Predicția lui Erdogan este teribilă și merită analizată cu cea mai mare atenție și cu teama că, în actualul context din Orientul apropiat, absolut totul s-ar putea împlini și că, după dispariția „linii roșii” și erodarea puterii de influență americană, n-a mai rămas nimic să oprească un cataclism.
Iată ce a spus Președintele Turciei, țara ce ne este aliat strategic și deține cea de-a doua mare armată din NATO:
A spus, teribil de simplu și clar, ca un fel de avertisment cu valoare globală, că Israelul ar putea , „mai devreme sau mai târziu”, să intre în conflict cub Turcia în cazul în care va reuși să învingă trupele Hamas din Gaza. „Să nu credeți cumva că Israelul se va oprin în Gaza” a declarat el în fața deputaților din partidul său, PKA, în cadrul unei reuniuni de ieri de la Ankara adăugând:
„Dacă nu va fi oprit, acest stat fără reguli și terorist, mai devreme sau mai târziu, va emite pretenții asupra regiunii Anatolia...Vom continua să susținem Hamas care luptă pentru independența propriei țări și care apărăa Anatolia”. Astfel pusă problema, Erdogan anunță că este posibil, „mai devreme sau mai târziu” un atac al Israelului, interesat să ocupe Anatolia, regiune care însemnă centrul identității naționale și, geografic, ocupă cea mai mare suprafață din teritoriul actual al Republicii Turcia.
Se poate să fie un simplu episod suplimentar din deja impresionant de lunga poveste de insulte și acuzații reciproce dintre cele două țări și care, poate vă amintiți, a culminat recent cu anunțul Turciei că rupe orice relații comerciale cu Israelul.
Poate. Caz în care ne oprim aici și privim cu interes operațiunea militară israeliană din Gaza și așteptăm să-i vedem finalul previzibil.
Dar s-ar putea să fie ceva mai mult. Sau chiar cu mult, mult mai mult, având în vedere faptul că declarația de acum a lui Erdiogan vine după ce acuzase că în Turcia a fost încercată o altă lovitură de stat al cărei „păpușar” îl cunoaște foarte bine. Nu este deloc imposibil ca luarea de poziție explozivă de acum să fie legată de nevoia de a transmite un avertisment cu mult mai larg, descriind ceea ce ar urma să se întâmple în regiune și comunicând celor interesați că alerta în acest sens este deja lansată.
Situația devine periculoasă deoarece perspectiva de care vorbește Erdogan ar presupune că un stat NATO ar putea fi atacat de un stat a cărui securitate națională și existență depinde exclusiv de sprijinul necondiționat al SUA, stat NATO și aliat al Turciei. Perspectivă ilogică și inacceptabilă deoarece ar presupune – repet, discuția este doar teoretică – ca teritoriul unui stat NATO să fie atacat cu arme puse la dispoziție de un alt stat NATO, un coșmar politic și militar de proporții care depășesc sau ar putea depăși instantaneu nivelul regional.
În fundal mai poate să apară și altceva și, din punctul meu de vedere, Erdogan, cu vasta sa experiență politică în privința managementului crizelor, a apăsat intenționat acest buton acum, când se pregătește Summit-ul NATO și vor trebui luate niște decizii strategice extrem de sensibile. Nu cred că est întâmplător faptul că folosește un mesaj specific și foarte bine cunoscut în spațiul euro-atlantic unde experții avertizează despre posibilitatea teoretică ca Rusia, dacă va fi învingătoare în Ucraina, să nu se oprească acolo și să amenințe alte țări învecinate. Intenția fiind o extindere teritorială care, în final, să ajute la refacerea identității imperiale a Rusiei.
Avertismentul lui Erdogan vine să spună că, mai devreme sau mai târziu, continuarea logică a războiului din Gaza și ocuparea teritoriului și încorporarea lui între frontierele statale, Israelul ar pute să-și dorească invadarea Anatoliei.
Dincolo de toate astea, extrem de grave în sine, trebuie observat că s-a deschis cu adevărat marele sezon de vânătoare cu participare statală deschisă, cu mesaje publice care vorbesc despre posibilitatea revendicării unor teritorii prin forță și cu acuzații extrem de precise asupra unor pregătiri în acest sens care echivalează cu un război generalizat și fără limite. Se repetă, aproape la indigo, discursurile, amenințările și ofensiva propagandistică care au premers cu succes declanșarea celui de-al Doilea Război Mondial.
Se va relua oare și ciclul istoric al destrucției?