Vinerea trecută, 22 martie, a avut loc un atac terorist înfiorător în Complexul Crocus, de la periferia Moscovei. Statul Islamic și-a revendicat în mod plauzibil responsabilitatea.
Mai devreme tot în acea zi, autoritățile ruse au desemnat organizațiile internaționale LGBT drept "teroriste". Tot în acea zi, Rusia a desfășurat atacuri teroriste masive asupra orașelor ucrainene . Aceste acțiuni dezvăluie inamicii pe care Putin și i-a ales. După cum a demonstrat atacul asupra complexului Crocus, alegerile sale nu au nimic de-a face cu amenințările reale cu care se confruntă rușii, scrie Timothy Snyder în Kyiv Post.
Rusia și Statul Islamic sunt implicate de mult timp în conflict. Rusia bombardează Siria din 2015. Rusia și Statul Islamic concurează pentru teritoriul și resursele din Africa. Statul Islamic a atacat ambasada Rusiei la Kabul. Acesta este contextul relevant pentru atacul din afara Moscovei. Oroarea de la Complexul Crocus, evident, nu are nimic de-a face cu homosexualii sau ucrainenii sau cu oricare alți inamici aleși de Putin.
Putin a respins public amenințarea reală. Statele Unite au avertizat Rusia cu privire la un atac viitor al Statului Islamic. Statele Unite operează sub o " datorie de a avertiza", ceea ce înseamnă că rezumatele informațiilor despre viitoarele atacuri teroriste sunt transmise, chiar și statelor considerate ostile, inclusiv (pentru a lua exemple recente) Iran și Rusia. Putin a ales să bată joc de Statele Unite în public cu trei zile înainte de atac.
Oamenii se întreabă în mod rezonabil cum ar putea avea succes un atac terorist în Rusia, care este un stat polițienesc. Regimuri precum cel rusesc își dedică energia definirii și combaterii amenințărilor false. Când apare o amenințare reală, amenințările false trebuie subliniate. În mod previzibil (și așa cum era prezis ), Putin a căutat să dea vina pe Ucraina pentru atacul de la periferia Moscovei.
Ce se întâmplă dacă rușii își dau seama că alegerile lui Putin drept amenințări sunt egoiste și periculoase? Ce se întâmplă dacă înțeleg că există amenințări reale la adresa rușilor ignorate de Putin? El a dedicat aparatul de securitate proiectului de distrugere a națiunii și statului ucrainean. Ce se întâmplă dacă obsesia lui Putin pentru Ucraina nu a făcut decât să înrăutățească viața rușilor, inclusiv deschizând calea către actori care sunt de fapt amenințări la adresa vieții rusești, cum ar fi Statul Islamic?
Acestea sunt întrebările pe trebuie să le îndrepte către Putin. Este ușor, însă, să dai vina pe Ucraina pentru terorismul Statului Islamic. Prima apariție a lui Putin în presă, la aproape o zi după atac, a fost departe de a fi convingătoare. Specificațiile pe care le-a oferit erau fără sens. El a susținut că suspecții în actul terorist se îndreptau către o "fereastră" deschisă la granița ruso-ucraineană.
Termenul "fereastră" este jargonul KGB pentru un loc în care granița a fost eliberată pentru o trecere ascunsă. Faptul că liderul Federației Ruse folosește acest termen într-o alocuțiune publică este o reamintire a propriei sale cariere în cadrul KGB. Cu toate acestea, Putin, evident, nu a gândit bine această afirmație, deoarece o "fereastră" trebuie să implice un spațiu liber de ambele părți ale graniței.
Pentru teroriști scăpați, partea rusă ar fi deschis fereastra. Vorbind despre o "fereastră", Putin a indicat că teroriștii aveau confederați ruși care le pregăteau ieșirea, ceea ce probabil că nu a vrut să spună. Se pare că Putin inventa lucrurile în grabă.
Lăsând deoparte afacerea cu "fereastra", totuși, ideea că teroriștii scăpați s-ar fi îndreptat spre Ucraina este o prostie. Rusia are peste 20.000 de kilometri de graniță. Partea ruso-ucraineană a acesteia este acoperită cu soldați și forțe de securitate ale Federației Ruse. Pe partea ucraineană este foarte exploatată. Este un loc de luptă activă. Este ultimul loc pe care l-ar alege un terorist să evadeze.
Și nu există nicio dovadă că asta s-a întâmplat. Rusia susține că a reținut suspecți în Briansk și a susținut că asta înseamnă că aceștia se îndreptau spre Ucraina. (Din păcate, mass-media occidentală a repetat această parte a afirmației.) Indiferent dacă ceva din aceste afirmații este adevărat, Briansk ar sugera fuga în direcția Belarus. Într-adevăr, prima versiune a poveștii a implicat Belarus, înainte ca cineva să aibă o idee "mai bună".
În momentele de stres, propaganda rusă încearcă diverse moduri de a învârti povestea în direcția preferată de Kremlin. Suspecții sunt torturați, probabil cu scopul de a "găsi" o legătură cu Ucraina. Kremlinul a instruit presa rusă să sublinieze orice posibile elemente ucrainene din poveste.
Între timp, războiul fără sens al Rusiei de agresiune împotriva Ucrainei continuă, ba chiar mai aprig. În zonele sale ocupate, Rusia continuă să răpească copii ucraineni pentru asimilare și continuă să tortureze ucrainenii și să-i plaseze în lagăre de concentrare. Continuă să trimită bombe cu planare, drone, rachete de croazieră asupra orașelor ucrainene.
În aceeași zi cu atacul de la Complexul Crocus, Rusia a efectuat cel mai mare atac de până acum asupra rețelei energetice ucrainene, lăsând mai mult de un milion de oameni fără curent. Printre altele, a tras opt rachete de croazieră spre cel mai mare baraj din Ucraina. Rusia a atacat orașul Zaporojie (consecințele sunt în cele patru fotografii) și alte orașe din toată Ucraina.
Vineri, Rusia a tras, în total, optzeci și opt de rachete și șaizeci și trei de drone explozive în Ucraina. Și asta reprezintă doar o singură zi dintr-un război rusesc de teroare în Ucraina, care durează de mai bine de doi ani.
Putin este responsabil pentru greșelile sale în interiorul Rusiei. Și el este de vină pentru războiul din Ucraina. El încearcă să transforme două greșeli într-un drept: în propriul său drept de a defini realitatea așa cum îi place, ceea ce înseamnă dreptul său de a ucide pe oricine vrea. conchide Timothy Snyder în Kyiv Post.