“Tsensuuri töö on väga vastutusrikas.” Dokumentaalne pilguheit Eesti NSV Glavliti tegevusele aastatel 1941–1948 [Abstract: “The work of censorship carries a great deal of responsibility”. A documentary glimpse of the activity of the Estonian SSR Glavlit]


NSV Liidu Glavlitile allusid samalaadsed asutused liiduvabariikides ja oblastites. Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu 23. oktoobri 1940. aasta määrusega loodi Eesti NSV Glavlit. 1 Määrus sätestas järgmist: "Poliitilise kontrolli teostamise ja riigi-ning sõjasaladuste hoidmise eesmärgil kõigis Eesti NSV ilmuvates trükitooteis ja raadiosaateis asutada Kirjanduse-ja Kirjastamisasjade Peavalitsus". 2 Glavliti ülesanne oli vältida Nõukogude sõjaliste, riiklike ja majanduslike saladuste avaldamist trükisõnas ja meedias üldise eesmärgiga ära keelata igasuguste riigivõimule sobimatute mõtete ja informatsiooni avalikustamine ja jõudmine raamatukogudesse. Selleks rakendati nii eeltsensuuri (trükiste kontrolleksemplaride ülevaatamine enne avaldamist) kui ka järeltsensuuri (avaldatud trükiste kontroll, sobimatuks osutunud teoste hävitamine või kättesaadavuse tõkestamine). Tsensuuri teostamiseks koostati keelatud kirjanduse nimekirju ning koostöös julgeolekuorganitega trükis avaldamiseks keelatud andmete loetelusid, mis olid aluseks Glavliti tsensorite ehk volinike igapäevasele tööle. Keelatud kirjanduseks kuulutati esmajärjekorras väliskirjandus, st väljaspool NSV Liidu geograafilisi ja ajalisi piire (ka Eestis enne 1940. aastat) ilmunud kirjandus. 
Glavliti loata ei saanud nõukogude ajal ilmuda ükski trükis ega meediaväljaanne (ametkondlikud kirjastused teostasid tsensuuri ise). Trükiste kontrollile lisaks oli Glavliti pädevuses ka kunstinäituste, teatrietenduste ja kontsertide repertuaari kontroll, kinokroonikate läbivaatamine ning suuniste andmine trükikodadele ja raamatukogudele. Tsensorid kontrollisid ka postisaadetisi (eeskätt postipakkide vahetust välisriikidega). 
1980. aastate teisel poolel, kui NSV Liidu etteotsa tõusis Mihhail Gorbatšov, hakkasid Glavliti kontrollifunktsioonid ühiskonnas järk-järgult taanduma. 12. juunil 1990. aastal kaotati NSV Liidus riiklik tsensuur, mis võttis ka seniselt tsensuuriametilt sisulised funktsioonid. Glavlit saadeti Eestis laiali 1. oktoobril 1990. aastal. Tõsi, ametkonna laialisaatmisega üleliidulisel tasandil siiski venitati ja see teostus ametlikult alles 25. oktoobril 1991. aastal. Alljärgnevalt publitseeritakse Eesti NSV Glavliti tegevuse ülevaade aastatest 1940-1948. Tegemist on Eesti NSV Glavliti ülema Leonida Pälli (ametis 1946-1950) aruandega tollasele Eesti NSV parteijuhile Nikolai Karotammele 20. oktoobrist 1948. 3 See dokument annab lühikese ametkondliku sissevaate Eesti NSV Glavliti tegevuse algusaastatesse. See markeerib tsensuuriametkonna põhilised tegevusvaldkonnad, toob esile tollased võtmetegelased ning kirjeldab ametkonna konkreetseid saavutusi, st fikseerib olulisemad tsensuuri hammasrataste vahele jäänud teosed ja autorid. See on väärtuslik info mõistmaks tollaseid poliitilisi olusid Eesti NSVs. Eesti NSV Glavliti tegevust on kõige põhjalikumalt kajastanud Kaljo-Olev Veskimägi oma monograafias "Nõukogude unelaadne elu". 4 Olulisi dokumente Glavliti tegevuse kohta on avaldatud Enno Tammeri raamatus "Punatsensuur mälestustes, tegelikkuses, reeglites". Tammer on pikemalt tsiteerinud ka käesolevat aruannet, viitamata allikale. 5 Lisaks väärivad esiletõstmist ka Endel Priideli allikmaterjalide kogumik6 ning Aksel Tamme meenutusteraamat kirjanike kokkupuudetest tsensuuriga. 7 Olulisemad tsensuuri teemat käsitlevad üksikuurimused on avaldatud Piret Lotmani koostatud teemakohastes kogumikes. 8 okument avaldatakse kärbeteta, tekstis on parandatud mõned ilmsed trükivead ja nurksulgudes on võimalusel lisatud tekstis mainitud isikute puuduvad eesnime initsiaalid. Tsensorite poolt on teostatud mahatõmmete ja paranduste arvu kasv ei näita muidugi seda, et trükitooteid oleks hakatud halvemini koostama ja redigeerima, vaid seda, et tsensorid on aasta aastalt hakanud põhjalikumalt teostama kontrolli, samuti on täpsemalt sisse viidud mahatõmmete ja paranduste arvestus. Võrreldes 1945. aastaga on tõusnud ka kirjastustoodang. 
