Pe 1 martie când s-a născut Ion Creangă, Teatrul care-i poartă numele s-a gândit să lanseze o lună dedicată scriitorului și nemuritoarelor sale povești. Și a început cu o premieră. Un spectacol după Amintiri din copilărie, cartea care încântă și azi copiii cu zburdălnicia și năzbâtiile nevinovate povestite cu haz unic de cel mai hâtru prieten al lor, Ion Creangă. Legendarele înregistrări de la radio cu Stefan Ciubotărașu , actorul care a redat ca nimeni altul dulcele grai moldovenesc, reluate în atâtea ocazii le-au sporit popularitatea. Dar nimic nu poate fi mai ispititor pentru micuți decât întâlnirea pe viu cu Nică a lui Stefan Apetrei Ciubotaru și întâmplările proverbiale la care ia parte împreună cu tovarășii lui de joacă și învățătură.
Misiunea de a pune la cale această nouă întâlnire cu cartea lui Creangă i-a fost încredințată lui Dan Tudor a cărui fantezie inepuizabilă se manifestă aici pe toate planurile : scenariu, regie, muzică, cuplete. Dar ce s-ar mai putea inventa peste ce ne poveste Creangă în acele minunate pagini ale sale inspirate din viața în Humulestiul natal, bogate în pățanii de tot felul, atrăgătoare și doar la o simplă lectură? Spectacolul muzical prezentat în premieră în noua sală renovată a Teatrului din Piața Amzei e nu doar o valorificare a acestor pagini ci și o îmbogățire a lor prin aportul de imaginație , fantezie și creativitate al întregii echipe îndrumată de regizor. Întreaga producție purtând amprenta unei concepții unice e animată de o stare de voioșie, de gingășia și simplitatea sentimentelor descoperite la protagoniști, copiii satului moldovenesc, prietenii eroului și oamenii mari care-i înconjoară cu dragoste. Episoadele evocate sunt cele cunoscute și aproape legendare ( poate ar fi bine să apelăm si la altele mai puțin cunoscute dar la fel de savuroase) : la scoală cu Bădița Vasile, învățătorul, prinzând muște cu catalogul, șicanându-l pe Părintele Ioan care vine cu biciul și Calul Bălan , pe care urma să-l încalece codașii sau motăind pe lavița de acasă , la târg ca să vândă pupăza din tei , la scăldat, sau la furat cireșe din grădina mătușii Mărioara , Nică zburdă în voie luând chipul unui actor cu o prezență fermecătoare, jucăuș și tandru. Copiii lui Creangă destul de bine individualizați nu sunt altfel decât toți copiii lumii, bogați sau săraci, în haine de oraș sau sumane cusute în războiul de țesut. Sunt acele suflete curate ce se cer înțelese , cărora marele povestitor le-a dedicat întreaga operă, adevărata și marea tradiție a literaturii noastre pentru copii.
Farmecul dialectal și arhaic al limbii întrebuințate e și cel mai greu lucru de obținut în spectacolele care se încumetă să o reproducă pe scenă. Dar și cea mai bună ocazie de improvizație asociată ludicului pe care actorii de la Creangă nu ezită să o folosească ( cu condiția să fie și inteligibilă).
Scenografia delicată în culori pastelate, luminoase a Alinei Herescu și costumele populare discret stilizate nu au efect edulcorant pentru că dincolo de lumea săracă a satului românesc din acea epocă , în care au crescut personajele lui Creangă există și o lume visată . Pe aceasta își propune să ne-o prezinte spectacolul în consens cu intențiile autorului. Când la sfârșit intră în scenă cu acele cufere uriașe de viitori școlari la oraș suntem aproape siguri că fiecare dintre acesti copii va pleca în lume cu zestrea de bunătate, seninătate și dragoste semănată în sufletele lor de copilăria la Humulești. Aceste atribute domină spectacolul creat de Dan Tudor pentru care atracția cea mai importantă pe care a simțind-o transpunând scenic această carte a fost se pare sentimentul ei stenic dominant și nu în ultimul rând umorul . Râsetele din sala plină de copii și aplauzele care însoțesc muzica și dansurile însuflețite de un maestru coregraf ca Florin Fieroiu sunt o dovadă că intuiția realizatorilor a fost justă și spectacolul împlinit. Un merit deosebit, dacă nu cumva cel mai mare, îl au alături de echipa de concepție cei care înfăptuiesc pe scenă gândul, actorii, echipa talentată și dăruită a Teatrului Ion Creangă, pentru că fără dăruire spectacolele pentru copii nu ar exista. Ar fi bine ca afișul să indice și personajele interpretate pentru a putea aprecia individual contribuția de creație a fiecăruia. În lipsa acestei preocupări recurgem la citarea în bloc : Alexandru Prica, Cerasela Popescu, Alexandra Velniciuc,Marius Nănău, Andrea Mera, Cristian Boeriu, Ionuț Antonie, Ioana Bîndac, Ovidiu Cristian Boghiu, Marius Boboc, Ana Toda.
Doina Papp