Ecaterina I, soția lui Petru cel Mare și țarină a Rusiei după moartea acestuia, în 1725, a murit la 17 mai 1727. Destinul ei a fost unul fascinant.
Marta Skavronskaia, servitoarea prințului Bluk din Livonia suedeză, a ajuns soția lui Petru cel Mare și împărăteasă a Rusiei.
La 10 mai 1724, Ecaterina, soția țarului Petru I, căruia i se spunea deja cel Mare, a fost încoronată cu mare fast. „Înaltă, brunetă, cu obrajii fardați, părea foarte frumoasă. Contemporanii admirau la ea nasul ușor cârn, obrajii plini, ochii catifelați, când languroși, când arzători, fără a ignora, însă, talia grațioasă și formele opulente ale sânilor sau buzele apetisant colorate și privirea, deopotrivă, veselă și malițioasă“, descriau martorii scena.
Un diplomat danez, uimit și el de ceea ce vede, consemna: „Istoria nu a cunoscut până acum situația în care o femeie de o condiție atât de joasă să se ridice la o asemenea poziție“.
În trecut, Ecaterina fusese o simplă slujnică. Despre întâlnirea de taină dintre Marta Skavronska și Petru I a relatat un diplomat francez: „Suveranul a privit-o intens și lung, i-a pus întrebări, a găsit că are spirit și și-a încheiat conversația în glumă, spunându-i că ar trebui ca atunci când el va merge la culcare, ea, Marta, să-i aducă sfeșnicul în cameră. Era o hotărâre fără apel pe care o pronunțase însă amuzându-se“.
Țarul avea mai multe amante, dar, încet-încet, „acest despot cu voința de fier s-a îndrăgostit nebunește de slujnica sa“.
La scurt timp, țarul a instalat-o într-o căsuță de lemn de pe malurile Nevei, a botezat-o în credința ortodoxă, dându-i numele de Ecaterina Alekseevna și o numea, îndrăgostit până în vârful urechilor, „Katerinușca“ sau „hirzensfreudchen“ – „mica mea prietenă de suflet“.
Acolo, în căsuța de lemn de pe Neva, își petrecea nopțile Petru cel Mare. Un istoric francez de origine rusă, Henri Troyat, scria că „Ecaterina era cea mai înșelată femeie din lume - nu-i stătea în fire țarului să renunțe de tot la aventurile amoroase de ocazie - dar și cea mai iubită ființă omenească din lume“.
La începutul lui 1711, Petru cel Mare, care ajunsese să o ia pe amantă inclusiv pe câmpul de luptă, și-a anunțat rudele apropiate că o consideră pe Ecaterina soția lui și țarină a Rusiei și, cum pleca într-o campanie, le-a anunțat că, în cazul în care nu se va întoarce, s-o considere văduva lui legitimă.
Dar s-a întors viu și s-a ținut de cuvânt. „Pe 19 februarie 1711, la ora 7 dimineața, la capela prietenului său, Menșikov - generalul care i-o dăduse țarului pe slujnica Marta Skovronska - s-a căsătorit, după datinile rusești, cu Ecaterina Alekseevna. Două fetițe superbe, de cinci și trei ani, domnișoare de onoare, au ținut trena imensă a miresei“.
Petrecerea a continuat cu un bal fastuos, în prim plan cu cadrilul occidental, cu mazurca poloneză și, mai ales, cu cazaciocul mujicilor de pe Volga și Don.
Cei doi au avut nouă copii dintre care doar două fete au ajuns la maturitate, Ana și Elisabeta.
Petru cel Mare a murit fără să numească un succesor, așa încât Ecaterina a fost prima femeie care a condus Imperiul Rus, deschizând calea legală a celor șaptezeci de ani de domnie a femeilor în Rusia.