De ce continuăm să facem lucruri care ne fac rău și știm asta? Socrate, Platon și Aristotel s-ar putea să ne ajute să înțelegem ce este "akrasia"
Platon, Socrate și Aristotel s-au luptat cu conceptul de akrasia – dacă este posibil să acționezi împotriva a ceea ce știi că este bine, relatează The Guardian.
Cu toții ne încălcăm promisiunile pe care ni le facem. Dedicarea noastră pentru un program săptămânal de alergare se clatină; alimentele se ofilesc în timp ce comandăm mâncare. În ciuda promisiunii de a merge la culcare mai devreme, stăm până târziu pe telefon. De data aceasta nu vom lăsa acel proiect uriaș de lucru până în ultimul minut – jurăm – apoi ne trezim că amânăm din nou.
Atunci când încercăm să ducem o viață sănătoasă, avem principii cu privire la ceea ce ar trebui să facem. Cu toate acestea, în practică, nu facem întotdeauna ceea ce știm că este cel mai bine.
Acest lucru este derutant. Nu ar trebui să fie ușor să-ți respecți promisiunile care se aliniază cu ceea ce crezi că este corect? Filosofii greci antici au găsit și ei acest lucru derutant și au numit fenomenul unei persoane care acționează împotriva a ceea ce crede că este în interesul său – akrasia. Socrate, Platon și Aristotel s-au luptat cu toții cu această enigmă relativă: de ce facem ceea ce știm că este rău pentru noi?
Ce spun Platon, Socrate și Aristotel
Conceptul de akrasia provine dintr-o dezbatere din filosofia antică despre posibilitatea de a acționa împotriva a ceea ce știi că este bine. În Protagoras, Platon a scris că filosoful grec Socrate nu credea că este posibil, deoarece toate acțiunile noastre voluntare sunt produsul rațiunii. Potrivit acestui punct de vedere, cineva care decide să facă ceva trebuie să fi judecat că este cel mai bun lucru de făcut în acel moment.
"Oricine învață ce este bine și ce este rău nu va fi niciodată influențat de nimic pentru a acționa altfel decât așa cum îl îndeamnă cunoașterea", i-a spus Socrate filosofului Protagoras. Adică, odată ce știi ce acțiuni sunt virtuoase, de ce ai mai face altceva?
Bineînțeles, în viața reală, nu este atât de simplu. Chiar și filosofi precum Socrate au observat fenomenul contradictoriu și au încercat să îl înțeleagă. Cu alte cuvinte, și ei au vrut să știe: "Ce se întâmplă atunci când facem în mod clar ceva stupid?", a declarat Sarah Paul, profesor de filosofie la NYU Abu Dhabi.
Explicația lui Socrate pentru faptul că cineva acționează împotriva intereselor sale era că a făcut o greșeală cu privire la ceea ce este cel mai bun lucru de făcut. Dacă ai ales să fumezi o țigară, de exemplu, ai căzut pradă unei iluzii că este bine.
Aristotel avea un nume pentru ceea ce se întâmplă atunci când te răzgândești în privința a ceea ce este bine pentru tine în fața tentației sau a dorinței: acțiunea akratică slabă. După ce faci orice ar fi, s-ar putea să te răzgândești din nou și să revii la judecata inițială. El a distins acest lucru de un act akratic impetuos, sau atunci când faci ceva fără să te gândești prea profund la asta, apoi mai târziu decizi că ți-a încălcat judecățile – ceva ce el a asemănat cu "servitorii prea grăbiți care fug înainte de a fi auzit toate instrucțiunile și le execută greșit".
Atât Aristotel, cât și Socrate au atribuit comportamentele akratice unei scăpări a rațiunii sau a cunoștințelor. Acesta este parțial motivul pentru care, până în Evul Mediu, akrasia a fost înfășurată cu moralitatea și religia. "A existat ideea că akrasia era păcătoasă", a declarat Annemarie Kalis, profesor asociat de filosofie teoretică la Universitatea din Utrecht. Acesta este motivul pentru care ne putem simți atât de vinovați atunci când facem alegeri "nesănătoase" – ne gândim că ar fi trebuit să știm mai bine și să acționăm în consecință sau că am cedat în fața unor idei false.
