text: Kas piisab rahvusprofessuuride asutamisest? Või keeletehnoloogia arendamisest, et arvutid meiega eesti keeli kõnelda suudaksid? Kas tuleks panustada artiklitele või monograafiatele? On meil vaja eestikeelset filosoofiat ja semiootikat? Rohkem muuseume? Vähem? Ja kust jookseb paras piir eestikeelse ning rahvusvahelistumist võimaldava ingliskeelse õppe- ja teadustegevuse vahelt?