Horoscopul lui Dom’ Profesor 25,26 mai 2024. Mecanica cuantică și materialismul dialectic
- Radu Stefanescu
- 24 mai 2024, 21:30
25,26 mai
Horoscopul lui Dom' Profesor. Pe 25 mai s-au născut: Ralph Waldo Emerson, Iosif Broz Tito, Robert Ludlum, Eugen Simion, iar pe 26 John Wayne, Philip Michael Thomas, Lenny Kravitz, Edmond de Goncourt, Vintilă Corbul, Radu Păun, Stan Golestan, Aurel Popa.
Pe 25 mai, care anul acesta cade sâmbătă, este un reper interesant în calendarul vechi.
Este Ziua Pietrei. Tradiţional, în calendarul fix este, pe 25 mai ziua lui Ioan Fierbe Piatră, Intrătunul, a treia aflare a capului Sf. Proroc Ioan Botezătorul – nu se lucrează la câmp! Şi Sf.Mc. Celestin. Drăguţ nume, Celestin, pare potrivit pentru un băiat bun şi înclinat către studiul medicinei. Sau de ce nu, astronom, sau astrolog are “celest” în componenţa numelui. Pe 26 mai sunt Sfinţii: Ap. Carp şi Alfeu, din cei 70. Averchie şi Elena.
În calendarul vechi, de la daci, începeau sărbătorile tradiţionale ale verii, care dacă nu se respectă atrag represalii meteorologice şi primejduirea recoltei. “Poporul nu lucrează crezând că va fi ferit de orişice cumpănă şi furtună grea, mai ales cu fulger, trăsnet şi foc, pentru că Ion, fierbâbd piatra o duce şi o descarcă unde voieşte, mai ales pe semănăturile sau livada celui care i-a necinstit ziua. Ion Fierbe Piatra este rău de inundaţi!” (Marian, 1994, II, pagina 348)
Sărbătoarea Pietrei. Piatra care fierbe. Poate cea mai veche sărbătoare din tot calendarul. Mai înainte de Lupul Şchiop, de Cavalerul Trac şi, bineînţeles, mult, mult mai înainte de sărbătorile creştine.
Probabil că datează din timpul glaciaţiunii Wurm. C.S. Nicolaescu-Plopşor zicea: “Măi nene, zice, dacă chiar vrei o dată să spunem acum douăzeci de mii de ani!”
Sfârşit de paleolitic. Frig, foarte frig! Încă nu se inventase olăritul şi oamenii aveau nevoie de ceva cald, un lichid acolo, un fel de supă şi ceai în acelaşi timp. Fierbinte să fie! Oalele lor erau din lemn, aşa că nu puteau să le pună pe foc. Inventiv, omul preistoric a găsit o soluţie: încălzea pietre alese cu grijă până ce aproape se înroşeau apoi le cufunda în oala de lemn, în supa-ceai. Piatra înroşită fierbea lichidul!
Mai târziu, peste mii de ani, când olarii noştri de la Cucuteni făceau adevărate opere de artă, s-a stabilit ca aducere aminte această zi, când “se fierbea piatra”.
Oamenii “primitivi” au avut întotdeauna o dreaptă judecată. Să ne amintim de pieile roşii, de Winnetou al lui Karl May. Nici strămoşii noştrii nu au făcut excepţie. Au stabilit, pe bună dreptate, ziua pietrei care fierbe ca aducere aminte de unde veneau şi cât de greu au dus-o atunci!
Peste sărbătoarea din paleolitic s-a calchiat o sărbătoare creştină, aşa cum o haină veche este din nou la modă dacă i se schimbă numele şi se adaugă accesorii noi.
Este weekend așa că este vremea unui eseu. Un eseu scris pentru Aeon de către Jim Baggott. El este un scriitor de știință britanic premiat cu sediul în Cape Town, Africa de Sud. El este co-autor cu John Heilbron al Dramei cuantice: de la dezbaterea Bohr-Einstein la ghicitoarea încurcăturii (2024). Iată:
Revoluția cuantică din fizică s-a desfășurat pe o perioadă de 22 de ani, din 1905 până în 1927. Când a fost finalizată, noua teorie a mecanicii cuantice subminase complet baza înțelegerii noastre a lumii materiale. Descrierea familiară și intuitivă atrăgătoare a unui atom ca sistem solar minuscul, cu electroni care orbitează în jurul nucleului atomic, nu mai era satisfăcătoare. În schimb, electronul devenise o fantomă. Fizicienii au descoperit că într-un fel de experiment, electronii se comportă ca niște particule obișnuite - ca niște bucăți mici, concentrate de materie. Într-un alt tip de experiment, electronii se comportă ca undele. Niciun experiment nu poate fi conceput pentru a arăta ambele tipuri de comportament în același timp. Mecanica cuantică nu poate să ne spună ce este un electron .