Toon mõned näited eelkontrolli tsensorite paranduste ja mahatõmmete kohta. 1945. a. ajakirjas "Pikker" oli Leida Kibuvitsa följeton "Mina armastasin fritsu". Följetonis sisaldus laimu kõikide eesti naiste kohta, et nemad oleksid nagu sakslastega sõbrustanud ja nutavad neid taga. Följeton sai kõrvaldatud ajakirjast tsensuuri näpunäidetel. 
"Teadusliku kirjanduse" väljaandel ilmuvas agronoom Talvoja brošüürist, mis pidi propageerima kartuli mugultippude kasutamist istutusmaterjalina, sai kõrvaldatud lõppkokkuvõte: "Kuid need uued kartulipaljundamisvõtted jäävad meil praktiliselt kasutamata massilises ulatuses, see on veel praegu teooria!". 16 amatus "Kodukudumine" tsensori poolt kõrvaldatud joonistus, milles kordus stiliseeritud fašistlik haakrist. 
1946. aastal sai kinni peetud ajakiri "Pioneer" nr 1, mis oli trükkimiseks valmis, toimetaja poolt alla kirjutatud, kuid milles oli 60 korrektuuri viga, kus olid väga segased laste arusaamisele jutustused. 
"Lauluvara" 3. ja 4. klassile autor R. Päts, toimetaja [G.] Ernesaks, sai tehtud tsensuuri poolt märkus täiendada nimetatud õpik pioneeride lauludega (õpikus oli ainult kaks pioneeride laulu).17 
Tallinna Eriunivermag tahtis trükkida reklaamplakateid mille pildid olid võetud saksa fašistlikest žurnaalidest. Selline "reklaam" sai tsensuuri poolt keelatud. 
Ladumisluba ei saanud Richard Rohti romaani "Kaks perekonda" esimene variant. Kirjastuse poolt sai tehtud käsikirja rida parandusi. 18 i kinni peetud komöödia "Uus elu", autor Ardi Liives, oma ideoloogilise sobimatuse tõttu. 19 i tagasi lükatud Mait Metsanurga vanade novellide kogu "Läbi elu", novellide apoliitilisuse tõttu. 20 saladuste avaldamisi garnisonide olemasolu kohta maakondade linnades, sõjaliste tehaste kohta (tehas nr 890 jne.), plaanide täitmist absoluutarvudes avaldamiseks keelatud tööstusharudes, tööstustoodangu ja tööstusliku tooraine omahinda absoluutarvudes, riiklike kokkuostu hindu jne. 

Järel kontrol li töö

Järelkontrolli ülesandeks Peavalitsuses on juba ilmunud trükiteoste kontrollimine, puuduste ja vigade äramärkimine ja sellega eelkontrolli tsensorite töö korrigeerimine. Järelkontrolli poolt on avastatud aastate jooksul terve rida vigu, mis teatavaks tehtud NSV Liidu volinikule kui ka EK/b/P keskkomitee Propaganda osakonnale. 
Eelkontrolli tsensorid ei ole suutnud täielikult ära hoida sõja-ja riiklike saladuste avaldamise katsed ajakirjas. Nii näiteks on avaldamist leidnud üksikutes maakondades garnisonide olemasolu jt. 
