Liderii mondiali din domeniul sănătății se vor reuni la Geneva pe 27 mai, la summitul anual al Organizației Mondiale a Sănătății (OMS), unde un nou acord presupunând colaborarea țărilor pentru a se pregăti, preveni și a răspunde la pandemii va fi în fruntea agendei, relatează The Guardian.
A fost propus de liderii mondiali la începutul anului 2021 cu scopul de a găsi modalități de a evita greșelile făcute în timpul pandemiei de Covid-19.
Procesul de negocieri, care implică aproape 200 de țări, s-a dovedit dificil, iar planul a suferit, potrivit directorul general al OMS,Tedros Adhanom Ghebreyesus, de urma „unui torent de știri false, minciuni și teorii ale conspirației”.
Este posibil ca textul acestui acord, despre care cei implicați spun că este o oportunitate de a face lumea mai sigură și mai echitabilă și pe care umanitatea nu își poate permite să o rateze, să nu fie finalizat până la termenul limită al adunării.
Care este ideea din spatele acordului?
Pandemia de Covid-19 a avut un impact devastator la nivel global. Circa 7 milioane de decese au fost atribuite direct infectării cu virusul, dar se crede că decesele indirecte sunt cel puțin duble. Perturbările provocate de răspândirea virusului au dus la creșterea sărăciei și a foametei. Sistemele de sănătate nu mai erau capabile să ofere în mod fiabil nivelul de îngrijire de care aveau nevoie oamenii, în timp țările mai sărace au fost afectate mai sever.
Acest acord vine cu promisiunea de a asigura faptul că lumea este mai bine pregătită și protejată de viitoarele pandemii – cu acces echitabil la instrumentele necesare pentru a opri potențialele focare de pandemie, precum și la vaccinuri și tratamente.
Liderii mondiali au spus că un potențial tratat va fi „moștenirea noastră care ne protejează copiii și nepoții” și au promis că va fi formulat pe principii de „solidaritate, corectitudine, transparență, incluziune și echitate”.
Ce nu a funcționat
Mulți dintre cei implicați în campanie și-au exprimat dezamăgirea după ce detaliile negocierilor au ieșit la iveală. Luna aceasta, Global Justice Now a acuzat țările bogate că „refuză să învețe lecțiile pandemiei de Covid-19” și că blochează acțiunile care ating interesele marilor companii farmaceutice.
Alții au pus sub semnul întrebării necesitatea în sine a unui astfel de acord, sugerând că acesta nu va soluționa neapărat problemele apărute în timpul pandemiei de Covid, în măsura în care țările car putea ignora orice aspecte asupra cărora sunt în dezacord în cursul unei anumite situații de urgență.
Precious Matsoso din Africa de Sud, copreședintele organismului de negociere interguvernamental care supraveghează discuțiile, a spus că sunt înregistrate progrese și a promis „un acord semnificativ și durabil”.
Michel Kazatchkine, un fost membru al Grupului Independent de Pregătire și Răspuns la Pandemie , a declarat: „Merită, pentru că oferă o fundație. Este foarte puțin probabil să răspundă tuturor provocărilor care sunt pe masă – dar cred că un eșec ar fi realmente îngrozitor pentru sistemul multilateral, pentru lumea solidară pe care ne dorim să o vedem cu toții în viitor, pentru OMS, pentru sistemul Națiunilor Unite. Așadar, trebuie să muncim foarte mult până în ultimul moment pentru a obține ceva”.
În ce stadiu sunt negocierile?
În această săptămână, negociatorii s-au întâlnit aproape în fiecare zi, timp de 12 ore, în încercarea de a încheia negocierile la timp pentru summit.
Asta după ce au avut loc mai multe sesiuni de negociere în care au fost înaintate propuneri. Cel mai recent proiect disponibil public sugerează că s-a propus un acord în multe domenii, inclusiv în ceea ce privește necesitatea ca țările să „consolideze știința, sănătatea publică și alfabetizarea populației în domeniul pandemiei”. Acesta include planuri de a înființa o „conferință a părților (COP)” pentru a revizui în mod regulat implementarea acordului, precum și promisiuni pentru angajarea de resurse financiare suplimentare pentru țările cu venituri mai mici.
Dar există încă domenii în care persistă blocaj, între care problema „accesului la agenți patogeni și partajarea beneficiilor”. Dacă țările mai sărace acordă națiunilor mai bogate – și marilor lor companii farmaceutice – acces la materiale și informații despre agenții patogeni care s-ar putea transforma într-o pandemie, li se poate garanta acelor țări mai sărace accesul la vaccinurile și medicamentele rezultate? Proiectele mai recente ale acordului au sugerat că un astfel de sistem ar putea fi convenit în principiu, însă detaliile au fost amânate pentru discuții ulterioare.
Nu este încă clar dacă acordul va fi sub forma unui tratat – ceea ce i-ar conferi o autoritate mai mare în dreptul internațional – sau a unei reglemnetări.
Acordul elimină suveranitatea țărilor?
Acordul a făcut obiectul unor cantități mari de dezinformare, între care afirmații false precum că acordul ar conferi OMS autoritatea de a impune lockdown-uri sau ar presupune ca țările să ofere 20% din vaccinurile lor.
Un purtător de cuvânt al OMS a răspuns la afirmațiile similare recente ale britanicului Nigel Farage subliniind că astfel de afirmații sunt „false și nu au fost niciodată solicitate sau propuse. Acest acord nu va acorda și nu poate acorda suveranitate OMS.”
Totuși, în multe țări, discuțiile s-au politizat și preocupările cu privire la suveranitate au ajuns la nivelul politicii mainstream. Luna aceasta, ministrul Sănătății din Regatul Unit, Andrew Stephenson, a declarat în fața Camerei Comunelor că textul actual este „nu este acceptabil” pentru guvernul Regatului Unit, întrucât „protejarea suveranității noastre este o linie roșie britanică”. Și în Noua Zeelandă negociatorilor li s-a spus să acorde prioritate suveranității.
Proiectul de text al acordului reafirmă „principiul suveranității statelor în abordarea problemelor de sănătate publică” și recunoaște „dreptul suveran al statelor asupra resurselor lor biologice”.