Descoperirea diferențelor salariale între sectorul privat și cel public în România dezvăluie un trend îngrijorător care poate influența deciziile de carieră ale multor cetățeni.
Vom explora cât câștigă un angajat la LIDL comparativ cu unul într-o fabrică de mobilă sau de porțelan și de ce multe persoane preferă să se angajeze la stat.
LIDL, renumit lanț german de supermarketuri, oferă un venit mediu brut lunar de 6.480 de lei la magazinul din Câmpina, echivalentul a aproximativ 3.700 de lei net, sumă care include salariul brut, tichete de masă, bonusuri și sporuri.
Taparo Baia Mare, un important producător de mobilier, propune un salariu brut de 6.600 de lei pentru operatori tapițare, ceea ce înseamnă aproape 3.900 de lei net.
Fabrica de porțelan Apulum din Alba Iulia, oferă un venit brut de 5.200 de lei pentru un operator de producție, rezultând un venit net de aproximativ 3.800-3.900 de lei, incluzând bonuri de masă și alte beneficii precum decontarea transportului și prime diverse, conform ZF.ro.
Comparativ, salariile din sectorul public par mai atractive. Conform unei analize realizate de Ionuț Dumitru, economistul șef al Raiffeisen Bank, salariul mediu net în administrația publică și apărare este cu 50% mai mare decât media pe economie. În educație, salariul mediu este cu 5% mai mare, iar în sănătate cu 14% mai mare decât media pe economie. Aceste cifre subliniază de ce multe persoane ar putea prefera să se angajeze în sectorul bugetar, unde beneficiile și stabilitatea jobului sunt percepute ca fiind superioare.
În ultimele două decenii, numărul de angajați din sectorul bugetar a crescut cu aproape 300.000, ajungând la 1,295 milioane de angajați. Această creștere vine în contrast cu pierderea a 500.000 de angajați din industria de prelucrare. Această migrație de la privat la public poate avea implicații pe termen lung asupra productivității și inovației în economie.
Concluzia este clară: în timp ce sectorul privat oferă oportunități, remunerația și beneficiile din sectorul public rămân predominant mai atractive pentru mulți români. Această situație subliniază necesitatea unei reevaluări a structurii și politicilor salariale pentru a asigura o distribuție echitabilă a talentelor și a resurselor umane între sectoarele economice ale României