A Tanács irányelve
(1978. május 30.)
a közösségi együttes biztosítással kapcsolatos törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról
(78/473/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 57. cikke (2) bekezdésére és 66. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],
mivel ahhoz, hogy a Közösségben az együttes biztosítási üzlet hatékonyan működjön, szükséges az összehangolásnak egy minimális mértéke annak érdekében, hogy a verseny torzulását, illetve a nem egyenlő bánásmódot meg lehessen akadályozni anélkül, hogy ez befolyásolná a különböző tagállamokban már meglévő szabadságot;
mivel az ilyen összehangolás csak a gazdaságilag legfontosabb együttes biztosítási üzleti műveleteket érinti, vagyis azokat, amelyek természetüknél vagy méretüknél fogva nemzetközi együttes biztosítási tevékenységgel fedhetők le;
mivel ez az irányelv ilyen módon az első lépést jelenti az összes, a szolgáltatások nyújtásának szabadsága alapján folytatható tevékenység összehangolása felé; mivel ez az összehangolás valójában egy, az életbiztosítás körén kívül eső egyéb közvetlen biztosítási tevékenységre vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolását célzó második irányelv meghozatalára vonatkozó javaslat tárgya, és a szolgáltatások nyújtása szabadságának hatékony gyakorlását elősegítő rendelkezéseket tartalmaz, és amelyet a Bizottság a Tanácshoz 1975. december 30-án juttatott el [3];
mivel a vezető biztosító a kárigények megítélésére, illetve a teljesítendő kárigényekre képezendő tartalékok minimális összegének meghatározására nézve kedvezőbb helyzetben van, mint a többi együttes biztosító;
mivel folyamatban van egyes biztosítóintézetek felszámolása; mivel rendelkezni kell arról, hogy felszámolás esetén a Közösség együttes biztosítási szerződéseinek kedvezményezettjei egyenlő bánásmódban részesüljenek más biztosítási üzletek kedvezményezettjeivel, tekintet nélkül e személyek nemzetiségére;
mivel a közösségi együttes biztosítási területén különleges együttműködésre van szükség mind a tagállamok illetékes ellenőrző hatóságai, mind a Bizottság és ezek között a hatóságok között, mivel bármely gyakorlatot, amely az irányelv céljának nem helyes alkalmazására utal, az ilyen együttműködés során meg kell vizsgálni,
ELFOGADTA AZ IRÁNYELVET:
I. CÍM
Általános rendelkezések
1. cikk
(1) Ez az irányelv azokra a 2. cikkben említett közösségi együttes biztosítási tevékenységekre alkalmazandó, amelyek az életbiztosítás körén kívül eső közvetlen biztosítási tevékenység megkezdésével és folytatásával kapcsolatos törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1973. július 24-i első tanácsi irányelv [4] (a továbbiakban: "első összehangolási irányelv") mellékletének az A. 4., 5., 6., 7., 8., 9., 11., 12., 13. és 16. pontjában felsorolt kockázatokra vonatkoznak.
Azokra a közösségi együttes biztosítási tevékenységekre azonban, amelyek az A. 13. pont alatt felsorolt kockázatokra vonatkoznak, és amelyek a nukleáris energia vagy gyógyszeripari termékek által okozott károkat érintenek, az irányelv nem alkalmazható. A gyógyszeripari termékekből eredő károk elleni biztosítás kizárását az ezen irányelvről szóló értesítéstől számított öt éven belül a Tanács felülvizsgálja.
(2) Ez az irányelv az (1) bekezdés első albekezdésében említett kockázatokra alkalmazandó, amelyek természetüknél vagy méretüknél fogva számos biztosított részvételét feltételezik.
Az ezen elv alkalmazása közben felmerülő bármely nehézséget a 8. cikknek megfelelően kell megvizsgálni.
2. cikk
(1) Ez az irányelv csak azokra a közösségi együttes biztosítási tevékenységekre alkalmazandó, amelyek megfelelnek a következő feltételeknek:
a) a kockázatot, az 1. cikk (1) bekezdésének értelmében, egyetlen szerződés fedi le egy átfogó díj fizetése mellett, és ugyanarra az időszakra két vagy több biztosítóintézet (a továbbiakban "együttes biztosítók") biztosítja, ezek mindegyike a saját nevében jár el és közülük az egyik a vezető biztosító;
b) a kockázat helye a Közösségen belül található;
c) a kockázat fedezése céljából a vezető biztosító rendelkezik az első összehangolási irányelvben meghatározott feltételeknek megfelelő engedélyekkel, vagyis úgy tekintendő, mintha ő fedezné a teljes kockázatot;
d) az együttes biztosítók közül legalább az egyik olyan központi irodán, ügynökségen vagy fióktelepen keresztül vesz részt a szerződésben, amelyet egy, a vezető biztosítóétól eltérő tagállamban létesítettek;
e) a vezető biztosító az együttbiztosítási gyakorlatban a vezetői szerepet teljes egészében magára vállalja, különös tekintettel a biztosítási feltételek és díjak meghatározására.
