Antoaneta Luchian își provoacă elevii să își depășească limitele la ora de muzică, dar și la clubul de dezbateri pe care l-a creat, iar rezultatele sunt extraordinare. Copiii învață să cânte la un instrument, dar și cu vocea, își depășesc frica de a vorbi în public și își expun cu claritate ideile.
Antoaneta Luchian, profesoară de Educaţie muzicală la Colegiul Naţional Iaşi şi Colegiul Naţional „Costache Negruzzi” Iaşi, a fost desemnată profesoară Merito în 2023 pentru modul în care folosește muzica pentru a-i învăța pe elevii ei să aibă răbdare, să fie perseverenți și să își depășească constant limitele.
Cu toate acestea, muzica nu a fost prima ei opțiune. A făcut gimnastică de performanță până în clasa a IV-a, când și-a rupt mâna și a fost nevoită să renunțe. „În casa noastră se asculta constant muzică. Trecusem de la un program foarte strict la unul liber ales, ca să spun așa. Mama m-a îndrumat atunci către muzică”, a povestit Antoaneta pentru „Adevărul” cum a început totul.
A învățat să cânte la flaut, instrument la care a fost olimpică (medalia de argint în clasa a XII-a) la Liceul de Artă din Buzău, dar nu a reușit să intre la Universitatea Națională de Arte București. Cumva surprinzător, s-a înscris la Facultatea de Horticultură și nu regretă nici astăzi decizia.
„Mi-am forțat limitele și mi-am dat seama că pot să fac orice dacă îmi propun”, își explică alegerea Antoaneta. A realizat atunci că muzica este domeniul în care performează, iar anul următor s-a înscris la Facultatea de Compoziție, Muzicologie, Pedagogie muzicală și Teatru de la Iași, unde s-a specializat în muzicologie – studiul științific al muzicii.
Asta după ce, timp de un an, fusese profesor suplinitor într-o școală și a înțeles că asta vrea, de fapt, să facă, deși inițial pornise la drum cu ideea să devină solist-instrumentist într-o orchestră. „Mi-am dat seama cât de fain e să fii profesor și, mai ales, că poți schimba destinul unui om”, spune cu emoție dascălul.
Rigoare, muncă și autoevaluare
În 2010, Antoaneta a fost într-un schimb de experiență în Marea Britanie și a constatat că au un stil de predare diferit. Profesorii de muzică de acolo nu le povestesc elevilor viața artiștilor, ci le cântă împreună piesele.
„Am fost șocată, pentru că atât în facultate, cât și în orele de practică pedagogică, am învățat că 30% din activitatea la clasă trebuie să fie audiția muzicală. Am aflat cu stupoare că nici măcar nu li se vorbește elevilor despre Bach și Beethoven, ei cântă Bach și Beethoven la diferite instrumente. Mi se părea ceva imposibil să ai 30 de elevi în clasă și să îi înveți să cânte la instrument”, a fost revelația profesoarei.
Întoarsă acasă, i-a provocat pe elevii ei să învețe cânte la un instrument. A ales blockflöte, un tip de flaut relativ ușor de învățat și accesibil ca preț. Intenția ei nu este ca elevii să facă performanță, ci să înțeleagă mecanismele din spatele interpretării. A încercat cu elevii unei clase de a V-a și la început își amintește că a fost înfiorător să asculte zeci de copii exersând la flaut.
„A fost un gest de curaj și nu îl regret. Cred că asta este soluția de a înțelege muzica. Este vorba de rigoare, muncă, răbdare, autoevaluare și depășirea limitelor. Sunt competențe care nu se predau în școală, dar care sunt indispensabile în viața reală”, spune Antoaneta.
Prezentare de muzică rap în stilul filmului mut
Se străduiește ca elevii să înțeleagă lecția 80% din clasă, explică de câte ori este nevoie și, dacă nu reușește, roagă un coleg să-l lămurească pe cel care nu a înțeles bine lecția. „Se întâmplă să vină și elevi noi la clasă. Rog atunci un elev să devină profesor, iar dacă colegul lui reușește să recupereze, le dau la amândoi nota zece”, explică profesoara.
Folosește aceeași metodă și în cazul unor noțiuni teoretice care nu sunt foarte clare pentru copii. Apelează des și la aplicații, jocuri de rol, karaoke, vocalize sau lecții video pe care le încarcă de pe YouTube.
„Mulți cred că la ora de muzică se ascultă doar Mozart și Beethoven. Da, se ascultă, dar se ascultă și muzică din colțuri ale lumii pe care nu le putem accesa prea curând fizic”, ține să puncteze profesoara.
Și testările sunt altfel. Antoaneta își anunță elevii despre data când le vor susține și fac chiar și simulări.
