Satul Orania din Africa de Sud are propriile sărbători naționale, propria monedă - Ora - iar viața de zi cu zi este guvernată de un set de reguli ciudate.
O oază de frumusețe în deșertul sud-african, Orania are case albe și îngrijite, peluze îngrijite, două școli moderne și mai multe biserici.
Dar acest sat liniștit și izolat de pe malul râului Orange este diferit de alte zone bogate ale țării - deoarece numai afrikanerii albi au voie să locuiască acolo.
Potențialii rezidenți sunt verificați și trebuie să cunoască bine limba și cultura afrikaans și să să angajeze numai afrikaneri albi, potrivit thesun.co.uk.
Aceștia trebuie să respecte valorile creștine stricte, iar cuplurilor necăsătorite le este interzis să locuiască împreună.
Satul are propriile sărbători naționale, propria monedă - Ora - iar viața de zi cu zi este guvernată de un set de reguli ciudate, printre care se numără faptul că trebuie să se ceară permisiunea consiliului local înainte de a primi vizitatori.
Deși există o rată scăzută a criminalității, majoritatea bărbaților de acolo poartă arme la centură ca o chestiune de rutină.
În ciuda politicii sale arhaice "doar pentru albi", se pare că familiile se îndreaptă spre această așezare în creștere - care a crescut de la cele 40 de familii fondatoare din 1991, la o populație de peste 3.000 de persoane în prezent.
Jurnalistul britanic Ade Adepitan a devenit primul bărbat de culoare care a locuit în comunitatea exclusiv albă timp de o săptămână, în timp ce realiza noul documentar al Channel 4 "Whites Only": Ade's Extremist Adventure".
Cazat la un hotel local, cu o priveliște uimitoare asupra terenurilor luxuriante și a râului frumos, el se amestecă cu locuitorii satului, care cred că "construiesc un vis" într-o Africă de Sud plină de haos și criminalitate.
"La prima vedere, acest loc este destul de mișto", spune el. "Este plin de frunze și are un aer relaxat, dar apoi am observat că toți bărbații par să aibă arme, chiar și atunci când tund gazonul."
Trecutul violent
Așezarea inițială a fost fondată ca răspuns direct la eliberarea lui Nelson Mandela în 1990 și la anularea legilor de segregare rasială sau de apartheid din Africa de Sud, un an mai târziu.
Carel Boshoff - ginerele fostului prim-ministru și "arhitect al apartheidului" Hendrik Verwoerd - a condus un mic grup de afrikaneri care au cumpărat o fâșie de pământ cu visul de a înființa un stat independent.
În ciuda faptului că pretind că sunt o comunitate pașnică, cele 8.000 de hectare de teren au cunoscut un trecut violent.
Peste 500 de ocupanți ilegali de culoare, care locuiau în clădirile abandonate lăsate în urmă de un proiect industrial eșuat anterior, abandonat în anii 1960, au fost alungați de pe teren cu ajutorul câinilor, bătăilor și biciuirii, potrivit cercetărilor efectuate de istoricul Edward Cavanagh, de la Cambridge.
Astăzi, statuile a cinci "arhitecți și executanți brutali" ai epocii apartheidului, printre care Verwoerd, privesc orașul de pe Monument Hill, iar pe străzi flutură steaguri ale apartheidului.
Condusă la vederea statuilor de Joost Strydom, omul de marketing al Orania, Ade contestă celebrarea oamenilor care au conceput un sistem de putere care a adus beneficii minorității albe pe seama muncii manuale a majorității negrilor.
Dar Joost insistă că, prin interzicerea muncii la negru, Orania este "antidotul" apartheidului.
"Cred că soluția este Orania, care nu contractează munca manuală grea, ci o facem noi înșine", spune el.
"Apartheidul a început pentru că un grup de oameni a încercat să domine un alt grup de oameni. Orania este antidotul la acest lucru".
De asemenea, el susține că Orania este "diversă" deoarece "afrikanerii sunt un grup divers de oameni".
Construirea visului
Agentul imobiliar local Marli spune că afacerile sunt în plină expansiune, deoarece tot mai mulți africani - care reprezintă doar patru procente din populație - caută un refugiu sigur în afara orașelor din Africa de Sud, care se confruntă cu criminalitatea.
Țara are una dintre cele mai ridicate rate ale criminalității din lume, cu o rată a crimelor de 45 la 100.000 de persoane, în comparație cu 6,3 în SUA și sub unu la sută în Marea Britanie.
