O 'adâncitură' bizară în câmpul magnetic al Pământului, deasupra Oceanului Atlantic sudic, slăbește luminile australe, potrivit unei noi cercetări, informează livescience.com.
Anomalia Atlanticului de Sud este o regiune mare, de formă ovală, situată deasupra Americii de Sud și a sudului Oceanului Atlantic, unde câmpul magnetic al Pământului este cel mai slab. Anomalia este deja bine cunoscută pentru că permite particulelor încărcate de la Soare să se scufunde aproape de suprafața Pământului, expunând sateliții care orbitează deasupra la niveluri ridicate de radiații ionizante, potrivit NASA.
Acum, un studiu publicat pe 8 februarie în revista Geophysical Research Letters constată că această regiune slabă afectează și aurora australă, luminile strălucitoare din atmosfera superioară care pot fi observate la latitudini mari. Aurorele australe apar deasupra și în jurul Antarcticii și sunt echivalentul aurorei boreale care dansează deasupra Arcticii și Subarcticii.
Aurorele sunt cauzate de particulele solare care interacționează cu moleculele de gaz din atmosfera terestră și sunt considerate de obicei ca fiind în mare parte sub controlul soarelui, a declarat Zhi-Yang Liu, primul autor al studiului și cercetător la Institutul de Fizică Spațială și Tehnologie Aplicată de la Universitatea Peking din China. Noua cercetare evidențiază natura bidirecțională a relației.
"Descoperirea noastră evidențiază semnificația factorilor legați de Pământ, cum ar fi anomaliile din câmpurile magnetice intrinseci ale Pământului care se rotesc odată cu Pământul", a declarat Liu.
Informații de la bordul satelitului FengYun-3E
Cercetătorii au folosit date de la un instrument de la bordul satelitului FengYun-3E, lansat în 2021, care măsoară variațiile câmpului magnetic. Ei au descoperit o "slăbire substanțială" a fluctuațiilor magnetice în aurora australă, sau luminile australe, acolo unde se suprapune cu Anomalia din Atlanticul de Sud.
Confirmarea descoperirilor
Pentru a confirma descoperirile, ei au analizat, de asemenea, lumina ultravioletă din această regiune a aurorei, folosind date de la programul american Defense Meteorological Satellite Program. Acestea au arătat, de asemenea, o slăbire a aurorei australe în zona anomaliei.Este probabil ca această slăbire să fie vizibilă chiar și cu ochiul liber, au precizat Liu și coautorul studiului, Qui-Gang Zong, tot de la Institutul de Fizică Spațială și Tehnologie Aplicată.
Potrivit acestora, au fost raportate mai puține aurore de la Stația Marele Zid Chinezesc și de la alte stații de cercetare de pe Insula King George decât în alte regiuni din Antarctica. Cercetările sugerează că lumina ultravioletă și cea vizibilă din aurore se comportă în mod similar, a spus Liu, astfel încât este probabil ca lumina vizibilă a aurorei să fie slăbită și de Anomalia Sud-Atlantică. Fluctuațiile magnetice slăbite ale anomaliei par să reducă cantitatea de energie care poate fi introdusă în atmosferă de către particulele solare, a spus Liu, dar fizica slăbirii aurorelor nu este pe deplin înțeleasă.
Este posibil să existe efecte de feedback între atmosferă și energia solară care să complice și mai mult imaginea. Cercetările viitoare vor investiga, de asemenea, dacă un fenomen similar are loc și pe alte planete, a spus el.