonatkozó követelményeket a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) alakítja ki. Olyan eljárásoknak kell rendelkezésre állniuk, amelyekkel az IMO intézkedései igényelhetők annak érdekében, hogy a nemzetközi hajózásra vonatkozó követelményeket összhangba hozzák ezen irányelv követelményeivel.
(7)
Különösen a tengeri személyszállítás belső piaci dimenziójának figyelembevételével a közösségi szintű intézkedés jelenti az egyetlen lehetséges módot arra, hogy a Közösség egész területén létrejöjjön a hajók biztonságának egységes szintje.
(8)
Az arányosság elvének figyelembevételével az irányelv a megfelelő jogi eszköz, mert keretet biztosít a biztonsági követelményeknek a tagállamok által történő egységes és kötelező alkalmazására, miközben meghagyja minden tagállam jogát a jogrendszeréhez legjobban illeszkedő végrehajtási eszköz kiválasztására.
(9)
A biztonság javítása és a verseny torzulásának elkerülése érdekében a közös biztonsági követelményeket a Közösség területén belül, belföldi úton közlekedő személyhajókra és nagysebességű utasszállító vízi járművekre kell alkalmazni, függetlenül attól, mely állam lobogója alatt hajóznak. Azonban szükséges kizárni a hajók bizonyos kategóriáit, amelyekre nézve ezen irányelv szabályai műszakilag aránytalanul megterhelőek vagy gazdasági szempontból teljesíthetetlenek.
(10)
A személyhajókat különböző kategóriákba kell sorolni attól függően, hogy az általuk hajózott tengerszakasz nagysága és a közlekedés feltételei milyenek. A nagysebességű utasszállító vízi járműveket az IMO által elfogadott, nagysebességű vízi járművekre vonatkozó szabályzat rendelkezései értelmében kell osztályozni.
(11)
A biztonsági követelmények fő hivatkozási keretét a nemzetközi utakon közlekedő személyhajókra és nagysebességű utasszállító vízi járművekre nemzetközileg megállapított követelményeket magában foglaló, módosított „Életbiztonság a tengeren” tárgyú 1974. évi nemzetközi egyezmény (1974. évi módosított SOLAS-egyezmény), valamint az IMO megfelelő határozatai és egyéb olyan szabályozásai képezik, amelyek ezen egyezményt kiegészítik és értelmezik.
(12)
Az új és a meglévő személyhajók különböző osztályai eltérő megközelítést igényelnek a különböző osztályok sajátos igényei és korlátozásai tekintetében az azonos biztonsági szintet garantáló biztonsági követelmények kialakításában. Különbséget kell tenni az új és a meglévő hajók között a betartandó biztonsági követelmények tekintetében, mert amennyiben az új hajókra vonatkozó szabályokat a meglévő hajókra is kiterjesztenék, az olyan nagymérvű strukturális változásokat foglalna magában, amely e meglévő hajókat gazdaságilag életképtelenné tehetné.
(13)
A meglévő hajóknak az ezen irányelvben előírt követelményekhez való hozzáigazításának pénzügyi és műszaki vonatkozásai indokolttá tesznek bizonyos átmeneti időszakokat.
(14)
A nagysebességű utasszállító vízi járművek tervezése, szerkezete és felhasználása lényegesen eltér a hagyományos személyhajókétól, az ilyen vízi járműveknél meg kell követelni, hogy különleges szabályokat tartsanak be.
(15)
Abban az esetben, ha olyan tengerészeti felszerelést szerelnek fel személyhajó fedélzetére, amely megfelel a tengerészeti felszerelésekről szóló, 1996. december 20-i 96/98/EK tanácsi irányelv (8) rendelkezéseinek, az ilyen felszerelést nem kell további vizsgálatoknak alávetni, hiszen az említett irányelv szabványainak és eljárásainak hatálya alá tartozik.
(16)
A ro-ro személyhajókra vonatkozó speciális stabilitási követelményekről szóló, 2003. április 14-i 2003/25/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (9) szigorúbb követelményeket vezetett be a Közösség kikötőiből kifutó és oda befutó, nemzetközi úton közlekedő ro-ro személyhajók stabilitására vonatkozóan, és e szigorúbb követelményeket alkalmazni kell a belföldi úton azonos tengeri viszonyok mellett közlekedő meghatározott kategóriájú hajókra is. Amennyiben e stabilitási követelmények nem teljesülnek, akkor a ro-ro személyhajókat használaton kívül kell helyezni meghatározott időtartamú üzemelés után. Tekintetbe véve azon szerkezeti módosításokat, amelyeket el kell végezni a ro-ro személyhajókon annak érdekében, hogy megfeleljenek a meghatározott stabilitási követelményeknek, a szóban forgó követelményeket többéves időszak alatt kell bevezetni, hogy az érintett üzletág számára elegendő idő álljon rendelkezésre a megfeleléshez: e célból a meglévő hajók számára bevezetési ütemtervet kell megállapítani. A bevezetési ütemterv nem érintheti az 1996. február 28-i stockholmi megállapodás mellékleteinek hatálya alá tartozó tengerszakaszokra érvényes, meghatározott stabilitási követelmények végrehajtását.
(17)
Fontos megfelelő intézkedéseket alkalmazni annak biztosítása érdekében, hogy a mozgáskorlátozott személyek biztonságosan megközelíthessék a tagállamokban belföldi úton használt utasszállító hajókat és nagysebességű utasszállító vízi járműveket.
(18)
A bizottsági eljárásnak megfelelően a tagállamok további biztonsági követelményeket fogadhatnak el, amennyiben azt a helyi körülmények indokolják, valamint engedélyezhetik egyenértékű követelmények alkalmazását, vagy bizonyos működési feltételek között felmentést adhatnak ezen irányelv rendelkezései alól, vagy kivételesen veszélyes körülmények között védőintézkedéseket hozhatnak.
