Euro 2024 se apropie cu pași mari, dar până la fluierul de start al turneului final FANATIK vă introduce în atmosfera marii competiții din Germania rememorând „faptele de vitejie” ale naționalei României la precedentele Campionate Europene.
Cu ocazia Campionatului European de Fotbal din Germania, FANATIK vă propune un nou proiect premium, realizat în colaborare cu STALINSKAYA. „Hai la Euro!” este un serial prin intermediul căruia moderatorul Horia Ivanovici și invitatul special Andrei Vochin vor aduce în atenția publicului povești nespuse de la Campionatele Europene, vor vorbi despre idoli și vedete care au scris istorie sau vor analiza echipa națională a României și adversarii „tricolorilor”.
Iar în acest episod vă vom reaminti „aventura” de la Euro 2008, acolo unde naționala României, condusă de Victor Pițurcă, a fost foarte aproape să dea marea lovitură într-o „grupă a morții” din care mai făceau parte Olanda, Italia și Franța.
„Bine ați revenit la serialul nostru de mare succes «Hai la Euro!». Suntem la episodul 4 și vă invităm să urmăriți în continuare povești nespuse, dezvăluiri emoționante și lucruri despre care probabil nu ați mai auzit.
Suntem, la fel ca și în primele trei episoade, cu prietenul nostru Andrei Vochin, nu doar un mare jurnalist, nu doar tobă de fotbal, dar și cu har de povestitor. După cum ați văzut și în primele episoade, ce s-au bucurat de un mare succes, este un povestitor înnăscut și aduce un flavour în acest serial «Hai la Euro! », care își propune să urmărească tot ce s-a întâmplat în istoria fotbalului românesc la Campionatele Europene. Am ajuns la Euro 2008 și să lăsăm povestitorul să depene amintirile…”, ne-a introdus moderatorul Horia Ivanovici în atmosfera acestui episod.
„Euro 2008 este comeback-ul lui Victor Pițurcă la echipa națională. Știm ce s-a întâmplat în 2000, a calificat echipa, dar n-a mai ajuns la turneul final… Ei bine, i se redă echipa pe mână din preliminariile Campionatului Mondial precedent…”, începe Andrei Vochin să depene din amintiri.
„Până la urmă, destinul îl recompensează corect pe Victor Pițurcă, pentru că așa era corect, nu a fost normal ce s-a întâmplat în 2000. Păcat că nu s-a găsit o cale la acea ruptură cu jucătorii. Dar vine destinul și până la urmă îi dă lui Pițurcă ce-i al lui”, l-a completat moderatorul.
„Vin și diriguitorii momentului respectiv, care spun «Ok, Pițurcă ne-a calificat în 2000 și iată că am ajuns în 2006 și am ratat 2002, am ratat 2004, am ratat 2006. Ce facem? Hai să-l punem înapoi pe Pițurcă, pentru că știe el ce face». Și atunci s-a apucat de treabă. Din precedenta campanie a avut niște rezultate încurajatoare. Atunci a bătut Cehia cu 2-0, o mare forță la vremea respectivă, într-un moment în care aveam foarte mici șanse de calificare. Și începem campania nouă. Începem la Constanța, se juca pe stadionul vechi al Farului, în niște condiții speciale, să spunem așa…
Eu aveam îndoieli la vremea respectivă, în fața Olandei, cu care eram în grupă, ar fi mers un astfel de teren. Dar cu celelalte echipe, pentru că am mai fost cu Bulgaria, cu Belarus, cu Albania, cu Luxemburg, cu Slovenia, cred că noi eram echipa mai tehnică și nu știu dacă ne favoriza un astfel de teren.
Primul meci s-a jucat însă la Constanța, cu Bulgaria, și părea că începem campania en-fanfare. Aveam 2-0 la un moment dat, numai că undeva spre sfârșitul meciului, Martin Petrov ne-a dat două goluri, prin minutele 85 și 87. Nici n-am știut cum s-a terminat meciul la egal și au început iar criticile la adresa lui Pițurcă.