Suuremateks vigadeks peab lugema seda, et tsensuur õigel ajal ei hinnanud õigesti Mart Raua "Kaks astjat", mis trükiti ära "Loomingus" 29 , Felix Kotta "Ilmaennustus" avaldati "Postimehes" 30 , Hugo Raudsepa "Minu esimesed kodud" 31 , Minni Raudsepa "Pikalt teelt" 32 , mis sai küll osaliselt parandatud, kuid parandused ei saanud muuta heaks pessimistlikku poeemi. 
Valmis trükitoodetest on tulnud ära korjata 1945. aastal ajakiri "Pioneer" nr. 7-8, kus juhtkirjas Oktoobri Revolutsiooni kohta olid leidnud aset poliitilised vead. 
Ajakiri "Mood", toimetaja Mari Adamson, sai konfiskeeritud teose kunstilise nõrga taseme tõttu. 



  Glavliti pädevusse koondati järk-järgult sisuliselt kogu NSV Liidus ilmunud trükiste tsensuur. 1930. aastate lõpuks läks Glavlit NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu (alates 1946. aastast Ministrite Nõukogu) vastutusvaldkonda, kuid sisuliselt oli tsensuuriametkond allutatud kommunistliku partei allasutuste ja ametnike ning julgeolekuorganite juhtimisele. 


	"Tsensuuri töö on väga vastutusrikas." Dokumentaalne pilguheit Eesti NSV Glavliti tegevusele aastatel 1941-1948
	Tõnu Tannb erg

Tsensuur oli Nõukogude Liidu kompartei olulisi kontrollimehhanisme. Vene NFSV Rahvakomissaride Nõukogu dekreediga 6. juunil 1922. aastal asutati Hariduse Rahvakomissariaadi alluvuses Kirjandus-ja Kirjastusasjade Peavalitsus ehk Glavlit (vn Glavnoe upravlenie po delam literaturȳ i izdatel'stv) ülesandega võidelda Nõukogude režiimi ideoloogiliste vastastega. 


  Dokumendile on lisatud esmavajalikud kommentaarid. Enamiku dokumendis nimetatud isikute kohta leiab täiendavat informatsiooni eespool nimetatud K.-O. Veskimäe raamatust. Keskkomiteede otsuseid ideoloogiliste küsimuste kohta, kuulatud loenguid vastavatelt spetsialistidelt sidemajanduse ja geoloogiliste küsimuste kohta, arutatud läbi tsensorite aruandeid oma töö ja mahatõmmete kohta ja muid küsimusi. Poliitiliselt on tsensuuritöötajad ennast pidevalt täiendanud. 1945-1946. a. töötas Peavalitsuses poliitring sm. Ottenderi juhatusel. Käesoleval ajal 7 tsensorit õpivad Marksismi-Leninismi Õhtuülikoolis, 2 õpivad mittestatsionaarselt ülikoolis keeleteaduse ja kirjanduse fakulteedis, 2 tsensorit õpivad õhtukeskkooli viimases klassis, 2 tsensorit õppisid EK/b/P Keskkomitee juures olevas parteikoolis, teised tsensorid õpivad iseseisvalt partei lühikursust ja marksismi-leninismi aluseid. Kontrolli iseõppijate üle teostatakse pidevalt vastavate individuaalsete õppeplaanide alusel. , kes arreteeriti kui vale nime all elanud Punaarmeest desertöörunud Georg Kallip. 13 Takistavaks asjaoluks tsensorite töös on Peavalitsuse ruumide kitsikus. 1946. a. EK/b/P Keskkomitee korraldusel tuli ajutiseks loovutada poolt Kirjandusasjade Peavalitsuse ruumidest Ehitustööliste Ametiühingute Vabariiklikule komiteele. Käesoleval ajal töötab ühes toas 7 tsensorit. Iga tsensori juurde käivad toimetajad vastavate märkuste saamiseks, mis rikub teiste tsensorite töörahu., mõjub takistavalt töösse süvenemisele. Tsensorite tervislik olukord on kogu aja jooksul olnud halb. Levinud on tsensorite hulgas südamehaigused ja närvirikked, mis on seletatavad nii öötööst kui ka suurest tööpingest. Töö raa matu kog ude pu hasta mise a la l Ennesõjaaegsest Kirjandus-ja Kirjastusasjade Peavalitsuse tegevusest raamatukogude puhastamise alal ei ole säilinud rohkem kui üks nimestik, mis oli trükki antud 1941. a. 9. mail. 14 Kirjandus-ja Kirjastusasjade Peavalitsus ei olnud selle käskkirja põhjal raamatuid veel kõrvaldanud. Peale selle avaldati 1940. a. Hariduse Rahvakomissariaadi Teatajas keelu alla kuuluvate raamatute nimekiri. 