Joseph S. Nye, fost responsabil de politica de neproliferare în timpul președintelui american Jimmy Carter, și este îngrijorat de viitorul tratatelor ce privesc armele nucleare. Acesta a vorbit pe platforma Diplomatic Courier.
"Aceste preocupări nu sunt noi, desigur. În memoriile mele, "O viață în secolul american", revin la o perioadă la fel de disputată din anii 1970, când am fost responsabil de politica de neproliferare a președintelui american Jimmy Carter. După criza petrolului din 1973, înțelepciunea convențională era că lumea rămânea fără petrol și avea nevoie să se îndrepte către energia nucleară. Cu toate acestea, se credea, de asemenea, pe scară largă și în mod eronat, că lumea rămâne fără uraniu și, prin urmare, ar trebui să se bazeze în schimb pe plutoniu reprocesat (un produs secundar al uraniului utilizat în reactorii nucleari).
Conform unor previziuni de la acea vreme, până în 1990 ar fi avut capacitatea de reprocesare a plutoniului 46 de țări. Problema, desigur, era că plutoniul este un material utilizabil în arme. O lume inundată de comerțul cu plutoniu ar fi fost mult mai expusă riscului de proliferare nucleară și terorism nuclear.
În 1974, India a devenit prima țară din afara celor cinci enumerate în TNP (China, Franța, Rusia, Regatul Unit și Statele Unite) care a lansat ceea ce a numit eufemistic o "explozie nucleară pașnică". A utilizat plutoniu reprocesat din uraniul american și canadian, care fusese furnizat cu condiția să fie utilizat doar în scopuri pașnice. Franța a acceptat apoi să vândă Pakistanului o instalație de reprocesare a plutoniului, al cărei prim-ministru, Zulfikar Ali Bhutto, declarase că țara ar mânca iarbă înainte de a permite Indiei să dezvolte un monopol nuclear în Asia de Sud. Între timp, în America Latină, Germania vindea Braziliei o instalație de îmbogățire a uraniului, iar Argentina își explora opțiunile pentru utilizarea plutoniului. Cu alte țări făcând același lucru în tăcere, se dezvolta o cursă incipientă a înarmării nucleare.
Cu o decadă înainte, președintele american John F. Kennedy a avertizat că lumea va avea 25 de puteri nucleare până în anii 1970. Deși TNP ar fi trebuit să prevină această situație, începea să pară că prognosticul său ar putea deveni realitate. Dar Carter (care avea experiență ca inginer nuclear în Marina) era hotărât să prevină acest lucru când a ajuns la Casa Albă.
În ceea ce mă privește, am servit recent într-o comisie a Fundației Ford și a Corporației Mitre privind energia nucleară și neproliferarea - care includea mai mulți viitori membri ai administrației Carter. În timp ce mulți se temeau că lumea se îndreaptă către o economie a plutoniului și răspândirea armelor nucleare, Raportul Ford-Mitre a pus sub semnul întrebării această înțelepciune convențională și a susținut că cel mai sigur mod de a utiliza energia nucleară era cu un ciclu de combustibil "o dată" supravegheat internațional care ar lăsa plutoniul blocat în combustibilul ars stocat.
Carter a acceptat raportul nostru când ne-am întâlnit cu el la Casa Albă. Dar recomandarea noastră a fost extrem de impopulară în industria nucleară americană și în rândul senatorilor din statele vestice și sudice ale căror facilități urmau să fie închise. De asemenea, era anatema pentru aliații precum Franța, Germania și Japonia, ale căror strategii energetice (și exporturi) ar fi fost subminate.
Unde se află astăzi neproliferarea nucleară?
Vestea bună este că există doar nouă țări cu arme nucleare, în comparație cu cele două duzini pe care Kennedy le-a prevăzut în anii '70. Mai mult, TNP are 189 de părți și este unul dintre puținele acorduri de control al armelor pe care marile puteri încă le respectă. Ghidurile Grupului de Furnizori Nucleari sunt încă valabile, iar, în timp ce câteva țări se angajează în reprocesare, lumea nu se îndreaptă spre o economie fragilă a plutoniului.
Vestea proastă este că Coreea de Nord a abandonat angajamentele sale în cadrul TNP. A realizat șase explozii nucleare din 2006, iar Kim Jong Un își agită frecvent sabia nucleară într-un mod destabilizator. În Orientul Mijlociu, Iranul a dezvoltat facilități pentru îmbogățirea uraniului de grad militar și se apropie rapid de pragul de a deveni a zecea țară cu arme nucleare. Mulți observatori se tem că, dacă va face acest lucru, ar putea declanșa o cascadă de proliferare în întreaga regiune, cu Arabia Saudită urmând rapid.
Acestea sunt dezvoltări îngrijorătoare. Așa cum arată experiența mea din anii '70, este atunci când condițiile par deosebit de grave că eforturile de a încetini răspândirea armelor nucleare trebuie menținute. În caz contrar, lumea va deveni un loc mult mai periculos.", scrie Joseph S. Nye, pentru Diplomatic Courier.
Fiți la curent cu ultimele noutăți. Urmăriți DCNews și pe Google News