Au urmat consecințe mai neplacute. Principiul incertitudinii a pus limite fundamentale asupra a ceea ce putem spera să descoperim despre proprietățile „particulelor-unde” cuantice. De asemenea, mecanica cuantică a rupt legătura sacră dintre cauză și efect, făcând ravagii asupra determinismului, reducând predicția științifică la o chestiune de probabilitate - la o aruncare a zarurilor. Nu am mai putea spune: atunci când vom face asta, asta se va întâmpla cu siguranță. Am putea spune doar: atunci când facem asta, asta se va întâmpla cu o anumită probabilitate.
Pe măsură ce fondatorii teoriei au argumentat despre ce înseamnă ea, părerile fizicianului danez Niels Bohr au început să domine. El a concluzionat că nu avem de ales decât să descriem experimentele noastre și rezultatele lor folosind concepte aparent contradictorii, dar totuși complementare, despre unde și particule împrumutate din fizica clasică (pre-cuantică). Acesta este principiul „complementarității” al lui Bohr. El a susținut că nu există nicio contradicție deoarece, în contextul lumii cuantice, folosirea de către noi a acestor concepte este pur simbolică. Căutăm oricare descriere – unde sau particule – servește cel mai bine situației în cauză și nu ar trebui să luăm teoria prea la propriu. Nu are nicio semnificație dincolo de capacitatea sa de a conecta experiențele noastre din lumea cuantică, așa cum ne sunt proiectate de instrumentele clasice pe care le folosim pentru a o studia.
Bohr a subliniat că complementaritatea nu neagă existența unei realități cuantice obiective care se află sub fenomene. Dar a negat că putem descoperi ceva semnificativ despre asta. Din păcate, în ciuda eforturilor sale intense de a avea grijă în utilizarea limbajului, Bohr putea fi notoriu de vag și mai mult decât ocazional, de neînțeles. Declarațiile au fost rostite în „Bohrish” distorsionat. Se spune despre ultima sa conferință înregistrată că o echipă de lingviști a avut nevoie de o săptămână pentru a descoperi limba pe care o vorbea. Iar fizicienii școlii lui Bohr, în special teoreticianul german Werner Heisenberg, au fost vinovați de folosirea unui limbaj care, deși mai puțin torturat, era adesea mai puțin precaut.
A fost prea ușor să interpretăm unele dintre declarațiile lui Heisenberg ca o întoarcere la subiectivismul radical, la noțiunea că cunoașterea noastră despre lume este evocată doar în minte, fără referire la o lume exterioară reală. Nu a ajutat faptul că Bohr și fizicienii școlii lui Bohr au căutat să introducă complementaritatea în alte domenii de cercetare, cum ar fi biologia și psihologia, și au încercat să o folosească pentru a rezolva dileme vechi cu privire la liberul arbitru și natura vieții. Astfel de eforturi au obținut puțin sprijin din partea comunității științifice mai largi și au atras o mulțime de reacții negative.
Albert Einstein a respins, faimos, declarând că, spre deosebire de mecanica cuantică, Dumnezeu nu joacă zaruri . El a susținut că, în timp ce mecanica cuantică era fără îndoială puternică, ea era într-o oarecare măsură incompletă.
În 1927, Bohr și Einstein au început o dezbatere plină de viață. Lui Einstein i s-a alăturat în dezacord fizicianul austriac Erwin Schrödinger, care a conceput enigma „pisica lui Schrödinger” pentru a evidenția implicațiile aparent absurde ale mecanicii cuantice. Dar, deși atât Einstein, cât și Schrödinger au rămas critici stridenți, ei nu au oferit nicio contrainterpretare a lor. În ciuda temerilor lor, pur și simplu nu a existat un consens cu privire la o alternativă viabilă la complementaritate.
Bottom of Form
Complimentaritatea a căzut și în fața principalelor ideologiei politice care, în diferite moduri, au dominat treburile umane de la începutul anilor 1930, prin cel de-al Doilea Război Mondial, până la Războiul Rece care a urmat. Atât Bohr, cât și Einstein erau de origine evreiască și, pentru ideologii naziști, complementaritatea și teoria relativității erau abstracțiuni evreiești otrăvitoare, în contradicție cu programul naționalist al Deutsche Physik sau „fizica ariană”. Dar susținătorii Deutsche Physik nu au reușit să asigure sprijinul conducerii naziste și orice amenințare la adresa complementarității din partea ideologiei naziste a dispărut odată cu sfârșitul războiului.
Mult mai durabile au fost obiecțiile filozofilor comuniști sovietici care au susținut că complementaritatea era în contradicție cu doctrina oficială marxistă a „materialismului dialectic”.