Opusul lui akrasia este enkrateia, sau virtutea de a avea autocontrol. Persoana cu stăpânire de sine își dorește în continuare să fumeze o țigară sau să sară peste sală, dar judecata sa nu este la fel de coruptibilă.
"Această tradiție este încă foarte prezentă în modul în care oamenii se simt în legătură cu acest fenomen", a spus Kalis. "Este o problemă morală dacă acționezi akratic, chiar dacă este vorba doar de a mânca ciocolată."
Ce spun filosofii și gânditorii moderni
Toate lucrările antice despre akrasia presupun că oamenii sunt în mod inerent raționali, lucru cu care oricine are experiența de a fi o persoană ar putea să nu fie de acord. "Pare un pic idealist", a declarat Richard Holton, filosof la Universitatea Cambridge. "Tot timpul decidem să facem lucruri pe care nu le judecăm a fi cele mai bune".
În alte domenii, există o înțelegere a modului în care este obișnuit ca acțiunile noastre să nu se alinieze cu obiectivele interne. În economie, teoria preferințelor revelate spune că ceea ce apreciem este mai bine dezvăluit de comportamentele noastre decât de judecățile noastre. "Ați putea spune: "Ceea ce mi-am dorit cel mai mult a fost să mă țin de această rezoluție de a merge la sala de sport de trei ori pe săptămână"", a spus Holton. "Dar, în măsura în care ai încetat să mai faci asta, atunci asta arată că nu era chiar ceea ce îți doreai".
De asemenea, poate fi dificil să faci aprecieri cu privire la ceea ce este cel mai bine acum și la ceea ce ar fi cel mai bine în viitor. Economistul George Ainslie a numit această tendință actualizare hiperbolică, în care oamenii supraevaluează recompensele din prezent mai mult decât cele din viitor.
Holton nu crede că akrasia este același lucru cu slăbiciunea voinței, care este mai bine definită ca nefăcând ceea ce ai spus că vei face. "Poate că ai decis să faci ceva ce crezi de fapt că este destul de stupid", a spus Holton. Dacă te retragi în ultimul moment, acest lucru ar putea demonstra slăbiciune a voinței, dar nu akrasia, deoarece este în conformitate cu ceea ce crezi că este cel mai bine pentru tine.
Alți factori pot influența capacitatea noastră de a merge până la capăt
Atunci când emitem judecăți prea extreme cu privire la productivitate, diete sau chiar fericire, ne putem simți akrasiați atunci când nu reușim să respectăm acele standarde – dar judecățile în sine pot fi greșite. Dacă aveți în mod regulat dificultăți în respectarea unui angajament, "poate însemna că angajamentul nu este cel potrivit pentru dumneavoastră", a spus Kalis.
De asemenea, s-ar putea să nu aibă deloc legătură cu dumneavoastră. Cercetările lui Kalis se referă la modul în care rolul mediului a fost subestimat în legătură cu akrasia. "Societatea noastră este structurată în așa fel încât apelează în mod constant la procesele noastre motivaționale și încearcă să le deturneze", a spus ea.
S-ar putea ca soluția să nu fie întotdeauna suprimarea dorințelor conflictuale, ci recunoașterea și abordarea factorilor externi care ar putea alimenta sursa conflictului. Dacă veniți acasă de la serviciu epuizat din cauza unui volum de muncă imposibil de gestionat și optați pentru mâncare la pachet în locul unei mese gătite acasă, problema este legată de dorințele dumneavoastră sau de viața profesională? "Aceasta este mai degrabă problema centrală decât faptul că ești slab sau că nu ești capabil să îți reglezi propriile emoții sau dorințe", a spus Kalis.
