text: Lugesin 21. jaanuari Postimees online’ist lugu «Hooldushaigla ükskõiksus viis mu naise surmani». Lugenud lugu paar korda ja siis piilunud ka mõnda kommentaari, hakkas hing nutma, sest minul on oma venna perega värske kogemus diakooniahaigla kõige raskemast osakonnast ehk siis hospiitsosakonnast. Otsustasin jutustada meie loo, sest tavaliselt kirjutatakse ikka halba ja negatiivset, aga kui kõik on hästi, siis on see ju nii tavaline ja loomulik. Siiski valus on lugeda, et kõik on alati halvasti.