Vladimir Lenin, care a condus Partidul Bolșevic în Revoluția din octombrie 1917, a fost un susținător dogmatic al viziunii materialiste asupra lumii expuse de filozofii germani Karl Marx și Friedrich Engels, autori ai Manifestului Comunist, publicat pentru prima dată în 1848. Marxismul constă în materie existentă în mod obiectiv în mișcare continuă, legată de legi. Astfel de legi guvernează diferite niveluri de existență pe care încercăm să le descriem prin diferite discipline științifice care nu sunt neapărat reductibile una la alta. De exemplu, sociologia – privită ca o știință empirică – nu se poate reduce la fizică și, prin urmare, este legată de propriile legi ale comportamentului social și economic uman.
Marx și Engels au observat că un astfel de comportament generează contradicții funcționale în cadrul unei societăți organizate. Pentru a supraviețui, oamenii se supun relațiilor de exploatare cu mijloacele de producție economică și cu cei care le dețin. Apar clase distincte: stăpânii și sclavii lor, domnii și iobagii lor, proprietarii de afaceri (burghezia) și muncitorii lor cu salarii mici (proletariatul).
Nu a fost suficient doar să interpretăm lumea, susținea Marx. De asemenea, filosofii trebuie să caute să o schimbe.
Aceste contradicții funcționale sunt în cele din urmă rezolvate prin inevitabile lupte de clasă care au ca rezultat schimbări ireversibile în organizarea socială și mijloacele de producție. Antichitatea clasică a Greciei și Romei făcuse loc feudalismului. Feudalismul făcuse loc capitalismului. Iar capitalismul era sortit să cedeze loc socialismului și comunismului, utopiei unei societăți fără clase. Dar schimbările necesare în organizarea socială nu s-ar produce de la sine. Calea a dus mai întâi prin socialism și „dictatura proletariatului”, susținută de un stat autocratic, care în cele din urmă nu va mai fi nevoie când utopia comunistă se va realiza. Pentru Lenin, scopurile justificau mijloacele, care includeau represiunea violentă a forțelor capitaliste și contrarevoluționare burgheze.
În filosofia marxistă, metoda de a studia și de a înțelege atât fenomenele sociale, cât și cele fizice este dialectică, iar interpretarea fenomenelor naturale este ferm materialistă. Nu a fost suficient doar să interpretăm lumea, susținea Marx. De asemenea, filozofii trebuie să caute să o schimbe, iar acest lucru nu s-ar putea face într-o lume construită doar din percepții și idei. Orice filozofie care căuta să ne deconecteze de realitatea materială, reducând lumea la simple senzație și experiență, reprezenta o amenințare pentru marxism.
În Materialism and Empirio-Criticism (1909), Lenin îl mustrase pe fizicianul Ernst Mach și pe adepții săi ruși și pe filozoful german Richard Avenarius, care formulase doctrina pozitivistă a empiriocriticii. Filosofia pozitivismului a fost anatema, deoarece a căutat să reducă cunoașterea lumii la experiență senzorială. Lenin a susținut că o astfel de gândire a condus doar la un idealism subiectiv, sau chiar la solipsism. Pentru el, asta a fost atât de multă „utopie”.
Complementaritatea arăta exact ca genul de farfurie pozitivistă pe care Lenin încercase să-o anihileze. O realitate accesibilă doar sub formă de probabilități cuantice nu se potrivea nevoilor filozofiei oficiale a comuniștilor sovietici. Părea să submineze materialismul ortodox. Cu toate acestea, un grup influent de fizicieni sovietici, printre care Vladimir Fock, Lev Landau, Igor Tamm și Matvei Bronstein, au promovat opiniile lui Bohr și au reprezentat pentru o vreme „ramura rusă” a școlii lui Bohr. Acest lucru nu a fost lipsit de anumite riscuri. Filozofii Partidului Comunist au căutat demiterea lor, fără niciun rezultat, în mare parte pentru că nu au putut fi de acord între ei asupra problemelor.
Situația din Uniunea Sovietică s-a schimbat dramatic câțiva ani mai târziu. Pe măsură ce sănătatea lui se înrăutăţea, Lenin încercase să-l înlăture pe secretarul general al Partidului Comunist, Iosif Stalin, pe care îl considera inapt pentru acest rol. Dar Stalin își consolidase în liniște poziția și plasase loialiști în posturi administrative cheie. După o scurtă luptă pentru putere după moartea lui Lenin în 1924, Stalin a devenit lider suprem. În 1937-38, el și-a intensificat strânsoarea declanșând o domnie a terorii, cunoscută sub numele de Marea Epurare, în care au fost executați mulți dintre vechii bolșevici care luptaseră alături de Lenin în 1917. Deși numărul total de morți este dificil de determinat, o cifră de 1 milion nu este nerezonabilă. Fizicienii nu au fost scutiți. Bronstein a fost arestat, acuzat de infracțiuni de terorism și executat în februarie 1938.
Stalin și-a pus propria sa pecetea ideologiei politice a comuniștilor sovietici în textul său scurt intitulat Materialism dialectic și istoric (1938), o formulare a filozofiei marxiste care va fi adoptată ca linie oficială a Partidului Comunist. Acei intelectuali care au rezistat doctrinei oficiale se confruntau acum cu riscuri reale de a-și pierde mai mult decât doar locurile de muncă.