(19)
A tengeri közlekedés biztonságával és a hajókról történő szennyezés megelőzésével foglalkozó bizottság (COSS) létrehozásáról szóló, 2002. november 5-i 2099/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (10) központosította a tengeri közlekedés biztonságára, a hajókról történő szennyezés megelőzésére és a fedélzeti élet- és munkakörülményekre vonatkozó közösségi jogszabályok által létrehozott bizottságok feladatait.
(20)
Az irányelv végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlásának szabályairól szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozatnak (11) megfelelően kell elfogadni.
(21)
A Bizottságot fel kell hatalmazni különösen arra, hogy ezen irányelv bizonyos rendelkezéseit - ideértve annak mellékleteit is - átdolgozza annak érdekében, hogy azok figyelembe vegyék a nemzetközi szinten végbement fejlődést és különösen a nemzetközi egyezmények módosításait. Mivel ezek az intézkedések általános hatályúak és ezen irányelv nem alapvető fontosságú elemeinek módosítására irányulnak, azokat az 1999/468/EK határozat 5a. cikkében meghatározott ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
(22)
Ezen irányelv hatékony végrehajtásának és átültetésének folyamatos figyelemmel kísérése érdekében szemléket kell végezni az új és a meglévő személyhajók és járművek körében. Az ezen irányelvnek való megfelelést a lobogó szerinti állam közigazgatási szerveinek kell igazolniuk vagy az igazolást azok nevében kell kiadni.
(23)
Annak érdekében, hogy ezen irányelvet teljes körben alkalmazzák, a tagállamoknak szankciórendszert kell kialakítaniuk az ezen irányelv alapján elfogadott nemzeti rendelkezések megsértésének esetére, és folyamatosan figyelemmel kell kísérniük az ezen irányelv rendelkezéseinek való megfelelést, azon rendelkezések alapján, amelyeket a kikötő szerinti illetékes állam hatósága által végzett ellenőrzésről szóló, 1995. június 19-i 95/21/EK tanácsi irányelv (12) ír elő.
(24)
Az ezen irányelvbe bevezetett új szövegrészek kizárólag a bizottsági eljárásokat érintik. Ezért a tagállamoknak ezeket nem kell nemzeti jogukba átültetniük.
(25)
Ez az irányelv nem érinti a IV. melléklet B. részében meghatározott irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére és alkalmazására vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségeket,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Célok
Ezen irányelv célja, hogy az élet- és vagyonbiztonság terén egységes biztonsági szintet vezessen be az új és a meglévő személyhajók és nagysebességű utasszállító vízi járművek tekintetében, amennyiben a hajók és vízi járművek e két kategóriája belföldi utakon közlekedik; valamint az, hogy kialakítsa a nemzetközi szintű tárgyalási eljárásokat azzal a szándékkal, hogy a nemzetközi utakon közlekedő személyhajókra vonatkozó szabályokat össze lehessen hangolni.
2. cikk
Fogalommeghatározások
Ezen irányelv alkalmazásában:
a) „nemzetközi egyezmények”: az Életbiztonság a tengeren tárgyú 1974. évi nemzetközi egyezmény (1974. évi, módosított SOLAS-egyezmény) és a merülésvonalakról szóló 1966. évi nemzetközi egyezmény, valamint azok jegyzőkönyvei és módosításai;
b) „sérülés nélküli stabilitási szabályzat”: „az IMO-dokumentumok hatálya alá tartozó bármilyen típusú hajókra vonatkozó stabilitási szabályzat” amely az IMO-közgyűlés által 1993. november 4-én elfogadott A.749 (18) határozat módosított változatában található;
c) „nagysebességű vízi járművekre vonatkozó szabályzat”: a nagysebességű vízi járművek biztonságáról szóló nemzetközi szabályzat, amely az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottsága által 1994. május 20-án elfogadott, MSC 36(63) határozat módosított változatában található;
d) „GMDSS”: az 1974. évi, módosított SOLAS-egyezmény IV. fejezetében megállapított általános tengeri vészjelző és biztonsági rendszer, módosított változatában;
e) „személyhajó”: olyan hajó, amely több mint 12 utast szállít;
f) „ro-ro személyhajó”: olyan hajó, amely több mint 12 utast szállít, és ro-ro rakománytérrel vagy az I. melléklet II-2/A/2 Szabályának meghatározása szerinti különleges kategóriájú térrel rendelkezik;
g) „nagysebességű utasszállító vízi jármű”: az 1974. évi, módosított SOLAS-egyezmény módosított X/1. szabályában meghatározott olyan nagysebességű vízi jármű, amely több mint 12 utast szállít, kivéve a belföldi úton tengerszakaszokon közlekedő B., C. vagy D. kategóriájú személyhajók, amennyiben:
h) „új hajó”: olyan hajó, amelynek gerincfektetése 1998. július 1-jén vagy azt követően történt, illetve az építés hasonló szakaszában volt. Az építés hasonló szakasza olyan szakaszt jelent, amelyben:
i) „meglévő hajó”: olyan hajó, amely nem új;
j) „kor”: a hajó kora, az átadásától eltelt évek számában kifejezve;
k) „utas”: a hajón tartózkodó minden személy, kivéve a következőket:
l) „hajó hossza”: eltérő rendelkezés hiányában a gerincsor felső élétől számított legkisebb oldalmagasság 85 %-ánál húzott vízvonalon mért teljes hossz 96 %-a, vagy ugyanezen a vízvonalon az orrtőke mellső élétől a kormányszár tengelyvonaláig mért hossz, amennyiben ez utóbbi a nagyobb. A ferde gerinccel épített hajókon a hosszúságot a tervezett vízvonallal párhuzamos vízvonalon kell mérni;
m) „orrmagasság”: a Merülésvonalakról szóló 1966. évi nemzetközi egyezmény 39. szabályában meghatározott orrmagasság, amely a hosszanti úszáshelyzetnek és a nyári szabadoldal magasságnak megfelelő merülésvonal, valamint a nyitott fedélzet szegélye között függőlegesen mérhető;
n) „teljes fedélzetű hajó”: olyan hajó, amelynek egész fedélzete ki van téve az időjárásnak és a tengernek, valamint amely állandó berendezésekkel van felszerelve, azért hogy a nyílásokat az időjárásnak kitett oldalon le lehessen zárni, és amelynek fedélzete alatt a hajó oldalán lévő összes nyílás fel van szerelve állandó időjárásálló zárószerkezettel.
