A Tanács 1192/69/EGK rendelete
(1969. június 26.)
a vasúti vállalkozások elszámolásainak normalizálására vonatkozó közös szabályokról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 75. és 94. cikkére,
tekintettel a vasúti, a közúti és a belvízi közlekedésben a versenyt befolyásoló egyes rendelkezések összehangolásáról szóló, 1965. május 13-i tanácsi határozatra [1],
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel a Közgyűlés véleményére [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel a közös közlekedéspolitika egyik célkitűzése azoknak az egyenlőtlenségeknek a kiküszöbölése, amelyek abból származnak, hogy az állami hatóságok a vasúti vállalkozásokra olyan terheket rónak, vagy azoknak olyan kedvezményeket nyújtanak, amelyek következésképpen a versenyfeltételek jelentős torzulását okozhatják;
mivel helyénvaló olyan intézkedés hozatala, amely - annak érdekében, hogy minden közlekedési mód egyenlő elbánásban részesüljön - biztosítja az előbbiek szerinti terhek vagy kedvezmények hatásainak kiküszöbölését; mivel a teher vagy kedvezmény bizonyos kategóriái esetében az ilyen intézkedés azok rövid időn belüli megszüntetéséhez vezethet; mivel más kategóriák tekintetében az ilyen intézkedést a vasúti vállalkozások elszámolásainak normalizálása keretében kell végrehajtani, ahol az ilyen normalizálás jellemzője az ilyen terhek vagy kedvezmények hatásainak pénzügyi ellentételezése;
mivel a teher vagy kedvezmény bizonyos kategóriái tekintetében, amelyekre a normalizálásnak ki kell terjednie, a helyzet végleges rendezését a vasúti vállalkozások és az államok közötti pénzügyi kapcsolatokat rendező szabályok fokozatos összehangolásával együtt kell majd végrehajtani úgy, ahogyan ezt a vasúti, a közúti és a belvízi közlekedésben a versenyt befolyásoló egyes rendelkezések összehangolásáról szóló, 1965. május 13-i tanácsi határozat 8. cikke előírja; mivel ebből következően helyénvaló az ilyen teher- és kedvezménykategóriák esetében a végleges rendezésig az egyes államok számára meghagyni azt a jogot, hogy minden egyes esetben határozzanak arról, hogy sor kerüljön-e normalizálásra; mivel ha a normalizálás mellett döntöttek, azt az ebben a rendeletben megállapított közös szabályoknak megfelelően kell végrehajtani, különösen a pénzügyi ellentételezés számításának elvei tekintetében;
mivel, mielőtt végre lehetne hajtani a pénzügyi ellentételezést, ami feltehetőleg az elszámolások normalizálásának eredménye lesz, meg kell határozni a vasúti vállalkozások által viselt terheket vagy élvezett kedvezményeket azzal a helyzettel összehasonlítva, amelyben akkor lennének, ha ugyanolyan feltételek mellett működnének, mint más közlekedési módok vállalkozásai;
mivel az előbbi feladat elvégzéséhez meg kell határozni azokat az eseteket, amelyekre a normalizálásnak ki kell terjednie; mivel a normalizálásnak a tagállamokban előforduló minden létező esetre ki kell terjednie, kivéve egyrészről azokat a közszolgáltatási kötelezettségeket, amelyeket a vasúti, a közúti és a belvízi közlekedési közszolgáltatás fogalmában benne rejlő kötelezettségek terén a tagállamok tevékenységéről szóló, 1969. június 26-i 1191/69/EGK tanácsi rendelet [4] tartalmaz, másrészről, a három közlekedési módot szabályozó előírások által meghatározott infrastrukturális és adózási terhekben azokat az egyenlőtlenségeket, amelyeket a közlekedésre vonatkozó általános és speciális adózási rendszerek módosítása keretében küszöbölnek ki az infrastrukturális költségekre vonatkozóan javasolt intézkedésekben;
mivel minden ilyen normalizálási esetnek megvannak a saját megkülönböztető jellemzői, helyénvaló meghatározni minden egyes esetre az alkalmazás területét, és megállapítani a vasúti vállalkozásokra rótt terhek vagy az ilyen vállalkozásoknak nyújtott kedvezmények meghatározásához alkalmazandó számítási elveket;
mivel az ilyen terhek vagy kedvezmények összegének meghatározásához össze kell hasonlítani a vasúti vállalkozásokra alkalmazható rendszert a más közlekedési módokat működtető, privát közlekedési módok vállalkozásaira alkalmazható rendszerrel;
