Luna februarie 2024 a fost cea mai caldă înregistrată vreodată la nivel mondial, alăturându-se astfel unei serii de nouă recorduri consecutive, cu temperaturi mult peste normal în Europa, a anunţat joi observatorul european Copernicus, conform News.ro.
Temperaturile oceanelor, care au fost peste recorduri de aproape un an, au o contribuţie majoră la această serie extraordinară. A fost atins un nou record absolut pentru toate lunile combinate, cu 21,06°C înregistrate în februarie la suprafaţa mărilor (cu excepţia zonelor apropiate de poli), potrivit buletinului lunar al observatorului Copernicus.
Ultimele trei luni au fost cele mai călduroase înregistrate la nivel mondial, luna februarie devenind unul dintre cele nouă recorduri lunare consecutive, determinate de emisiile continue de gaze cu efect de seră şi de fenomenul climatic El Nino, potrivit Copernicus.
În ultimul său buletin lunar, publicat joi, observatorul european a publicat o nouă serie de cifre şocante: cu o temperatură medie a aerului de 13,54°C, luna trecută a fost cu 1,77°C peste temperatura medie a lunii februarie din perioada 1850-1900, scrie AFP.
La nivel global
În ultimele 12 luni, lumea a înregistrat o temperatură cu 1,56°C mai mare decât clima medie a secolului al XIX-lea, un nou record. Iarna din emisfera nordică (decembrie-februarie) este, prin urmare, cea mai caldă din lume, după cele mai calde trei luni de toamnă şi vară.
Vreme remarcabil de caldă a fost înregistrată în întreaga lume, din America de Nord până în Vietnam, inclusiv în Maroc şi în cea mai mare parte a Americii de Sud. Dar Europa s-a remarcat.
Bătrânul Continent a fost excepţional de cald în această iarnă, cu temperaturi cu 3,30°C peste normalul perioadei 1991-2020, iar situaţia a fost şi mai anormală în Europa Centrală şi de Est.
Temperatura medie a oceanelor, care acoperă 70% din suprafaţa Pământului, a atins un nou maxim istoric, pentru toate lunile la un loc, cu 21,06°C înregistrate în februarie la suprafaţa mărilor (excluzând zonele din apropierea polilor).
Această încălzire reprezintă o ameninţare directă pentru viaţa marină şi poate reduce capacitatea de absorbţie a emisiilor de gaze cu efect de seră în mări, rezervoare de carbon care absorb 90% din excesul de energie provenit din activitatea umană.