A teljes fedélzet lehet vízmentes fedélzet vagy ezzel egyenértékű olyan szerkezet, amely ugyan nem vízmentes, de olyan megfelelő szilárdságú időjárásálló építménnyel lefedett fedélzetből áll, amely biztosítja a teljes védelmet az időjárás viszontagságai ellen és amely időjárásálló zárószerkezetekkel van felszerelve;
o) „nemzetközi út”: olyan út, amely egy tagállam kikötőjéből egy, a tagállam területén kívül eső kikötőbe vezet, vagy fordítva;
p) „belföldi út”: olyan tengerszakaszon folytatott út, amely egy tagállam kikötőjéből ugyanabba a kikötőbe, vagy a tagállam területén lévő másik kikötőbe vezet;
q) „tengerszakasz”: a 4. cikk (2) bekezdése értelmében meghatározott terület.
A rendelkezések rádióhírközlésre történő alkalmazása esetén azonban tengerszakasznak az 1974. évi, módosított SOLAS-egyezmény IV. fejezetének 2. szabályában meghatározott terület minősül;
r) „kikötőterület”: a tengerszakasztól eltérő olyan terület, amelyet a tagállamok határoznak meg és amely terület a kikötői rendszer szerves részét képező legtávolabbi állandó kikötői létesítményekig, vagy folyótorkolatot vagy hasonló védett területet védő természetes földrajzi képződmény által meghatározott határig terjed;
s) „menedékhely”: minden természetes vagy mesterséges védett terület, amelyet egy hajó vagy vízi jármű a biztonságát veszélyeztető körülmények között menedéknek használhat;
t) „a lobogó szerinti állam közigazgatása”: azon állam illetékes hatóságai, amelynek lobogója alatt a hajó vagy vízi jármű hajózni jogosult;
u) „fogadó állam”: az a tagállam, amelynek kikötőjé(i)be vagy kikötőjé(i)ből egy másik állam lobogója alatt hajózó hajó vagy vízi jármű belföldi úton fut be vagy ki;
v) „elismert szervezet”: olyan szervezet, amely a hajófelügyeleti és hajóvizsgáló szervezetek, valamint a tengerhajózási igazgatás vonatkozó tevékenységeinek közös szabályairól és szabványairól szóló, 1994. november 22-i 94/57/EK tanácsi irányelv (13) 4. cikkének megfelelően került elismerésre;
w) „tengeri mérföld”: a távolság mérésére szolgáló mértékegység, hossza 1 852 méter;
x) „mértékadó hullámmagasság”: az egy adott időszakon belül megfigyelt legnagyobb hullámmagasságok egyharmadának számtani középértéke;
y) „mozgáskorlátozott személyek”: mindazok, akik számára különleges nehézséget okoz a tömegközlekedés igénybevétele, így az idős emberek, a fogyatékossággal élő személyek, a csökkent érzékelő képességűek és kerekes széket használók, a terhes nők és a kisgyermekeket kísérő személyek.
3. cikk
Hatály
(1) Ezen irányelv az alábbi személyszállító hajókra és vízi járművekre vonatkozik, amennyiben belföldi úton közlekednek, függetlenül attól, hogy milyen lobogó alatt hajóznak:
a)
az új személyhajókra;
b)
a 24 méter hosszú és annál hosszabb meglévő személyhajókra;
c)
a nagysebességű utasszállító vízi járművekre.
Fogadó államként minden tagállam biztosítja, hogy a harmadik ország lobogója alatt közlekedő személyhajók vagy nagysebességű utasszállító vízi járművek teljes mértékben megfeleljenek az ezen irányelvben foglalt követelményeknek, mielőtt az adott tagállamban belföldi útra indulnának.
(2) Ezen irányelv nem vonatkozik:
a)
azon személyhajókra, amelyek:
i.
hadihajók és csapatszállító hajók;
ii.
nem gépi hajtású hajók;
iii.
nem acélból vagy azzal egyenértékű anyagból készült hajók, és amelyek nem tartoznak a nagysebességű vízi járművekre (MSC 36 (63) határozat) vagy a dinamikus meghajtású vízi járművekre (A.373 (X) határozat) vonatkozó követelmények alá;
iv.
egyszerű szerkezeti felépítésű fahajók;
v.
1965 előtt tervezett történelmi személyhajók, vagy azok egyedi másolatai, amelyek túlnyomó részt eredeti anyagból készültek;
vi.
kedvtelési célú hajók, amennyiben nem rendelkeznek személyzettel, vagy nem kell, hogy személyzettel rendelkezzenek, illetve nem szállítanak 12 fő utasnál többet kereskedelmi célokból; vagy
vii.
kizárólag kikötőterületen közlekedő hajók;
b)
azokra a nagysebességű utasszállító járművekre, amelyek:
i.
hadi- vagy csapatszállító vízi járművek;
ii.
kedvtelési célú vízi járművek, amennyiben nem rendelkeznek személyzettel vagy nem kell, hogy személyzettel rendelkezzenek, illetve nem szállítanak 12 fő utasnál többet kereskedelmi célokból; vagy
iii.
kizárólag kikötőterületen közlekedő vízi járművek.
4. cikk
A személyhajók osztályai
(1) A személyhajók következő osztályait különböztetjük meg, attól függően, hogy milyen tengeri szakaszon hajóznak:
„A. osztály”
olyan személyhajó, amely a B., C. és D. osztályba sorolt hajóktól eltérő belföldi úton közlekedik.