De pildă, să prezinte într-un video de 30 de secunde artistul sau genul muzical preferat. Elevii dau dovadă de o creativitate ieșită din comun, cum a fost cazul unui copil care a avut o prezentare de muzică rap în stilul filmului mut.
Evaluarea ca un show
Evaluarea pentru cântat este, de fapt, un show în stilul Vocea României. Într-un semestru cântă ce vor elevii, un vers, o strofă, cu textul în față, fără negativ, iar în celălalt cântă un fragment dintr-un gen muzical impus de profesoară.
„Îmi doresc ca astfel ei să își depășească frica de a se expune în public. După prima experiență de genul ăsta își dau seama că au voci foarte frumoase, iar pe parcursul anilor observ cum își cizelează repertoriile și își aleg piesele potrivite pentru vocea lor. E foarte fain”, povestește dascălul.
Pune accentul în egală măsură și pe seriozitate. Odată ieșiți în fața clasei, elevii trebuie să cânte fără să se strâmbe sau să râdă, regulă valabilă și pentru colegii care îi ascultă. Cine nu se conformează, primește nota doi, ca și cei care refuză să cânte.
„În clasă trebuie să creăm un spațiu sigur, o zonă de confort și e nevoie să se înțeleagă că nu suntem acolo ca să râdem de colegi, ci ca să ne depășim limitele personale”, punctează profesoara.
Cor pentru elevii cărora le place să cânte
În 2008 a înființat un cor pentru elevii din clasa ei cărora le place să cânte. Principalul criteriu de selecție este seriozitatea. „Repertoriul contemporan este atât de vast, încât sunt piese și pentru cei cu o voce mai pregnantă și pentru cei care nu prea au voce. Este loc pentru toată lumea. Important este să vii și să cânți cu plăcere”, spune Antoaneta.
Și-a motivat elevii atât de bine, încât, în 2016, de Crăciun, au cântat pe scenă alături de Corul Național Madrigal, la Ateneul Român și pe scena Teatrului Național. În 2018 au obținut locul patru la Olimpiada Națională Corală și au participat la evenimente inedite, precum Cantus Mundi Fest, unde au cântat alături de trupa Vank sau artiști precum Irina Rimes.
„A fost extraordinar și copiii s-au bucurat mult că fac parte din acest proiect. Eu nu selectez copiii, îi primesc pe toți, iar toate aceste lucruri au fost o validare că ceea ce fac, fac bine și că se poate”, povestește profesoara.
Arbitru la olimpiadele naționale de dezbateri
A înființat la Colegiul Național Iași clubul de dezbateri „Speak Out. Debate”, în 2018, la solicitarea unor eleve de la cor și este acum arbitru la olimpiadele naționale de dezbateri și la lotul național.
Totul a pornit după ce a participat la o dezbatere demonstrativă, la invitația unei colege, și pentru că i-a plăcut foarte mult, a mers apoi la formări și la competiții online internaționale în Croația, Franța, Coreea și Malaezia.
„Se vede cum se transformă copilul, de la un elev care nu reușește să articuleze trei propoziții despre el, la unul care poate vorbi în orice moment despre orice subiect pro sau contra. Este extraordinar”, explică dascălul evoluția copiilor care participă la dezbateri.
Ei își depășesc frica de a vorbi în public, reușesc să își ordoneze gândurile și să le expună într-o formă coerentă și se documentează pe domenii pe care nu le studiază la școală.
Tot din curiozitate, Antoaneta Luchian s-a înscris la un curs de robotică organizat de Agenția Spațială Europeană, fiind, de altfel, singurul profesor de muzică din istoria lor.
GALERIE FOTO ANTOANETA LUCHIAN
Ea și-a propus acum să cumpere o placă Arduino și, prin programare, să-i învețe mai ușor pe elevi cum funcționează sunetul.
Alături de sora ei, Ana Maria Rusu, și ea desemnată profesoară Merito în 2018, și de alte două profesoare de muzică, a creat în pandemie edumuzicala.ro, o platformă educațională care se axează pe lecțiile interdisciplinare și pe subiecte care nu se regăsesc în programa școlară, cum ar fi muzica de film, cultura muzicală a secolului XX, muzica popoarelor lumii.
„Vreau să nu mai aud comentarii de genul <pe vremea mea mă punea doamna să bat măsura și îmi punea doi dacă nu știam să solfegiez> sau <eu nu am mers la cor pentru că nu aveam voce>. Când ies de pe băncile școlii, vreau ca elevii mei să fie curioși, respectuoși față de alte culturi și preferințele celorlalți”, este dorința Antoanetei Luchian pentru copiii pe care îi învață ce înseamnă muzica, dar și să cânte cu vocea sau la un instrument.