În data de 7 febuarie 2024, o ambarcațiune care transporta zeci de refugiați sudanezi, inclusiv supraviețuitori ai atrocităților din Darfur, a naufragiat în Mediterana, după ce a părăsit Tunisia. Doar două persoane au supraviețuit, iar aproximativ 40 sunt moarte sau dispărute.
Această tragedie expune impactul devastator al externalizării de către Europa a "gestionării migrației" către guverne care, în mare parte, nu reușesc să protejeze persoanele care fug de război și mizerie. De asemenea, evidențiază eșecul Europei de a aborda în mod serios motivele pentru care oamenii fug, în primul rând.
Motivele pentru care refugiații s-au înecat, au fost fuga din Sudan și Sudanul de Sud, țări care se confruntă cu un conflict îngrozitor și cu violențe generalizate împotriva civililor. Mulți dintre cei aflați pe vas erau înregistrați ca solicitanți de azil la agenția ONU pentru refugiați, UNHCR, așteptând statutul oficial de refugiat. Aceștia luaseră drumul mărilor în speranța de a ajunge în Italia și de a se bucura de siguranța care le-a scăpat în toate țările prin care au trecut.
Practic, de la izbucnirea luptelor în Sudan, în luna aprilie anul trecut, între Forțele Armate sudaneze și Forțele de Sprijin Rapid (RSF), părțile beligerante au ucis și rănit mii de civili. Unele dintre cele mai grave abuzuri au avut loc în Darfurul de Vest, unde RSF și milițiile arabe aliate au vizat civilii ne-arabi prin asasinate în masă, violențe sexuale și incendieri.
În acest sens, rudele și prietenii au declarat că cel puțin 15 persoane de pe barca care s-a scufundat erau din El Geneina, capitala Darfurului de Vest, locul atrocităților pe scară largă.
Pentru Human Rights Watch, a vorbit cu unul dintre supraviețuitori, un bărbat în vârstă de 22 de ani de etnie massalit din El Geneina.
În afirmaţiile sale, "Am părăsit Sudanul în octombrie din cauza războiului", mi-a spus el. "Oamenii Massalit din Geneina sunt atacați de miliții și îngropați de vii. Vărul meu a fost ucis". Mi-a arătat cardul său de solicitant de azil al UNHCR și o înregistrare video îngrozitoare cu moartea vărului său. "M-am dus în Libia, în Tunisia, dar nu am găsit nicio siguranță. Există rasism, nu există muncă, nu există bani pentru mâncare… Am trăit pe străzi".
De altfel, fratele său s-a numărat printre cei pierduți pe mare. Acum, supraviețuitorul a rămas din nou fără adăpost în Tunisia, unde sprijinul umanitar este limitat, opțiunile de relocare sunt rare, iar migranții și refugiații au suferit abuzuri grave din partea forțelor de securitate și atacuri rasiste din partea cetățenilor. "Duceți-mă în orice altă țară sigură", a implorat el.
Conflictul actual din Sudan a forțat peste opt milioane de persoane să își părăsească locuințele, inclusiv 1,2 milioane de sudanezi refugiați în țările din jur – una dintre cele mai grave crize de strămutare din lume. Cei mai mulți au fugit în țările vecine Ciad, Egipt, Sudanul de Sud, Etiopia și Republica Centrafricană.
Însă, Egiptul a comis abuzuri împotriva refugiaților sudanezi și a impus obligativitatea vizelor, în timp ce celelalte țări – care se confruntă cu propriile conflicte, insecuritate și crize umanitare – au o capacitate redusă de a găzdui mai mulți refugiați.
Niciuna dintre ele nu a primit prea mult sprijin internațional; doar 38% din suma de 1 miliard de dolari [€0.92bn] necesar pentru răspunsul regional la problema refugiaților a fost finanțat în 2023, ceea ce a dus la condiții dezastruoase în locurile de refugiați, cu adăposturi, hrană și apă limitate. În acest an, este nevoie de 1,4 miliarde de dolari.
Și Tunisia și Libia
În prezent, nu este surprinzător faptul că tot mai mulți sudanezi fug în Libia și Tunisia și mai departe în Europa. În Tunisia, numărul sudanezilor înregistrați de UNHCR a crescut de la 513 în ianuarie 2023 la 5.866 până în decembrie; în Libia, numărul acestora a crescut cu 10.000 din martie până în decembrie.
Câteva țări au anunțat înghețarea temporară a protecției sau a deportărilor pentru sudanezi, cum ar fi Canada, SUA și Suedia, în timp ce Canada a anunțat, de asemenea, o nouă cale de reîntregire a familiei. Germania a reinstalat 472 de refugiați sudanezi în 2023, mai mult decât orice altă țară europeană, dar un număr lamentabil de mic. SUA au relocat 1.817 sudanezi; Canada a luat 674.
În rest, conflictul din Sudan a fost în mare parte neglijat de Europa și de comunitatea internațională, care nu a reușit să ofere căi sigure și legale în afara Africii, să asigure un ajutor adecvat și să traducă apelurile la responsabilitate în acțiuni suficiente.
În timp ce UE, Regatul Unit și SUA au adoptat sancțiuni împotriva companiilor legate de conflictul din Sudan, numai SUA au impus sancțiuni împotriva autorilor abuzurilor. Este nevoie de o intensificare dramatică a eforturilor pentru a proteja civilii.
Iar, politicile europene de control al migrației au înrăutățit lucrurile. Legea britanică privind migrația ilegală "stinge accesul la azil" pentru orice persoană care sosește în Marea Britanie în mod neregulamentar, afectându-i pe sudanezi și pe alții, pe care autoritățile britanice ar putea încerca să îi trimită în Rwanda. În loc să acorde prioritate căutării și salvării în Mediterana, UE finanțează guvernele nord-africane pentru a stimula controlul migrației. UE a ignorat încălcările drepturilor migranților din Tunisia în timp ce a finalizat un acord privind controlul migrației anul trecut, la fel cum a ignorat ceea ce, potrivit unui organism al ONU, ar putea constitui crime împotriva umanității în Libia, în timp ce a sprijinit paza de coastă libiană.
Printre poveștile a opt dintre refugiații pierduți în naufragiul din 7 februarie, împărtășite pe X de grupul "Refugiați în Libia", aproape toți s-ar fi confruntat cu interceptări susținute de UE de către autoritățile libiene, marocane și tunisiene.
Europa a dovedit că poate oferi protecție umană refugiaților – așa cum a făcut, pe bună dreptate, pentru milioane de ucraineni.
Dar când vine vorba de refugiații din alte părți ale lumii, oficialii europeni ignoră abuzurile și urmăresc parteneriate cu guverne represive – precum Tunisia, Libia, Egipt și Rwanda – pentru a-i ține departe de ochii lor. În loc de această abordare falimentară din punct de vedere moral și lipsită de viziune, Europa ar trebui să preia conducerea în ceea ce privește asigurarea unei treceri sigure din Sudan și din alte zone de conflict.
Sursa: euobserver.com