În timp ce comunitatea a susținut adesea că este "fără criminalitate", acest lucru a fost contestat pe scară largă de alte persoane care susțin că acolo nu se strâng statisticile așa cum s-ar face în restul țării.
Marli spune că clienții doresc să se mute în Orania pentru "speranță" și "siguranță"
"Oamenii vor servicii care să funcționeze", adaugă ea. "Africa de Sud este măcinată de corupție și criminalitate. Mulți dintre clienții mei nu au apă curentă, este oribil."
O mare parte din zonă este un șantier de construcții, deoarece firmele de construcții se întrec să construiască case pentru a satisface cererea.
Planul final este de a găzdui 30.000 de persoane și de a se extinde pe o suprafață de mărimea Angliei pentru a deveni un stat național afrikaner cu drepturi depline.
Marli a petrecut zece ani în Marea Britanie și a declarat că s-a simțit mai în siguranță acolo, dar "a decis să vină în Orania pentru a trăi visul și a construi visul".
La școala locală, copiii învață versiunea afrikaans a istoriei și toate lecțiile sunt predate în limba afrikaans.
Willem - nepotul de 18 ani al lui Carel Boshoff - spune pentru Ade că nu a învățat nimic despre fostul președinte Nelson Mandela în timpul școlii sale.
Propriul său tată, Carel Jr, este liderul municipalității din Orania și se așteaptă ca și el să conducă într-o zi așezarea.
"Aș rămâne fidel idealurilor insuflate în Orania și aș păstra vie cultura afrikaans", spune el.
"Nu am nimic împotriva altor culturi, dar cred că trebuie să avem grijă de noi înșine înainte de a începe să ajutăm alți oameni."
Tatăl lui Willem, nepotul lui Verwoerd, insistă că nu a fost nevoie să își ceară scuze pentru apartheid, spunând pentru Ade: "Nu am învățat să urăsc sau că vreuna dintre aceste politici a fost construită pe ură".
El adaugă: "Nu excludem pe nimeni prin definiție pentru că face parte din această sau acea categorie rasială. Și limba afrikaans are nevoie de o casă".
El respinge apelurile la unitate națională ca fiind "gândire modernistă" și "inginerie socială".
Dar familiile de culoare care locuiesc în afara Oraniei au fost supuse unor hărțuiri îngrozitoare din partea unora dintre locuitori.
Un bărbat de 55 de ani a declarat că a fost urmărit de un camion cu autocolante Orania în timp ce se îndrepta spre casă după o seară cu prietenii și și-a împins soția printr-un gard, spunându-i: "Acum trebuie să fugi".
El a spus că armele purtate de rezidenți l-au speriat să nu se apropie, deoarece "te vor răni. Nu putem face nimic".
În documentar, Ade urmărește cum elevii joacă o piesă de teatru despre monștrii mâncători de copii care "arată ca niște maimuțe, sunt neciopliți și proști" și sunt mereu păcăliți de "vecinii lor afrikaans cu pielea albă".
"Nu sunt un erudit în limba engleză, dar chiar și eu pot vedea simbolismul", observă Ade.
Satul este deținut de compania Vluytjeskraal Aandeleblok (Vluytjeskraal Share Block), care, împreună cu organismele alese la nivel intern, este responsabilă pentru procesul decizional municipal al orașului.
Oricine dorește să se mute în comunitatea închisă cumpără acțiuni în cadrul companiei, mai degrabă decât dreptul de proprietate asupra unei case, și este atent verificat.
Nici o finanțare guvernamentală nu intră în această așezare, dar investițiile private, inclusiv donațiile despre care se zvonește că ar fi fost făcute de administrația lui Donald Trump și de Tucker Carlson de la Fox News, permit realizarea vastelor proiecte de construcție.
În timpul vizitei sale, Ade a fost dat afară din biserică atunci când a încercat să vorbească cu pastorul local la o întâlnire socială de după slujbă și spune că s-a simțit "speriat" fiind singurul bărbat de culoare din sat.
"Este prea simplist să îi catalogăm pe toți cei din Orania ca fiind rasiști, dar dacă trăiești în deșert timp de 30 de ani fără să te amesteci cu nimeni, acest lucru va duce la prejudecăți, chiar dacă acestea nu existau înainte", spune el.
"Cred că oamenii din Orania sunt traumatizați de căderea lor de la putere și încearcă să recreeze trecutul. Este o formă extremă de separatism rasial."