A urmat un meci în Albania, câștigat chinuit cu 2-0, și de acolo au început să meargă rotițele. A mai fost un moment important în preliminarii, când am jucat pe terenul Olandei, principala favorită în grupă, care era în acel moment în top 3 mondial al echipelor naționale. Și facem un 0-0 în Olanda, un rezultat încurajator. Suntem pe undeva pe primele locuri, continuăm să ne facem un traseu corect, câștigăm cu Belarus, cu Slovenia, cu Luxemburg.
Nu ne încurcăm și ajungem la un moment dat să conducem grupa și să jucăm un meci extrem de important cu Olanda, tot la Constanța. La acel meci, rezultatul de egalitate ne era favorabil, pentru că se calificau primele două echipe și noi eram într-o poziție în care ne convenea rezultatul de egalitate. Interesant că la acel meci arbitrul era Kyros Vassaras. Am bătut cu 1-0, uriașă victorie, dar a fost o victorie într-un meci foarte închis, cu foarte puține ocazii de poartă”, a explicat Andrei Vochin cum au început preliminariile Euro 2008 pentru „tricolorii” lui Victor Pițurcă.
„A fost una dintre marile victorii ale naționalei României. Bine, stilul Victor Pițurcă, dar oricum la vremea respectivă și el știa că nu putem să jucăm altfel împotriva marilor echipe. Stil pe care, recunosc, și eu l-am criticat virulent la momentul acela. Dar până la urmă, rezultatele vorbesc și au vorbit pentru Pițurcă”, îl laudă Horia Ivanovici pe selecționerul naționalei de la acea vreme.
„Și mergeam spre 0-0 cu ei. Ne convenea rezultatul, am avut trei cornere tot meciul. La unu dintre ele dintre ele marchează Goian, se face 1-0. Și, mai mult decât atât, după reluări și analize și tot ce se întâmplă, se observă că este și offside la faza respectivă. Nu era VAR, toată lumea a pus-o că Kyros Vassaras a făcut, a dres, dar era o chestie de tușier, de asistent, nu era de central… Cred că atunci s-a făcut conexiunea cu Mircea Sandu, pentru că el l-a adus pe Vassaras în anticamera FRF, l-a pus un fel de consilier.
Cu meciul acesta, practic ne asigurăm calificarea la Euro. Mai avem o miză, să facem puncte, să fim cap de serie cât mai sus la tragerea la sorți. Însă mergem în Bulgaria și mâncăm bătaie, iar se naște un mare scandal că de ce n-am câștigat acolo, că de ce n-am luat măcar un punct…
Cert e că terminăm ultimul meci acasă cu Albania. Este o sărbătoare și e o sărbătoare de două ori: una, că îi batem cu 6-1 pe albanezi, dar din punct de vedere istoric, acela este momentul ultimului meci al unei echipe pe fostul stadion «23 August». După acea partidă, «23 August» se dărâmă”, și-a încheiat Andrei Vochin povestea calificării la Euro 2008.
După care trecem la „istoria” turneului final găzduit de Austria și Elveția. „Hai să mergem la Euro!”, îl îndeamnă și moderatorul Horia Ivanovici pe Andrei Vochin în continuarea episodului 4 al serialului „Hai la Euro!”, proiectul premium realizat de FANATIK în colaborare cu STALINSKAYA.
„Ne-am calificat la Euro, suntem în urna a 3-a și cădem într-o grupă absolut infernală, cu Franța, cu Italia și cu Olanda. Prindem din nou Olanda, care era cap de serie numărul 1 la la acel turneu final.
