text: Raamatute põletamine kui selline avatakse lavastuses mitmeti: esmalt seostub seda sõnapaari kuuldes ilmselt ajalooline kontekst, märksõnadeks totalitarism, tsensuur, repressioonid ja muu eestlastelegi tuttav negatiivne, mille kohta veel lähiminevikustki näiteid leida võib. Kuid lisaks sellele on raamatute põletamisel lavastuses ka teine tähendus. Lisaks paberist ja tindist koosnevatele raamatutele loob De Buysser omamoodi mina-raamatu kontseptsiooni – see on olemas meil kõigil ning sisaldab kogu infot, mida ühe inimese kohta leida võib – alates DNA-koodist ja lõpetades Facebooki  profiiliga. Kuidas on lood sellise raamatu põletamisega? Kui vahel on tunne, et tahaks «puhtalt lehelt alustada», siis võib-olla saab seda teha alles pärast «oma raamatu» ära põletamist. Kuid kas see on üldse võimalik? 