„B. osztály”
olyan, csak belföldi úton közlekedő személyhajó, amely útja során soha nem távolodik el 20 mérföldnél nagyobb távolságra attól a partvonaltól, ahol a közepes dagályszintet figyelembe véve a hajótörést szenvedő utasok partot érhetnek.
„C. osztály”
olyan, csak belföldi úton közlekedő személyhajó, amely olyan tengerszakaszokon hajózik, ahol a 2,5 méter mértékadó hullámmagasság elérésének valószínűsége kisebb mint 10 %, egész éves hajózás esetén egyéves időszakra vonatkoztatva, vagy az év egy meghatározott korlátozott időszakára vonatkoztatva (pl. nyári hajózás), kizárólag az azon időszakban történő hajózás esetében, és amely útja során soha nem távolodik el 15 mérföldnél nagyobb távolságra a menedékhelytől, sem 5 mérföldre attól a partvonaltól, ahol a közepes dagályszintet figyelembe véve a hajótörést szenvedő utasok partot érhetnek.
„D. osztály”
olyan, csak belföldi úton közlekedő személyhajó, amely olyan tengerszakaszokon hajózik, ahol a 1,5 m mértékadó hullámmagasság elérésének valószínűsége kisebb mint 10 %, egész éves hajózás során egyéves időszakra vonatkoztatva, vagy az év egy meghatározott korlátozott időszakára vonatoztatva (pl. nyári hajózás), kizárólag az azon időszakban történő hajózás esetén, és amely útja során soha nem távolodik el 6 mérföldnél nagyobb távolságra a menedékhelytől, sem 3 mérföldre attól a partvonaltól, ahol a közepes dagályszintet figyelembe véve a hajótörést szenvedő utasok partot érhetnek.
(2) Valamennyi tagállam
a)
összeállítja és szükség esetén frissíti a joghatósága alá tartozó tengerszakaszok jegyzékét, hajóosztályok szerint, az (1) bekezdésben megállapított kritériumok alapján elkülönítve az egész évben hajózható szakaszokat és adott esetben az időszakos hajózási korlátozás alá eső szakaszokat;
b)
közzéteszi a jegyzéket az illetékes tengerészeti hatóság internetes honlapján elérhető nyilvános adatbázisban;
c)
értesíti a Bizottságot az ilyen információk helyéről és a jegyzék módosításáról.
(3) A nagysebességű utasszállító vízi járművekre a nagysebességű vízi járművekre vonatkozó szabályzat 1. fejezetének 1.4.10. és 1.4.11. szakaszában meghatározott osztályok érvényesek.
5. cikk
Alkalmazás
(1) A belföldi úton közlekedő új és meglévő személyhajóknak és nagysebességű utasszállító vízi járműveknek meg kell felelniük az ezen irányelvben meghatározott vonatkozó biztonsági szabályoknak és követelményeknek.
(2) A tagállamok nem tarthatnak vissza a működéstől az ezen irányelvből adódó okokból, belföldi úton közlekedő olyan személyhajókat és nagysebességű utasszállító olyan vízi járműveket, amelyek megfelelnek ezen irányelv előírásainak, ideértve minden olyan további előírást is, amelyet valamely tagállam a 9. cikk (1) bekezdése értelmében ír elő.
Minden tagállamnak, amely fogadó államként jár el, el kell ismernie a belföldi úton közlekedő nagysebességű utasszállító vízi járművek számára egy másik tagállamban kiállított nagysebességű vízi jármű biztonsági bizonyítványt és hajózási engedélyt, vagy a 13. cikkben említett, belföldi úton közlekedő személyhajó számára egy másik tagállam által kiállított személyhajó biztonsági bizonyítványt.
(3) A 95/21/EK irányelv rendelkezései értelmében a fogadó állam megvizsgálhatja a belföldi úton közlekedő személyhajókat vagy nagysebességű utasszállító vízi járműveket, és átvizsgálhatja okmányaikat.
(4) Minden, a 96/98/EK irányelv A.1 mellékletében felsorolt és azon irányelv előírásainak megfelelő tengerészeti felszerelést úgy kell tekinteni, hogy megfelel ezen irányelv rendelkezéseinek, függetlenül attól, hogy ezen irányelv 1. melléklete előírja-e, hogy a felszerelést jóvá kell hagyatni és a lobogó szerinti állam igazgatási szerveit kielégítő vizsgálatok alá kell vetni.
6. cikk
Biztonsági követelmények
(1) Az A., B., C. és D. osztályú új és meglévő személyhajók tekintetében a következő szabályok érvényesülnek:
a)
a hajótest építésének és karbantartásának, a fő- és segédgépeknek, a villamos és automatizált berendezéseknek meg kell felelniük azon követelményeknek, amelyeket egy elismert szervezet szabályai, vagy egy közigazgatás által alkalmazott egyenértékű szabályok az adott osztályra meghatároznak a 94/57/EK irányelv 14. cikke (2) bekezdésének megfelelően;
b)
az 1974. évi, módosított SOLAS-egyezmény IV. fejezetének, ideértve az 1988. évi GMDSS módosításokat, V. és VI. fejezetének rendelkezéseit kell alkalmazni;
c)
az 1974. évi, módosított SOLAS-egyezmény V. fejezetének 12. szabályában foglalt, a hajófedélzeti navigációs berendezésekre vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni. A 96/98/EK irányelv A.1 mellékletében felsorolt és az említett irányelv rendelkezéseinek megfelelő fedélzeti navigációs berendezéseket úgy kell tekinteni, hogy megfelelnek a módosított SOLAS V/12(r) szabályában megfogalmazott típus-jóváhagyási követelményeknek.