Un angajament deschis față de complementaritate a devenit pozitiv periculos.
Distragerile celui de-al Doilea Război Mondial au însemnat că puține lucruri s-au schimbat pentru fizicieni până când Andrei Zhdanov, filozoful și propagandist-șef al partidului, despre care mulți era considerat succesorul în așteptare al lui Stalin, a vizat în mod special interpretarea mecanicii cuantice într-un discurs rostit în iunie 1947. „Capriciile kantiene ale fizicienilor atomici burghezi moderni”, a proclamat el, „i-au condus la inferențe despre posesia „liberului arbitru” al electronului, la încercări de a descrie materia doar ca o anumită conjuncție de unde și la alte trucuri diavoleşti.”
Acesta a fost începutul, scrie istoricul Loren Graham, „al celei mai intense campanii ideologice din istoria erudiției sovietice”. Un angajament deschis față de complementaritate a devenit pozitiv periculos.
Fizicienii sovietici s-au grăbit spre poziții apărabile. Fock s-a retras de la complementaritate ca lege obiectivă a naturii și l-a criticat pe Bohr pentru lipsa sa de claritate. Alții au căutat modalități de a „materializa” mecanica cuantică. Dmitri Blokhintsev, un student al lui Tamm, a favorizat o interpretare statistică bazată pe proprietățile colective ale unui „ansamblu” de particule reale. Într-o astfel de interpretare suntem obligați să ne ocupăm de probabilități pur și simplu pentru că nu cunoaștem proprietățile și comportamentele particulelor materiale individuale care alcătuiesc ansamblul. Einstein a folosit această concepție în salvarea de deschidere a dezbaterii sale cu Bohr în 1927.
Iakov Terlețki, care, la fel ca Tamm, studiase sub fizicianul sovietic Leonid Mandelstam, a favorizat o interpretare „undă pilot” de genul care fusese promovat inițial de către fizicianul francez Louis de Broglie înainte de a fi doborât de școala lui Bohr în 1927. În această interpretare, un câmp de undă real ghidează particulele reale și probabilitățile apar din nou pentru că nu cunoaștem detaliile.
Pe măsură ce anii 1930 au progresat către războiul mondial, mulți intelectuali occidentali au îmbrățișat comunismul ca singura alternativă percepută la amenințarea care se profilează a nazismului. Numărat printre micul grup de fizicieni comuniști evrei adunați în jurul lui J Robert Oppenheimer la Universitatea din California, Berkeley era David Bohm. Pe măsură ce Oppenheimer a început să recruteze o echipă de teoreticieni care să lucreze la fizica bombei atomice la noul înființat Los Alamos National Laboratory la începutul anului 1943, Bohm a fost în fruntea listei sale. Dar afilierile comuniste ale lui Bohm l-au determinat pe directorul Proiectului Manhattan, Leslie Groves, să-i refuze autorizația de securitate necesară pentru a se alătura proiectului.
Bohm a fost lăsat în urmă la Berkeley și s-a alăturat colegului său comunist și prieten apropiat Joseph Weinberg pentru a preda cursul de mecanică cuantică al lui Oppenheimer, absent. Discuțiile sale lungi cu Weinberg, care susținea că complementaritatea este ea însăși o formă de dialectică și, prin urmare, nu era în conflict cu filosofia marxistă, l-au încurajat să accepte argumentele lui Bohr, deși nu era lipsit de îndoială. În manualul său Teoria cuantică (1951), derivat în parte din experiențele sale de predare a cursului lui Oppenheimer, Bohm a aderat în linii mari la opiniile lui Bohr.
Până atunci, Bohm se mutase la Universitatea Princeton din New Jersey. Einstein, care în 1933 a fugit din Germania nazistă la Institutul pentru Studii Avansate din Princeton, a cerut să se întâlnească cu el cândva în primăvara anului 1951. Întâlnirea l-a trezit din nou pe materialistul marxist din Bohm. Pe măsură ce Einstein a explicat baza propriilor îndoieli, îndoielile lui Bohm au revenit. „Această întâlnire cu Einstein a avut un efect puternic asupra direcției cercetării mele”, a scris el mai târziu, „pentru că atunci am devenit serios interesat dacă ar putea fi găsită o extensie deterministă a teoriei cuantice”.
A existat, până la urmă, o alternativă mai materialistă la complementaritate? „Discuțiile mele cu Einstein... m-au încurajat să mă uit din nou”. Deși nu există dovezi documentate care să o susțină, Bohm a susținut mai târziu că a fost influențat „probabil de Blokhintsev sau de vreun alt teoretician rus precum Terlețki”.
Teoria lui Bohm a căutat să restaureze cauzalitatea și determinismul în lumea cuantică.
