Aflați o sinteză succintă a proiectului de exploatare minier de la Roșia Montană. Cine vrea să monopolizeze resursele României și de ce nu mai vrea România să exploateze singură? AURELIAN CHIRICA: Aurul românesc şi Roşia Montană
Resursele de aur ale României sunt estimate la această dată la peste 1.244 tone distribuite în 8 mari zăcăminte importante, fiecare având aproximativ minim 155,5 tone aur fiecare şi peste 2000 de tone de argint fapt care determină interesul major al multor companii străine în extragerea acestui valoros metal.
Valoarea totală estimată este de peste 40 miliarde de euro, fără a mai pune la socoteală cantitatea mult mai mare de argint şi de Wolfram, metal rar, folosit în tehnologia aerospaţială.
Scurt istoric al exploatării aurului de la Roşia Montană
2800 – 2500 î.H. în plină epocă a bronzului, la cultura Daciei Mureșului apar primele semne ale prelucrării aurului. Cu timpul s-a dezvoltat comunitatea minieră de la Roşia Montana care s-a cristalizat în epoca ocupării romane a Daciei. Atestarea localității este făcută de romani cu numele de Alburnus Maior, anul 131 d. Chr.
După retragerea administraţiei romane aurul este exploatat pentru nevoile obştilor locale.
După supunerea voievodatelor şi cnezatelor româneşti de către regalitatea maghiară în anii 1238, dreptul de exploatare a aurului din zonă, este dat colonizatorilor germani în zona masivului Cârnic, la sud-est de Roşia Montană.
Regalitatea maghiară măreşte exploatarea aurului şi argintului din zonă, iar căutătorilor locali li se dădea dreptul de exploatare a terenului nou găsit, dacă dădeau regelui 2/3 din ce extrăgeau. În această perioada Roşia Montană făcea parte din oraşul Abrud. Trecerea Transilvaniei sub administraţia austriacă aduce o serie de modernizări exploatărilor din zonă ca şi înfiinţarea asociaţiilor miniere cu capital particular. Tot acum specialişti în minerit din Austria şi Ungaria sunt colonizaţi, modificând structura etnică a aşezării.
Subminarea economiei naționale
După 1854 localitatea Roşia Montană se separă administrativ de Abrud şi după marea Unire capătă numele de Roşia de Munte. Trebuie subliniat faptul că locuitorii acestei aşezări s-au implicat activ în toate marile evenimente ale acestui neam.
În timpul primului război mondial activitatea este întreruptă temporar, dar s-a reluat în perioada interbelică trecându-se după 1930 la exploatarea industrială a aurului în această zonă. Cu timpul, epuizarea filoanelor principale şi scăderea interesului statului în colectarea aurului a dus la scăderea drastică a activităţii de minerit din zonă.
După naţionalizarea din 1948, minele particulare au fost închise şi se interzice exploatarea aurului în regim privat. Aceasta a continuat doar prin mineritul de stat, la un nivel destul de restrâns datorită tehnologiilor învechite de extracţie şi a nivelului scăzut de aur din zăcământ; astfel exploatarea a devenit nerentabilă, iar în 1996 a fost închisă.
Proiectul de extracţiei a aurului propus de firma Roşia Montana Gold Corporation (RMGC)
Roşia Montană Gold Corporation, firma care susține acest proiect, are ca acţionari principali: compania Gabriel Resources cu peste 80% din acţiuni, Minvest SA – firmă cu capital de stat care deţine peste 19% şi o firmă privată românească, Fricon SA care deţine 0,23%. Durata cesiunii asupra dreptului de exploatare este de 25 de ani.
Acest proiect prevede exploatarea aurului în cariere de suprafaţă şi prelucrarea a peste 255 mii tone de minereu aurifer din care să se extragă aproximativ 314 tone de aur şi aproximativ 1.480 de tone de argint. Costurile acestui proiect se vor ridica la peste 1,7 miliarde de euro. Veniturile estimate sunt de aproximativ 5,5-6 miliarde euro în funcţie de preţul aurului pe pieţele externe. Partea statului român din acest proiect este plata unei redevenţe de 4%, adică aproximativ 12 tone aur şi partea cuvenită firmei Minvest SA de aproximativ 60 de tone aur…
Unii autori lansează temerea care parţial este argumentată, că o parte a acţionariatului are legături şi implicaţii directe cu mari fonduri de investiţii speculative care acţionează la nivel transnaţional. Din punctul de vedere al investitorilor, există un potenţial pericol ca acest proiect să încapă pe măna unor speculatori americani, reprezentanţi ai unor interese particulare străine cărora ţara noastră le oferă "pe tavă" aproximativ 250 tone aur.