(2) Az új személyhajók tekintetében a következő szabályok érvényesülnek:
a)
általános követelmények:
i.
az A. osztályú új személyhajóknak teljes mértékben meg kell felelniük az 1974. évi, módosított SOLAS-egyezmény követelményeinek, valamint az ezen irányelvben meghatározott vonatkozó követelményeknek. Azon szabályok esetében, amelyekre nézve az 1974. évi, módosított SOLAS-egyezmény az értelmezést a közigazgatás belátására bízza, a lobogó szerinti állam közigazgatása az ezen irányelv I. mellékletében foglalt értelmezéseket alkalmazza;
ii.
a B., C. és D. osztályú új személyhajóknak meg kell felelniük az ezen irányelvben meghatározott vonatkozó követelményeknek;
b)
a merülésvonalra vonatkozó követelmények:
i.
minden 24 méter hosszúságú és annál hosszabb új személyhajónak meg kell felelnie a Merülésvonalakról szóló 1966. évi nemzetközi egyezménynek;
ii.
a 24 méternél rövidebb hajókra a hosszúság és az osztály tekintetében olyan kritériumokat kell alkalmazni, amelyek esetében a biztonsági szint egyenértékű a Merülésvonalakról szóló 1966. évi nemzetközi egyezményben meghatározottakkal;
iii.
az i. és ii. pont sérelme nélkül a D. osztályú új személyhajók mentesülnek a Merülésvonalakról szóló 1966. évi nemzetközi egyezményben meghatározott minimális orrmagasság tekintetében meghatározott követelmények alól;
iv.
az A., B., C. és D. osztályú új személyhajóknak teljes fedélzetű hajóknak kell lenniük.
(3) A meglévő személyhajók tekintetében a következő szabályok érvényesülnek:
a)
az A. osztályú meglévő személyhajóknak teljes mértékben meg kell felelniük az 1974. évi, módosított SOLAS-egyezmény követelményeinek, valamint az ezen irányelvben meghatározott vonatkozó követelményeknek. Azon szabályok esetében, amelyekre nézve az 1974. évi SOLAS-egyezmény az értelmezést a közigazgatás belátására bízza, a lobogó szerinti állam közigazgatása az ezen irányelv I. mellékletében foglalt értelmezéseket alkalmazza;
b)
a B. osztályú meglévő személyhajóknak meg kell felelniük az ezen irányelvben meghatározott vonatkozó követelményeknek;
c)
a C. és D. osztályú meglévő személyhajóknak meg kell felelniük ezen irányelv vonatkozó követelményeinek és a követelményekben nem szereplő esetekben a lobogó szerinti állam közigazgatása által meghatározott szabályoknak; e szabályoknak az I. melléklet II-1. és II-2. fejezetével azonos biztonsági szintet kell nyújtaniuk, miközben figyelembe kell venni az azon tengerszakaszokra vonatkozó sajátos helyi működési feltételeket, amelyeken az említett osztályú hajók közlekednek;
mielőtt a meglévő C. és D. osztályú személyhajók a fogadó államban rendszeres belföldi utakon közlekedhetnének, a lobogó szerinti állam közigazgatása e szabályokkal kapcsolatban beszerzi a fogadó állam hozzájárulását;
d)
amennyiben egy tagállam azon a véleményen van, hogy a fogadó állam közigazgatása által a c) pont alapján meghatározott szabályok indokolatlanok, erről haladéktalanul értesíti a Bizottságot; a Bizottság lépéseket tesz annak érdekében, hogy a 11. cikk (2) bekezdésében említett eljárás szerint határozat szülessen;
e)
a jelentős mértékű javításoknak, átalakításoknak és módosításoknak, valamint az ezekhez kapcsolódó felszereléseknek meg kell felelniük az új hajókra vonatkozóan a (2) bekezdés a) pontjában előírt követelményeknek; azok a meglévő hajón végrehajtott átalakítások, amelyek kizárólag arra irányulnak, hogy egy magasabb biztonsági szintet érjenek el, nem tekintendők jelentős mértékű módosításnak;
f)
az a) pontot - kivéve, ha az 1974. évi, módosított SOLAS-egyezmény korábbi időpontokat határoz meg -, továbbá a b) és c) pontot - kivéve, az ezen irányelv I. melléklete korábbi időpontokat határoz meg -, nem kell alkalmazni az alább meghatározott mentességi időpontokig olyan hajókra, amelyek gerincfektetése az alábbi időpontokban történt, illetve amely ezen időpontokban az építés hasonló szakaszában volt:
i.
1940. január 1. előtt: 2006. július 1-ig;
ii.
1940. január 1-jén vagy azt követően, de 1962. december 31. előtt: 2007. július 1-ig;
iii.
1963. január 1-jén vagy azt követően, de 1974. december 31. előtt: 2008. július 1-ig;
iv.
1975. január 1-jén vagy azt követően, de 1984. december 31. előtt: 2009. július 1-ig;
v.
1985. január 1-jén vagy azt követően, de 1998. július 1-je előtt: 2010. július 1-ig.
(4) A nagysebességű utasszállító vízi járművek tekintetében a következő szabályok érvényesülnek:
a)
az 1996. január 1-jén vagy azt követően épített vagy jelentős mértékű javítás, átalakítás vagy módosítás alá vetett nagysebességű utasszállító vízi járműnek meg kell felelnie az 1974. évi, módosított SOLAS-egyezmény X. fejezete 3. szabályában megfogalmazott követelményeknek, kivéve, ha
i.
legkésőbb 1998. június 4-én fektették gerincét vagy az építés hasonló szakaszában voltak, és
ii.
a leszállításra és üzembe helyezésre legkésőbb 1998. december 4-ig sor került, és
iii.
teljes mértékben megfelelnek a Tengerészeti Biztonsági Bizottság 1994. május 19-i MSC 37(63) határozatával módosított, az IMO közgyűlés által 1977. november 14-én elfogadott, a dinamikus felhajtóerejű vízi járművekre vonatkozó biztonsági szabályzatot (DSC Szabályzat) magában foglaló A.373(X) határozatban foglalt követelményeknek;
b)
Az 1996. január 1. előtt épített nagysebességű utasszállító vízi járművek, amelyek megfelelnek a nagysebességű vízi járművekre vonatkozó szabályzatnak a fenti szabályzat szerinti bizonyítvánnyal folytathatják tevékenységüket.
