Limba română are foarte multe forme de flexionare a cuvintelor, așa că nu de puține ori apar și unele confuzii. Prin urmare, greșelile gramaticale își fac și ele apariția. În continuarea acestui articol veți afla când se scrie cu un „i”, cu doi „i” și cu trei „i”. Mulți români nu cunosc formele corecte și fac adesea greșeli.
Încă din capul locului trebuie să precizăm că nu se spune „cu doi de i”, ci „cu doi i”. Asta pentru că în limba română nu spunem ”doi de băieți”, ci ”doi băieți”. Așadar, haideți să aflăm împreună când se scrie cu un „i”, cu doi „i” și cu trei „i”.
Pentru început, iată câteva cuvine care sună ca și cum ar avea la final doi „i”: noștri, voștri, albaștri, negri, membri, miniștri, maeștri, mândri. Ei bine, atunci când sunt articulate cu articolul hotărât „i”, adjectivul preia articolul de la substantiv. Exemple:
La genul masculin, atunci când au penultima literă „i” și sunt la plural, se scriu cu doi „i” (copii, fii, macaragii, zglobii). În schimb, când sunt articulate cu articolul hotărât, acestea se scriu cu trei „i”: copiii, fiii, macaragiii, zglobiii). Formează doi „i” când sunt în interiorul cuvântului și sunt articulate cu articolul hotărât (prostiile, cofetăriile, zglobiile etc.).
La genul feminin, substantivele care la plural se termină în „i” (exemple: săgeți, cărți) se scriu cu doi „i” când sunt la genul genitiv care exprimă posesia. Iată și exemple: „vârful săgeții”, „titlul cărții”.
În ceea ce privește verbele, cele de conjugarea I, care se termină în „a” la infinitiv, nu se scriu niciodată cu doi „i” (a dansa, a mânca). De asemenea, nu se scriu cu doi „i” verbele de conjugarea a II-a care se termină în „ea” la infinitiv (a avea, a vedea). În schimb, se scriu cu doi „i” verbele de conjugarea a III-a care se termină în „e” la infinitiv, dacă rădăcina se termină în „i” (a ști, a ține, a scrie).
Citește și: Când folosim „dintre” sau „între”
Imperativ – persoana a II-a, singular, formă pozitivă – „fii”, forma negativă – „nu fi”:
În ceea ce privește verbele care la infinitiv se termină în „î” (a coborî, a doborî, a urî) nu formează doi „i” în nicio situație. Așadar, iată că am aflat împreună când se scrie cu un „i”, cu doi „i” sau cu trei „i”, iar noi sperăm că acest articol vă va fi de folos.