Dar relația lui Bohm cu Weinberg se întorsese până acum să-l bântuie. În martie 1943, Weinberg a fost prins trădând secrete atomice de un bug ilegal al FBI plantat în casa lui Steve Nelson, o figură cheie în aparatul Partidului Comunist din zona golfului San Francisco. Această probă a fost inadmisibilă în instanță. În încercarea de a dezvălui trădarea lui Weinberg, în mai 1949 Bohm fusese chemat să depună mărturie în fața Comitetului pentru activități antiamericane a Camerei, înființat de Camera Reprezentanților pentru a investiga subversia comunistă din SUA. El a pledat pentru cel de-al cincilea amendament, un mijloc standard de a evita autoincriminarea, care nu a făcut decât să trezească mai multe suspiciuni.
Bohm a fost arestat, apoi adus în judecată în mai 1951. A fost achitat (la fel ca și Weinberg câțiva ani mai târziu). Acum prins în isteria anticomunistă provocată de Joseph McCarthy, Bohm și-a pierdut poziția la Princeton. Doar Einstein a încercat să ajute, oferindu-se să-l aducă la Institut. Dar noul său director – Oppenheimer, lăudat acum drept „părintele bombei atomice” și tot mai bântuit de interesul FBI pentru propriul său trecut de stânga – a respins numirea lui Bohm.
Bohm a părăsit SUA pentru a fi exilat în Brazilia, de unde a publicat două lucrări care descriu ceea ce a fost, de fapt, o redescoperire a teoriei valului pilot a lui de Broglie. Teoria a căutat să restaureze cauzalitatea și determinismul în lumea cuantică și a fost ferm materialistă. Oppenheimer a respins eforturile lui Bohm drept „deviație juvenilă”. Einstein, care s-a jucat cândva cu o abordare similară și ar fi fost de așteptat să fie simpatic, a declarat că este „prea ieftin”.
Sub un val de critici, Bohm a câștigat sprijinul fizicianului francez Jean-Pierre Vigier, pe atunci asistent al lui de Broglie la Paris. Era exact ceea ce avea nevoie Bohm: un teoretician plin de resurse, un om de acțiune, un erou al Rezistenței Franceze în timpul războiului și un prieten al președintelui Republicii Democrate Vietnam, Ho Chi Minh. Invitate să se alăture lui Einstein la Princeton, asociațiile comuniste ale lui Vigier au determinat Departamentul de Stat să-i interzică intrarea în SUA. A lucrat cu Bohm la o altă variantă a teoriei undei-pilot și l-a convins pe de Broglie să-și reaprindă interesul pentru ea, dând un semnal de alarmă printre credincioșii lui Bohr: „Catolicii și comuniștii din Franța se unesc împotriva complementarității!”.
Dar misiunea lui Bohm de a restabili materialitatea mecanicii cuantice a însemnat mai mult decât demonstrarea posibilității unei alternative deterministe. În 1935, lucrând cu colegii săi din Princeton, Boris Podolsky și Nathan Rosen, Einstein pusese la cale o provocare încăpățânată, o ultimă aruncare a zarurilor în dezbaterea sa cu Bohr. În experimentul de gândire Einstein-Podolsky-Rosen (EPR), o pereche de particule cuantice interacționează și se depărtează, la stânga și la dreapta, proprietățile lor corelate de o lege fizică. Schrödinger a inventat termenul de „ încurcare ” pentru a descrie situația lor. Pentru simplitate, presupunem că particulele pot avea proprietăți „sus” și „jos”, fiecare cu o probabilitate de 50 %.
Nu avem de unde să știm dinainte ce rezultate vom obține pentru fiecare particulă. Dar dacă se constată că particula din stânga este „sus”, particula corelată din dreapta trebuie să fie „jos” și invers. Acum, conform mecanicii cuantice, particulele încurcate sunt misterios legate între ele, indiferent cât de departe se află, iar corelația persistă. Să presupunem că particulele se deplasează atât de departe încât orice mesaj sau influență trimisă de una nu poate ajunge la cealaltă, chiar dacă se deplasează cu viteza luminii. Atunci, cum „știe” particula din dreapta ce rezultat am obținut pentru particula din stânga, astfel încât să se poată corela singură?
Am putea presupune că atunci când sunt suficient de îndepărtate, particulele pot fi considerate separate și distincte, sau „real local”. Dar acest lucru intră în conflict cu teoria relativității speciale a lui Einstein, care interzice mesajelor sau influențelor să călătorească mai repede decât lumina, așa cum a explicat însuși Einstein: „Se poate scăpa de la această concluzie doar presupunând că măsurarea [particulei din stânga] (telepatic) schimbă situația reală a [particulei din dreapta] sau prin negarea situațiilor reale independente ca atare la lucruri care sunt separate spațial unele de altele . Ambele alternative mi se par cu totul inacceptabile. (Subliniere adăugată.) Particulele care nu există independent una de cealaltă se spune că sunt „nelocale”.