Az 1996. január 1-je előtt épített nagysebességű utasszállító vízi járművek, amelyek nem felelnek meg a nagysebességű vízi járművekre vonatkozó szabályzatnak, nem közlekedhetnek belföldi hajóutakon, hacsak nem közlekedtek már egy tagállamban belföldi úton 1998. június 4-én, amely esetben engedélyt kaphatnak arra, hogy az adott tagállamban tovább folytassák tevékenységüket. E vízi járműveknek meg kell felelniük a DSC Szabályzatnak;
c)
a nagysebességű személyhajó építésének és karbantartásának valamint felszerelésének meg kell felelnie egy elismert szervezet nagysebességű vízi járművekre vonatkozó osztályozási előírásainak, vagy a 94/57/EK irányelv 14. cikke (2) bekezdésének megfelelően a közigazgatás által alkalmazott megfelelő szabályoknak.
7. cikk
A ro-ro személyhajók stabilitási követelményei és forgalomból való fokozatos kivonásuk
(1) Valamennyi olyan A, B és C osztályú ro-ro személyhajónak, amely hajógerincét 2004. október 1-jén vagy azt követően fektették le, vagy amely akkor hasonló építési szakaszban volt, meg kell felelnie a 2003/25/EK irányelv 6., 8. és 9. cikkének.
(2) Valamennyi olyan A és B osztályú ro-ro személyhajónak, amely hajógerincét 2004. október 1-je előtt fektették le, vagy amely akkor hasonló építési szakaszban volt, 2010. október 1-ig meg kell felelnie a 2003/25/EK irányelv 6., 8. és 9. cikkének, kivéve ha azon a napon vagy azt követően egy későbbi napon, amikor eléri a 30 éves kort, de legkésőbb 2015. október 1-jén kivonják a forgalomból.
8. cikk
A mozgáskorlátozott személyekre vonatkozó biztonsági követelmények
(1) A tagállamok biztosítják, hogy ahol lehetséges, megfelelő intézkedésekre kerül sor a III. mellékletben megállapított iránymutatások alapján, lehetővé téve a mozgáskorlátozott személyek számára a biztonságos ki- és beszállást minden olyan A, B, C és D osztályú személyhajóba és minden olyan, tömegközlekedésre használt nagysebességű utasszállító vízi járműbe, amely hajógerincét 2004. október 1-je után fektették le, vagy amely akkor volt hasonló építési szakaszban.
(2) A tagállamok együttműködnek és konzultálnak a mozgáskorlátozott személyeket képviselő szervezetekkel a III. melléklet iránymutatásainak megvalósításáról.
(3) Valamennyi olyan, A, B, C és D osztályú személyhajó és valamennyi olyan, tömegközlekedésre használt nagysebességű utasszállító vízi jármű átalakítása érdekében, amely hajógerincét 2004. október 1-je előtt fektették le, vagy amely akkor hasonló építési szakaszban volt, a tagállamok alkalmazzák a III. mellékletben megfogalmazott iránymutatásokat, amennyiben ez gazdaságilag ésszerű és kivitelezhető.
A tagállamok nemzeti cselekvési tervet dolgoznak ki arra vonatkozóan, hogy hogyan alkalmazzák ezen iránymutatásokat az ilyen hajókra és nagysebességű vízi járművekre. E tervet legkésőbb 2005. május 17-ig benyújtják a Bizottsághoz.
(4) A tagállamok az (1) bekezdésben említett összes személyhajó, a (3) bekezdésben említett több mint 400 személy szállítására engedélyezett személyhajó és az összes nagysebességű utasszállító vízi jármű tekintetében legkésőbb 2006. május 17-ig beszámolnak a Bizottságnak e cikk végrehajtásáról.
9. cikk
Járulékos biztonsági követelmények, egyenértékek, mentességek és védőintézkedések
(1) Amennyiben valamely tagállam vagy tagállamok egy csoportja úgy véli, hogy a biztonsági követelmények szintjét sajátos helyi körülmények által meghatározott bizonyos helyzetekben emelni kell, és ha ennek szükségessége igazolt, akkor a tagállam vagy tagállamok a (4) bekezdésben meghatározott eljárás szerint intézkedéseket fogadnak el a biztonsági követelmények fejlesztésére.
(2) Valamely tagállam a (4) bekezdésben meghatározott eljárás szerint olyan intézkedéseket hozhat, amelyek egyenértékűek az I. mellékletben foglalt szabályozással, feltéve, hogy ezek legalább annyira hatékonyak, mint az említett melléklet szabályai.
(3) Feltéve, hogy a biztonság szintje nem csökken, valamint a (4) bekezdésben meghatározott eljárás betartásával valamely tagállam olyan intézkedéseket hozhat, amelyekkel mentesíti a hajókat a tagállamban megtett belföldi hajóutakon ezen irányelv bizonyos meghatározott követelményei alól, ideértve a nyílt tenger hatásaitól védett szigettenger szakaszokat is, bizonyos működési feltételek teljesülése mellett, mint például kisebb hullámmagasság, korlátozott hajózási időszak, csak nappali vagy alkalmas éghajlati vagy időjárási viszonyok közötti utak, korlátozott utazási időtartam vagy a mentőszolgálat közelsége.
(4) A tagállam, amely alkalmazza az (1), (2) vagy (3) bekezdésben foglalt rendelkezéseket, e bekezdés második-hatodik albekezdésével összhangban jár el.
Értesíti a Bizottságot a tervezett szabályozásról, ideértve azok részleteit is a biztonsági szint megfelelő fenntartásának megerősítéséhez szükséges mértékben.