(2) Azokat az együttbiztosítási műveleteket, amelyek nem felelnek meg az (1) bekezdésben meghatározott feltételeknek, vagy az 1. cikkben felsorolt kockázatokon kívüli egyéb kockázatokat fedeznek, továbbra is az ezen irányelv hatálybalépésekor érvényes nemzeti jogszabályok alapján bírálják el.
3. cikk
Csak az ezen irányelvben felsorolt rendelkezések szabályozzák az olyan biztosítóintézetek azon jogát, hogy részt vehessenek a közösségi együttes biztosításban, amelyek egy tagállamban székhellyel rendelkeznek, és amelyekre vonatkoznak az első összehangolási irányelv előírásai, és amelyek ezeknek az előírásoknak eleget tesznek.
II. CÍM
A közösségi együttes biztosítás feltételei és eljárásai
4. cikk
(1) A biztosítástechnikai tartalék összegét a különböző együttes biztosítók határozzák meg annak a tagállamnak a szabályai szerint, amelyben a székhelyük van vagy, ha ilyen szabályok nincsenek, akkor az adott állam gyakorlata alapján. Mindazonáltal, a várható kárigényekre elkülönített tartalékalapnak legalább akkorának kell lennie, mint a vezető biztosító által annak az államnak a szabályai vagy gyakorlata alapján meghatározott összeg, amelynek a területén a vezető biztosító székhelye van.
(2) A különböző együttes biztosítók által létrehozott biztosítástechnikai tartalékot az ahhoz rendelt eszközök testesítik meg. Azok a tagállamok azonban, amelyekben a társbiztosítók székhelye van, lehetővé tehetik a hozzárendelt eszközökre érvényes szabály enyhítését annak érdekében, hogy a biztosítóintézetek hatékony és eredményes irányításának kívánalmait figyelembe vegyék. Ezeket az eszközöket a biztosító választása szerint vagy azokban a tagállamokban kell elhelyezni, amelyekben az együttes biztosítók székhelye van, vagy abban a tagállamban, amelyben a vezető biztosító székhelye található.
5. cikk
A tagállamok biztosítják, hogy a területükön található együttes biztosítók statisztikát vezessenek a közösségi együttes biztosítási tevékenysége terjedelméről és a tevékenységgel érintett országokról.
6. cikk
A tagállamok felügyeleti hatóságai szoros együttműködésben dolgoznak ezen irányelv végrehajtásán, és egymást az e célból szükséges valamennyi adattal ellátják.
7. cikk
Abban az esetben, ha a biztosítóintézet felszámolásra kerül, a közösségi együttes biztosítási szerződésekben való részvételből származó tartozásokat ugyanolyan módon kell kiegyenlíteni, mint az adott biztosítóintézet egyéb biztosítási szerződéseiből származókat, tekintet nélkül a biztosított és a kedvezményezettek nemzetiségére.
III. CÍM
Záró rendelkezések
8. cikk
A Bizottság és a tagállamok illetékes hatóságai szorosan együttműködnek abból a célból, hogy bármely, az irányelv végrehajtása során felmerült nehézséget megvizsgáljanak.
A tagállamok az együttműködés során vizsgálat tárgyává teszik különösen azokat a gyakorlatokat, amelyek jelezhetik, hogy az irányelv és különösen az 1. cikk (2) bekezdése és a 2. cikk rendelkezéseinek a célját nem tartják szem előtt, vagy úgy, hogy a vezető biztosító nem vállalja el az együttes biztosítási gyakorlatban a vezető szerepet, vagy úgy, hogy a kockázatok nem egyértelműen kívánják meg két vagy több biztosító részvételét azok fedezésében.
9. cikk
A Bizottság az irányelvről szóló értesítést követő hat éven belül a közösségi együttes biztosítás fejlődéséről szóló jelentést terjeszt a Tanács elé.
10. cikk
A tagállamok úgy módosítják nemzeti rendelkezéseiket, hogy ennek az irányelvnek az értesítéstől számított 18 hónapon belül megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
A módosított rendelkezések az értesítéstől számított 24 hónapon belül alkalmazandók.
11. cikk
Ennek az irányelvnek az értesítését követően a tagállamok gondoskodnak arról, hogy közöljék a Bizottsággal azokat a főbb törvényi, rendeleti és közigazgatási intézkedéseiket, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
12. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1978. május 30-án.