text:  „Chaos is merely order waiting to be deciphered.“ Enemy nie je thriller, ale mysteriózna dráma, navyše lynchovského typu, to je potrebné si ujasniť hneď na začiatku a od toho odvíjať svoje očakávania. Pri opätovnom spojení režiséra Villeneuvea s hercom Jakeom Gylenhallom pravdepodobne viacerí očakávajú podobne ladený snímok ako ich minuloročný thriller ako Prisoners. Znepokojivý síce Enemy je, ale úplne iným spôsobom. Evokuje podivnú tvorbu Davida Lyncha (Mullholand Drive, Lost Highway), prípadne neskoršieho Kubricka (Eyes Wide Shut), príbehom jednej osudovej postavy hľadajúcej svoje identitu následne Hitchcocka (The Man Who Knew Too Much). Na rozdiel od klasicky hollywoodskych Prisoners sa však neprispôsobuje očakávaniam komerčného diváka , ale skôr pripomína prvotnú režisérovu tvorbu ako napríklad čiernobiely Polytechnique, akurát v oveľa nejednoznačnejšej forme. Ponurá atmosféra betónovej džungle v spojitosti so znepokojivým hudobným doprovodom, odťažitou kamerou dotvárajú schizofrénne, úzkostlivé pocity hlavnej postavy, ktoré postupne naberajú na intenzite a v závere smerujú až do zľahka úchylných sexuálnych fantázii. Šokujúci posledný záber filmu, ktorý sa odprosťuje od pointy a namiesto toho vyvoláva zmätok v hlavne diváka, už len potvrdzuje jeho podivnosť. Bez odpovedí, len s nejasnými vodítkami (pavúci) si túto psycho-hádanku, alebo chaos ako to vo filme zadefinuje hneď úvodný epitaf, musí rozlúštiť každý sám. Najvýstižnejšie označenie sa ponúka „surreal movie“. Villeneuve, na rozdiel od ďalšieho thrilleru pre masy, spracoval artový, minimalistický film. Aj v ňom však dokazuje, že aj v scénach odohrávajúcich sa v temných zákutiach izieb dokáže vytvoriť takmer až hmatateľnú hrôzu a napriek nejednoznačnosti celého diania si plne udržať divákovu pozornosť. Jeho výnimočnosť spočíva aj v tom, že po neuspokojivom závere bez vysvetlenia, podnecuje na spätné zamyslenie sa nad celým filmom, odhaľovaním jeho zmyslu, odkazov a vytvorení si vlastnej interpretácie. A nepamätám si iným film z posledného obdobia, ktorý by takto podnecoval divákovu fantáziu a zamestnával jeho mozog. Nad filmom je tak možné premýšľať dlhé hodiny/dni, ale aj ho jednoznačne odsúdiť ako obyčajný „mindfuck“ bez zmyslu. Záleží na divákovi, ale hodnotenia budú v tomto prípade rozhodne veľmi rozporuplné. Nebudem sa však diviť ani tým nespokojným divákom, tento prapodivný trip rozhodnie nie je pre každého. Po predošlom režisérovom snímku sa mu síce prekvapivo dostalo širšej pozornosti, ale tá mu skôr uškodila. Je určený na festivalové premietanie určené artovým snímok a tak je k nemu potrebné aj pristupovať ....takže ešte raz „Chaos is merely order waiting to be deciphered.“ CELKOVO: 3,5 (7/10)
item_title: Nepřítel
item_directors: Denis Villeneuve
item_screenwriters: Javier Gullón
item_cast: Jake Gyllenhaal Mélanie Laurent Sarah Gadon Isabella Rossellini Joshua Peace Tim Post Kedar Brown Stephen R. Hart Jane Moffat Paul Stephen