mivel a vasúti vállalkozások által viselt terhek rendszerint nagyobbak, mint az általuk élvezett kedvezmények, és ezenkívül az ilyen vállalkozások könnyen tudják szolgáltatni az ilyen terhek vagy kedvezmények összegének meghatározásához szükséges számviteli adatokat; mivel ebből következően, helyénvaló annak lehetővé tétele, hogy az ilyen vállalkozások lehessenek a kezdeményezők ebben az ügyben, míg a tagállamok illetékes hatóságai számára az a feladat marad, hogy az e rendelet előírásainak megfelelő vizsgálatot folytassanak, és az ellentételezés összegének meghatározása előtt megvizsgálják azokat a számadatokat, amelyekre a vállalkozások a kérelmeiket alapozták; mivel határidőt kell megállapítani, amelyen belül az ilyen hatóságoknak közölniük kell a határozatukat;
mivel az ellentételezés kifizetése mind az állam vagy az illetékes hatóságok, mind a vasúti vállalkozások részéről a költségvetéseik elkészítéséhez kapcsolódik, helyénvaló külön rendelkezések megállapítása az előzetesen becsült ellentételezési összegek kifizetéséről és a nyitott egyenlegek rendezéséről;
mivel az elszámolások áttekinthetősége érdekében és az elszámolások normalizálásának megfelelő módon történő nyilvánosságra hozatalához elő kell írni, hogy az elszámolások normalizálása címén nyújtott ellentételezés összegének meg kell jelennie a vasúti vállalkozások éves beszámolójához mellékelt táblázatban;
mivel biztosítani kell, hogy a tagállamok megfelelő eszközöket bocsássanak a vasúti vállalkozások rendelkezésére ahhoz, hogy azok képviselhessék a saját érdekeiket az e rendelet végrehajtása során a tagállamok által hozott egyes határozatok tekintetében;
mivel a Bizottságnak képesnek kell lennie arra, hogy a tagállamoktól az e rendelet alkalmazására vonatkozó minden lényeges információhoz hozzájusson;
mivel a tagállamoknak az e rendelet alapján teljesített pénzügyi ellentételezést az itt megállapított közös szabályoknak megfelelően kell nyújtani, az ilyen ellentételezésre nem alkalmazandó az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződés 93. cikkének (3) bekezdésében megállapított előzetes tájékoztatási eljárás;
mivel a közös közlekedéspolitika megvalósítása szükségessé teszi e rendelet előírásainak azonnali alkalmazását a nagy nyugat-európai államvasutakra; mivel azoknak a feltételeknek a vizsgálata, amely feltételekkel e rendelet alkalmazását ki lehet terjeszteni a többi vasúti vállalkozásra, néhány évvel elhalasztható e vállalkozások jellege miatt, különösen a közlekedési versenyfeltételek tekintetében és a fent említett közös közlekedéspolitika szakaszonkénti megvalósításának szükségessége miatt;
mivel a normalizálás folyamata nem mentesíti a tagállamokat attól a felelősségüktől, hogy - amennyire csak lehetséges - maguknak kell kiküszöbölniük a torzulás meglévő okait; mivel azonban nem szabad, hogy az ilyen intézkedéssel - akár jogi tekintetben, akár ténylegesen - rosszabb helyzetbe hozzák a vasúti személyzetet, illetve akadályozzák vagy késleltessék az élet- és munkakörülményeik javulását,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. SZAKASZ
Meghatározások és hatály
1. cikk
(1) A vasúti vállalkozások elszámolásainak normalizálása az e rendeletben megállapított közös szabályoknak megfelelően történik.
(2) Azokat a pénzügyi ellentételezéseket, amelyekre az elszámolások (1) bekezdés szerinti normalizálása eredményeképpen kerül sor, 1971. január 1-jétől az e rendeletben foglalt közös módszerek szerint kell végrehajtani.
2. cikk
(1) A vasúti vállalkozások elszámolásainak normalizálása e rendelet értelmében a következőkből áll:
a) a vasúti vállalkozások által, törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezésekkel megállapított valamilyen előírás következtében viselt terhek és élvezett kedvezmények meghatározása azzal a helyzettel összehasonlítva, amelyben akkor lennének, ha más közlekedési módok vállalkozásaival azonos feltételek mellett működnének;
b) az a) pont szerinti vizsgálattal meghatározott terhek és kedvezmények pénzügyi ellentételezése.
(2) E rendelet alkalmazásában nem tekintendők tehernek azok a terhek, amelyek azokból a törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezésekből erednek, amelyek a szociális partnerek közötti tárgyalások eredményeit rögzítik.