15 Selle nimekirja põhjal raamatute kõrvaldamine ei olnud enne sõda lõpule viidud, raamatukogudes leidus peale okupatsiooni Teatajas avaldatud nimekirja raamatuid veel küllaldaselt. Peale Eesti NSV vabastamist fašistlikest okupantidest tuli esmajärjekorras likvideerida sakslastest mahajäänud laod, kus oli sajandeid tonne fašistlikku propaganda kirjandust. Antikvariaat-raamatukaupluses Tallinnas ja Tartus oli kogutud ligi 200.000 raamatut, mille hulgas oli palju fašistliku, nõukogudevastase, monarhistliku jne sisuga raamatuid. Antikvariaatides olevad raamatufondid said läbi vaadatud, kõik kõlbmatu kirjandus kõrvaldatud ja kehtestatud kord, et ükski raamat enne tsensori kontrolli ei tohtinud müügile minna. Turud olid üle külvatud nõukogudevastase kirjandusega. Tuli palju vaeva näha enne, kui vastavad organid /rahandusosakonnad, miilits/ loobusid raamatutega kauplemise lubade väljaandmisest. 13 Tõenäoliselt oli see isik 1922. aastal sündinud Georg Kallipe, kes 1941. aastal mobiliseeriti Punaarmeesse, kus ta tegi kaasa kogu sõjatee ning lahkus 1945. aastal Kuramaal omavoliliselt teenistusest. Arreteeriti 1948. aasta märtsis. 14 Selle nimekirja oli kinnitanud O. Lauristini asetäitja Ivan Šalnev, üks paljudest Moskvast saadetud emissaridest, kes pidid kohalikel aitama läbi viia sovetiseerimisprotsessi. 


	Dokument komiteed vahetavad tihti neid töötajaid /volinikud on kinnitatud maa-Salajane Raamatukogudest tuli puhastada eeskätt fašistlik, nõukogudevastane, Kõrvaldatud kirjandust paigutatakse igasse erifondi kaks eksemplari.
	konna komiteede büroo poolt/, mistõttu raamatukogude puhastamise natsionalistlik kirjandus. Raamatute kõrvaldamise kohta on Kirjandus-"Eesti Entsüklopeedia" ja ajakiri "Loomingu" aastakäigud on paiguta-
	ARUANNE töö kohtadel on olnud alati suuresti takistatud. ja Kirjastusasjade Peavalitsuse ülem andnud ühiseid käskkirju Hari-tud kõik erifondidesse.
	ENSV Kirjandus-ja Kirjastusasjade Peavalitsuse tööst /1941-1948/ Eesti NSV Kirjandus-ja Kirjastuspeavalitsus loodi 1940. a. oktoobri kuu lõpus. Ülemaks oli määratud sm. O. Lauristin 9 , ülema asetäitjaks I. Šal-njev, ÜK/b/P Keskkomitee töötajate brigaadist. Tsensorina töötasid: kir-jastuste toodangu kontrolli alal E. Külaots, I. Keerdo, M. Rauk, E. Sukk, E. Rängel, A. Põder, L. Klaassen. Ajalehtede alal töötasid -J. Juhkum, B. Plukk, A. Raadik, Nikolai j.t. Trükikodade kontrolli alal töötas F. Lib-lik. Raamatukogude puhastamise alal poliitiliselt kahjulikust kirjandu-1940-1941. a. oli tsensorite poolt teostatud suur hulk parandusi ja vahe-lesegamisi, enamalt jaolt poliitilis-ideoloogiliste vigade arvel, kuivõrd toimetajatena töötasid /kirjastuste koosseisus/ poliitiliselt nõrgalt ette valmistatud inimesed. Statistilisi aruandeid ja arhiive sellest ajast ei ole säilinud, seepärast puu-dub mahatõmmete faktiline materjal. Maakondade tsensoreid on kutsutud 2 korda aastas vabariiklikele nõu-dusministriga koolide raamatukogude kohta, Tervishoiuministriga ra-Eesti NSV-s on 4 erifondi: Riikliku Avaliku Raamatukogu