text:  Pokiaľ sa na csfd budú hodnotiť filmy a nie stupne ušľachtilosti ideí (akýchkoľvek), ktoré nejaký film sprostredkúva, budem hodnotiť filmy. A pokiaľ pri tom poviem jasné NIE, mám potrebu vysvetliť PREČO. Mel Gibson chcel podľa vlastných slov (parafrázujem) nakrútiť film, ktorý by čo možno najvierohodnejšie zachytával posledné hodiny Kristovho života. V tomto smere nezlyhal, naopak, odviedol perfektnú prácu, no nechtiac pripomenul holú skutočnosť, že to, čo sa zachytí na filmový pás zďaleka nie vždy býva filmom, ale napr. aj reklamou, inštruktážou, pedagogickým materiálom a kadečím iným. S Gibsonovým filmom je to úplne rovnaké ako s remakom Psycha od Gusa van Santa - určitá ikonická kvalita je tu maniakálne prekopírovaná do čo možno najmenších detailov s cieľom sprostredkovať určitú nemennú hodnotu tak, aby vo výsledku bolo čo najviac pôvodného (v zmysle predošlého) a najmenej originálneho. Presne ako pri ikonopisnej maľbe alebo pri tkaní perzských a arabských kobercov s ustáleným repertoárom symbolických vzorov. V umeleckom remesle sa tomu (často) hovorí umelecké remeslo, v umení sa tomu (vždy) hovorí gýč. Keďže dogmatickosť viery nepripúšťa žiadne odchýlky s výnimkou tých, ktoré "umeleckým" vyjadrením zvýraznia kvality obsahové alebo emocionálne, Gibsonovo dielo snáď základnej koncepcii umenia ako takého nemôže byť vzdialenejšie. Je to ťažkotonážny gýč mýtických kvalít, ktorý nemôže byť prekonaný, pretože ide o zosobnenie gýču samotného. A čím väčšmi sa udalosti a ich detaily zachytené vo filme približujú tomu, čo sa pred dvoma tisíckami rokov odohralo, tým väčšmi je vyššie spomenutá téza aktuálna. Režisér ponúkol opus, od ktorého - tak ako je to pri porne - divák ÚPLNE PRESNE vie, čo má očakávať, takisto vie, že jeho očakávania budú BEZOZVYŠKU naplnené a dokonca VOPRED dokáže odhadnúť mieru emocionálneho dopadu. S čímsi tak zvráteným sa pri plnohodnotnom filme NIKDY nestretneme. Spomínať porno v súvislosti s filmom o Kristovi sa môže zdať cynické, na druhej strane len sami tvorcovia môžu za to, že tvorivosť sa v ich prípade redukuje na výpravu, masky či primerané rozohranie scény. Aj keď i u mňa (VEĽMI) spoľahlivo zarezonovali tie emócie a morálna hĺbka, v ktoré Gibson dúfal, filmy bohužiaľ hodnotím buď ako umelecké diela, alebo - v prípade zjavných komerčných ašpirácií - z hľadiska tvorivosti v užšom zmysle slova. Je sympatické, ako ateisti tomuto filmu pridávajú nejaké tie hviezdičky, je ale dôležité, aby aj nejaký ten veriaci poukázal na to, že tu ide o propagandu s aplikáciou určitých umeleckých postupov, ktoré však kvôli predominancii propagandistického cieľa nemožno de facto vôbec brať do úvahy. Poznám kopu filmov, ktoré s vierou majú omnoho viac spoločného než Umučenie Krista bez toho, aby ju vôbec spomenuli. Nuž a nakoniec mi nedá nespomenúť fakt, že od umučenia Ježiša zomrelo pekných pár ľudí neporovnateľne desivejšou smrťou (áno, i kvôli kresťanskému fundamentalizmu), no mali tú smolu, že neboli božími synmi a dcérami. O ich umučení či utrpení film nikto nenakrútil. Ak by k tomu došlo gibsonovským prístupom, taký film by bol voľne zameniteľný s filmom o umučení Kristovom. PS: Od Gibsona považujem za krajne bezohľadné prezentovať mierumilovným kresťanom základné články viery ako slasher horor, pri ktorom sa upadá do kómy. Bolo naozaj nevyhnutné ukázať, na akej skľučujúcej morbidite vlastne stojí západná civilizácia?
item_title: Umučení Krista
item_directors: Mel Gibson
item_screenwriters: Mel Gibson
item_cast: James Caviezel Maia Morgenstern Monica Bellucci Claudia Gerini Hristo Jivkov Rosalinda Celentano Hristo Shopov Sabrina Impacciatore Jarreth J. Merz Mattia Sbragia Sergio Rubini Nuot Arquint Abel Jafri Aleksander Mincer Emilio De Marchi Luca Lionello Ted Rusoff Lucio Allocca Giovanni Vettorazzo Matt Patresi Valerio Esposito Fabio Sartor Michelle Bonev Francesco De Rosa Luciano Federico Andrea Coppola Paulo Dos Santos Lino Salemme Francesco Cabras Danilo Maria Valli Paco Reconti Federico Pacifici Emanuele Gullotto Ornella Giusto Francesco Gabriele Lello Giulivo Abraam Fontana Giacinto Ferro