Scandalul major care l-a scos pe Robert Fico din viața politică avea să se petreacă în 2018, atunci când un jurnalist de investigație și partenera sa au fost asasinați. Crima s-a petrecut chiar în timpul mandatului lui Fico și avea să ducă la demisia acestuia, câteva zile mai târziu în contextul unor demonstrații masive în întreaga țară. Totuși, Fico avea să-și facă revenirea pe scena politică din Slovacia la finalul anului trecut, câștigând alegerile cu un mesaj anti-european și anti-Ucraina venit în contextul în care țara era lovită de un val inflaționist semnificativ.
În vârstă de 59 de ani, Robert Fico este imaginea tipică a noului val de politicieni naționaliști-populiști care au apărut în ultimul deceniu. Acesta a crescut în localitatea Topocany, un orășel din vestul Slovaciei, fiul unui șofer de stivuitorist și al unei lucrătoare într-un magazin. Tancurile sovietice zdrobiseră mișcarea de reformă cehoslovacă atunci când el avea trei ani și puțini se așteptau la vreo schimbare în ceea ce privește puterea și controlul partidului comunist din Cehoslovacia.
A urmat cursurile școlilor primare și secundare din localitate, apoi s-a înscris pentru a studia dreptul la respectabila Universitate Comenius, situată la 100 km distanță, în capitala Bratislava. În 1987, Fico, în vârstă de 23 de ani, s-a înscris în Partidul Comunist, un pas util pentru oricine spera să avanseze în cadrul sistemului, iar în 1988 s-a căsătorit cu o colegă avocată.
În tinerețe, Fico a rămas foarte mult în cadrul sistemului, efectuând serviciul militar ca investigator, obținând un doctorat cu o teză despre pedeapsa capitală și apoi lucrând în cadrul ramurii juridice a Academiei Slovace de Științe. Acesta nu a fost drumul unui radical, al unui demagog politic sau al unui om furios sau frustrat, hotărât să schimbe lumea în bine.
Apoi, o eră s-a încheiat. În 1989, Zidul Berlinului a căzut, iar Revoluția de catifea non-violentă a pus capăt regimului comunist din Cehoslovacia. Slovacia și-a câștigat apoi independența în 1993, moment în care o fragilă social-democrație a fost instaurată în locul regimului totalitar.
Noua eră capitalistă liberă a oferit oportunități antreprenorilor din domeniul afacerilor, dar și celor din domeniul politic. Fico era tânăr, convingător și, ceea ce este important, neafectat de nicio legătură cu regimul comunist căzut. Noua sa carieră de politician – o ambiție din copilărie – a progresat rapid.
Robert Fico s-a alăturat mai întâi Partidului Stângii Democratice, apoi și-a fondat propriul partid, Smer – sociálna demokracia (Direcția – Democrația Socială, Smer-SD). Partidul s-a dedicat atât democrației, cât și socialismului, iar cei mai mulți observatori au concluzionat rapid că ideologia a trecut pe locul al doilea, după ambițiile lui Fico.
Șapte ani de opoziție au dus la o victorie în alegerile din 2006. Acest lucru a demonstrat puterea politică a promisiunii de a-i proteja pe cei rămași în urmă într-o țară în care standardele de viață ale multora dintre ei nu reușeau decât încet-încet să ajungă la nivelul celor din Europa de Vest și în care, în consecință, mulți erau nostalgici după trecutul comunist.
“Fico este un tehnician al puterii, de departe cel mai bun din Slovacia. El nu are un omolog în acest moment”, declara sociologul Michal Vašečka de la Institutul de Politici din Bratislava. “Fico urmărește mereu sondajele de opinie, înțelege ce se întâmplă în societate”.
Aflat la putere din 2010, partidul lui Fico a câștigat din nou puterea doi ani mai târziu, după ce o altă coaliție de centru-dreapta s-a destrămat. O poziție dură împotriva migranților i-a adus realegerea în 2016. Dar apoi, atunci când jurnalistul Ján Kuciak, care investiga mită la nivel înalt, și logodnica sa, Martina Kušnírová, au fost uciși de un asasin plătit în 2018, Fico a avut din nou probleme. Proteste uriașe l-au forțat să demisioneze. Smer a pierdut puterea în alegerile din 2020 în fața unor partide care promiteau să elimine corupția, iar partidul său s-a divizat. Asasinarea jurnalistului Ján Kuciak a avut reverberații și anul trecut în Slovacia, atunci când, pentru a doua oară, un tribunal l-a găsit nevinovat pe omul de afaceri Marian Kocner de implicare în acest caz. Decizia instanței, care nu a fost definitivă, a fost criticată de familia jurnalistului în condițiile în care o apropiată a lui Kocner a fost condamnată la 25 de ani de închisoare.
