A Tanács irányelve
(1976. január 20.)
a belvízi hajókra vonatkozó hajóbizonyítványok kölcsönös elismeréséről
(76/135/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 75. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],
mivel a Közösségen belüli belvízi hajózás biztonsága javításának első lépése a belvízi hajókra vonatkozó hajóbizonyítványok kölcsönös elismerése;
mivel szükséges meghatározni, hogy egy tagállam milyen körülmények között és milyen feltételekkel szakíthatja meg egy hajó áthaladását;
mivel határidőt szükséges megállapítani a közös műszaki követelmények elfogadására, és mivel ez az irányelv csupán addig lesz hatályban, amíg a fenti közös rendelkezések hatályba lépnek,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Ezen irányelvet a következőkre kell alkalmazni:
a) árufuvarozásra szolgáló hajók, amelyek bruttó hordképessége 20 metrikus tonna, vagy ezt meghaladó, beleértve a vontató- és a tolóhajókat is;
b) a több mint 12 utas szállítására szolgáló hajók
a belvizeken. Ez az irányelv nem érinti a rajnai hajózás felügyeletéről szóló rendeletet és a veszélyes anyagok rajnai szállításával kapcsolatos megállapodást (ADNR).
2. cikk
(1) A tagállamok a kívánt mértékig szabályozzák a hajóbizonyítványok kiadásához szükséges eljárást.
Ugyanakkor a tagállam kivonhatja az irányelv alkalmazási köréből mindazokat a hajókat, amelyek nem hagyják el területének belvizeit.
(2) A hajóbizonyítványt az a tagállam adja ki, amelyben az érintett hajót lajstromozták vagy ahol anyakikötője található, ennek hiányában az a tagállam, amelyben a hajó tulajdonosa lakóhellyel rendelkezik. Bármely tagállam felkérhet egy másik tagállamot hajóbizonyítvány kiadására olyan hajók számára, amelyeket az előbbi tagállam állampolgára üzemeltet. A tagállamok átruházhatják e hatáskörüket elismert szervek javára.
(3) A hajóbizonyítványokat egy közösségi nyelven kell kiállítani, és ezeknek legalább a mellékletben meghatározott információkat és számozást kell tartalmazniuk.
3. cikk
(1) A (3)-(6) bekezdésre is figyelemmel, valamennyi tagállam elfogadja a másik tagállam által a 2. cikknek megfelelően kiállított hajóbizonyítványt a felségvizein való hajózásra, mintha saját maga állította volna ki azt.
(2) Az (1) bekezdés csak akkor alkalmazható, ha a hajóbizonyítványt legfeljebb öt éve adták ki vagy hosszabbították meg, és az még nem járt le.
A rajnai hajózás felügyeletéről szóló rendelet alapján kiadott hajóbizonyítványt érvényességének teljes időtartama alatt el kell fogadni bizonyítékként a (3) és (5) bekezdés értelmében.
(3) A tagállamok megkövetelhetik a rajnai hajózás felügyeletéről szóló rendeletben megállapított műszaki előírások teljesítését. Ennek bizonyítására megkövetelhetik a (2) bekezdés 2. pontjában említett hajóbizonyítvány bemutatását.
(4) A tagállamok megkövetelhetik, hogy azok a hajók, amelyek az ADNR-ben meghatározott veszélyes árut szállítanak, feleljenek meg az ebben a megállapodásban megállapított követelményeknek. Ennek bizonyítására megkövetelhetik az egyezményben előírt jóváhagyási bizonyítvány bemutatását.
(5) Azok a hajók, amelyek megfelelnek a rajnai hajózás felügyeletéről szóló rendelet követelményeinek, a Közösség minden belvízi útján szabadon hajózhatnak. A követelményeknek való megfelelés bizonyítékául a (2) bekezdés 2. pontjában említett hajóbizonyítványt lehet bemutatni.
Amennyiben a hajók megfelelnek az ADNR követelményeinek, a veszélyes áru fuvarozására vonatkozó különleges feltételeket teljesítettnek kell tekinteni a Közösség összes vízi útján. Megfelelő bizonyítékként elfogadható a (4) bekezdésben említett jóváhagyási bizonyítvány.
(6) A tengeri hajózási útvonalakon a tagállamok további feltételek teljesítését követelhetik meg, amelyek megegyeznek azokkal, amelyeket saját hajóiktól is megkövetelnek. A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot tengeri hajózási útvonalaikról, amelyek jegyzékét a Bizottság állítja össze az irányelv hatálybalépésétől számított három hónapon belül, a tagállamok által átadott információk alapján.
4. cikk
(1) Bármely tagállam visszavonhatja az általa kiállított hajóbizonyítványt.
(2) Ha a felülvizsgálat során a hajót olyan állapotban találják, amely egyértelműen veszélyt jelent környezetére, bármely tagállam megszakíthatja a hajó áthaladását mindaddig, amíg a hibákat nem orvosolják. Ezt a tagállam akkor is megteheti, ha a hajó vagy annak berendezése a felülvizsgálat során nem elégíti ki a hajóbizonyítványban vagy adott esetben a 3. cikkben említett más dokumentumban megszabott követelményeket.
(3) Az a tagállam, amely megszakította egy hajó áthaladását, vagy ilyen irányú szándékát jelezte arra az esetre, ha a hibákat nem orvosolják, tájékoztatja a megtett, vagy megtenni szándékozott döntés okairól azt a tagállamot, ahol a hajóbizonyítványt vagy a 3. cikkben említett más dokumentumot kiállították.
(4) Az ezen irányelv végrehajtása során elfogadott intézkedések értelmében, egy hajó áthaladásának megszakításáról szóló határozat részleteiben adja meg az alapjául szolgáló okokat. A határozatot közlik az érintett féllel, akit egyidejűleg tájékoztatnak a tagállamokban hatályos jogszabályok alapján rendelkezésére álló jogorvoslati lehetőségekről és azok érvényesítésének határidejéről.
5. cikk
A Bizottság javaslatára a Tanács, amint lehetséges, de legkésőbb l978. január 1-jéig elfogadja azokat a közös rendelkezéseket, amelyek meghatározzák a belvízi hajókra vonatkozó műszaki követelményeket.
6. cikk
A tagállamok kellő időben és az irányelv Tanács által történő elfogadását követő egy éven belül, a Bizottsággal folytatott konzultációt követően elfogadják azokat a törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek.
7. cikk
Ez az irányelv 1978. december 31-ig hatályos. Amennyiben szükséges, hatályát a Tanács meghosszabbíthatja a Bizottság javaslatára addig az időpontig, ameddig az 5. cikkben említett előírások hatályba lépnek.
8. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1976. január 20-án.