Aproape jumătate dintre părinții americani își ajută copiii adulți să acopere costurile de trai – unii dintre ei spunând că dependența copiilor lor creează presiune asupra propriilor lor finanțe, scrie The Guardian.
Roberto, în vârstă de 60 de ani, din Santa Cruz, California, îi dă fiului său adult 2.000 de dolari în fiecare lună începând din vara anului trecut, pentru a-l ajuta să își acopere costurile de trai. "Fiul meu are 29 de ani", spune el, "are o diplomă universitară în matematică și a terminat o tabără de pregătire intensivă de trei luni în analiza datelor acum 10 luni, care a costat 15.000 de dolari. A căutat un loc de muncă corespunzător pregătirii și abilităților sale, dar nu a găsit nimic până acum. El și soția sa închiriază un mic studio, iar plățile mele acoperă practic chiria. Îl susțin în acest fel în ultimele șapte sau opt luni." Roberto este unul dintre zecile de americani care au declarat pentru The Guardian că își susțin financiar copiii adulți.
Aproape jumătate dintre părinții americani oferă un anumit tip de sprijin financiar copiilor lor adulți Potrivit unui nou studiu, aproape jumătate dintre părinții americani oferă un anumit tip de sprijin financiar copiilor lor adulți, care se confruntă cu costuri mai mari decât ei pentru hrană și trai, potrivit unui nou studiu. Părinții care ne-au contactat ne-au povestit cum copiii lor adulți nu-și puteau permite să plătească locuința, transportul, îngrijirea copiilor, îngrijirea medicală sau asigurarea fără ajutorul lor – adesea în ciuda faptului că lucrau cu normă întreagă în locuri de muncă calificate -, iar un număr dintre ei au spus că dependența financiară a copiilor lor le făcea propria perspectivă financiară sumbră.
De asemenea, mai mulți părinți au spus că copiii lor depind de ei din punct de vedere financiar din cauza șomajului, a problemelor de sănătate sau de dependență sau din cauza faptului că relația lor cu un partener romantic s-a întrerupt. În timp ce unii părinți au declarat că își sprijină copiii doar temporar, până când situația lor se îmbunătățește, sau cu plăți unice pentru mașini, asistență medicală sau locuințe, alții au declarat că este vorba de un aranjament cvasi-permanent, deoarece copiii lor nu reușesc să își acopere costurile de trai. Roberto spune că fiul său a lucrat în diverse locuri de muncă, inclusiv ca lucrător poștal, de când a terminat facultatea. "Faptul că nu are experiență de muncă în domeniul său de expertiză pare să fie cel mai mare obstacol care îl împiedică pe fiul meu să obțină un loc de muncă, fiecare loc de muncă cere doi ani de experiență", a spus el. "Ar putea obține un loc de muncă într-un supermarket sau la Trader Joe's, dar acestea nu sunt obiectivele sale profesionale, nu este ceea pentru ce este pregătit și sunt locuri de muncă prost plătite. Nu vreau ca el să facă compromisuri. Din fericire, îmi pot permite să îl întrețin. Dacă nu aș fi făcut-o, poate că ar fi avut un sentiment mai mare de urgență pentru a-și găsi un loc de muncă, dar adevărul este că locurile de muncă pentru care este calificat nu abundă în această zonă, în ciuda faptului că toată lumea spune constant că "viitorul este Stem". Presupun că, având în apropiere Silicon Valley, care a avut o mulțime de concedieri, el concurează cu multe persoane cu ani de experiență. "Poate că fiul meu face ceva greșit, dar impresia mea este că această economie exclude o mulțime de oameni calificați." Un tată în vârstă de 64 de ani și proprietar de mică afacere din nord-vestul țării, care a dorit să-și păstreze anonimatul, a declarat că el și soția sa se străduiesc să își întrețină mai mulți dintre copii la vârsta adultă. "Una dintre fiicele noastre are datorii semnificative la cardul de credit pe care noi o ajutăm să le plătească", a spus el. "În 2023, ea avea o datorie de 24.000 de dolari. Acum are 29 de ani, este căsătorită și are un copil, lucrează la grădiniță pentru 18 dolari pe oră. Soțul ei susține nevoile de zi cu zi ale familiei, în timp ce lucrează la negru la un al doilea loc de muncă. "Noi le asigurăm o creșă gratuită pentru fiul lor și le hrănim familia o dată sau de două ori pe săptămână. În ultimele șase luni, am plătit în medie aproximativ 700 de dolari pe lună pentru a elimina datoria, iar în prezent încercăm să cumpărăm o casă în care să locuiască, cu o chirie mică pentru noi. "O altă fiică este recent divorțată și crește un nepot – o sprijinim financiar lăsând-o să conducă una dintre mașinile noastre pe care o asigurăm și pentru care plătim tarifele de pod. Ea are două locuri de muncă cu jumătate de normă și conduce o mică afacere." Alți doi copii locuiesc încă acasă, a spus el, deși, din fericire, nu