(3) E rendelet értelmében az elszámolások normalizálása nem vonatkozik a tagállamok által előírt és az 1191/96/EGK rendelet hatálya alá tartozó közszolgáltatási kötelezettségekre.
3. cikk
(1) Ezt a rendeletet a következő vasúti vállalkozásokra kell alkalmazni:
- Société nationale des chemins de fer belges (SNCB)Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS),
- Deutsche Bundesbahn (DB),
- Société nationale des chemins de fer français (SNCF),
- Azienda autonoma delle Ferrovie dello Stato (FS),
- Société nationale des chemins de fer luxembourgeois (CFL),
- Naamloze Vennootschap Nederlandse Spoorwegen (NS).
(2) A Bizottság legkésőbb 1973. január 1-jéig beterjeszti a Tanácshoz azokat a rendelkezéseket, amelyeket szükségesnek tart e rendelet alkalmazásának kiterjesztéséhez a vasúti fuvarozást végző többi vállalkozásra.
4. cikk
(1) E rendelet értelmében az elszámolások normalizálását a terhek és kedvezmények következő kategóriáira kell alkalmazni:
a) azok a kifizetések, amelyeket a vasúti vállalkozások kötelesek teljesíteni, de amelyeket a gazdaság többi részét tekintve, más közlekedési módokat is ideértve, az állam visel (I. kategória);
b) a vasúti vállalkozások számára a családi pótlékkal kapcsolatban felmerült olyan szociális természetű kiadás, amely eltér attól, amelyet akkor viselnének, ha a járulékfizetésük ugyanolyan feltételek mellett történne, mint más közlekedési módok vállalkozásainál (II. kategória);
c) vasúti vállalkozások által viselt, öregségi nyugdíjjal vagy más nyugdíjakkal kapcsolatosan teljesített olyan kifizetések, amelyek feltételei eltérnek a más közlekedési módok vállalkozásai által alkalmazandó feltételektől (III. kategória);
d) a vasúti vállalkozások által viselt, a vasúti átjárók létesítményeihez kapcsolódó költségek (IV. kategória).
(2) Legkésőbb 1971. január 1-jétől megszűnnek az e rendelet hatálybalépésekor létező következő teher- vagy kedvezménykategóriák:
a) a vállalkozás szükségletét meghaladó számú személyzet munkába állításának kötelezettsége (V. kategória);
b) valamely tagállam kormányzata által előírt, visszamenőleges hatályú munkabér- és fizetésemelések, kivéve, ahol az ilyen emeléseket kizárólag azzal a céllal hajtják végre, hogy a vasúti vállalkozások által fizetett munkabéreket és fizetéseket hozzáigazítsák a közlekedési ágazatban máshol fizetett munkabérekhez és fizetésekhez (VI. kategória);
c) a felújításokkal és karbantartásokkal kapcsolatban az illetékes hatóságok által előírt késleltetés (VII. kategória).
(3) Legkésőbb 1973. január 1-jétől megszűnik az e rendelet hatálybalépésekor létező következő teher- és kedvezménykategória:
a háborús károkból származó újjáépítéssel vagy pótlással kapcsolatos olyan terhek, amelyeket a vasúti vállalkozások viselnek, de amelyeket az államnak kellett volna magára vállalnia (VIII. kategória);
e rendelet értelmében az ilyen címen nyújtott kölcsönök tőke- és kamatterhe a törlesztés végéig az elszámolások normalizálásának tárgyát képezi.
(4) A rendelet hatálybalépésekor létező következő teher- és kedvezménykategóriák az elszámolások normalizálásának tárgyát képezhetik e rendelet szellemében:
a) a vállalkozás szükségletét meghaladó számú személyzet foglalkoztatásának kötelezettsége (IX. kategória);
b) a személyzet számára előnyös intézkedések, a személyzet tagjai részéről az országuk számára nyújtott bizonyos szolgáltatások elismeréseként, amelyeket az állam ír elő a vasúti vállalkozások számára a más közlekedési módok vállalkozásaira alkalmazandó feltételektől eltérő feltételek mellett (X. kategória);
c) a személyzet számára fizetendő olyan pótlékok, amelyeket a vasúti vállalkozások számára előírtak, de más közlekedési módok vállalkozásai számára nem írtak elő (XI. kategória);
d) a vasúti vállalkozások számára felmerült szociális jellegű kiadás, különösen orvosi kezeléssel kapcsolatban, amely eltér attól, mint amelyet akkor viselnének, ha a járulékfizetésük ugyanolyan alapon történne, mint más közlekedési módok vállalkozásainál (XII. kategória);
e) az olyan terhek, amelyek a vasúti vállalkozásokra hárulnak annak következtében, hogy azoktól megköveteli az állam, hogy olyan feltételek között tartsanak üzemben üzemeket vagy egyéb létesítményeket, amelyek nem egyeztethetők össze az üzleti alapon történő működtetéssel (XIII. kategória);
f) az építési beruházásokra és áruk beszerzésére irányuló közbeszerzési szerződések tekintetében előírt feltételek (XIV. kategória).
