”Accident autostrada #A1 km 495+700 Giarmata, sensul de mers spre Arad. Se circulă doar pe banda 2 până la ora 21, estimativ.” anunță DRDP Timișoara.
Imaginea arată un autoturism zdrobit. După ce a pierdut controlul volanului, mașina a zburat de pe carosabil cu tot cu parapetele de protecție în lunetă.
Deși scena accidentului este îngrozitoare, mai mulți români s-au grăbit să comenteze la atenționarea mai sus citată: ”Foarte bine, selecția naturală funcționează la perfecție”, ”Bravo! Felicitări pentru performanță!”, ”Sigur mergea cu 130... asta e, scapa cine poate”, ”Oameni care nu mai au nimic de pierdut”. Înțelegem că sunt oameni care jubilează la o moarte, pe care o aplaudă. Șoferul a scăpat nevătămat din accident, ”din păcate” pentru ei, cei care nu realizează că nu sunt judecători.
Oricare poate fi în locul acestui șofer într-un moment de grabă sau într-un moment în care intră în acvaplanare, de exemplu. De altfel, un comentariu atrage atenția că ”la ce bălți se formează pe carosabil acolo odată cu ploaia, nu e de mirare...”. Nu se cunosc cauzele accidentului, precum nici vinovații. Poate unii care mor în accidente au ceva de pierdut și, din respect pentru viață, a lor, a noastră, din empatia de care nu mai dăm dovadă, n-ar trebui să ne aplaudăm morții de pe șosele.
Dar aici nu e vorba despre incidență, ci despre umanitate, sau lipsa ei. Pare că, la nivel uman, avem defecte din fabrică. Ne bucură moartea și căutăm vinovați, pentru că ne face plăcere. Nici măcar nu trecem mai departe. Ne oprim ca să ne bucurăm? De tragedii? Pare că da, pare că aceasta este, de multe ori, motivația pentru care oamenii de fapt asistă la o scenă dramatică.
Fiți la curent cu ultimele noutăți. Urmăriți DCNews și pe Google News
Acest articol reprezintă o opinie.