au nevoie de sprijin financiar. "Toate acestea creează stres asupra finanțelor noastre casnice. Cu vânturi economice negative, mica noastră afacere abia rezistă, în timp ce secătuirea economiilor noastre pentru fiecare dintre copii ne face să ne gândim să luăm bani din pensia noastră pentru a trăi." Avocatul pensionar Allen, în vârstă de 68 de ani, din Minnesota, s-a numărat printre persoanele care au declarat că își susțin financiar copiii adulți, deoarece aceștia au bani pe care nu au nevoie să îi cheltuiască. "I-am dat fiicei noastre un avans de 100.000 de dolari pentru o casă și i-am împrumutat 450.000 de dolari, jumătate din ipoteca rămasă, la o dobândă de 3%, pentru ca împrumutul comercial pentru restul casei să fie mai mic", a spus Allen. "Am plătit universitatea pentru copiii noștri, astfel încât aceștia să nu aibă datorii. Nu avem nevoie de bani, eu și soția mea suntem foarte frugali". În ciuda faptului că își poate susține confortabil fiica din punct de vedere financiar, Allen a declarat că era îngrijorat dacă el și soția sa făceau ceea ce trebuia, deoarece fiica lor și partenerul ei câștigau salarii decente de aproximativ 150-170.000 de dolari anual împreună. "Nu înțeleg obiceiurile de cheltuire și de economisire ale tinerei generații", a spus el. "Fiica mea și partenerul ei au locuri de muncă bine plătite, dar nu par să aibă niciodată bani în plus. Mereu ies la o cafea, ies la cină în oraș, se răsfață cu asta și cu aia. "În schimb, frugalitatea noastră a făcut ca bătrânețea noastră să fie foarte confortabilă. Fiica mea vrea să fie independentă, dar sunt îngrijorată că vor ajunge la bătrânețe fără economii. "Vrem să facem ceea ce îi va face să fie mai sănătoși, mai puternici și mai fericiți, dar nu știi întotdeauna ce este asta ca părinte, dacă le permiți sau [îi reții]. Este o dinamică ciudată". "În ciuda eforturilor mele, sunt nevoită să apelez la mama mea pensionară pentru ajutor" Natalie, o scriitoare independentă de 35 de ani și mamă a doi copii mici din Portland, Oregon, a fost una dintre cele câteva persoane care au declarat că au primit sprijin financiar de la părinții lor în vârstă. Ea spune că se bazează pe plăți regulate de la mama ei de aproximativ 1.000 de dolari pe lună de puțin peste un an. "Scrisul meu plătește la fel de mult ca și salariul de profesor cu normă întreagă al soțului meu, ceea ce face ca venitul nostru de familie să ajungă la aproximativ 70.000 de dolari pe an, dar cu toate acestea nu reușim să ne descurcăm. În ciuda eforturilor mele, sunt nevoită să apelez la mama mea pensionară pentru ajutor", spune ea. "După o chirie de 2.200 de dolari, costurile cu alimentele, o primă de sănătate de 900 de dolari, taxele de școlarizare la grădiniță pentru unul dintre copiii noștri, care au crescut la 750 de dolari pe lună, și peste 1.000 de dolari în utilități suplimentare, ne aflăm sub apă la sfârșitul fiecărei luni." Mama ei, spune Natalie, acum complet pensionată la vârsta de 62 de ani, după zeci de ani ca asistentă medicală la Urgențe, se gândește în prezent să își găsească din nou un loc de muncă pentru a-i întreține pe trei dintre cei cinci copii adulți ai săi, toți în vârstă de 30 și 40 de ani. "Locuim cu toții în zone cu costuri ridicate, iar mama noastră își vede cum economiile ei se diminuează pentru că este tragic de dispusă să ne susțină financiar. Mama mea este o persoană care dăruiește la nesfârșit, iar acum se află și ea într-un buget foarte, foarte strâns. Ea a căutat locuri de muncă de transcriere pe care le poate face de acasă, ceea ce ne frânge inima. Avem o discuție săptămânală în familie pentru a discuta despre cum o putem răsplăti", a explicat Natalie. "Mă simt în fiecare zi ca și cum aș eșua, însă, având în vedere numărul de ore din zi, nu văd ce altceva aș putea face. Ziua mea începe la 6 dimineața și se termină la 1 dimineața". În ultimele șase luni, Natalie și soțul ei au donat plasmă de sânge în schimbul banilor de două ori pe săptămână, ceea ce le aduce încă 450 de dolari lunar. "Ești cu adevărat epuizat pentru câteva zile după aceea, poți avea febră, tremurături, frisoane, chestii de genul acesta", spune Natalie. "Discutăm cel puțin o dată pe lună dacă ar trebui să ne mutăm în Portugalia, sau în Franța, unde locuiește sora mea, oriunde într-adevăr cu medicină socializată și îngrijire gratuită a copiilor, acest tip de necesități de bază. "Mă uit la copiii mei și mă simt iresponsabilă că i-am avut, iar eu mă uit la mama și mă doare poziția în care o pun. Îmi conduc fiul la grădiniță, trec pe lângă corturile de persoane de treizeci și ceva de ani fără adăpost care au început să acapareze orașul și mă gândesc: "Într-o zi, voi fi eu?"".