Simona Halep a trăit timp de 18 luni un adevărat calvar. A fost depistată pozitiv cu roxadustat şi suspendată de un tribunal pentru patru ani. Salvarea a venit la TAS, unde suspendarea de patru ani a fost redusă la 9 luni, care erau deja ispăşite.
Revenirea este dificilă şi ia timp. Simona Halep a jucat la WTA Miami, în luna martie, la doar două săptămâni de la anunţarea deciziei TAS, dar a acuzat probleme după meciul cu Paula Badosa. A urmat apoi o pauză de două luni, jucătoarea fiind pe tablou la Trofeul Clarins, un challenger de la Paris, unde a abandonat în primul tur, după ce a acuzat dureri la genunchiul stâng.
Dar, în ciuda acestor dificultăţi, Simona Halep este fericită că a putut reveni pe teren. Într-un amplu interviu acordat pentru Tennis.com, sportiva a vorbit despre cum a trecut prin calvarul scandalului de dopaj, a clarificat implicarea lui Mouratoglou în această situaţie şi a vorbit despre viitor:
Cum a fost pentru tine, care mereu militai pentru un sport curat, fără dopaj, să te confrunți cu aceste acuzații?
– E ca şi cum te lovește un camion. Când am primit mail-ul, am spus că este o greșeală. Nu poate fi adevărat. A fost o mare durere când asta s-a întâmplat și nu mă gândeam niciodată că puteam să trăiesc așa ceva. A fost foarte dificil.
Spune-mi puțin despre decizia de a-l angaja pe Patrick Mouratoglou în 2022. Cum vezi rolul lui în toată această situație?
– Nu a fost intenția lui ceea ce s-a întâmplat, nu a fost o greșeală intenționată sau să îmi facă rău cu intenție. Nu. Am auzit multe voci care spuneau că am fost manipulată de Mouratoglou, dar nu este adevărat. A fost antrenorul meu, mereu am avut încredere în oamenii cu care am lucrat. Dacă nu ai încredere în echipa ta, nu poți să performezi la nivelul tău maxim. Așa că, am avut încredere, am lucrat cu cei din academia lui și totul a fost în regulă. Nu mi-a dat niciodată nimic, totul a fost foarte clar despre doping, așa că nu a făcut nimic intenționat. Nimic.
Este normal ca doar jucătorul să primească o suspendare, iar membrii din staff care i-au dat un produs contaminat să nu pățească nimic?
– Este un subiect sensibil pentru că regulile sunt reguli. Știam regulile, știu că jucătorii sunt mereu cei responsabili pentru ceea ce se întâmplă. Nu am luat nimic. A fost doar un supliment contaminat, ceea ce e o greșeală de fabricație. Nu este nimic intenționat. Am suferit, am plătit, dar a fost o greșeală.
Cum ai aflat că ți s-a redus suspendarea?
– Prin telefon. Avocatul meu, Bogdan, care a fost mereu alături de noi, m-a sunat pe Facetime și când mi-au spus erau atât de fericiți. Eram foarte fericită că suspendarea este redusă și proba de sânge este exclusă, pentru că nu a fost nimic în neregulă. Sunt fericită că TAS a fost corect și a judecat pe baza faptelor, nu pe scenarii, cum s-a întâmplat înainte.
Lacrimi, uşurare… care a fost reacţia ta?
– Nu am avut lacrimi în ochi în acel moment, dar când i-am sunat pe ai mei aveam ochii în lacrimi. Au suferit alături de mine, a fost dificil şi pentru ei. Ştiau şi credeau că sunt nevinovată şi că n-am făcut nimic greşit. Dar nu am avut atâtea lacrimi ca şi la Roland Garros şi Wimbledon, când am câştigat. Nu arăt prea multe emoţii, dar în interior le simt foarte puternic.
A intervenit şi îndoiala? Că ai peste 30 de ani şi ar fi mai bine să pui capăt carierei?
– Când am primit suspendarea de patru ani mă gândeam la asta. Probabil dacă rămânea suspendarea de patru ani, tenisul era terminat pentru mine. Dar nu voiam să cred că vor fi patru ani. De asta am continuat să joc. Am continuat să mă antrenez, pentru că nu voiam să mă retrag în aceste condiţii. Voiam să mă retrag pe terenul de tenis, unde am început când aveam patru ani şi jumătate şi acolo este locul meu în care vreau să spun “stop”.
