Adoptarea de către Obama a antisemiților este responsabilă pentru radicalismul anti-israelian care face ravagii printre democrații de astăzi Pentru
Adoptarea de către Obama a antisemiților este responsabilă pentru radicalismul anti-israelian care face ravagii printre democrații de astăzi
Pentru un om care nu s-a sfiit niciodată să își împărtășească opiniile moralizatoare, fostul președinte Barack Obama a fost vizibil tăcut cu privire la preluarea de către anarhiștii anti-israelieni a campusurilor universitare din SUA, scrie The Federalist.
Recent, Universitatea Columbia – alma mater a lui Obama – a anunțat că nu va organiza ceremonia de absolvire a promoției din acest an. Acest lucru pare a fi un răspuns la demonstrațiile pro-Hamas care au cuprins școala timp de câteva săptămâni. Anunțul a fost făcut la câteva zile după ce universitatea a permis (în sfârșit) forțelor de ordine să aresteze participanții care ocupau ilegal o clădire a școlii.
Ne-am putea imagina că ridicarea de tabere ilegale și hărțuirea studenților evrei la Columbia și la alte universități americane ar stârni proteste din partea oricărui fost președinte. Donald Trump, de exemplu, a condamnat în repetate rânduri acești demonstranți și sentimentele lor anti-israeliene. Dar pentru Obama, sarcina este aparent prea dificilă.
De la instalarea taberelor de la Columbia, luna trecută, Obama a publicat o serie de mesaje pe X, dintre care niciunul nu abordează preluarea de către stângiști a campusurilor din întreaga țară. În timp ce fostul președinte le-a urat evreilor un Paște fericit pe 22 aprilie, nu s-a deranjat să condamne comportamentul antisemit afișat la universitatea sa sau la oricare dintre instituțiile postliceale americane.
Trecutul zbuciumat al lui Obama
Este de la sine înțeles că, dacă demonstranții menționați mai sus ar fi fost „republicani MAGA” care protestau într-o țară islamică și hărțuiau studenți musulmani, „jurnaliștii” din mass-media tradițională ar fi trimis fără încetare spam-uri pe liniile telefonice și pe e-mailurile fiecărui oficial republican din țară, cerând condamnarea lor. Ei nu îi vor supune niciodată pe democrați aceluiași standard, iar refuzul lor de a-l invoca pe Obama pentru că a ignorat ocuparea universităților de către stângiști o arată.
În timp ce inacțiunea presei nu este surprinzătoare, nici tăcerea lui Obama nu este surprinzătoare. Decizia lui Obama de a păstra tăcerea pe această temă este reprezentativă pentru comportamentul său și al persoanelor care l-au înconjurat de-a lungul vieții sale.
Acuzațiile de antisemitism ale lui Obama au existat cu mult înainte ca acesta să devină președinte. Anul trecut, de exemplu, David Samuels, de la Tablet Magazine, a publicat o lungă expunere bazată pe un interviu cu întrebări și răspunsuri cu David Garrow, un istoric de lungă durată în domeniul drepturilor civile, autor al unei biografii despre Obama în 2017, intitulată Rising Star.
În cartea sa, Garrow a documentat o ceartă între Obama și prietena sa de mult timp din Chicago, Sheila Miyoshi Jager. Aceasta ar fi început din cauză că viitorul președinte a refuzat să condamne antisemitismul și naționalismul de culoare.
Disputa a avut loc după ce cei doi ar fi vizitat „o expoziție la Institutul Spertus din Chicago despre procesul din 1961 al lui Adolf Eichmann”, un nazist care a jucat un rol important în organizarea Holocaustului. În această perioadă, potrivit lui Samuels, politica din Chicago a fost cuprinsă de o controversă după ce Steve Cokely, un consilier al primarului de culoare, „a acuzat medicii evrei din Chicago că au infectat bebelușii negri cu SIDA ca parte a unui complot genocidar împotriva afro-americanilor”.
„În memoriile lui Jager, ceea ce a declanșat cearta care a precipitat sfârșitul relației de cuplu a fost refuzul încăpățânat al lui Obama, după ce a văzut expoziția și în vârtejul acestei afaceri Cokely, de a condamna rasismul de culoare”, a scris Samuels. „Deși a recunoscut că îmbrățișarea de către Obama a unei identități de culoare a creat un anumit grad de distanțare între cei doi, ea a insistat că ceea ce a supărat-o în acea zi a fost incapacitatea lui Obama de a condamna comentariile lui Cokely”.
„Nu culoarea lui Obama a deranjat-o, ci faptul că nu a condamnat antisemitismul”, a adăugat Samuels.
Chiar dacă ar fi să respingem acuzațiile lui Jager și să acceptăm versiunea lui Obama, tot nu se explică figurile antisemite proeminente cu care democratul din Illinois s-a înconjurat înainte de președinție.
