Este 17 ianuarie 2025 – mai sunt trei zile până la inaugurarea președintelui SUA, dar rezultatele alegerilor sunt încă puternic contestate de ambii candidați.
Susținătorii lor se ciocnesc în proteste violente în principalele metropole americane. Centrul De Comandă Est al Forțelor Armate Chineze (PLA) lansează un exercițiu la nivel de divizie pe durata a 3 zile, blocând efectiv insula Taiwan prin zone de interdicție pentru zbor și navigație. La puțin timp după, ceea ce inițial a început ca un exercițiu militar masiv ia o întorsătură temută – PLA lansează un baraj masiv de rachete către obiective militare din Taiwan și lovește direct bazele americane din Japonia și Guam. Atacuri cibernetice sofisticate opresc infrastructura critică și răspândesc panică, în timp ce social media sunt inundate cu campanii masive de dezinformare. Toate acestea prevestesc invazia amfibie iminentă.
Acest scenariu poate părea pesimist sau alarmist, dar este o versiune ușor simplificată a unei simulări de război la care am participat recent în Taipei. Constituie o realitate de planificare pentru comandanții și liderii militari din Taiwan și SUA. Dacă privim dintr-o perspectivă europeană, am putea concluziona că această problemă privește în principal Statele Unite și aliații săi din regiune. Dar am greși.
Nu doar pentru că, după războaiele din Ucraina și Orientul Mijlociu, asistăm la actul final care ar aprinde un conflict global ce va ajunge în cele din urmă pe bătrânul continent, dar blocarea comerțului global, șocul economic, lipsa microprocesoarelor avansate vor lovi acasă mai repede decât orice rachetă.
Când China va invada nu ne putem permite să fim surprinși și nepregătiți. Dialogul nu trebuie niciodată abandonat, dar trebuie să acceptăm că acum trăim într-o lume unde dreptatea se stabilește prin forță, iar vulnerabilitatea este văzută ca o oportunitate de adversarii noștri. Am avut șansa să o întreb pe Președinta Tsai din Taiwan, în timpul unui eveniment recent, dacă un atac Chinez poate fi evitat, răspunsul ei: în primul rând, nu provocăm și câștigăm timp, în al doilea rând, singurul mod de a preveni războiul este de a ridica costurile atacului la niveluri insuportabile - suntem pregătiți pentru război pentru a asigura pacea.
Răspunsul ei ne aduce înapoi la realitatea europeană. Eforturi economice și sociale admirabile au ajutat Ucraina și criza umanitară din Orientul Mijlociu, dar nu suntem capabili să ne apărăm militar sau să îi ajutăm pe alții în cazul în care Statele Unite se retrag din NATO sau își schimbă atenția către China. Aceasta este criza acută cu care ne confruntăm astăzi ca europeni: lipsa unei apărări comune credibile. Dar după cum spunea cineva, nu trebuie să lași niciodată o criză să treacă degeaba – acesta este și momentul nostru de oportunitate.
Cele 27 de state membre ale UE au cheltuit colectiv aproximativ 214 miliarde de euro pe apărare în 2022, mai mult decât Rusia sau China, fiind pe locul doi după SUA. Totuși, majoritatea experților sunt de acord că nu am putea susține militar Ucraina dacă SUA își retrag sprijinul - un scenariu posibil dacă Donald Trump câștigă alegerile sau crează un vid de putere temporar în Washington. Acest lucru se datorează faptului că împărțim resursele între 27 de forțe aeriene, echipe de dezamorsare a bombelor, agenții de informații și lista continuă. Este foarte ineficient. Uniunea Europeană ar trebui să preia conducerea asupra apărării noastre colective printr-o armată europeană care, în strânsă cooperare cu Statele Unite și NATO, poate proteja în mod credibil 450 de milioane de cetățeni europeni.
Trebuie să profităm de această oportunitate acum, când China va invada va fi deja prea târziu.