Fotbalul românesc este în doliu după decesul unuia dintre cei mai longevivi jucători din anii 1980-1990.
Unul dintre jucătorii emblematici ai echipei Petrolul Ploieşti a urcat azi la ceruri. Născut în comuna Proviţa de Sus, Petre Butufei a deprins primii paşi în fotbal la juniorii Poianei Câmpina, în 1969, pentru ca trei ani mai târziu să debuteze la prima echipă. În anul 1976 a fost transferat de Petrolul Ploieşti, iar timp de 11 ani a îmbrăcat tricoul de titular al "găzarilor", cu care a reuşit trei promovări în Divizia A: 1977, 1982 şi 1985. Debutul pe prima scenă a fotbalului românesc l-a realizat la 21 august 1977, în partida Petrolul Ploieşti – ASA Tg. Mureş, încheiată nedecis, scor 0-0.
În anul 1987, la vârsta de 32 de ani, s-a transferat la Flacăra Moreni (pe atunci în Divizia A), cu care a ajuns, sub conducerea antrenorului Ion Nunweiller, să evolueze în cupele europene, în toamna anului 1989 întâlnind celebra echipă FC Porto. În anul 1992 a renunţat la cariera de fotbalist, după două sezoane în divizia B, trecând pe banca tehnică, printre grupările antrenate numărându-se Chimia Brazi (a reuşit promovarea în Divizia C, în anul 1998), Petrolul Băicoi sau Petrolul III Ploieşti.
De-a lungul carierei de jucător, Butufei a înregistrat 250 de jocuri în Divizia A, 10 goluri marcate şi două prezenţe în Cupa UEFA. S-a remarcat prin atitudine, dârzenie şi determinare, având o mare capacitate de efort, şi, poate, de aici supranumele de "fundaşul cu şapte inimi". O altă calitate a sa din vremea de jucător era aceea că nu ezita să bage capul în gheata adversarului, iar loviturile de cap şi cea cu piciorul stâng erau "specialitatea casei", Butufei fiind şi un specialist al executării loviturilor de pedeapsă.