Amennyiben az értesítéstől számított hat hónapon belül a 11. cikk (2) bekezdésében említett eljárás szerint olyan határozat születik, hogy a tervezett szabályozás nem indokolt, akkor az érintett tagállamnak módosítania kell a tervezett szabályozást, vagy nem fogadhatja el azokat.
Az elfogadott szabályokat a vonatkozó nemzeti jogszabályok tartalmazzák, és azokat közölni kell a Bizottsággal, amely annak minden részletéről értesíti a többi tagállamot.
Bármely ilyen intézkedés vonatkozik minden, ugyanolyan meghatározott feltételek mellett működő, azonos osztályú személyhajóra vagy vízi járműre, lobogója és üzemeltetője nemzetiségére vagy alapítási helyére való tekintet nélkül.
A (3) bekezdésben említett intézkedések csak addig érvényesek, amíg a hajó vagy vízi jármű a meghatározott feltételek mellett üzemel.
(5) Amennyiben egy tagállam úgy véli, hogy a tagállamban belföldi úton közlekedő személyhajó vagy vízi jármű, annak ellenére, hogy megfelel ezen irányelv rendelkezéseinek, komoly veszélyt jelent az élet- és vagyonbiztonságra vagy a környezetre, a veszély elhárításáig felfüggesztheti az adott hajó vagy vízi jármű működését, vagy járulékos biztonsági követelményeket írhat elő.
Ebben az esetben a következő eljárást kell alkalmazni:
a)
a tagállam késedelem nélkül tájékoztatja a Bizottságot és a többi tagállamot döntéséről, valamint megfelelően megindokolja azt;
b)
a Bizottság megvizsgálja, hogy a biztonságot és a környezetet fenyegető komoly veszély miatt hozott átmeneti járulékos intézkedések indokoltak-e;
c)
a 11. cikk (2) bekezdésében említett eljárás szerint döntenek arról, hogy az élet- és vagyonbiztonságot, valamint a környezetet fenyegető komoly veszély miatt az adott hajó vagy vízi jármű működésének felfüggesztése, illetve az előírt átmeneti járulékos intézkedések indokoltak-e, és amennyiben nem, az érintett tagállamnak az átmeneti felfüggesztést, illetve az intézkedéseket vissza kell-e vonnia.
10. cikk
Kiigazítások
(1) A nemzetközi szinten, illetve különösen az IMO-n belül végbement fejlődés figyelembevétele érdekében az alábbiakat ki lehet igazítani:
a)
a 2. cikk a), b), c), d) és v) pontjában szereplő fogalommeghatározások;
b)
a 12. cikkben említett szemlékre vonatkozó eljárásokkal és iránymutatásokkal kapcsolatos rendelkezések;
c)
az 1974. évi, módosított SOLAS-egyezményre és a nagysebességű vízi járművekre vonatkozó szabályzatra, beleértve annak későbbi módosításait, a 4. cikk (3) bekezdése, a 6. cikk (4) bekezdése, a 12. cikk (3) bekezdése és a 13. cikk (3) bekezdése szerint;
d)
a „nemzetközi egyezményekre” és az IMO-határozatokra történt különleges hivatkozások a 2. cikk g), m) és q) pontjában, a 3. cikk (2) bekezdésének a) pontjában, a 6. cikk (1) bekezdésének b) és c) pontjában, a 6. cikk (2) bekezdésének b) pontjában és a 13. cikk (3) bekezdésében találhatók.
(2) A mellékleteket módosítani lehet:
a)
a nemzetközi egyezmények módosításainak figyelembevétele érdekében, ezen irányelv vonatkozásában;
b)
műszaki előírások javítása céljából, a tapasztalatok figyelembevételével.
(3) Az e cikk (1) és (2) bekezdésében említett, az ezen irányelv nem alapvető fontosságú elemeinek módosítására irányuló intézkedéseket a 11. cikk (3) bekezdésében említett, ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
(4) Az ezen irányelv 2. cikkében említett nemzetközi okmányok módosításai a 2099/2002/EK rendelet 5. cikke szerint kizárhatók ennek az irányelvnek a hatálya alól.
11. cikk
A bizottság
(1) A Bizottságot a 2099/2002/EK rendelet 3. cikkével létrehozott, a tengeri közlekedés biztonságával és a hajókról történő szennyezés megelőzésével foglalkozó bizottság (COSS) segíti.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK tanácsi határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni, 8. cikkének rendelkezéseire is figyelemmel.
Az 1999/468/EK határozat 5. cikkének (6) bekezdésében megállapított határidő két hónap.
(3) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK határozat 5a. cikke (1)-(4) bekezdését és 7. cikkét kell alkalmazni, 8. cikke rendelkezéseire is figyelemmel.
12. cikk
Szemlék
(1) A lobogó szerinti állam közigazgatása minden egyes új személyhajót az a), b) és c) pontban meghatározott szemlének veti alá:
a)
üzembe helyezés előtti vizsgálat;
b)
időszakos szemle 12 havonta egyszer; és
c)
alkalmankénti járulékos szemlék.
(2) A lobogó szerinti állam közigazgatása minden egyes meglévő személyhajót az a), b) és c) pontban meghatározott szemlének veti alá:
a)
üzembe helyezés előtti szemle, mielőtt a hajót használatba veszik a fogadó állam belföldi útjain, olyan meglévő hajók számára, amelyek azon tagállam belföldi útjain közlekednek, amelynek lobogója alatt hajózni jogosultak;
b)
időszakos szemle 12 havonta egyszer; és
c)
alkalmankénti járulékos szemlék.
(3) A lobogó szerinti állam közigazgatása minden olyan nagysebességű utasszállító vízi járművet, amelynek ezen irányelv 6. cikke (4) bekezdésének értelmében meg kell felelnie a nagysebességű vízi járművekre vonatkozó szabályzat (HSC Szabályzat) követelményeinek, a szabályzatban előírt szemléknek veti alá.
