A Tanács irányelve
(1990. október 29.)
az átviteli hálózatokon keresztül történő villamosenergia-tranzitról
(90/547/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉG TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100a. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
az Európai Parlamenttel együttműködve [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel intézkedéseket szükséges elfogadni azzal a céllal, hogy az 1992. december 31-ig tartó időszakban fokozatosan létrejöjjön a belső piac; mivel az Európai Tanács egymást követő ülésein, különösen a Rodoszon tartott ülésen, elismerte az egységes belső energiapiac létrehozásának szükségességét, mivel a belső piac eredményei - különösen a villamosenergia-ágazatban - elősegítik a Közösség energiaágazati célkitűzéseinek továbbfejlesztését;
mivel az egységes belső piac elérése érdekében az európai energiapiac nagyobb fokú integrációjának kell megvalósulnia; mivel a villamos energia a Közösség energia-egyensúlyának alapvető összetevőjét képezi;
mivel a belső energiapiac létrehozása során - különösen a villamosenergia-ágazatban - figyelembe kell venni a gazdasági és társadalmi kohézió célkitűzését, ami azt jelenti, hogy a Közösség régióiban élő valamennyi állampolgár számára biztosítani kell az optimális villamosenergia-ellátást, szem előtt tartva az életkörülmények és a fejlesztés javítását és összehangolását, különösen a leginkább hátrányos régiókban;
mivel az energiapolitikát, a belső piac megteremtését elősegítő egyéb intézkedések körében nemcsak a költségcsökkentésre és a verseny fenntartásának kizárólagos céljára, hanem a villamosenergia-szállítás biztonságára és a környezetbarát energiatermelési módszerekre tekintettel kell megvalósítani;
mivel e célkitűzés elérése érdekében számításba kell venni a villamosenergia-ágazat sajátos jellemzőit;
mivel Európában évről évre nő a villamosenergia-kereskedelem a nagyfeszültségű átviteli hálózatok között; mivel az Európai Közösség villamosenergia-ellátásának biztonsága javulna és a költségek csökkennének az ez irányú kereskedelemhez szükséges összeköttetések kiépítésének és üzemeltetésének koordinációja révén;
mivel az átviteli hálózatok közötti villamosenergia-csere, amely legfeljebb egyéves időtartamra szóló szerződéseken alapul, oly nagymértékű, hogy a tranzakciós kérelmekről és azok következményeiről a Bizottságot rendszeresen tájékoztatni kell;
mivel lehetséges és kívánatos az átviteli hálózatok közötti villamosenergia-szállítás növelése, csakúgy mint a villamosenergia-ellátás biztonsági és minőségi követelményeinek figyelembevétele; mivel tanulmányok bizonyítják, hogy az átviteli hálózatok közötti villamosenergia-szállítások növelése csökkenti a beruházási és a villamos energia előállításához és szállításához felhasznált üzemanyag-költségeket, továbbá biztosíthatják a termelési eszközök és az infrastruktúra optimális kihasználását;
mivel még léteznek akadályok az ilyen irányú kereskedelem előtt; mivel a villamos energia átviteli hálózaton történő szállítása kötelezettségének tiszteletben tartása és az e kötelezettség betartását ellenőrző, megfelelő rendszer bevezetése csökkentheti ezeket az akadályokat, amennyiben azok nem az alkalmazott technológiából vagy az átviteli hálózatok jellegéből erednek;
mivel e kötelezettség és az annak betartását ellenőrző rendszer a közösségi érdekű villamosenergia-átvitelt szolgálja, nevezetesen a nagyfeszültségű átviteli hálózatokon keresztül történő energiaátvitelt;
mivel az átviteli hálózatok közötti villamosenergia-szállításra vonatkozó szerződések feltételeit az érintett társaságoknak kell megállapítaniuk; mivel a szállítás feltételeinek tisztességeseknek kell lenniük, és közvetlen, illetve közvetett módon sem hozhatnak létre olyan körülményeket, amelyek a Közösség versenyre vonatkozó szabályaival ellentétesek;
mivel a szállítási szerződések megkötésének könnyítése érdekében a Bizottság egyeztető eljárás kidolgozásáról gondoskodik, amelyet bármelyik fél kérelme esetén alkalmazni kell, anélkül, hogy az ilyen eljárás eredményének jogilag kötelező ereje lenne;
mivel közelíteni kell egymáshoz a tagállamok által elfogadott, a villamos energia szállítását érintő rendelkezéseket;
mivel a belső villamosenergia-piac létrehozása ösztönzi a nemzeti villamosenergia-átviteli hálózatok dinamikus integrációját; ebben az összefüggésben sajátos infrastrukturális intézkedéseket és programokat kell megvalósítani, amelyek felgyorsítják a Közösség peremterületeinek és szigeteinek összekötését az összekapcsolt átviteli hálózat egészével;
mivel az európai átviteli hálózatok összekapcsolódása földrajzilag olyan területekre terjed ki, amelyek nem esnek egybe a Közösség határaival; mivel nyilvánvaló előny származik az összekapcsolt európai hálózatban résztvevő harmadik országokkal való együttműködés kereséséből,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
A tagállamok az ezen irányelvben meghatározott feltételeknek megfelelően megteszik a szükséges intézkedéseket a nagyfeszültségű átviteli hálózatok közötti villamosenergia-tranzit elősegítésére.