Un potențial spion sovietic cu numele de cod „Quantum” a participat la o întâlnire la ambasada sovietică din Washington, DC
Einstein era cunoscut pentru înclinațiile sale pacifiste și de stânga. Podolsky era născut în Rusia, iar Rosen era un descendent din prima generație a emigranților ruși. Ambii asistenți ai lui Einstein erau simpatici pentru cauza sovietică. La șase luni după publicarea lucrării EPR, Rosen i-a cerut lui Einstein să-l recomande pentru un loc de muncă în Uniunea Sovietică. Einstein i-a scris președintelui Consiliului Comisarilor Poporului, Vyacheslav Molotov, lăudându-l pe Rosen pentru talentele sale ca fizician. Rosen a fost la început încântat de noua sa casă, iar în curând a avut un fiu. „Sper”, a scris Einstein în semn de felicitare, „că și el poate ajuta la promovarea marii misiuni culturale pe care noua Rusie și-a asumat-o cu atâta energie”. Dar până în octombrie 1938, Rosen s-a întors în SUA, după ce a descoperit că cercetările sale nu au prosperat în ”paradisul oamenilor”.
Podolsky și-a câștigat doctoratul la Institutul de Tehnologie din California și se întorsese în Uniunea Sovietică în 1931 pentru a lucra cu Fock și Landau (și cu teoreticianul englez Paul Dirac) la Institutul Ucrainean de Fizică și Tehnologie din Harkov. De acolo, s-a alăturat lui Einstein la Institutul din Princeton în 1933. Zece ani mai târziu, un potențial spion atomic căruia i-a fost atribuit numele de cod „Quantum” de către serviciile secrete sovietice a participat la o întâlnire la ambasada sovietică din Washington, DC și a vorbit cu un diplomat de rang înalt. Quantum căuta o oportunitate de a se alătura efortului sovietic de a construi o bombe atomică și a oferit informații despre o tehnică de separare a cantităților de izotop fisionabil uraniu-235 . A fost plătit cu 300 de dolari pentru necazul lui. În fișierele Serviciului de Informații Externe din Rusia (SVR) făcute publice în 2009, Quantum s-a dezvăluit că este Podolsky.
Bohm a examinat experimentul EPR în detaliu considerabil. El a dezvoltat o alternativă care a oferit perspectiva traducerii dintr-un experiment de gândire într-unul real. Cu fizicianul israelian Yakir Aharonov, în 1957, el a căutat să demonstreze că experimentele reale au fost deja făcute (în 1950), concluzionand că într-adevăr au negat situațiile reale independente particulelor separate, astfel încât acestea nu pot fi considerate reale la nivel local.
Acesta era departe de finalul chestiunii. Derutat la rândul său de vagul bohrian și inspirat de Bohm, fizicianul irlandez John Bell a respins și el împotriva complementarității și, în 1964, a construit pe versiunea lui Bohm a EPR pentru a-și dezvolta teorema și inegalitatea. Experimentele din 1950 nu merseseră suficient de departe. Experimente ulterioare pentru a testa inegalitatea lui Bell în 1972 și în 1981-82 au demonstrat încurcarea și non-localitatea cu puține motive de îndoială.
Comunitatea științifică mai largă a început să se înțeleagă că încurcarea și non-localitatea erau fenomene reale, ceea ce a condus la speculații cu privire la posibilitatea construirii unui computer cuantic și la utilizarea particulelor încurcate într-un sistem de criptografie cuantică. Premiul Nobel pentru fizică din 2022 a fost acordat celor trei experimentați care au făcut cel mai mult pentru a dezvălui realitatea încurcăturii și promisiunea acesteia de „un nou tip de tehnologie cuantică”. Valoarea proiectată a industriei de calcul cuantic este estimată a fi undeva între 9 miliarde de dolari și 93 de miliarde de dolari până în 2040. Mă îndoiesc că există vreun alt exemplu în istorie de o astfel de industrie de valoare ridicată construită pe un principiu fizic pe care nimeni nu îl înțelege.
Marxismul a generat multe obiecții la complementaritatea lui Bohr și, astfel, a contribuit la modelarea dezvoltării mecanicii cuantice postbelice. Fizicienii-filozofi sovietici și-au oferit sprijinul descoperind tendințe pozitiviste în învățătura lui Bohr în conflict cu materialismul dialectic. Unii au căutat o interpretare materialistă alternativă. Podolsky și Rosen au admirat ambii Uniunea Sovietică și au căutat în diferite moduri să contribuie la misiunea acesteia. Bohm a lucrat într-o perioadă în care nu era puțin apetit pentru ceea ce mulți fizicieni considerau a fi întrebări fundamentale filozofice și, prin urmare, irelevante. Spune multe despre angajamentul lui Bohm că a rezistat tentației de a lăsa astfel de întrebări să se desfășoare în teatrul minții. Marxismul din Bohm a căutat nu numai să arate că o alternativă materialistă era posibilă, ci și să găsească o modalitate de a aduce argumentele în lumea reală a laboratorului.
