Acul de mare este considerat cel mai rapid animal care trăiește în oceanele lumii, iar asta pe bună dreptate. Totuși, are concurență serioasă; tonul roșu.
Ajungând până la 3 metri de la coadă la bot, aceștia fac parte din familia marlinilor (Istiophoridae) și se remarcă printr-o înotătoare dorsală mare care seamănă cu o velă de barcă.
Două dintre speciile de pești ac alcătuiesc genul Istiophorus sunt peștele ac atlantic (I. albicans) și peștele ac indo-pacific (I. platypterus).
Deși peștii ac sunt probabil unii dintre cei mai rapizi înotători marini, cercetările recente sugerează că s-ar putea să nu fie atât de rapizi cum se credea odată.
În anii 1940, oamenii de știință estimau că peștii ac puteau atinge viteze de până la 30 de metri pe secundă, adică o viteză uluitoare de 108 kilometri pe oră. Cu toate acestea, un studiu din 2015 a sugerat că această viteză este probabil exagerată.
S-a calculat că peștii ac nu depășesc viteze de înot de 10 metri pe secundă, sau 36 kilometri pe oră. Este foarte puțin probabil ca aceștia să mențină viteza pe o perioadă îndelungată.
Aceste viteze maxime sunt probabil atinse în scurte explozii de mișcare intensă în timpul vânătorii.
În majoritatea timpului, peștii prădători mari ca aceștia tind să înoate la o viteză comparabilă cu mersul uman mediu.
Asociația Peștilor Ac din America Centrală a înregistrat un pește ac (I. platypterus) accelerând cu o forță G de 1,79 G, conform Centrului de Cercetare a Peștilor Pelagici Mari de la Universitatea din Massachusetts.
Dacă peștele ar menține această viteză doar câteva secunde, ar echivala cu 125,5 kilometri pe oră. Totuși, tonul roșu ar putea depăși acest record.
Centrul de Cercetare a Peștilor Pelagici Mari a efectuat un studiu similar asupra tonului roșu și a constatat că acesta poate accelera cu o forță G de 3,27 G, ceea ce este de 1,8 ori mai mare decât recordul peștelui ac.