juures, Tea-viasutiste raamatukogude kohta, Kultuurihariduslike asutuste komitee duste Akadeemia juures /filiaal Tartus/, Välisministeeriumi juures ja esimehega rahvamajade raamatukogude kohta, Ametiühingu Kesknõu-Tartu Riikliku Ülikooli juures. kogu esimehega ametiühingute raamatukogude kohta. Väga halb olukord on Tartu Riikliku Ülikooli üldraamatukogus. Raa-ENSV-s oli raamatukogusid 1944. a. -1945. a. 855, neist kõrvaldati 1945. matukogu korratuse tõttu suleti ta selle aasta algul Peavalitsuse ülema aastal 145.172 raamatut. korraldusel üldiseks tarvitamiseks keelustatud kirjandusest puhastami-pidamistele. Nõupidamistel on arutusel olnud raamatukogude puhasta-1946. a. oli raamatukogusid 1798, kõrvaldati raamatuid 51.454. seni. Raamatuid antakse välja ainult erifondi juhataja loaga. Siiamaani mise küsimus, ajalehtedes läbi läinud vigade arutelu, tsensuuri juhendite õppimine. On teostatud väljasõite kohtadele maakonna-töötajate kont-rollimiseks ja instrueerimiseks. Kontrollimise tulemused on tehtud tea-tavaks kõikidesse maakondadesse vastavate käskkirjadega. Maakonda-pole raamatukogu puhastamistöös edusamme märgata. Kui seda tööd 1947. aastal raamatukogusid oli 2098, raamatuid kõrvaldati 83.745. tehakse ka edaspidi sarnase tempoga, siis raamatukogu, mis sisaldab üle 1948. aastal kuni oktoobrini raamatukogusid -2222, raamatuid kõr-1.000.000 raamatu, jääb suletuks veel aastaid. Selline olukord on aga lu-valdati 165.843. bamatu, kuna Tartu Ülikooli Raamatukogu on ENSV-s suurimaid, täius-sest töötasid -L. Krigul, [L.] Voltri, V. Arsenjev. Üldse on kõrvaldatud 1944 novembrist kuni 1948. a. oktoobrini -446.214 likemaid ja tarvilikemaid.
	Arhiivi selle ajajärgu töö kohta säilinud ei ole, see hävitati enne evakuee-rimist 1941. a. augustis. Nõukogude Liidu tagalas teostas tsensuuri kont-rolli ilmuvate trükitööde üle sm. O. Lauristin. Kirjandus-ja Kirjastusasjade Peavalitsuse ülesandeks oli sõja-ja riiklike saladuste avaldamist ära hoida ajakirjanduses, samuti jälgida kirjandu-ses õiget poliitilist ja ideoloogilist joont. Peavalitsuse kontrolli alla kuu-raamatut /siia hulka ei kuulu okupatsiooniaegsete ladude raamatud, kust TRÜ juhatus ja raamatukogu direktor on suhtunud olukorrasse ükskõik-veeti välja tsensuuri Peavalitsuse korraldusel tonnide kaupa kirjandust selt, formaalselt, andes ainult lubadusi, neid täitmata jättes. paberivabrikutesse/. Halb olukord on ka TRÜ raamatukogu juures olevas erifondis, mis si-ENSV Kirjandus-ja Kirjastusasjade Peavalitsuse Ülema käskkirjadega saldab vähemalt 10.000 raamatut. Raamatud on isegi põhinimestikku on kõrvaldatud 5.251 nimetust, nende hulgas eestikeelseid -2.308, sak-kandmata. Erifondi juhatajale ei osutata küllaldast abi raamatukogu sakeelseid -1.948, venekeelseid -892. direktori ja rektori poolt. Kui sarnane olukord edasi kestab, tuleb TRÜ luvad trükikojad /nende töörežiim, signaal-ja sundeksemplaride ära-Raamatukogude kontrollimisel on esinenud raskusi. Suuremal osal raa-erifond likvideerida. saatmine vastavatesse asutustesse ja organisatsioonidesse, mis kindlaks matukogudest puuduvad kataloogid-kartoteegid, mis raskendab raama-määratud NSV Liidu Ministrite Nõukogu korralduste alusel/, näituste tukogude kontrollimist. Tuleb vaadata iga üksikut raamatut riiulitest, Eel kontrol li töö kontroll, raamatukogude ja raamatukaupluste