În 2018, a apărut o fotografie care îi arată pe Obama și pe cunoscutul antisemit Louis Farrakhan zâmbind împreună în timpul unei reuniuni a Congressional Black Caucus din 2005. Farrakhan – care conduce Națiunea Islamului, un grup suprematist al negrilor – a afirmat că iudaismul este o „religie de canalizare”, că albii sunt o „rasă de diavoli” și că Adolf Hitler „a fost un om foarte mare”.
Potrivit National Review, Farrakhan l-a susținut pe Obama în timpul alegerilor primare democrate pentru președinția din 2008 și a afirmat ulterior că s-a întâlnit cu Obama înainte ca acesta să-și lanseze campania. În mod convenabil, imaginea a fost suprimată până după cele două mandate ale lui Obama.
Asocierile lui Obama cu antisemiții datează de mai mult timp, de pe vremea când era organizator comunitar în Chicago. Fostul președinte a fost un asociat cunoscut al lui Jeremiah Wright, un „reverend” al Trinity United Church of Christ din Chicago, care a făcut numeroase remarci rasiste și josnice de-a lungul anilor. Wright este, de asemenea, fostul pastor al lui Obama. Wright i-a căsătorit cu soții Obama și le-a botezat copiii.
Una dintre cele mai grave declarații ale lui Wright a fost făcută la mai puțin de o săptămână după atacurile teroriste ale Al Qaeda din 11 septembrie 2001. „Pastorul” a afirmat că America și-a atras astfel de atrocități din cauza politicii sale externe.
„Am bombardat Hiroshima, am bombardat Nagasaki și am aruncat în aer mult mai multe bombe nucleare decât miile de oameni din New York și Pentagon, și nu am clipit”, a spus Wright. „Am sprijinit terorismul de stat împotriva palestinienilor și a sud-africanilor de culoare, iar acum suntem indignați pentru că lucrurile pe care le-am făcut în străinătate sunt acum aduse direct în curțile noastre. Puii Americii se întorc acasă pentru a se adăposti”.
În timpul campaniei sale din 2008, Obama a lăsat la o parte afilierea sa cu Wright, spunând: „Nu cred că biserica mea este de fapt deosebit de controversată”. De asemenea, el a respins remarcile nebunești ale lui Wright, spunând că acesta este „un unchi bătrân care spune lucruri cu care nu sunt întotdeauna de acord”. Wright a afirmat că „evreii” l-au împiedicat să se întâlnească cu Obama în timpul mandatului său de președinte.
Istoricul sa cu Farrakhan și Wright nu include nici măcar politica externă anti-israeliană furibundă a lui Obama în calitate de președinte sau mai recenta indulgență a „ambelor părți” în ceea ce privește atacul Hamas din 7 octombrie asupra Israelului.
Moștenirea lui Obama devine realitate
Puneți în contrast îmbrățișarea de către Obama a antisemiților precum Wright și Farrakhan cu răspunsul Partidului Democrat modern la anarhia pro-Hamas care infectează campusurile americane.
În timp ce unii democrați au condamnat antisemitismul proferat de acești demonstranți, alții, cum ar fi reprezentantul din Minnesota, Ilhan Omar, au făcut tot posibilul pentru a apăra taberele și pentru a le alinia participanții. Omar – a cărei fiică a fost suspendată de Columbia pentru rolul ei în demonstrațiile anti-israeliene din campus – a acuzat în mod repetat Israelul că a comis genocid împotriva palestinienilor din Gaza și a făcut numeroase declarații antisemite.
Multe dintre aceste universități de stânga au tratat acești demonstranți cu mănuși, așteptând săptămâni întregi înainte de a permite forțelor de ordine să desființeze taberele ilegale. La Universitatea din Carolina de Nord, unii profesori sunt atât de devotați cauzei de stânga încât rețin „notele studenților până când școala îi va repune în drepturi pe cei care au fost suspendați pentru demonstrațiile pro-palestiniene din campus”.
Cu toate acestea, ceea ce „analiștii” din mass-media nu vor recunoaște niciodată este faptul că figuri anti-israeliene și antisemite ca acestea au fost integrate în Partidul Democrat de către Obama.
Îmbrățișarea și toleranța lui Obama față de antisemiți și refuzul mass-mediei corporatiste de a-l trage la răspundere pentru aceasta este responsabilă pentru radicalismul anti-israelian care domnește în toată stânga modernă. Acordându-i lui Obama un permis pentru comportamentul său controversat și pentru asocierile anterioare cu persoane precum Wright și Farrakhan, democrații – cu sau fără voia lor – au considerat că este în regulă ca radicalii antiamericani care nutresc cele mai rele sentimente față de evrei să se alăture rândurilor partidului.
Împreună cu politica externă pro-iraniană a lui Obama, acest lucru a modificat și opiniile democraților cu privire la Israel. După ce anterior a considerat sprijinul SUA pentru Israel ca fiind o evoluție pozitivă, astăzi, Partidul Democrat se opune dreptului Israelului de a se apăra de Hamas și de atacatorii susținuți de Iran, pentru a-și liniști aripa antisemită.
Fie că o crede sau nu, tăcerea lui Obama cu privire la mișcarea pro-Hamas care infectează campusurile americane spune multe.
Tribuna.US