A teher és kedvezmény következő kategóriája is az elszámolások normalizálásának tárgyát képezheti e rendelet értelmében:
a normalizálás múltbeli elmaradásának eredményeként viselt tőke- és kamatterhek (XV. kategória).
A IX-XV. kategória tekintetében a helyzet végleges rendezését a Tanács legkésőbb a vasúti, közúti és a belvízi közlekedésben a versenyt befolyásoló egyes rendelkezések összehangolásáról szóló, 1965. május 13-i tanácsi határozat 8. cikkének végrehajtásához szükséges intézkedések elfogadásáig fogadja el. Addig is a tagállamok törekednek arra, hogy megszüntessék ezeknek a terheknek vagy kedvezményeknek az okait.
II. SZAKASZ
A normalizálásra és ellentételezésre vonatkozó közös szabályok
5. cikk
(1) A vasúti vállalkozások a rájuk háruló minden terhet vagy az általuk élvezett minden pénzügyi kedvezményt, amely az elszámolások normalizálásának tárgya, vagy tárgya lehet, az e rendelet mellékleteiben foglalt rendelkezések szerint határozzák meg, amely mellékletek ennek a rendeletnek szerves részét képezik.
(2) Ahol, valamilyen normalizálandó kategória esetében, a vasúti vállalkozásokra alkalmazandó feltételeket össze kell hasonlítani a más közlekedési módok vállalakozásai által alkalmazandó feltételekkel, az összehasonlítást csak a magánvállalkozásokkal végzik el.
6. cikk
(1) Az ellentételezés bruttó összegének meghatározása a mellékletben, a megfelelő kategóriához megadott számítási elvek alkalmazásával történik minden egyes normalizálandó kategória esetében.
A nettó összeg kiszámításához csak egyszer kell figyelembe venni minden olyan tételt, amely egynél többször jelenik meg a különböző kategóriákhoz tartozó bruttó összegek számításában.
(2) Ahol a mellékletekben az egyes normalizálandó kategóriákhoz megállapított rendelkezéseknek megfelelően végrehajtott számítás a vasúti vállalkozás által viselt terhet tár fel, a vasúti vállalkozás az állami hatóságok részéről ezzel egyenlő összegű pénzügyi ellentételezésre jogosult.
Ahol az ilyen számítás a vasúti vállalkozás javára jelentkező kedvezményt tár fel, a vasúti vállalkozásnak ellentételezésként ezzel egyenlő összeget kell befizetnie az állami hatóságokhoz.
7. cikk
(1) A vasúti vállalkozások e rendelet rendelkezéseinek megfelelően minden évben benyújtják az illetékes hatóságoknak a normalizálási kérelmeiket.
(2) Az ilyen kérelmek a következőkből állnak:
a) a kérelem benyújtásakor hatályban lévő törvényi, rendeleti vagy közigazgatási intézkedések által megállapított rendelkezések alapján kiszámított adatok a következő pénzügyi évre vonatkozóan; és
b) az előzetesen kifizetett összegek helyesbítéséhez szükséges adatok az olyan pénzügyi év tekintetében, amelyhez ismertté váltak a végleges eredmények.
(3) Az ilyen kérelemnek, amelyet kellő időben készítenek el ahhoz, hogy az állami hatóságok megtehessék a szükséges intézkedést a költségvetésben, tartalmaznia kell minden lényeges, az igényt alátámasztó információt, különösen a következőkre vonatkozóan:
a) minden egyes normalizálandó kategóriához a terheket vagy kedvezményeket;
b) az egyes figyelembe vett kategóriákhoz alkalmazott számítási módszert;
c) az egyes figyelembe vett kategóriákhoz a 6. cikk (1) bekezdésében említett bruttó és nettó összegeket. A (2) bekezdés a) pontjában említett előirányzatokat az ahhoz az utolsó időszakhoz tartozó számadatok alapján számítják ki, amelyhez ismertek a végleges eredmények, figyelembe véve minden olyan változást, amely az egyes normalizálandó kategóriákon belül történt addig az időpontig bezárólag, amikor a kérelmet benyújtották.