2. cikk
(1) Ezen irányelv alkalmazásában a Közösség és harmadik államok között kötött külön megállapodások sérelme nélkül a villamos energia szállítása hálózatok közötti villamosenergia-tranzitnak minősül a következő feltételek mellett:
a) a szállítást olyan társaság(ok) végzi(k) a tagállamok területén, amely(ek) az elosztó hálózatok kivételével felelős(ek) az egyes tagállamokban található nagyfeszültségű villamosenergia-átviteli hálózatért, és amely(ek) részt vesz(nek) az európai nagyfeszültségű összekapcsolt átviteli hálózatok hatékony üzemeltetésében;
b) az átviteli hálózat kezdő- vagy végpontja a Közösség területén van;
c) e szállítás legalább egy, Közösségen belüli határ átlépésével jár.
(2) Ezen irányelv hatálya a nagyfeszültségű villamosenergia-átviteli hálózatokra és a tagállamokban e hálózatokért felelős, a mellékletben felsorolt társaságokra terjed ki. Amint szükségessé válik, ezt a listát a Bizottság az érintett tagállammal folytatott konzultációt követően naprakésszé teszi a Bizottság döntése alapján az ezen irányelvben foglalt célkitűzésekkel összefüggésben és különös tekintettel az (1) bekezdés a) pontjában foglaltakra.
3. cikk
(1) Az átviteli hálózatok közötti villamosenergia-tranzitra irányuló szerződéseket az adott átviteli hálózatokért és a nyújtott szolgáltatások minőségéért felelős társaságok, adott esetben a tagállamokban a villamos energia behozataláért és kiviteléért felelős társaságokkal együtt tárgyalják meg.
(2) A tranzit feltételei a Szerződés rendelkezéseinek megfelelően nem lehetnek diszkriminatívak és méltányosaknak kell lenniük valamennyi érintett fél számára, nem tartalmazhatnak tisztességtelen kikötéseket vagy indokolatlan korlátozásokat, és nem veszélyeztethetik sem az ellátás biztonságát, sem pedig a szolgáltatás minőségét, különös tekintettel a termelőkapacitás-tartalékokra és a meglévő rendszerek leghatékonyabb üzemeltetésére.
(3) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a joghatóságuk alá tartozó, a mellékletben felsorolt társaságok késedelem nélkül:
- értesítsék a Bizottságot és az érintett nemzeti hatóságokat minden olyan tranzitigényről, amely villamos energia legfeljebb egyéves időtartamra szóló eladására vonatkozik,
- tárgyalásokat kezdjenek a kért villamosenergia-tranzit feltételeiről,
- tájékoztassák a Bizottságot és az érintett nemzeti hatóságokat a tranzitszerződés megkötéséről,
- tájékoztassák a Bizottságot és az érintett nemzeti hatóságokat azokról az okokról, amelyek a kérelem közlésétől számított 12 hónapon belül a szerződés megkötésére irányuló tárgyalások meghiúsulásához vezettek.
(4) Az érintett társaságok mindegyike kérelmezheti, hogy a tranzit feltételeit egy olyan, a Bizottság által létrehozott és elnökölt szervezet egyeztesse, amelyben a Közösség átviteli hálózataiért felelős társaságok képviseltetve vannak.
4. cikk
Ha a tranzitkérelemre vonatkozó megállapodás meghiúsulásának okai megalapozatlannak vagy elégtelenek tűnnek, a Bizottság a kérelmet benyújtó társaság panasza alapján vagy saját kezdeményezésére eljárva köteles a Közösség jogszabályai által előírt eljárásokat lefolytatni.
5. cikk
A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1991. július 1-jétől megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
6. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Luxembourgban, 1990. október 29-én.