Campionatul European se dispută în două țări, în Elveția și Austria. Noi suntem în Elveția în faza grupelor și începem cu Franța, prima partidă. Franța, care avea în componență jucători precum Benzema, Henry, Anelka, Thuram, Abidal, Ribery, adică era o forță. Și noi aveam jucători importanți. De exemplu, în preliminarii, Mutu fusese golgheterul echipei, cu 6 goluri, urmat de Marica – 5 goluri și de colegul nostru de emisiune Dică – 4 goluri. Jucăm cu Franța, este un meci extrem de urât, extrem de închis. Noi jucam cu vreo 7 fundași, pentru că în fața apărării evoluează Rădoi și Chivu. E stilul Pițurcă, dar probabil că nici nu putea să obțină acele rezultate în astfel de momente.
Bănel Nicoliță devine maratonistul competiției prin cifrele înregistrate la acel meci. Nimeni din tot Campionatul European din 2008 nu a mai putut să alerge cât a alergat Nicoliță pe cifre în meciul respectiv. Peste 13 kilometri, a fost stabilit un record. Facem 0-0, un meci fără niciun fel de ocazii și mergem la partida numărul doi, contra Italiei”, a povestit actualul consilier al lui Răzvan Burleanu cum a fost debutul României la Euro 2008.
Și vine a doua partidă din grupă, contra Italiei, „o partidă cu foarte multe implicații, fiindcă aveam foarte mulți jucători care evoluau în Italia”, după cum amintește și Andrei Vochin.
„În frunte cu Mutu, care era rege în Italia. La momentul acela era tocmai primise distincția «Cel mai bun fotbalist străin din Italia» în campionatul precedent. Ceva wow, ceva fără cuvinte”, îl completează și Horia Ivanovici.
„Era în drumul spre a atinge borna de 100 de goluri în Serie A, ceea ce e ceva uluitor, de neînchipuit în zilele noastre. Italienii aveau o echipă cu Del Piero, cu Pirlo, cu Toni, cu Camoranesi, cu Buffon în poartă. E un meci destul de echilibrat. Încep să apară ocazii și la poarta noastră, dar și noi avem la poarta lor, iar în a doua repriză, pe o minge lungă, Mutu îi păcălește pe italieni. Nici nu știu de unde vine golul, Mutu îi ia fața nu știu cărui fundaș și strecoară mingea în poartă. E 1-0. Bucurie de nedescris, dar o bucurie poate prea mare, pentru că la un minut, pe o neatenție, Panucci ne egalează.
Se ducea meciul spre 1-1, ne convenea și acest rezultat. Aveam două puncte până la final, depindeam numai de noi în acea grupă… Și în minutul 83 obținem lovitură de la 11 metri… Ăsta este un moment pe care Victor Pițurcă și toată generația aia o să îl țină minte toată viața, pentru că același Mutu încearcă să execute pe centrul porții, Buffon pleacă în colțul din stânga, dar își lasă o mână și un picior acolo și blochează. Se termină 1-1, cu un mare sentiment de frustrare pentru noi, pentru toată lumea”, își amintește Andrei Vochin cum s-a desfășurat partida cu Italia de la Euro 2008.
O partidă care, în cazul unui succes, ne-ar fi adus o calificare în sferturile de finală încă dinaintea disputării ultimei etape. Iar de aceea tristețea a fost atât de mare… „Vedem un Mutu foarte dezamăgit, un Mutu care juca împotriva colegilor de club. Fără exagerare, cred că Mutu era în primii trei fotbaliști din Il Calcio la momentul ăla. Și pe cifre și pe tot. Cel mai bun străin. Și dezamăgirea a fost cu atât mai mare și pentru Mutu, și pentru noi toți, pentru că a ratat penalty-ul contra Italiei”, a remarcat și Horia Ivanovici care era starea de spirit a „tricolorilor”.
Dar nu era nimic pierdut. Venea jocul cu Olanda și o victorie ne ducea în sferturile de finală. O victorie pe care și adversarii noștri erau dispuși să ne-o ofere cadou, pentru că ei erau deja în turul următor și ne-ar fi preferat pe noi acolo în locul Franței sau al Italiei.
