AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2009/100/EK IRÁNYELVE
(2009. szeptember 16.)
a belvízi hajókra vonatkozó hajóbizonyítványok kölcsönös elismeréséről
(kodifikált változat)
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 71. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően (2),
mivel:
(1)
A belvízi hajókra vonatkozó hajóbizonyítványok kölcsönös elismeréséről szóló, 1976. január 20-i 76/135/EGK tanácsi irányelvet (3) jelentősen módosították (4). Az áttekinthetőség és érthetőség érdekében ezt az irányelvet kodifikálni kell.
(2)
A Közösségen belüli belvízi hajózás biztonságának javítása érdekében hasznos megteremteni a belvízi hajókra vonatkozó hajóbizonyítványok kölcsönös elismerését.
(3)
Szükséges azt meghatározni, hogy egy tagállam milyen körülmények között és milyen feltételekkel jogosult megszakítani egy hajó áthaladását.
(4)
Szükséges, hogy az ezen irányelvben meghatározott intézkedések vonatkozzanak azon hajókra is, amelyek nem tartoznak a belvízi hajókra vonatkozó műszaki követelmények megállapításáról szóló, 2006. december 12-i 2006/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) hatálya alá.
(5)
Ez az irányelv nem érinti a II. melléklet B. részében meghatározott irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségeket,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
A 2006/87/EK irányelv 21. cikkével összhangban ezt az irányelvet olyan belvízi árufuvarozásra szolgáló hajókra kell alkalmazni, amelyek bruttó hordképessége 20 metrikus tonna vagy ezt meghaladó:
a)
20 méternél kisebb hosszúságú (L); vagy
b)
amelyek esetében a hosszúság (L) × szélesség (B) × merülés (T) szorzatának eredménye 100 m3-nél kisebb űrtartalom.
Ez az irányelv nem érinti a rajnai hajók szemleszabályzatát és a veszélyes anyagok rajnai szállításával kapcsolatos megállapodást (ADNR).
2. cikk
(1) A tagállamok a kívánt mértékig szabályozzák a hajóbizonyítványok kiadásához szükséges eljárást.
Ugyanakkor a tagállam kivonhatja ezen irányelv alkalmazási köréből mindazokat a hajókat, amelyek nem hagyják el területének hajózható belvízi útjait.
(2) A hajóbizonyítványt az a tagállam adja ki, amelyben az érintett hajót lajstromozták vagy ahol anyakikötője található, ennek hiányában az a tagállam, amelyben a hajó tulajdonosa lakóhellyel rendelkezik. Bármely tagállam felkérhet egy másik tagállamot hajóbizonyítvány kiadására olyan hajók számára, amelyeket saját állampolgárai üzemeltetnek. A tagállamok átruházhatják e hatáskörüket elismert szervek javára.
(3) A hajóbizonyítványt az Európai Unió intézményeinek egyik hivatalos nyelvén kell kiállítani; ennek legalább az I. mellékletben meghatározott információt kell tartalmaznia, és az ott jelzett számozási rendszert kell alkalmaznia.
3. cikk
(1) A (3)-(6) bekezdésre is figyelemmel, valamennyi tagállam elismeri a másik tagállam által a 2. cikknek megfelelően kiállított hajóbizonyítvány érvényességét a nemzeti hajózható víziúthálózatán való hajózásra ugyanolyan jogcímen, mintha saját maga állította volna ki azt.
(2) Az (1) bekezdés csak akkor alkalmazható, ha a hajóbizonyítványt legfeljebb öt éve adták ki vagy hosszabbították meg, és érvényességi ideje még nem járt le.
A rajnai hajók szemleszabályzata alapján kiadott hajóbizonyítványt érvényességének teljes időtartama alatt el kell fogadni bizonyítékként a (3) és (5) bekezdés értelmében.
(3) A tagállamok megkövetelhetik a rajnai hajók szemleszabályzatában megállapított műszaki feltételek teljesítését. Ennek bizonyítására megkövetelhetik a (2) bekezdés második albekezdésében említett hajóbizonyítvány bemutatását.
(4) Amennyiben a hajók az ADNR értelmében veszélyes árut szállítanak, a tagállamok megkövetelhetik, hogy teljesüljenek az e megállapodásban megállapított feltételek. Ennek bizonyítására megkövetelhetik az e megállapodásban előírt jóváhagyási bizonyítvány bemutatását.
(5) Azok a hajók, amelyek megfelelnek a rajnai hajók szemleszabályzatában rögzített feltételeknek, jogosultak a Közösségen belül minden hajózható belvízi úton szabadon hajózni. A (2) bekezdés második albekezdésében említett hajóbizonyítvány bizonyítékul szolgálhat e feltételek teljesítésére.
Amennyiben a hajók teljesítik az ADNR feltételeit, a veszélyes áru fuvarozására vonatkozó különleges feltételeket teljesítettnek kell tekinteni a Közösség összes hajózható vízi útján. E feltételek teljesítésére bizonyítékul szolgál a (4) bekezdésben említett jóváhagyási bizonyítvány.
(6) A tengeri hajózási útvonalakon a tagállamok további, a saját hajóiktól is megköveteltekkel megegyező feltételek teljesítését követelhetik meg. A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot tengeri hajózási útvonalaikról, amelyek jegyzékét a Bizottság állítja össze, a tagállamok által szolgáltatott adatok figyelembevételével.
4. cikk
(1) Bármely tagállam felfüggesztheti az általa kiállított hajóbizonyítvány érvényességét.
(2) Bármely tagállam megszakíthatja egy hajó áthaladását, amennyiben egy ellenőrzés megállapította, hogy a hajó olyan állapotban található, hogy veszélyt jelent a környezetére, mindaddig, amíg az észlelt hibákat nem orvosolják. Ezt a tagállam akkor is megteheti, ha az ellenőrzés megállapította, hogy a szóban forgó hajó vagy berendezése nem elégíti ki a hajóbizonyítványban vagy adott esetben a 3. cikkben említett más dokumentumokban foglalt feltételeket.
(3) Az a tagállam, amely megszakította egy hajó áthaladását, vagy ilyen irányú szándékát jelezte arra az esetre, ha az észlelt hibákat nem orvosolják, tájékoztatja a meghozott vagy a meghozni szándékozott határozat okairól azon tagállam illetékes hatóságait, amely kiállította a hajóbizonyítványt vagy a 3. cikkben említett más dokumentumokat.
(4) Az ezen irányelv végrehajtása során elfogadott intézkedések értelmében a hajózás megszakításáról hozott bármely határozat konkrét módon megalapozott. A határozatot közlik az érintett féllel, megjelölve a tagállamokban hatályos jogszabályok alapján nyitva álló jogorvoslati lehetőségeket és azok érvényesítésének határidejét is.
5. cikk
A II. melléklet A. részében említett irányelvvel módosított 76/135/EGK irányelv hatályát veszti, a II. melléklet B. részében meghatározott irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségek sérelme nélkül.
A hatályon kívül helyezett irányelvre történő hivatkozásokat a III. mellékletben szereplő megfelelési táblázatnak megfelelően ezen irányelvre történő hivatkozásként kell értelmezni.
6. cikk
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
7. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Strasbourgban, 2009. szeptember 16-án.