Așa pare și modelul s-a dovedit de succes și a produs deja în zona un conflict militar de intensitate înaltă, cu consecințe foarte serioase, regionale și continentale și aflat în continuă evoluție.
Nu există foarte multe elemente de inovație strategică. Abordarea este făcută, ca și în cazul Ucrainei, după manual și deja a început pe direcții deja foarte vizibile.
Prima este cea care a presupus apariția "cererii de dobândire a protecției" din partea Federației Ruse, transmisă către Kremlin de oficialii din Transnistria și Găgăuzia.
Rusia este chemată să-și onoreze angajamentul general formulat de mai multe ori de Președintele Putin.
El a susținut că datoria țării sale este a apăra interesele minorităților ruse oriunde s-ar găsi acestea, operațiune începută practic prin invadarea Crimeii, apoi a teritoriului Ucrainei și recunoașterea statalității republicilor auto-proclamate din est, mai apoi integrate în teritoriul național a Federației Ruse. Comunicarea strategică a Kremlinului a fost foarte simplu construită, ideea centrală, regăsită ulterior în toate pozițiile rusești, a fost bazată pe mesajul care susținea legalitatea oricărei forme de revendicare a independenței din partea teritoriilor locuite de minorități rusești deoarece ar fi vorba despre o firească întoarcere la matca marii civilizații și spiritualități ruse.
Invocarea acestui principiu al responsabilității Federației Ruse față de destinul minorităților rusești care trăiesc în alte state depășește și, după cum se vede, anihilează total din punctul de vederea al Kremlinului, celălalt principiu, considerat pe plan internațional drept fundamental pentru definirea ordinii internaționale cum o cunoaștem astăzi, adică respectarea strictă a statalității recunoscute d către Națiunile Unite.
Harta asta arată foarte clar care pot, car ar putea să devină focarele de criză pe care, mai departe, să poată aprinde multiplele focuri ale unui conflict de proporții, evident legat de mișcarea de învăluire și cucerire a sudul Ucrainei pe care rușii o încearcă în acest moment, ajungând astfel, imediat la perspectiva dramatică a stabilirii de avanposturi la Gurile Dunării
Cererea de "protectorat pentru Transilvania"
În acest context, este vorba "doar" o problemă a Ucrainei și, acum, a R.Moldova ? Nimeni n-ar trebui să uite că această sintagmă "solicitare de protecție " a fost folosită și în cazul țării noastre.
Formularea a intrat în istorie așa cum a fost rostită de europarlamentarul român Laszlo Tokeș care, cum a mărturisit a cerut premierului Ungariei " statutul de putere protectoare față de maghiarii din afara frontierei".
Cererea – cu consecințe care pot merge extrem de departe – a fost repetată de mai multe ori de Tokes începând cu anul 2013, cu ocazia unui eveniment organizat la Tușnad Băi:
"Acolo am cerut instituţionalizarea unei protecţii a Ungariei, tip Austria-Italia, să ne acorde sprijin Ungaria, conform de altfel Tratatului de bază româno-ungar care reglementează relaţiile româno-ungare. Conform normelor europene, este vorba de o protecţie care se acordă de fiecare ţară, de exemplu România către minoritarii săi din ţările vecine. La aceasta m-am referit. În mod similar mă adresez organelor competente să ne acorde protecţie atât comunităţii, cât şi mie, personal. Am ridicat această problemă de mai multe ori şi în Parlamentul European". În vara lui 2013, mai exact pe 27 iulie, Laszlo Tokes, care deţinea statutul de europarlamentar, i-a cerut premierului Ungariei, Viktor Orban, la lucrările Universităţii de Vară "Balvanyos", ca împreună cu Guvernul pe care îl conduce să construiască "un sistem de cooperare naţională", astfel încât să ofere "protectorat" Transilvaniei.
Scenariile, după cum vedeți, sunt vechi și solide, interpretate însă de profesioniști bine pregătiți la școlile noi ale dezinformării și pregătirii conflictelor. Interesează pe cineva o discuție în urgență despre inflamarea incertitudinilor strategice?
Nu, deoarece încă nu ne-am lămurit cu comasatele și apoi urmează bătălia cu adevărat sângeroasă a nominalizărilor pentru scaunele ispititoare de la Bruxelles. După aia, mai vedem ce-o fi...