De ce apusurile de soare pe Marte sunt albastre și nu roșii? Praful din aer este de vină pentru nuanța aceasta care nu e tocmai purpurie.
Pământul este punctul albastru pal prin excelență, în opoziție cu Marte sau Planeta Roșie. Dar schema este răsturnată când vorbim despre apusuri.
Paleta diferită de culori se bazează, de fapt, pe aceleași principii științifice, conform Iflscience. Apusurile de pe Marte sunt albastre într-un mod similar cu modul în care cerul nostru este albastru și apusurile noastre sunt roșii. Totul se datorează împrăștierii luminii solare pe moleculele care formează atmosfera noastră.
În timp ce pare albă, lumina soarelui cuprinde multe lungimi de undă diferite – pe care le recunoaștem ca fiind culori diferite – iar moleculele și particulele de praf interacționează doar cu anumite lungimi de undă. Prin împrăștierea unor porțiuni specifice ale spectrului de lumină, aceste particule produc culoarea pe care o vedem.
Atmosfera lui Marte este foarte diferită de cea a Pământului, atât ca compoziție, cât și ca densitate. Atmosfera lui Marte este foarte slabă. Presiunea sa este echivalentă cu aproximativ 1% din cea a Pământului. Pentru a experimenta o presiune atât de scăzută pe Pământ, ar trebui să fii la peste 30 de kilometri altitudine. De asemenea, îi lipsește azotul și oxigenul.
Atmosfera lui Marte este formată din dioxid de carbon și are mult praf. Acest praf fin tinde să împrăștie lumina roșie, astfel încât cerul să pară roșiatic, ceea ce lasă lumina albastră să treacă. Pe Pământ, este invers. Lumina albastră sare în moleculele de aer, dând cerului nostru nuanța sa caracteristică, iar la apus și în zori, acele lungimi de undă mai lungi sunt predominante.
Astfel, când Soarele apare jos la orizont, lumina are o distanță mai mare de parcurs în atmosferă, așa că se împrăștie mai mult. Ceea ce a mai rămas este culoarea pe care o vedem. Pe Pământ, avem o paletă mai largă de nuanțe roșii, care este amplificată de cenușa de la vulcani și praful de la incendii. Pe Marte, există o nuanță albastră rece.