Reputaţia este ceva foarte important pentru tine. Cum a fost să citeşti unele comentarii despre această situaţie?
– Mereu am fost corectă cu tenisul, mereu am fost corectă, onestă, toate turneele în care am evoluat le-am tratat cu respect şi le-am acordat o mare importanţă. Tenisul e viaţa mea pentru moment şi nu mi-a trecut prin minte să fac ceva greşit pentru acest sport. Da, a fost dificil să văd oameni care spun că am trişat, că am făcut lucruri greşite în tenis. Dar eu, în interiorul meu, ştiam adevărul. Şi am putut să lupt, fiind convinsă că într-o zi o să reuşesc să demonstrez. Şi s-a întâmplat.
Încrederea ta a fost recompensată…
– Da. A fost…
Cât de dificil ţi-a fost să rămâi în formă, să te antrenezi, să dormi în acel climat plin de incertitudine?
– Cea mai mare victorie este că nu am pus kilograme pe mine (râde), în aceşti doi ani. Am fost la sală. M-am concentrat mai mult pe persoana mea decât pe cea a atletului. Am avut grijă de corpul meu, de mentalul meu. Am transformat totul într-un mod de viaţă personal. Nu a fost rău, m-am bucurat de asta. Am lăsat puţin deoparte “jucătoarea Halep” până să am decizia.
Spune-ne mai multe. Cum ai lucrat asupra persoanei tale?
– Doar mă bucuram de viaţă zi de zi. Nu am avut posibilitatea să trăiesc normal în ultimii 25 de ani. Mereu eram la program, mereu strict, mereu cu ceva de făcut. Eram ca în armată. Acum puteam merge la piscină, la salon, puteam să fac orice lucru pe care o persoană normală poate să îl facă.
Ce îţi lipseşte cel mai mult?
– Competiţia. Meciurile, emoţiile… I-am spus mamei mele că nu mai am fluturi în stomac, dureri în corp. Acum, după ce am început, le simt din nou. Şi mi-am spus: “Sunt back in business” şi le simt peste tot.
Ce ai vrut să spui în postarea de Instagram că încrederea ta adevăr şi în principiile justiţiei este farul tău care luminează?
– Integritatea este cel mai important lucru pentru toată lumea. Voiam doar să arăt adevărul. M-am luptat pentru asta. Ştiam că această zi va veni chiar dacă a luat atât de mult. Mereu am respectat tenisul şi voiam că oamenii să ştie că nu am făcut nimic greşit. A fost cea mai mare victorie, îmi voi aduce aminte întotdeauna de acest succes, chiar dacă am avut momente foarte dificile, acum mă simt bine că totul e în regulă.
Multe ţări au principiul: nevinovat până la proba contrarie. În tenis, după acel test pozitiv, ai fost suspendată imediat. Cum a fost asta pentru tine?
– Nu cred că e cel mai bun mod prin care poţi să tratezi un atlet care toată cariera a făcut doar sport şi şi-a dedicat toată viaţa pentru acest sport. Eşti suspendat şi nu mai ai voie nici măcar să mergi să vezi un meci de tenis. Pentru mine a fost cel mai greu sentiment pe care l-am trăit. Să fiu suspendată şi să n-am voie să văd niciun meci. E greu să descriu emoţiile pe care le-am avut, dar acum mă simt uşurată. A trecut şi merg înainte.
Te-ai gândit cum ar putea acest sistem să fie îmbunătăţit?
– Am vorbit puţin cu avocaţii, nu am eu dreptul să comentez regulile, dar cred că nivelul de doping ar trebui să fie mai mare pentru a fi suspendat. Dacă este foarte puţin e clar că e contaminare, iar dacă nu te ajută pentru îmbuntăţirea performanţelor, nu ar trebui să existe o suspendare. Trebuie să analizeze cazul, să îl judece şi apoi să suspende. Majoritatea jucătorilor sunt nevinovaţi, nu fac nimic greşit şi pierd totul. Ok, am peste 30 de ani, o carieră grozavă. Nu o să mint, am bani să îmi plătesc avocaţii, dar pentru alţi jucători care nu sunt atât de sus în clasament este greu de gestionat o astfel de situaţie. Ar fi mai bine să judece înainte să aplice o suspendare de doi ani. Pierzi totul şi viaţa ta e irosită.