Pericolul ecologic și galerii daco-romane
Dezastrul ecologic produs în Ungaria la Kolonar a fost provocat de o deversare de 2-4% din volumul noroiului roşu din iazul de colectare. Volumul iazului proiectat a fi construit la Valea Cornei cu reziduurile rezultate în urma procesului de tratare cu cianuri, este de 12,3 milioane metri cubi, adică de 17 ori mai mare decât cel din Ungaria.
Având în vedere amplasarea lui, în cazul unui accident nefericit de rupere a barajului, ar putea fi afectate: Abrudul, o parte din Roşia Montană şi Câmpeniul, punând în pericol viaţa oamenilor.
Concentraţia maximă de cianuri admisă de Uniunea Europeană este de 10 ppm (adică părţi pe milion –n.a.) Ministrul mediului Laszlo Borbely a declarat că: "investitorul a propus în jur de 5 (ppm-n.a.) pentru concentraţia de cianuri disociabile în mediu, la punctul de descărcare a sterilului în iaz dar nu poate fi acceptată. Nu sunt mulțumit cu 5 pentru că am fost în Suedia şi am văzut tehnologii mai performante".
Adevărat este că în Suedia s-au dat autorizații de mediu pentru o concentraţie de maxim 2 ppm, adică de 2 mg/l cianuri la punctul de descărcare a sterilului. La ora actuală există şi alte tehnologii care se pot aplica fără folosirea cianurilor, dar procesul tehnologic este mai scump şi micşorează profitul investitorilor.
Nu mai vorbim de importanţa istorică a acestui loc, unde se găsesc drept mărturie istorică galeriile daco-romane, de peste 2000 de ani în urmă. Sunt vestigii istorice, biserici şi cimitire istorice ce s-ar nărui peste noapte.
Banca Naţională şi aurul acestui popor
Domnul Adrian Vasilescu, consilierul guvernatorului Băncii Naţionale a României (n.n. la vremea aceea), arată că România are nevoie de aurul de la Roşia Montana, dar, în perspectivă, nu se pune problema ca el să ajungă cu adevărat în rezerva BNR. El a declarat într-un interviu la Realitatea Tv: "BNR mereu a avut grijă să adune aur. În timpul celui de-al Doilea Război Mondial, România adunase 240 de tone, cea mai mare rezervă pe care a avut-o".
În timpul regimului Ceauşescu au rămas întâi 100, apoi 70 tone. În '87 s-a vândut mult, Ceauşescu a mai cumpărat apoi pană la 60 de tone. A declarat consilierul, precizând că în '89 rezerva de aur era de 60 de tone, iar in prezent este de 103,7 tone, ceea ce reprezintă 3,7 miliarde de euro, "puţin, dar important". "Din acest punct de vedere România se situează pe locul 31 într-un clasament în care pe primele locuri se afla SUA, Germania şi FMI".
El a mai declarat că "aurul românesc este mai scump cu 24% deoarece din 1999 este purtător de TVA, şi acesta e motivul pentru care BNR nu a mai cumpărat în ultimul timp".
Aur românesc la ruși
Ce nu a precizat, probabil din lipsă de timp, domnul Adrian Vasilescu, este un fapt precizat în septembrie 2007 de guvernatorul BNR, Mugur Isărescu, care a afirmat. "Înainte de război (primul război – n.a.) am avut neinspiraţia să ducem aurul la ruşi, pentru protejare (tezaurul –n.a). În perioada interbelică, rezerva a atins vârful istoric de 220 de tone de aur şi apoi am păţit-o, în 1953 rezerva era doar de 30 de tone de aur. Nu l-am mai pierdut ca în Primul Război Mondial, ci altfel, plătind datoriile"( de război -n.a.).
Interesantă este poziţia Guvernatorului BNR care a precizat că personal nu crede în beneficiile etalonului în aur. Deoarece această raportare nu mai are relevanţă, existând alte sisteme de evaluare a masei monetare pusă în circulaţie. El mai declară că nu intenţionează să mărească rezervele de aur, iar implicarea în proiectul Roşia Montană este inutilă.
Aurul și moneda electronică
Se cunoaşte că etalonul în aur reprezintă contravaloarea în aur a unei cantităţi de bani care poate fi emisă de Banca Naţională, pentru a obţine o mai mare stabilitate a monedei naţionale şi a reduce drastic inflaţia. Banii care compun masa monetară trebuie să fie emişi doar în funcţie de cantitatea de aur existentă în tezaurul BNR. Cele mai multe bănci centrale europene au început să renunţe la etalonul aur şi, până în prezent, s-a făcut mai multă inflaţie în ultimii ani decât în toată istoria monetară a umanităţii.