Nu a fost suficient doar să interpretăm lumea. De asemenea, Bohm a căutat să o schimbe.
Așa, citind eseul de mai sus poate înțelegeți mai bine filmul ”Oppenheimer” !
După cum, dacă ziua de astăzi nu a fost strălucită, avem speranța că mâine poate fi mai bine, doar este, în definitiv, o altă zi!
Horoscopul lui Dom’ Profesor 25,26 mai 2024
BERBEC Fii calm şi zâmbitor, azi cineva drag are nevoie să îl pui pe el pe primul plan şi să îi dai atenţie şi respect. Eşti cel mai bun, eşti în frunte, dar astăzi ajută-ţi jumătatea, partenerul! Sâmbătă îţi stăpâneşti bine pornirile şi emoţiile. O veste sau o întâlnire îţi aduce aminte de un episod nu prea plăcut din trecut. Amintirile dor, uneori, dar constaţi că nu aşa de tare şi reflectezi că şi emoţiile se cicatrizează. Duminică eşti foarte generos. Eşti mulţumit de bucuria pe care o faci celor din jur, nu ai nevoie de prea mult ca să te simţi bine. Duminică seara poţi să te distrezi la un spectacol, consert, film sau la un club pentru ca urmează o nouă săptămână densă de lucru şi trebuie să ai rezervă de bună dispoziţie.
TAUR Astăzi este ziua potrivită să te ocupi de consolidarea relaţiilor sociale cu colegii, cu anturajul.Trebuie sa sprijini, să ajuţi pe cineva şi acest lucru este bine cotat de cei din jur! Sâmbătă ai ocazia să-ţi îndeplineşti o dorinţă mai veche. Dorinţele tale sunt la fel de legitime ca şi ale celor din jur, ale prietenilor şi familiei. Eşti puţin mai încăpăţânat decăt de obicei, dar asta poate fi şi o dovadă de personalitate. Duminică întâlneşti pe cineva, aproape din întâmplare, o nouă relaţie de dragoste sau reaprinderea unei legături mai vechi.
GEMENI Domeniul sentimental este favorizat de conjunctură. Atenţie la vremea capricioasă! O zi care pare bună şi relaxantă pentru tine. Prietenii te ajuta astăzi chiar fără să-i baţi la cap! Sâmbătă nu te împărţi în mai multe direcţii odată. Stabileşte o ordine de priorităţi şi respect-o! Poţi face mici schimbări, acasă, scurte vizite, loco, însă nu te aventura să pleci la munte. Duminică ideile tale sunt constructive şi chiar au un sâmbure de entuziasm şi optimism. Nu pleca urechea la scenariile catastrofice şi la pesimiştii de serviciu. Cobitul, la români, este o artă naţională!
RAC Încearcă să nu cedezi impulsurilor tale de moment. O zi plină de energie pentru tine. Profită, rezolvând problemele urgente de vineri, poate cumpărături, dar şi făcând puţină mişcare. Sâmbătă, armonia si echilibrul Cosmosului şi conjunctura generală te ajuta să-ţi înţelegi mai exact propria personalitate, limitele, calitaţile şi drumul pe care sa-l urmezi. Duminică - lasă totul în trecut, nu-ţi mai bate capul astăzi degeaba - rezolvarea nu stă în puterea ta. Te întrebi degeaba ce să faci! Distrează-te sau odihneşte-te, nu te mai tortura cu gânduri fixe şi păguboase.
LEU Nu te pune de-a curmezişul ideilor altora. Chiar dacă consideri că este o greşeală, lasă-i pe ei să-şi spargă singuri dinţii. Avertizează-i corect şi colegial şi du-te la umbra unui palmier! Sâmbăta îţi este favorabilă, dar nu trebuie să-ţi supraapreciezi forţele. Stai acasă sau învârteşte-te prin apropiere. Perioada este, de asemenea, favorabilă pe plan emoţional pentru începerea unor proiecte saurelaţii noi, dar numai după un bilanţ adevărat, mai ales în faţa oglinzii. Duminică este dedicată micilor aranjamente în camera, căminul, apartamentul, casa, vila, palatul tău. Unde locuieşti. Puţină curăţenie şi puţină ordine că doar nu o să aştepţi turma de aspiratoare să facă curat în locul tău!
FECIOARĂ Astăzi nu este o zi favorabilă pentru schimbări. Nu uita să apreciezi ceea ce ai şi nu mai râvni la lucruri iluzorii. Există în tine o urmă de regrete, dar şi aşa este bine! Nu pleca la drum! Sâmbătă, probabil una sau câteva surprize plăcute. Sufletul tău bun te împinge azi spre facerea de bine şi ajutorarea prietenilor. Este şi aşa bine, dar fii generos cu cine merită. Duminică, norocul iti este prietenul cel mai bun, care te ajuta să treci peste obstacole si dificultaţi fara sa faci prea mult efort. Dar atenţie la ce-ti doresti - sa nu fie un dar otrăvit, vreo cutie a Pandorei, un Cal Troian sau o tunică a centaurului Nessus. Ce de capcane din antichitate!
