text: Teatritekst on imelühike, ta elab algusest peale oma tundmatu Lõpu valguses, lahenduse ootuses. See, mis neist tegelastest saab, on kuidagi olemas esimeses repliigis, ei, veel enne seda. Kui lõpp on mage, on kõik mage, kui lõpus midagi on, laieneb see kõigele. See on autori geeniuse pinge ja jõud, see ei sõltu tema tarkusest, oskusest, tahtest ega headest kavatsustest. See on miski, mis on olemas enne teda, see on idee. Kõik seal vahepeal on kuidagi mängitav, lavastatav, huvitavaks tehtav. Aga see nähtamatu kaar alguse ja lõpu vahel, see on tüki miks. Seda sinna enam juurde panna ei saa.