Considerăm că odată cu abandonul etalonului aur, a pierit şi responsabilitatea faţă de cetățenii contribuabili ai acestei ţări. De curând a fost emisă legea care permite emiterea monedei electronice, pentru folosirea în tranzacțiile computerizate, cu normele ei de aplicare, iniţiator fiind BNR. Oare moneda electronică are acoperire în aur?
Reacţia societăţii civile
Problema redeschiderii exploatării de la Roşia Montană a stârnit reacţii aprinse în rândul societăţii civile, al politicienilor, dar şi al multor specialiști, inclusiv al Academiei Romane.
Exploatarea minereului de aur ar trebui permisă, dar cu respectarea normelor de mediu şi după o renegociere a beneficiilor economice pentru statul roman, consideră majoritatea participanţilor la un sondaj realizat de Ziare.com. Sondaj realizat în perioada 31.08.2011 – 06.09.2011, la care au participat 3.642 de cititori. Interesantă este şi reacţia Academiei României: "BNR nu trebuie sa cumpere aurul de la Roşia Montana, aurul e al nostru", afirmaţie la care subscriu în totalitate.
Interesul naţional şi soluţia pentru Roşia Montană
Personal, cred că interesul naţional în problema exploatării aurului de la Roşia Montana trebuie să fie firul călăuzitor al factorilor de decizie şi al întregii clase politice. Categoric, statul român are nevoie de crearea celor 3600 de locuri de muncă, stabilite prin proiect şi asta cât mai curând posibil. La fel este nevoie stringentă de o cantitate de aur care sa poată fi plătibilă oricând în contul datoriei externe ca un eventual tampon în cazul revenirii în forţă a crizei economice.
Această exploatare va genera şi multiple comenzi pe orizontală pentru industria autohtonă. Probleme cuprind multe alte aspecte economice, sociale la nivel zonal şi politice. Iar extracţia acestui aur ar reprezenta un supliment de stabilitate şi de certitudine a României, inclusiv în faţa investitorilor români şi străini. Aşa cum arăta şi primul ministru în 2010, stabilitatea economică a statului reprezintă o componentă majoră a securităţii naţionale, iar extracția aurului poate aduce o contribuţie majoră în acest domeniu.
Din toate acestea, reiese ideea că resursele unei ţări nu pot fi cedate sau date spre exploatare unor firme străine în beneficiul lor; chiar şi în parteneriat cu statul atunci când sunt vizate resursele strategice ale unei ţări. Aceste resurse sunt lăsate de Dumnezeu pe aceste meleaguri şi trebuie să fie exploatate doar de statul român, strict în folosul poporului român.
Societăți cu capital de stat
Ţările dezvoltate, bogate în materii prime, cum sunt Canada şi Australia, atunci când proiectele au o importanţă strategică deosebită cum este şi în cazul nostru (având în vedere cantitatea de 314 tone de aur şi 1400 tone de argint, plus importante cantităţi de Wolfram), înfiinţează societăţi cu capital de stat spre a asigura exploatarea acestor resurse, astfel toate beneficiile revin statului şi poporului lor.
Pe de altă parte, în aceste ţări, proiectele controversate din punctul de vedere al implicaţiilor asupra mediului natural sau social sunt blocate , fără a se lua în considerare beneficiile economice.
Noi dispunem de forţă de muncă bine pregătită şi de specialişti buni în domeniul mineritului care ar putea să pună bazele unei companii de stat care să preia proiectul de extragere a aurului de la Roşia Montană.
Costul de extracţie depinde de nivelul admis de poluare. O firmă de stat, utilizând noi tehnologii de extracţie a aurului, fără cianuri, ar putea să protejeze foarte bine mediul deoarece şi-ar putea permite o marjă considerabil mai mică a profitului.
Pentru ca acest lucru să se petreacă, în România este nevoie de o corectă ierarhie a valorilor, omul potrivit la locul potrivit, multă credinţă şi de creşterea simţului patriotic, atât la clasa politică cât şi la fiecare dintre noi.
Români, hai să redevenim români demni şi adevăraţi pentru noi şi pentru ţară, ca generaţiile viitoare să se poată mândri cu noi, nu să îşi plece fruntea în faţa străinilor!
Aşa să ne ajute Dumnezeu!