Poate că l-ai rugat pe partener să cumpere cartofi pentru prăjit, dar partenerul tău vine acasă cu cartofi de copt. Partenerul insistă că i-ai cerut să aducă cartofi pentru copt, dar tu ești sigură că ai solicitat cartofi pentru prăjit. Insistând fiecare pe propriul adevăr, tabloul se poate transforma în scurt timp într-un schimb direct de cuvinte aprinse, lăsându-vă pe amândoi răniți ;i plini de resentimente.
Situația în care oamenii au amintiri diferite despre același eveniment se încadrează în categoria generală a "amintirilor false". Există o lungă și fascinantă istorie a amintirilor false în psihologia experimentală care arată că ceea ce poate părea a fi o "minciună" din punctul de vedere al altei persoane poate fi doar un exemplu de falsă memorie care distorsionează capacitatea de reamintire a persoanei respective. Este ușor să plantezi o "memorie" falsă într-un participant experimental doar formulând o întrebare în așa fel încât să implice că s-a întâmplat ceva ce de fapt nu s-a întâmplat în realitate.
În cel mai recent studiu despre amintirile false, Rebecca Weil și colegii săi (2020) de la Universitatea Evreiască din Ierusalim sugerează în continuare că există modalități de a corecta falsa memorie a altcuiva fără a crea resentimente.
Informațiile corecte sunt greu de selectat în noianul surselor mai puțin veridice din spațiul virtual
Observând că "oamenii nu fac față bine falsurilor și adesea nu reușesc să corecteze informații false" (p. 290), echipa de cercetare a investigat dacă există o modalitate adecvată de a stabili registrul informațional corect. O mare parte din problema informațiilor false, sugerează autorii, provine de pe Internet, unde știrile false tind să se răspândească mai repede decât adevărul.
Deși separarea adevărului de minciunile de pe Internet nu este exact aceeași problemă ca și tratarea unei memorii false a unui partener de conversație, există elemente similare. Există "adevărul", iar apoi există denaturarea adevărului de către una dintre părți. Când există o înregistrare scrisă a adevărului, cum ar fi o listă de cumpărături care descrie tipul de cartofi, atunci este poate mai ușor să demonstrezi cine are dreptate. Într-un conflict unu la unu, "el / ea a spus… ", este posibil să fie nevoie să colaborați pentru a ajunge la un acord cu privire la ceea ce s-a întâmplat cu adevărat. Vom reveni la această problemă mai târziu.
Unele adevăruri sunt dificil de contestat
Weil și colab. le-a prezentat participanților la studiul lor informații false sub formă de enunțuri precum "mierea este făcută din fluturi." Pentru a arăta cuiva că această afirmație este falsă, afirmația se poate prezenta individual, ruptă de orice context (oricine ar ști că aceasta este falsă) sau pot fi aduse argumente, dovezi că mierea provine de la albine. Întrebarea pe care au ridicat-o cercetătorii este dacă trebuie prezentate aceste contra-dovezi sub forma unei negații directe sau este o afirmație atât de evident greșită încât nu are rost să o facem? Autorii de la Universitatea din Ierusalim consideră că, în cazul unei falsități atât de clare, conceptele generale ale oamenilor despre "albine" ar trebui să le permită să respingă afirmația în mod automat. Cu alte cuvinte, atunci când reprezentarea conceptuală a conceptului corect este atât de puternică, ar trebui să vă împiedice să nu considerați afirmația ca fiind adevărată.
Cel mai bun antidot al neadevărurilor este negarea directă
În conformitate cu "efectul de dezinformare", oamenii "sunt influențați de informații false, în ciuda faptului că știu că acestea sunt false" (p. 291). În sprijinul acestui fenomen, un studiu prealabil a arătat că persoanele care au punctat corect pentru a răspunde la întrebarea care este cel mai mare ocean (Pacific) au primit încă răspunsul greșit la un test ulterior, după ce au fost expuse la afirmația "Cel mai mare oceanul este Atlanticul.
Este uimitor să crezi că baza de cunoștințe poate fi atât de ușor influențată de această manipulare foarte ușoară. Și încă o dată, ce tip de negație te-ar ajuta să te întorci la adevăr? S-ar părea că ai avea nevoie de cineva care să te zguduie la realitate și să te ajute să realizezi eroarea care a introdus informațiile false în memoria ta.
Așadar, nu poate fi o surpriză faptul că după o serie de experimente Weil și colab. a constatat că negația directă a furnizat cel mai bun antidot la o idee fals implantată. Deoarece afirmațiile false tind să păstreze memoria împotriva adevărului, este nevoie de o "invalidare", pentru a stimula oamenii să-și revizuiască cunoștințele existente. Cu toate acestea, așa cum subliniază autorii, situația care implică afirmații false în mod flagrant diferă de situațiile pe care oamenii le întâlnesc în mod obișnuit atunci când sunt expu;i la presupuse cunoștințe despre o problemă pentru care nu au o bază de cunoștințe clară. Dacă cineva v-a spus că atomul de heliu are un singur electron (are doi) și nu știți sau nu vă amintiți nimic despre chimia de bază, puteți crede foarte bine această falsitate, mai ales dacă sursa pare informată. Dacă acest fapt este invalid pentru tine, este posibil să ai parte de un pic de educație ;i nu doar de cineva care să-ți spună că este greșit.
În cazul situațiilor încărcate emoțional, adevărul e pe la mijloc
Ce se întâmplă când nu există un adevăr "corect", verificabil? Ce se întâmplă dacă două persoane ies dintr-o situație încărcată emoțional, cu amintiri foarte diferite? Dacă tu și partenerul tău nu sunteți de acord asupra cartofilor și nu există o listă de cumpărături care să clarifice situația, va fi foarte dificil pentru oricare dintre voi să oferiți acea importantă validare. Întrucât situația devine miză și mai mare având încărcătură emoțională, cum te gândești că ai putea corecta pe cineva care presupui că gre;e;te? S-ar părea, potrivit concluziilor lui Weil și colab., că începi prin a recunoaște că această persoană a codat în mod clar o informație diferită de situația pe care o ai. Amândoi credeți că aveți dreptate și, cu cât fiecare dintre voi vă afirmați poziția, cu atât comunicarea (și logica) voastră vor începe să se descompună.
Pentru a nu vă deteriora relația, locul de pornire pentru rezolvarea situațiilor aparent fără câștig poate fi a recunoa;te că două persoane pot avea două versiuni diferite ale "adevărului". Este posibil ca cealaltă persoană să nu mintă deloc, ci să răspundă pe baza unui defect mnezic. Disecați toate detaliile împreună cu cealaltă persoană, ajungeți la miezul amintirilor voastre divergente și apoi încercați să reconstruiți împreună ceea ce s-ar fi putut întâmpla "de fapt", rămânând deschis la posibilitatea de a fi tu cel care trebuie să se corecteze dacă propria memorie îți joacă feste. Admiterea faptului că ai greșit te poate ajuta să deschizi calea pentru a remedia aceste diferențe în viitor.
În concluzie, neînțelegerile sunt o caracteristică normală a relațiilor. O înțelegere a modului în care funcționează memoria tepoate ajuta să vii cu modalitatea eficientă de a corecta pe cineva, chiar dacă acel cineva e;ti chiar tu.