Imperiul Akkadian a stabilit multe standarde care ulterior au fost replicate de alte conducători și a avut o influență majoră într-o mare parte a lumii antice. Este puțin clișeic să spunem că imperiile apar și dispar, dar v-ați întrebat vreodată care este cel mai vechi imperiu din istoria înregistrată? Ei bine, acest titlu pare să fie deținut de Imperiul Akkadian, primul imperiu multinațional cunoscut din lume.
Imperiul Akkadian a existat pentru o perioadă scurtă între 2334-2218 î.Hr. și a fost fondat de Sargon cel Mare (sau Sargon de Akkad), probabil cel mai faimos conducător al său. Cu toate că a avut o existență relativ scurtă, acest imperiu antic a stabilit o serie de "prima" mondială care a fost replicată și standardizată de conducătorii ulteriori.
Centrat pe orașul Akkad, Imperiul Akkadian a unit regiunea Mesopotamiei de sud (antica Irak) care fusese anterior condusă de statele oraș concurente (inclusiv Ur, Uruk, Lagash, Kish, Mari și Ebla), fiecare având proprii săi conducători dinastici (o perioadă cunoscută sub numele de Dinastia timpurie, care a existat în perioada aproximativ 2900 – 2350 î.Hr.).
Akkad (uneori Agade) nu a fost încă localizat de către arheologi, dar se crede că a fost situat de-a lungul malului vestic al râului Eufrat, undeva între orașele antice Sippar și Kish. Cu toate acestea, alții cred că a fost situat între orașele Mari și Babilon, în timp ce alții cred că a fost altundeva în întregime. Indiferent de locul exact, orașul a exercitat o influență considerabilă asupra regiunii înconjurătoare. Conform lui Sargon (sau a scribilor săi), controlul akkadian s-a extins în cele din urmă de la Golful Persic prin Asia Mică până la Marea Mediterană și Cipru. Există însă unii care susțin că imperiul s-a extins până în Creta, în Grecia modernă.
Prin unirea atâtor state antagoniste anterior, Sargon și succesorii săi au reușit să introducă rute comerciale, permițând bunurilor să circule în siguranță de la Mesopotamia de nord către sud, prin intermediul râului Eufrat. Stabilitatea în regiune a permis, de asemenea, dezvoltarea artei, literaturii, agriculturii și științelor. Și, pentru o perioadă scurtă, akkadiana a devenit lingua franca în regiune, înlocuind temporar sumeriana în toate aspectele, cu excepția ceremoniilor și riturilor sacre.
Akkadienii au introdus chiar și primul sistem poștal, prin care tăblițele de lut cu scrierea akkadiană cuneiformă erau închise în lut care apoi era marcat cu numele și adresa destinatarilor. Singura modalitate de "a deschide" aceste plicuri de lut era să le spargi, ceea ce însemna că era ușor de știut dacă cineva îți citea corespondența.
Sargon a fost un conducător priceput, plasându-și cei mai de încredere urmăritori în poziții de influență în teritoriile sale – unul dintre cei mai importanți fiind fiica sa, Enheduanna, care a devenit Mare Preoteasă a Inannei la Ur. Enheduanna, acum recunoscută ca prima autoare a lumii, a reușit să-și afirme o influență semnificativă prin afacerile religioase și culturale datorită poziției sale.
Sargon însuși a domnit timp de 56 de ani și a fost succedat de fiul său, Rimush, care a continuat politicile sale. Cu toate acestea, începutul domniei sale a fost caracterizat de diverse rebeliuni din orașele anterior cucerite și o luptă pentru a restabili ordinea. Rimush a domnit doar nouă ani înainte de a muri și de a fi succedat de fratele său, Manishtusu, care și el a trebuit să reprime rebeliunea în primii ani ai domniei sale. Cum a murit Manishtusu rămâne neclar, dar este posibil să fi fost ucis de curtenii săi.
Apoi a venit Naram-Sin, fiul lui Manishtusu. Naram-Sin este recunoscut ca unul dintre cei mai mari conducători akkadieni, deși unul controversat, care a domnit timp de 36 de ani și a extins granițele imperiului și a realizat diverse realizări militare. Conform legendei, ambițiile și trufia lui Naram-Sin (care se referea la el însuși ca la un zeu în viață) au supărat pantheonul akkadian și au adus represalii divine, ceea ce a dus la distrugerea Akkadului în timpul domniei fiului său, Shar-Kali-Sarri. La fel ca strămoșii săi, Shar-Kali-Sarri a fost confruntat cu rebeliuni violente pe tot parcursul domniei sale, dar, povestea merge, a fost învins în cele din urmă de o forță de invadatori barbari cunoscuți sub numele de gutieni, ceea ce a pus capăt imperiului și a adus o nouă epocă întunecată.
Deși nu există dovezi istorice care să susțină elementele mai fantastice ale acestei povești (desigur), istoricii și arheologii cred acum că schimbările climatice ar fi putut contribui la prăbușirea imperiului. În această interpretare modernă a evenimentelor, schimbările climatice au provocat o foamete care nu numai că a perturbat comerțul, dar în cele din urmă a slăbit imperiul astfel încât să nu mai poată face față diferitelor rebeliuni sau invaziei ulterioare.
Ulțimii regi ai Akkadului, Dudu și fiul său Shu-Turel, nu au avut puterea comparabilă cu cea a regilor marelui imperiu. Ei puteau să-și extindă influența doar în zona locală din jurul orașului. Numele lor sunt rar asociate cu figurile trecutului lor și, în cele din urmă, chiar și orașul însuși a dispărut din memoria colectivă, devenind doar o altă legendă și mister.