În 2015, marina columbiană a descoperit locul în care s-a scufundat, în anul 1708, galionul spaniol San José. De atunci, locația sa a rămas un secret de stat, epava rămânând adânc sub apele Caraibelor, pentru a fi protejată de vânătorii de comori potrivit The Guardian.
Eforturile de conservare a vasului și de recuperare a încărcăturii sale prețioase au fost prinse într-un șir complicat de dispute juridice internaționale, Columbia, Spania, grupuri indigene boliviene și o companie de salvare din SUA revendicând epava. Interesul este cu atât mai mare cu cât aurul, argintul și smaraldele de la bordul navei sunt evaluate la circa 17 miliarde de dolari.
Conexiunile internaționale care au dus la litigii juridice
Deși epava a fost găsită în apele columbiene, Spania a susținut că San José a făcut parte din flota spaniolă și că se întorcea din ceea ce făcea parte atunci din imperiul spaniol.
De asemenea, Sea Search Armada (SSA), o companie de salvare cu sediul în SUA, a fost implicată într-o bătălie juridică cu Columbia, susținând că ea a fost cea care a localizat pentru prima dată zona în care s-a scufundat San José, încă din 1981. SSA a susținut că, de fapt, Columbia a fost de acord să împartă orice profit, dar un tribunal american a declarat că galeonul este proprietatea statului columbian.
La rândul lor, comunitățile indigene din Bolivia și-au exprimat, de asemenea, dreptul la orice posibilă bogăție, susținând că strămoșii lor ar fi exploatat argintul și aurul folosite îde spanioli.
Când Columbia a încercat să scoată la licitație o parte din recompensă pentru a finanța costurile colosale de recuperare a navei, au intervenit UNESCO și înaltele organisme ale țării, care au împiedicat acest proces.
Oficialii spun acum că lasă politica deoparte și ar putea începe chiar din aprilie să ridice artefacte din "Sfântul Graal al epavelor", aşa cum este numit galionul spaniol.
"A existat această viziune persistentă despre acest galion ca fiind o comoară. Vrem să întoarcem pagina în această privință", a declarat Alhena Caicedo, directorul Institutului columbian de antropologie și istorie. "Nu ne gândim la o comoară. Ne gândim la cum să accesăm informațiile istorice și arheologice din sit", a mai spus ea.
Ce transporta San José
San José se întorcea în Europa cu comori pentru a ajuta la finanțarea războiului de succesiune spaniol, când a fost scufundat de o escadrilă britanică, în 1708, în apropiere de orașul-port Cartagena, din Caraibe.
Încărcătura lui San José include articole din sticlă, porțelan și piele, iar istoricii speră că acest transport ar putea contribui la înțelegerea rețelelor comerciale globale din secolul al XVIII-lea, a ierarhiei coloniale complexe a Spaniei și a vieții celor 600 de suflete de la bord.
Ei spun că epava ar putea ajuta la dezvăluirea multor lucruri despre imperiul spaniol la apogeul puterii sale și despre istoriile comune și suprapuse ale Europei și Americii Latine.
Specialiştii speră să ridice nava cu totul şi să o expună într-un muzeu
În cele din urmă, directorul Institutului columbian de antropologie și istorie şi echipa sa speră să ridice epava în sine și să o expună într-un muzeu construit la comandă, unde vizitatorii vor putea explora "toate secretele de pe fundul oceanului", a declarat ea. Dar, pe măsură ce expediția continuă să exploreze situl, se confruntă cu tot mai multe probleme. Puține nave precum San José au fost recuperate vreodată și niciuna nu a fost salvată vreodată din apele calde tropicale.
"Aceasta este o provocare uriașă și nu este un proiect care să aibă multe precedente. Într-un fel, suntem pionieri", a declarat Alhena Caicedo.
"San José este o navă foarte, foarte specială. Este comparabilă cu Mary Rose prin faptul că a fost în acțiune la apogeul tehnologiei și construcțiilor navale spaniole", a declarat Ann Coats, profesor asociat în domeniul patrimoniului maritim la Universitatea din Portsmouth, referindu-se la o altă epavă celebră.
Dar, în timp ce Mary Rose zăcea în apele de coastă friguroase, San José s-a scufundat în ape tropicale adânci, care probabil ar putea face ca recuperarea să fie una dintre cele mai costisitoare și complexe din istorie.
Marina columbiană a studiat Mary Rose și alte proiecte de conservare marină de acest gen pentru a vedea cum ar putea ridica și conserva San José, nava de 40 de metri lungime, și conținutul său fără ca totul să se prăbușească.
"Conținutul este foarte variat și nu avem nicio idee despre cum vor reacționa rămășițele când vor intra în contact cu oxigenul. Nici măcar nu știm dacă este posibil să scoatem ceva din apă", a declarat Alhena Caicedo.
Locația exactă a epavei este un secret de stat pentru a proteja situl de jefuitori, dar autoritățile columbiene au dezvăluit că se află la 600 de metri sub nivelul mării, prea departe pentru ca scafandrii să ajungă.
Armata columbiană dezvoltă în prezent roboți subacvatici care vor fotografia, filma și cartografia epava înainte de a încerca să o recupereze.
"Cât de mult poate fi recuperat din epavă va depinde de o multitudine de factori: curenții, temperatura mării, tipul de nămol în care este scufundată epava, modul în care cele 60 de tunuri de bronz ale navei au plonjat pe fundul mării și chiar ce creaturi trăiesc acum acolo", spune șeful programului de cercetare al Mary Rose, Alex Hildred. "Galionul San José a fost, de asemenea, incendiat. (...) Ridicarea navei și crearea unui muzeu va fi foarte dificilă, foarte costisitoare și incredibil de dificilă... Și apoi toată lumea vrea o bucățică din ea. Este pur și simplu un coșmar", a declarat Alex Hildred.
Blestemul banilor
Ministerul columbian al Culturii spune că guvernul a autofinanțat prima etapă de explorare cu 7,3 milioane de dolari și că nu va vinde niciunul dintre artefactele prețioase, așa cum a pledat UNESCO în 2018.
"Banii au condus întotdeauna povestea lui San José. Britanicii au vrut să îl captureze pentru a refuza să dea bani Spaniei, apoi banii de la bord au impulsionat căutările arheologice ale epavei", a spus Ann Coats. "Apoi, disputele au stat în calea studierii navei. Ar fi frumos dacă, măcar o dată, banii nu ar conduce lucrurile și ar putea avea loc o colaborare culturală uriașă pentru a o studia cum trebuie", s-a arătat ea optimistă.