Cum vezi viitorul carierei tale?
– Am vorbit cu Darren Cahill despre asta. A spus că trebuie să o iau uşor, dacă pot să fiu din nou în top. I-am spus că dacă mă întorc, o fac la viteză maximă. Vreau în top 10. El mi-a spus să o iau mai uşor. Mereu am ţintit sus şi am voie să visez să fiu cât mai sus. Principalul obiectiv este să revin în top, dar am nevoie de timp şi corpul meu va rezista acolo.
Există o jucătoare pe care o urmăreşti şi care a avut o revenire de succes în circuit?
– Svitolina are un copil şi e top 20 WTA. E incredibil cum se descurcă. Putem învăţa de la fiecare jucătoare şi cu siguranţă voi urmări ce au făcut aceşti jucători. Dar, în acelaşi timp, fiecare este diferit. Mă voi concentra pe mine şi o să revin încet-încet în ritm.
Când te uiţi în oglindă în ultimele zile ce îţi spui?
– Sunt foarte zâmbitoare în aceste zile. Mă simt relaxată, simt libertatea. Nu realizasem acest sentiment înainte de a se întâmpla ce s-a întâmplat. Am fost mereu în tensiune, mereu m-am concentrat să fiu cea mai bună. Acum, văd puţin lucrurile diferit. Sunt mai în vârstă, am câteva titluri în spate, am experienţă şi acum simt mai mult plăcerea de a juca tenis. Normal că va fi greu să îmi recapăt ritmul, dar mă bucur mai mult, ceea ce e cel mai bun lucru acum.
Au fost elemente din tenis care te-au ajutat să treci peste asta?
– Da, finalele de Grand Slam pe care le-am pierdut. Una dintre ele a fost cu Ostapenko în 2017 când am suferit trei luni de zile, am plâns. A fost un fel de depresie. Mi-am dat seama că dacă vei continua lupta şi munca o să obţii ce îţi doreşti. M-a ajutat, am fost foarte perseverentă. Ştiam că această zi va veni.
Finala pierdută cu Ostapenko în 2017 te-a ajutat să treci mai uşor?
– Da. Finala pierdută cu Ostapenko în 2017 m-a ajutat să trec peste. A fost o mare suferinţă în acel meci. Am condus în meci, simţeam că pot să câştig. Şi să ajung să pierd meciul, după ce am mai pierdut o finală înainte, m-a rănit foarte rău.
Pe de altă parte, există experienţe acumulate în ultimii doi ani care crezi că te-ar putea ajuta pe terenul de tenis?
– Ce am învăţat, în general, despre acest caz, este că trebuie să trăieşti prezentul. În tenis, mereu trăieşti pentru viitor. Te antrenezi azi pentru mâine, pentru săptămâna viitoare. Mereu te uiţi în viitor. Acum, simt că trebuie să trăiesc pentru azi pentru că nu ştiu ce se poate întâmpla mâine. În general, asta mă va ajuta să trăiesc mai mult în prezent, iar pe teren, ceea ce am experimentat în Miami, m-a ajutat să am o senzaţie de uşurare. Vreau doar să mai joc nişte meciuri şi să văd cum mă va ajuta această experienţă.
Acea senzaţie de uşurare, nu ai mai avut-o de mult timp, nu?
– Nu. Nici înainte. Am pus presiune pe mine pentru rezultate, pentru titluri. Mereu am avut dorinţa de a câştiga. Dar acum a fost doar pentru a juca meciul. A fost diferit şi am o senzaţie de uşurare, da.
Ce sfat le-ai da oamenilor?
– Orice s-ar întâmpla în viaţă, avem puterea de a trece peste dacă avem încredere. Nu mă gândeam niciodată că mi se poate întâmpla ce s-a întâmplat. Şi îmi închipuiam că este foarte greu să trec peste aşa ceva. Dar am reuşit. Şi sunt din nou liberă să joc, mă simt mult mai bine.