8. cikk
(1) A tagállamok illetékes hatóságai megvizsgálják azokat az adatokat, amelyeken az érintett vasúti vállalkozás kérelme alapul.
(2) A tagállamok illetékes hatóságai, miután lehetőséget adtak az érintett vállalkozásnak az észrevételei benyújtására:
- módosíthatják az ellentételezési összegeket, és megváltoztathatnak más adatokat a kérelemben, ha azok nem feleltek meg az e rendeletben megállapított előírásoknak,
- felvehetnek a kérelembe a 4. cikkben felsorolt kategóriák bármelyikéből származó más terheket vagy kedvezményeket.
(3) Az illetékes hatóságok meghatározzák, az e rendeletben megállapított rendelkezéseknek megfelelően, a következő pénzügyi évre vonatkozó ellentételezés előzetes összegét és arra az utolsó pénzügyi évre vonatkozó ellentételezés végleges összegét, amelyhez ismertek a végleges eredmények. A határozatuk tartalmazza az ilyen összegek számításának részleteit.
(4) Az illetékes hatóságok legkésőbb hat hónappal a kérelem átvétele után közlik határozatukat a vasúti vállalkozással.
Ha az illetékes hatóságok nem közlik a határozatot a megadott határidőn belül, a vállalkozás kérelme előzetesen elfogadottnak tekintendő.
9. cikk
A 8. cikk alapján meghatározott előzetes ellentételezési összeget a tagállamok megfizetik annak a pénzügyi évnek a során, amelyre vonatkozóan az előirányzatot meghatározták.
Ennek a pénzügyi évnek a folyamán a tagállamok megfizetik vagy beszedik az ellentételezésnek azt a hátralevő részét, amely abból a különbségből adódik, amely a megállapított ellentételezés végösszege és a pénzügyileg már rendezett előzetes összegek között fennáll, és amely az olyan utolsó pénzügyi évhez kapcsolódik, melyhez rendelkezésre állnak a végleges eredmények.
10. cikk
(1) Az egyes normalizálandó kategóriák tekintetében kifizetett ellentételezés összegét a vasúti vállalkozás éves beszámolójához mellékelt táblázatban mutatják be. Ez a táblázat külön mutatja be az előzetes ellentételezési összegeket és a 9. cikkben előírt, a rendezetlen egyenleg pénzügyi rendezése során kapott vagy fizetett összegeket.
A táblázat az egyes közszolgáltatási kötelezettségek tekintetében az 1191/69/EGK rendelet értelmében nyújtott ellentételezési összegeket is tartalmazza.
2. Az elszámolások normalizálása alapján kapott ellentételezés és a közszolgáltatási kötelezettségek figyelembevételével kapott ellentételezés teljes összegét, az egyes államokban hatályban lévő előírásokkal összhangban, az érintett vasúti vállalkozások vagy a forgalmi bevételek számlájára vagy az eredménykimutatásban könyvelik el.
11. cikk
A tagállamok illetékes hatóságainak az e rendelet előírásai alapján meghozott határozatai indokolást tartalmaznak, és hivatalosan közzéteszik őket.
12. cikk
A tagállamok biztosítják, hogy a vasúti vállalkozások vasúti vállalkozói minőségükben lehetőséget kapjanak arra, hogy megfelelő eszközökkel képviseljék érdekeiket az e rendelet alapján hozott határozatok tekintetében.
III. SZAKASZ
Záró rendelkezések
13. cikk
(1) A Bizottság felkérheti a tagállamokat az e rendelet alkalmazására vonatkozó minden lényeges információ megadására. Minden esetben, amikor szükségesnek tekinti, a Bizottság konzultál az érintett tagállamokkal.
(2) Az e rendelet alapján fizetett ellentételezésre nem alkalmazandó az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződés 93. cikkének (3) bekezdésében megállapított előzetes tájékoztatási eljárás.
A tagállamok haladéktalanul közlik a Bizottsággal az ellentételezés címén ténylegesen kifizetett összegeket az e rendelet hatálya alá tartozó minden egyes teher- vagy kedvezménykategória tekintetében.
14. cikk
(1) A tagállamok a Bizottsággal lefolytatott konzultációt követően kellő időben elfogadják az e rendelet végrehajtásához szükséges törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket.
(2) A Bizottság, ha valamely tagállam kéri, vagy a Bizottság maga szükségesnek tartja, konzultál az érintett tagállamokkal az (1) bekezdésben említett rendelkezések tervezetéről.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Luxembourgban, 1969. június 26-án.