Mă scoate din pepeni toată tevatura creată de taximetriști prin protestul lor repetat și patetic, pe principiul "să moară și capra vecinului".
Au venit din nou în fața Parlamentului să plângă cu lacrimi de crocodil că sunt concurați neloial de firmele de ridesharing, folosite în masă (oare de ce?) de zeci și zeci de mii de români. Mă enervează teribil și tăcerea semenilor în fața pericolului de a se pune cruce acestui tip de transport alternativ de persoane.
Nu stau acum să cântăresc toate argumentele taximetriștilor, valabile sau nu, ci vreau să spun că nicăieri nu am văzut din partea lor, în contrapartidă, un angajament clar asumat de a se alinia la beneficiile oferite azi de Uber, Bolt șamd.
Unde să fi auzit noi că și taximetriștii sau firmele de profil se angajează să ofere condiții civilizate și fair-play clienților? Se vor putea folosi ei, în avantajul direct al clienților, de platforme online eficiente și ușor de utilizat? Vor ști oamenii cât îi costă o cursă înainte de preluare? Va exista undeva o evidență a numărului de înmatriculare al mașinii, plus identitatea șoferului? Va fi respectat un traseu sau vom merge pe mai departe pe indolență, nesimțire și răspunsuri arbitrare, de genul "nu merg într-acolo, mă retrag" sau "e prea aproape destinația, alegeți altceva" sau "nu funcționează aparatul de taxat, n-am bon, vă convine?".
Dacă tot se pun toate bețele posibile în roțile Uber și Bolt, cine va câștiga? Mâna de voturi bifate de ministrul Grindeanu după acceptarea condițiilor impuse de taximetriști ne va ajuta pe noi, călătorii? Vor fi de preferat perpetuarea mafiei licențelor pentru orașele mari și practicile "cartelului galben", insolența și tupeul, "tunurile" bineștiute de toată lumea, costurile necontrolate ale curselor?
Dacă taximetriștii bat din picior, cerând marea cu sarea, ce oferă, la rândul lor?
Mă uitam la declarația unui lider sindicalist din branșă despre colegii greviști, Remus Nedelcu, președintele Asociaţiei Naţionale a Patronatului Operatorilor de Transport în Regim de Taxi (ANPOTRT), care m-a înduioșat până în străfunduri: "…mulţi au început să plângă de durere pentru că nu-şi mai pot plăti ratele la maşini, nu îşi mai pot plăti leasing-urile, nu mai au bani să ducă la copii acasă, la propriu"…De poveste, așa-i?