Cu toate acestea, Fico nu a renunțat, preferând o luptă politică brutală decât să-și satisfacă pasiunile pentru culturism, fotbal sau mașini rapide.
Răvășit de neîncetate dispute între facțiuni și ciocniri de personalitate, noul guvern s-a zbătut curând. Zeci de funcționari de rang înalt, ofițeri de poliție, judecători, procurori, politicieni și oameni de afaceri legați de Smer au fost condamnați pentru corupție și alte infracțiuni, iar răspunsul haotic la pandemia Covid a provocat furia alegătorilor.
Fico, care acum avea un scor sub 10%, a văzut o nouă oportunitate.
“El a devenit cel mai proeminent reprezentant politic al unei mișcări împotriva măștilor de față sau a vaccinării”, a declarat Grigorij Mesežnikov, analist politic din Bratislava.
Însuși liderul Smer s-a confruntat cu acuzații penale, pe care le-a negat întotdeauna, pentru presupusa creare a unui grup infracțional și abuz de putere, dar procurorul general al Slovaciei a respins acuzația. Acest lucru a oferit o motivație suplimentară pentru a recâștiga puterea.
“El împrumută de la Trump și va face și va spune ceea ce este necesar, luând de la dreapta și de la stânga. A fost foarte abil în a se poziționa ca fiind anti-establishment. Principalul său interes acum este să demonteze efortul judiciar… El scapă prin victorie”, a declara Milan Nič, cercetător la Consiliul German pentru Relații Externe, cu puțin timp înainte de scrutinul de la finalul anului 2023, care l-a readus la putere.
În acest scop, Fico a îmbrățișat poziții mai extreme, care includ atacuri la adresa aliaților occidentali, promisiuni de a opri sprijinul militar pentru Kiev, critici la adresa sancțiunilor rusești și amenințări de a se opune prin veto oricărei viitoare invitații NATO pentru Ucraina. De asemenea, el a depus eforturi pentru a exploata diviziunea dintre alegătorii mai în vârstă și mai conservatori din provincie și cei din capitală, Bratislava, cu o cultură mai progresistă și o populație mai bogată și adesea mai educată.
Una dintre țintele lui Fico a fost președinta liberală a țării, fosta avocată și activistă pentru drepturile omului Zuzana Čaputová, pe care a numit-o “marionetă a SUA” și care l-a dat în judecată pentru că a răspândit minciuni despre ea. De asemenea, Fico a etichetat diverși opozanți și ONG-uri ca urmând instrucțiunile finanțatorului american George Soros. O altă țintă a fost comunitatea LGBT din Slovacia, calificând adopția de către cuplurile de același sex drept o “perversiune” și i-a numit pe jurnaliștii slovaci “prostituate murdare anti-slovace”.
Fico, pe care analiștii îl consideră inspirat de Viktor Orbán din Ungaria, a declarat că are la inimă interesele Slovaciei.
“Îl vedem pe Viktor Orbán ca pe unul dintre acei politicieni europeni care nu se tem să apere în mod deschis interesele Ungariei și ale poporului maghiar”, își declara Fico, pentru Reuters, admirația pentru premierul ungar. „El le pune pe primul loc. Și acesta ar trebui să fie rolul unui politician ales, să aibă grijă de interesele alegătorilor săi și ale țării sale”.
Fico este și un admirator al lui Vladimir Putin, declarând anul trecut că nu ar permite arestarea președintelui rus în baza unui mandat internațional dacă acesta ar veni în Slovacia.
În prezent, partidul lui Fico combină politica socială de extremă-stânga cu naționalismul și pozițiile conservatoare asociate mai degrabă cu dreapta radicală. În ultimii ani, retorica sa a fost presărată cu teorii ale conspirației și dezinformări pro-ruse. El l-a acuzat pe finanțistul George Soros că alege președinții țării și a acuzat “naziștii și fasciștii ucraineni” de declanșarea războiului.
“Războiul vine întotdeauna dinspre Vest și pacea dinspre Est”, declara Fico la un eveniment de campanie, la sfârșitul lunii august.