A lobogó szerinti állam közigazgatása minden olyan nagysebességű utasszállító vízi járművet, amelynek ezen irányelv 6. cikke (4) bekezdésének értelmében meg kell felelnie a DSC Szabályzat követelményeinek, a DSC Szabályzatban előírt szemléknek veti alá.
(4) A személyhajó biztonsági bizonyítvány kiadása érdekében folytatott szemlék eljárásainak és iránymutatásainak, melyeket az IMO Közgyűlés 1993. november 4-i A.746(18), a szemlék és az igazolások kiállításának összehangolt rendszeréről és a személyhajók biztonsági rendszereinek szemléjénél alkalmazott iránymutatásokról szóló határozatában állapított meg, illetve az azonos cél elérésére kialakított eljárásokat kell alkalmazni.
(5) Az (1), (2) és (3) bekezdésekben meghatározott szemléket kizárólag a lobogó szerinti állam közigazgatásának illetékes hatósági ellenőrei vagy egy elismert szervezetnek, vagy a szemle végrehajtására a lobogó szerinti államtól felhatalmazást kapott tagállam ellenőre hajthatja végre azzal a céllal, hogy megvizsgálja, hogy ezen irányelv összes követelményét teljesíti-e a hajó.
13. cikk
Bizonyítványok
(1) Minden új és meglévő személyhajónak rendelkeznie kell az ezen irányelvnek megfelelő személyhajó biztonsági bizonyítvánnyal. A bizonyítványnak a II. mellékletben megadott formában kell készülnie. E bizonyítványt a lobogó szerinti állam közigazgatása állítja ki, miután a 12. cikk (1) bekezdésének a) pontjában és (2) bekezdésének a) pontjában leírt üzembe helyezés előtti szemle megtörtént.
(2) A személyhajó biztonsági bizonyítványt 12 hónapot nem meghaladó időszakra adható ki. A lobogó szerinti állam közigazgatása a bizonyítványban megjelölt lejárati időponttól számított egy hónapos haladékkal az érvényességi időt meghosszabbíthatja. Amennyiben a meghosszabbítás megtörtént, a bizonyítvány új érvényességi időszaka a már meglévő bizonyítványnak a meghosszabbítást megelőző lejárati idejétől kezdődik.
A személyhajó biztonsági bizonyítvány megújítására a 12. cikk (1) bekezdésének b) pontjában és a 12. cikk (2) bekezdésének b) pontjában leírt időszakos szemlét követően kerül sor.
(3) A HSC Szabályzat rendelkezéseinek megfelelő nagysebességű utasszállító vízi járművek részére egy nagysebességű vízi jármű biztonsági bizonyítványt és egy hajózási engedélyt bocsát ki a lobogó szerinti állam közigazgatása a HSC Szabályzat rendelkezéseinek megfelelően.
A DSC szabályzatnak megfelelő nagysebességű utasszállító vízi járművek részére egy DSC szerkezeti és felszerelési tanúsítványt és egy DSC hajózási engedélyt bocsát ki a lobogó szerinti állam közigazgatása a DSC szabályzat rendelkezéseinek megfelelően.
A lobogó szerinti állam közigazgatása egy a fogadó állam belföldi útjain közlekedő nagysebességű utasszállító vízi jármű hajózási engedélyének kiadása előtt megegyezik a fogadó állammal azokról az esetleges működési feltételekről, amelyek a vízi járműnek az adott államban történő hajózásához kapcsolódnak. A lobogó szerinti állam közigazgatása minden ilyen körülményt feltüntet a hajózási engedélyen.
(4) A személyhajó vagy a vízi jármű bizonyítványa feltünteti azon mentességeket, amelyeket a hajók vagy vízi járművek a 9. cikk (3) bekezdésének értelmében kaptak.
14. cikk
Az 1974. évi SOLAS-egyezmény Szabályai
(1) A nemzetközi hajóutakon közlekedő személyhajók tekintetében a Közösség kérelmeket nyújt be az IMO-nak annak érdekében, hogy:
a)
sürgesse az IMO-n belül folyó munkát, amely az 1974. évi, módosított SOLAS-egyezménynek a közigazgatási szerv szabad belátására bízott kérdéseket magába foglaló II-1, II-2 és III. fejezetei szabályozásának felülvizsgálatára, valamint a szabályzat összehangolt értelmezésére és ez utóbbiak értelemszerű módosításainak elfogadására irányul; és
b)
intézkedéseket fogadjon el a kikötő szerinti államoknak a SOLAS-mentességekkel történő egyetértéséről szóló, 606. MSC körlevél rendelkezései alapjául szolgáló alapelvek kötelező alkalmazásáról.
(2) Az (1) bekezdésben említett kérelmeket a Tanács elnöksége és a Bizottság nyújtja be az I. mellékletben meghatározott harmonizált szabályozás alapján.
A tagállamok elkövetnek mindent annak biztosítására, hogy az IMO az említett szabályokat és intézkedéseket gyorsan kidolgozza.
15. cikk
Szankciók
A tagállamok megállapítják az ezen irányelv értelmében elfogadott nemzeti rendelkezések megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat és meghoznak minden szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy azokat végrehajtsák. Az ilyen módon előírt szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
16. cikk
Értesítés
A tagállamok haladéktalanul közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadtak el. A Bizottság tájékoztatja erről a többi tagállamot.
17. cikk
Hatályon kívül helyezés
A IV. melléklet A. részében meghatározott irányelvvel módosított 98/18/EK irányelv hatályát veszti, a IV. melléklet B. részében meghatározott irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére és alkalmazására vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségek sérelme nélkül.
A hatályon kívül helyezett irányelvre történő utalásokat az erre az irányelvre történő hivatkozásnak kell tekinteni, a V. mellékletben foglalt megfelelési táblázattal összhangban.
18. cikk
Hatálybalépés
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
19. cikk
Címzettek
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Strasbourgban, 2009. május 6-án.