Mai întâi a fost cuvântul. Dumnezeu a creat lumea folosind cuvântul. Așadar, cuvântul este foarte important! Da, dar a fost cuvântul lui Dumnezeu! Astăzi, mulți folosesc cuvântul nu în sensul de a crea ceva pentru oameni, pentru societate, ci pentru alte scopuri, anume pentru a obține avantaje pentru ei înșiși. Iar cuvântul s-a transformat în ,,comunicare". De pildă, primul ministru ne-a comunicat că a reușit cu 100 de lei să-și facă toate cumpărăturile necesare. Nu știu cum a reușit, dar eu am vrut să-mi cumpăr 1 kg de cireșe și trebuia să-mi vând mașina! Aaa… poate că m-am lăcomit, nu-mi era destul și 20 de grame? Oare cui ar trebui să-i ,,comunic" ceva? Nu mai există nimic astăzi fără comunicare. Scopul principal a devenit cum să comunicăm mai bine. Ce contează faptele, important este să comunicăm cât mai bine! Așa de bine, încât suntem la limita minciunii! De acord, este importantă comunicarea, dar mai importantă este fapta! Adică fondul este mai important decât forma. Mai întâi să realizăm ceva important și acest lucru să fie comunicat așa cum trebuie, spre informarea oamenilor, astfel încât aceștia să beneficieze de faptele pe care le-am făcut. Așa s-a ajuns să se comunice intenția de a face ceva, o strângere de mână cu cineva, inaugurarea a te miri ce…Nu contează, comunicare să fie!
De multe ori ne expunem planurile pe care le avem pentru viitor, oamenii ne acordă încrederea lor, iar ulterior nu putem să realizăm în totalitate ceea ce credeam că putem face. Acest lucru se poate întâmpla oricui, mai ales dacă există variabile care nu pot fi controlate de către noi. Dar și aceste lucruri trebuie comunicate și explicat de ce nu am reușit în ceea ce ne-am propus. Așa ar trebui să facă orice om onest! Numai că se uită sau, de fapt, nici nu s-a intenționat să se și facă ceva, planul, ce cuvânt comunist, nu?, era doar să se comunice că se ,,va face", deci acordați-ne încrederea dumneavoastră! Dar, poate că ar fi mai bine să se acorde această încredere celor care chiar au făcut ceva în viața lor, în profesia lor, nu celor care se chinuie să ,,comunice" doar promisiuni sau realizări insignifiante, fără să aibă în spate niște realizări palpabile.
Anul 2024 este un an în care o să avem ,,comunicări" de nu o să mai putem, în special pe ceea ce se va face în viitor! Oare o să ni se comunice și ce impozite și taxe se vor mai mări din 2025? Mă îndoiesc! De fapt, nu se vor mări, se vor ,,reașeza într-un mod echitabil"!
Așa cum spune Iacov că credința fără fapte este zadarnică, tot așa și comunicarea fără fapte reale, fără realizări, cu omisiuni sau cea într-un singur sens care, de fapt, denaturează realitatea, este în van, este chiar o minciună. Cu alte cuvinte, comunicarea este una, realitatea este alta, rămâne ca fiecare dintre noi să-și folosească discernământul în a aprecia ce este posibil și ce nu în comunicarea promisiunilor care ne vor inunda în perioada următoare.
Alexandru Tamba
Articol publicat în cadrul parteneriatului dintre cotidianul Magazin Sălăjean şi cotidianul Curierul Naţional. www.curierulnational.ro