BALANŢĂ Mici incidente te fac să crezi că norocul nu mai e de partea ta, dar ar fi bine să fii mai atent, norocul şi-l face omul! Până diseară îţi revine optimismul şi nu mai crezi în superstiţii! Totul se rezolvă cu bine, din fericire. În această perioadă, mai ales sâmbătă, trebuie să dai dovadă de o oarecare hotărîre în ceea ce spui şi mai ales în ceea ce faci. Duminică, stelele te favorizeaza in achizitionarea unor obiecte de imbrăcaminte de sezon pe care o să le porţi cu placere, pentru ca iţi stau bine. Neapărat să fie din in sau bumbac de calitate, evită porcăriile din plastic.
SCORPION Eşti entuziast şi optimist şi de aceea totul îţi iese cu mare uşurinţă. Fii atent la ceea ce se spune în jur şi mai ales la ceea ce nu se spune pe la colţuri! Dar, pe total, o zi favorabilă! Sâmbătă poti finalizeza în condiţii bune promisiunile care ţi-au dat atâta bătaie de cap. Poziţia lui Venus indică prieteni noi şi petreceri reuşite. In acest weekend probabil că trebuie să faci ceva cumpărături. Duminică, posibile schimbări în anturaj şi veşti plăcute de departe. În registrul mediu spre neinteresant. Nimic foarte important nu pare că se întâmplă în această perioadă!
SĂGETĂTOR Nu prea ai dormit bine şi gândurile nu îţi dau pace. Situaţia pare complicată. Nu ai linişte pentru că eşti şi în urmă cu multe treburi. Fă-ţi un plan, cere sprijin. Ai nevoie de ajutor! Sâmbăta poate aduce unora dintre nativi şi o îmbunătăţire a situaţiei materiale. Afacerile personale şi sentimentale sunt aspectate favorabil. O veste bună urmată de o pierdere, sau mai curând rătăceşti un lucru, sau ai impresia că ai uitat ceva. Atenţie la cumpărături. Limitează cheltuielile la strictul necesar. Duminică poate la un film, nu da crezare tuturor zvonurilor, mai ales dacă se referă la prieteni! Duminică seara se poate să ai de luat o decizie.
CAPRICORN Dimineaţa, la serviciu, la muncă, birou, fii prudent pentru că poţi să creezi o situaţie mai complicată din care vei ieşi cu dificultate. Pe seara, ceva nou, o veste sau un spectacol. Sâmbătă: semnul de pământ al Capricornului „rodeşte” când este cald şi umed, chiar dacă nativului nu îi face mare plăcere şi mormăie tot timpul. Este, de asemenea, o perioadă favorabilă pentru afacerile şi reuniunile de familie. Singurul aspect negativ se referă la risc – atenţie la incidente, poate chiar accidente. Duminică, din nou ai de ales intre mai multe posibilităţi si ca intotdeauna te pierzi in amănunte, în analize şi procese de conştiinţă. Cere un sfat de la Leu sau de la un Geamăn.
VĂRSĂTOR Eşti tonic şi echilibrat şi cu toate că situaţia la serviciu pare tensionată, o poţi schimba prin calm şi arborarea permanentă a unui zâmbet. În domeniul sentimental nu te repezi, ai răbdare! Sâmbătă, afacerile personale şi sentimentale sunt aspectate favorabil. Nu da crezare tuturor zvonurilor, mai ales dacă se referă la prieteni. Nu te repezi imediat ce auzi o intrigă. Uneori, adeseori poate, Vărsătorii ascultă pe primul venit fără să mai verifice. Reflecteaza cui prodest (cui foloseşte) toată ingineria asta şi nu vei cădea în cursă. Duminică idealizează mai puţin persoana iubită şi o să ai o viaţă mai fericită. Stai puţin, fă-ţi o cafea şi gândeşte-te – gândeşte-te la tine... Ai uitat visurile tale – preocupat mereu de problemele cotidiene.
PEŞTI Sâmbătă vrei să pleci în weekend imediat ce te trezești. O să faci cumpărăturile pe drum, îţi zici. Schimbi locul, schimbi norocul! Emoţional, vrei să fugi de nostalgiile trecutului... Sâmbătă informaţiile contradictorii creează dileme. Configuratia astrologică iţi indică sa nu te repezi sa tragi concluzii greşite, să ai suficientă răbdare, pentru ca lucrurile se vor lămuri, ca de la sine. Cu dragostea stai bine dar poţi sta şi mai bine dacă eviţi reprosurile şi discuţiile în contradictoriu. Duminică, lucruri aproape fără importanţă, detalii cotidiene iţi vor arăta că eşti un norocos şi un rasfăţat în cursa vieţii. Pe total, aproximativ doua zile bune.