A Bizottság 2003/100/EK irányelve
(2003. október 31.)
a takarmányban előforduló nemkívánatos anyagokról szóló 2002/32/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv I. mellékletének módosításáról
(EGT vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a 2003/57/EK bizottsági irányelvvel [1] módosított, a takarmányban előforduló nemkívánatos anyagokról szóló, 2002. május 7-i 2002/32/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 8. cikke (1) bekezdésére,
mivel:
(1) A 2002/32/EK irányelv előírja, hogy tilos azon takarmányozásra szánt termékek használata, amelyek az annak I. mellékletében meghatározott legnagyobb szinteket meghaladó mértékben tartalmaznak nemkívánatos anyagokat.
(2) A 2002/32/EK irányelv elfogadásakor kijelentették, hogy az I. mellékletben meghatározott rendelkezéseket a legújabb tudományos kockázatértékelés alapján és a szennyezett, nem megfelelő, takarmányozásra szánt termékek hígítására vonatkozó tilalom figyelembevételével felül fogják vizsgálni.
(3) A takarmányozási tudományos bizottságot megfelelően felkérték, hogy haladéktalanul készítse el a legújabb tudományos kockázatértékelést. A takarmányozási tudományos bizottság 2003. február 20-án véleményt fogadott el a takarmányban előforduló nemkívánatos anyagokról, amelyet 2003. április 25-én aktualizált. Ez a vélemény átfogó áttekintést ad a különböző nemkívánatos anyagok takarmányban való jelenlétének az emberi és állati egészségre gyakorolt lehetséges kockázatairól.
(4) Mindazonáltal a takarmányozási tudományos bizottság elismerte, hogy további részletes kockázatértékelésre van szükség ahhoz, hogy a 2002/32/EK irányelv I. mellékletének teljes felülvizsgálata lehetséges legyen. 2003 májusa óta az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (EFSA) átvette az Európai Bizottság hatáskörét a takarmány- és élelmiszerbiztonság tudományos értékelésére vonatkozóan. Az EFSA-t felkérték e részletes kockázatértékelés elkészítésére.
(5) Időközben kiderült, hogy néhány fontos és értékes takarmány-alapanyaggal való ellátás veszélyes lehet, mert néhány takarmány-alapanyagban egy nemkívánatos anyag szintje a normál háttérszennyezettségnek köszönhetően közel azonos vagy meghaladja a 2002/32/EK irányelv I. mellékletében meghatározott legnagyobb megengedhető tartalmat. Ellentmondásokat is találtak a melléklet rendelkezései között.
(6) A mellékletet ezért ideiglenesen módosítani kell a részletes tudományos kockázatértékelés elkészüléséig, fenntartva az emberi és az állati egészség, illetve a környezet védelmének magas szintjét.
(7) Az emberi és az állati egészség, illetve a környezet magas szintű védelmének fenntartására tekintettel, elismert, hogy állatok takarmány-alapanyaggal való közvetlen etetése vagy kiegészítő takarmány használata esetén, napi adagban való alkalmazásuk nem vezethet ahhoz, hogy az állatok egy nemkívánatos anyag magasabb szintjének legyenek kitéve, mint az a legnagyobb szint, amelynek akkor vannak kitéve, ha kizárólag teljes értékű takarmányt használnak a napi adagban.
(8) A takarmányozási tudományos bizottság megerősíti, hogy az arzén szerves formájában korlátozottan mérgező. Ezért az összarzén-tartalom meghatározása a takarmányban nem mindig tükrözi pontosan azt a kockázatot, amit az szervetlen formájában jelent. Az arzén szerves és szervetlen formáját azonban csak egy komplex analitikai módszerrel lehet megkülönböztetni, ami nehezen alkalmazható a hatósági ellenőrzések keretében. Ezért a legnagyobb tartalomnak az összarzén-tartalomra kell vonatkoznia, további részletesebb analízis előírásának lehetőségével, különösen Hizikia fusiforme előfordulása esetén. Az összarzén meghatározására vonatkozó közösségi analitikai módszer hiányában, bizonyítani kell, hogy a jelentős részében szerves arzént tartalmazó, hiteles anyagminta alkalmazásával végzett mintakezelési eljárást és analitikai módszert megbízhatóan elvégezték.
(9) Figyelembe kell venni azt a tényt is, hogy a tengeri eredetű takarmány-alapanyagokban jelenlévő arzén több mint 95 %-a a legkevésbé mérgező szerves formájá- ban található, és hogy a legújabb fejlesztések magasabb halolaj- és halliszt-tartalmú haltápok kialakításával számolnak.
(10) A néhány ásványi takarmány-alapanyagban jelenleg megengedhető legnagyobb arzén-, ólom-, és fluortartalom nem tükrözi a jelenlegi normál háttérszennyezettségi szintet. Az ásványi takarmányokban e nemkívánatos anyagok biológiai hozzáférhetőségének csökkentésével megfelelően biztosítani kell, hogy e lényeges és értékes takarmány-alapanyagok az állati és emberi egészség, illetve a környezet veszélyeztetése nélkül értékesíthetők legyenek.
(11) Az aflatoxin B1 genotoxikus rákkeltő, amelyet tejben aflatoxin M1 anyagcseretermék formában mutatnak ki. Ezért az aflatoxin legnagyobb megengedhető szintjét ésszerűen elérhető alacsony szinten kell tartani a közegészség védelme érdekében. Megfelelő kezeléssel és szárítási gyakorlattal a különböző takarmány-alapanyagok aflatoxin-tartalma alacsonyan tartható, és hatékony dekontamináló eljárások vannak az aflatoxin B1-tartalom csökkentésére. Minden takarmány-alapanyag esetében ugyanaz a legnagyobb megengedhető aflatoxin B1-tartalom alkalmazandó.
(12) Az egész gyapotmag természetes összetevőjeként nagy szabadgosszipol-tartalommal bír. Ezért az egész gyapotmagban lévő szabad gosszipolra különös legnagyobb megengedhető tartalmat kell meghatározni.
(13) Az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
A 2002/32/EK irányelv I. melléklete ezen irányelv mellékletének megfelelően módosul.
2. cikk
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb a hatálybalépése után 12 hónappal megfeleljenek. A tagállamok haladéktalanul közlik a Bizottsággal e rendelkezéseket, valamint az e rendelkezések és az ezen irányelv közötti megfelelési táblázatot.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
3. cikk
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő 20. napon lép hatályba.
4. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2003. október 31-én.