Paul studiază dacă unele comportamente akratice sunt de fapt raționale, mai degrabă decât ignorante sau slabe sau greșite. "Unii cercetători iau de bun faptul că ar trebui să fii practic indiferent între recompensele apropiate și recompensele îndepărtate", a spus Paul. "Dacă trăiești în sărăcie și situația ta este cu adevărat precară, de ce naiba ai crede că ar trebui să planifici cu un an înainte? Ar putea fi perfect rezonabil ca cineva aflat în anumite tipuri de circumstanțe să raționeze într-un mod pe termen foarte scurt, care pare miop [pentru alții]."
Este important să avem o viziune nuanțată asupra akrasiei și să o separăm de voință, a declarat Reinout Wiers, psiholog la Universitatea din Amsterdam și autorul unei cărți despre akrasie și dependență. Între acțiunile noastre și valorile noastre se află dorințele noastre. Acestea se pot despărți cu ușurință de ceea ce stabilim că este cel mai bine pentru noi și sunt influențate de elemente precum mediul în care trăim, educația, circumstanțele socio-economice și biologia.
"Încadrarea tuturor lucrurilor în termeni de voință poate avea o reacție puternică prin demoralizarea oamenilor", a spus el. Am putea aspira cu toții să fim la fel de raționali precum spune Socrate că suntem, dar dacă nu funcționează, există alte modalități de a vă alinia comportamentele cu valorile dumneavoastră.
Cum să faci ceea ce crezi că este cel mai bine
Nu putem avea dorințe coexistente și conflictuale? Putem, a spus Holton, dar, la un moment dat, intențiile opuse nu mai pot coexista. Dacă vă puteți permite să mergeți în vacanță fie în Franța, fie în Mexic, în cele din urmă trebuie să alegeți doar una dintre ele. "Ambele dorințe pot persista", a spus el. "Dar dorința trebuie să se traducă într-o intenție".
Pentru a vă atinge obiectivele, poate fi mai eficient să puneți în aplicare un plan definit care să nu vă lase să vă răzgândiți. Psihologul Peter Gollwitzer a numit acest lucru o intenție de implementare: propuneți o afirmație specifică dacă/atunci care vă ajută să vă atingeți obiectivul. Dacă este marți, atunci voi merge la ora de yoga; dacă cumpăr spanac, atunci voi face acest smoothie pentru micul dejun în dimineața următoare.
Kalis a adăugat că schimbarea mediului înconjurător ar putea fi o modalitate mai bună de a rezista akrasiei decât încercarea de a vă îmbunătăți voința. Aceste schimbări se numesc dispozitive de angajament: ele nu vă permit să vă răzgândiți. Ca un exemplu extrem, când Victor Hugo a scris Cocoșatul de la Notre Dame, i-a spus asistentului său să îi ascundă toate hainele, astfel încât să fie obligat să stea în casă și să scrie.
Socrate avea o credință fermă în rațiune, dar în cartea sa, Republica, Platon oferă o explicație mai complicată a akrasiei prin descrierea sufletului tripartit, sau în trei părți. Platon a recunoscut importanța rațiunii în înțelegerea a ceea ce facem și de ce, la fel ca Socrate, dar a prezentat forțe motrice suplimentare: apetitul și spiritul. El a folosit metafora unui car, în care rațiunea conduce și este trasă în direcții opuse de doi cai, unul luminos și altul întunecat – calul luminos spre virtute, iar calul întunecat spre condamnări și fumat în lanț.
Natura akrasiei este încă în dispută, dar discuția de durată arată că până și oamenii foarte chibzuiți și inteligenți au avut probleme în a-și ține în frâu caii. "Aceasta este o trăsătură universală a ființei umane", a spus Holton.
Donează lunar pentru susținerea proiectului G4Media
Donează suma dorită pentru susținerea proiectului G4Media
CONT LEI: RO89RZBR0000060019874867
Deschis la Raiffeisen Bank