O scrisoare inedită a mărturisitorului Ioan Ianolide către soția sa, Constanța, pe care o alinta Tanți. Simțindu-și sfârșitul aproape, Ioan își ia rămas bun de la cei dragi, amintind preocuparea sa de o viață: Hristos. IOAN IANOLIDE. SCRISOAREA DE RĂMAS BUN CĂTRE FAMILIE. INEDIT
Dragă Tanți,
Este posibil să vă părăsesc. Iertați-mă pentru necazurile ce v-am pricinuit. Am trăit pentru Hristos și am luptat pentru mântuirea lumii prin Hristos, veacul însă, mi-a stat împotrivă.
Sunt împăcat cu Dumnezeu și cu oamenii. Sunt trist și îngrijorat de dezastrul în care se află omenirea. Deși vor urma multe suferințe, mântuirea va veni prin Hristos. În acest sens, am ajuns la unele lămuriri de mare importanță.
Te rog să ai grijă ca cele două elemente decorative ce sunt la Govora, cel de-al treilea ce este la Coruț și cel ce-al patrulea, care acum se finisează, să fie date în grija lui Titu. Cel din urmă este cel mai important, urmează cel cu troițe, apoi cel cu cruce și ultimul ar fi cel cu coloane brâncușiene.
Vă mulțumesc pentru tot ce ați făcut pentru mine. Mă voi ruga necontenit pentru voi.
Cu toată dragostea, Ionel.
25 august 1985