Cel mai masiv animal din toate timpurile ar fi putut fi descoperit în deșertul peruvian. Oasele unei balene care a trăit acum 39 de milioane de ani testează serios ceea ce credeam că este posibil pentru dimensiunea vertebratelor.
Balena albastră (Balaenoptera musculus) a fost mult timp considerată cel mai greu animal care a trăit vreodată pe Pământ. Dar nou descoperita Perucetus colossus ar putea să o depășească.
Măsurătorile oaselor sugerează că scheletul său ar fi putut cântări de două până la trei ori mai mult decât cel al balenei albastre.
„Folosim fracția scheletică pentru a estima masa corporală a lui P. colossus, care se dovedește a fi un competitor pentru titlul de cel mai greu animal înregistrat”, scrie o echipă condusă de paleontologul Giovanni Bianucci de la Universitatea din Pisa, Italia.
„Masă maximă a corpului cetaceanului a fost deja atinsă cu aproximativ 30 de milioane de ani înainte decât s-a presupus anterior, într-un context costier în care productivitatea primară era deosebit de ridicată”, spun oamenii de știință.
Oamenii de știință s-au întrebat de mult timp care sunt limitele de dimensiuni și mase la care vertebratele pot crește. În ocean, există puțin mai mult spațiu de manevră, cu flotabilitatea care contracarează efectele gravitației care pun o presiune mai mare asupra corpului animalelor terestre.
Și pentru cetacee – mamifere marine precum balenele și delfinii – există un beneficiu în a fi mai mari: ajută la prevenirea pierderii de căldură în nucleu în apă, care are o conductivitate termică ridicată față de aer.
Cu toate acestea, un studiu recent a descoperit că chiar și pentru balenele de filtrare hrănire, cum ar fi balenele albastre, există o limită superioară de dimensiune. Costul metabolic redus al unei astfel de strategii de hrănire le permite balenelor să plutească cu un minim de consum de energie – dar este limitat de disponibilitatea prăzii.
Deci, P. colossus ar putea fi puțin dificil de înțeles, având în vedere că toate studiile noastre anterioare despre dimensiunea maximă s-au bazat pe animale mai mici. Dimensiunea sa a fost estimată dintr-o serie de oase recuperate din sudul Peruului: 13 vertebre, patru coaste și o parte a unui os de șold, aparținând unui grup de primele cetacee complet acvatice cunoscute sub numele de basilosauride. Un studiu atent sugerează că specimenul nu era încă complet crescut.
Bazându-se pe o comparație cu balenele cunoscute, Bianucci și echipa sa au calculat dimensiunea P. colossus și au estimat că masa corpului său se situează între 85 și 340 de tone. Cea mai mare balenă albastră măsurată vreodată a avut o greutate de 199 de tone.
Oasele au arătat, de asemenea, un grad ridicat de îngroșare și densificare – caracteristici adesea văzute la mamiferele marine pentru a oferi echilibru natural, permițându-le să aibă plămâni mai mari.
Perioada în care a trăit P. colossus, în mijlocul Eocenului, a fost una extrem de bogată pentru tipul de hrană pe care balena ar fi putut să o mănânce, ceea ce i-ar fi permis să crească atât de mult. Cercetătorii cred că balena era relativ lentă, prefera habitatele de coastă și trăia aproape de fundul mării în apele puțin adânci. Schimbările în ecologia oceanului ar fi dus apoi la declinul ulterior al P. colossus.
„Acest nou record susține ipoteza conform căreia basilosauridele s-au specializat hiperspecializat pentru habitatele de coastă în timpul sfârșitului Eocenului”, scriu cercetătorii, „și că scăderea ulterioară majoră a productivității acestor medii poate fi afectat preferențial aceste balene, dând drumul la rudele lor (strămoșii balenelor și delfinilor prezente) care au invadat habitatele mai puțin adânci”.