„Este momentul în care trebuie să ne ștergem această dezamăgire și să vedem care e situația concretă în grupă. Noi aveam două puncte, însă echipele din spatele nostru aveau câte un punct. Olanda le bătuse și pe Franța, și pe Italia, avea șase puncte și era calificată. Noi aveam două puncte, Italia și Franța aveau câte un punct. Ei bine, suntem în situația în care, dacă noi câștigăm cu Olanda, ne calificăm împreună cu Olanda.
Italia bate Franța în ultimul meci din grupă. Iar noi jucăm cu Olanda care, atenție, nu folosește decât un singur titular din echipa de bază din meciurile precedente, pe Engelaar. Iar toți ceilalți sunt lăsați pe banca de rezervă… Van Nistelrooy, Sneijder, Van Bronckhorst, Kuyt, Van der Vaart, De Jong… Însă mai aveau și ceva rezerve, adică îi mai aveau pe Van Persie, care era rezervă, și pe Huntelaar. Aveau și ei niște rezerve de genul ăsta. Cert este că pe tot parcursul meciului, senzația tuturor era că olandezii n-ar fi supărați dacă noi i-am bate”, a explicat Vochin contextul în care s-a disputat meciul decisiv contra Olandei.
„Eu țin minte meciul ca și cum l-am văzut acum câteva ore. Olandezii ne-au invitat să-i batem… Dar până prin minutul 60-70, când s-au plictisit pur și simplu de neputința noastră. Cred că a fost una dintre cele mai mari stări de neputință pe care le-am văzut la o echipă românească. Și asta mai ales în condițiile în care pur și simplu ne-au invitat să câștigăm meciul, n-aveau nicio miză. Au jucat nu relaxat, nici măcar relaxat, dezinteresați au jucat… Și noi nu puteam. Pur și simplu nu puteam”, și-a arătat și moderatorul Horia Ivanovici dezamăgirea pentru ce s-a întâmplat la acea partidă.
„Exact la fel ca în 1996, când Spania avea nevoie și noi eram relaxați. Spaniolii atunci au putut. Noi n-am putut să facem lucrul ăsta și practic, dintr-un moment în care putea să fie uluitor, o calificare din «grupa morții» ne ducem iar în critici și așa mai departe. Până la urmă s-a terminat 2-0, cu golurile lui Van Persie și Huntelaar în a doua parte a reprizei secunde și practic se încheie o aventură la un turneu final”, l-a aprobat Andrei Vochin.
„Putea fi un alt moment de cotitură pentru națională calificarea mai departe din grupă, dar în loc să ne calificăm ne ducem în prăpastie. Un turneu final pe care l-am avut în mână. Inclusiv penalty ratat de Mutu la 1-1 cu Italia. Inclusiv o Olandă care cel puțin în prima repriză credeai că e non-combat.
Cum s-a terminat? Tot cu critici, tot cu ceartă? Au venit acasă și au fost urecheați de presă rău de tot. Și Pițurcă a fost megacriticat. S-a terminat totul într-o stare de tensiune maximă. Cu un Pițurcă în război cu toată presa, dacă ții minte la vremea respectivă…”, a mai spus Horia Ivanovici în încheierea episodului 4 al serialului „Hai la Euro!”.
„S-a uitat tot ce a fost bine și a rămas acea dezamăgire a unui moment care putea fi transformat într-o mare victorie. Pițurcă are argumentele lui, spune «uite cu cine am jucat, uite cu ce echipe!». Dar și noi la vremea respectivă aveam o formație din care făceau parte Lobonț, Contra, Rădoi, Chivu, Mutu, Tamaș, Marius Niculae…
Îți dai seama, Marica a fost în lot și nu a prins niciun meci, nu a prins niciun minut. Și ăsta e un moment de frustrare, că e un moment celebru când Marica ia tricoul și îl aruncă de nervi și creează iarăși o isterie națională. «Cum e posibil să arunci cu tricoul naționalei?». Dar astea sunt emoțiile pe care le declanșează echipa națională, mai ales atunci când nu sunt rezultate…”, e concluzia lui Andrei Vochin.