puhastamine kõlbmatust kirjandusest, teatrite repertuaari kontroll maakondades. Peavalitsus töötab NSV Liidu Ministrite Nõukogu Voliniku juhendite ko-haselt, tihedas kontaktis EK/b/P Keskkomitee Propaganda osakonnaga. Eesti NSV Peavalitsuse sisemine struktuur oleks järgmine: Peavalit-suse keskaparaat asub Tallinnas, aparaadis on ülem, ülema asetäitja, selle asemel, et teostada kontrolli kataloogi järgi. Seal raamatukogudes, Eelkontrolli osakonna tsensorite töö kompetentsi kuulub kõik Eesti NSV kus kataloogid esinevad, on nad koostatud süsteemita, puudub isegi jao-kirjastustoodang, ajalehtede ja ajakirjade kontrollimine, igasugused pi-tus keelte järgi, vene ja ladina alfabeet on liidetud ühte, Inventar-raama-sitrükitooted, kujutava kunsti tooted, etiketid, ametlikud dokumen-tud on sisse seatud hooletult erivihikutesse, lahtistele paberilehtedele. did nagu käskkirjad asutuste ja ministeeriumide juhatajate poolt, mida Raamatute sissekandmisel ei ole märgitud autoreid, väljaandmise aas-paljundatakse trükitehnilisel teel, raadio-ringhäälingu saated, näituste taid, mis kõik raskendab kontrollimist. kontrollimine. Trükitoodete kontroll toimub enne teose trükkimist. 1945. kaks osakonda -eelkontrolli ja järelkontrolli osakond, raamatukogu-Esmajärjekorras on raamatukogudest kõrvaldatud kirjandus, mis on aastal teostasid tsensorid üle vabariigi 295 mahatõmmet ja parandust, de kontrolli sektor. Tartus -Tartu linna valitsus, igas ENSV maakon-ilmselt fašistliku, nõukogudevastase, kodanlik-natsionalistliku sisuga, kuna tõsisemaid vigu oli läbi lastud Peavalitsuse enda arvestuse järgi 4. nas -volinik. Maakondade volinikud ja Tartu linna Valitsus alluvad ot-ka ülejäänud kirjandust kontrollitakse Peavalitsuses süstemaatiliselt. Trükitoodete konfiskeerimisi ei olnud. 1946. aastal mahatõmbeid ja pa-seselt Eesti NSV Peavalitsusele. Maakondade volinikest on ainult viis Peab tunnistama, et enne nõukogude korda Eestis ilmunud kirjandus, randusi -591, vigu läbi läinud 60, konfiskeeritud valmis ja pooleliolevaid täiepalgalised, kuna ülejäänud kuus volinikku töötavad kohakaasluse tuleb suuremalt osalt kõrvaldada. Vaatamata sellele, et mõned teosed trükitöid 5. 1947. aastal mahatõmbeid ja parandusi 621, vigu registreeri-alusel ja saavad Peavalitsuselt töötasu ainult 150 rubla kuus. Maakon-omavad kirjanduslikku või teaduslikku väärtust, kuna aga neis teostes tud 27, trükitöid konfiskeeritud 10. 1948. aastal /kuni oktoobrini/ maha-dade töö maht on küllaltki suur, kohakaasluse alusel töötavad volini-tuleb nad üldiselt kasutamisest kõrvaldada. Nii on tulnud kõrvaldada kud ei suuda oma ülesannetega täielikult toime tulla, pealegi maakonna tuleb ette natsionalistlikke või koguni nõukogudevastaseid väljendusi, tõmbeid ja parandusi 619, vigu 26 ja konfiskeeritud valmis trükitöid 13.
	ajakiri "Looming" /kuni 1940 juulini/, ajakiri "Varamu", "Eesti kirjan-
	dus", osaliselt "Eesti Entsüklopeedia".

Uuesti elustus Peavalitsuse töö 1944.a.veebruaris, kui NSV Liidu RKN voliniku poolt Moskvas määrati operatiivgrupp, kuhu kuulusid tsensoreina L. Klaasen ja A. Põder.Grupp töötas Leningradis kuni 1944.a.septembri lõpuni, kus kontrolliti ilmuvaid ajalehti ja kirjandust.Leningradis valmistati ka ette tsensoreiks Tartu, Võrru ja Valka vastavad töötajad.Septembris asus tööle Peavalitsuse ülemana J. Ottender.10TallinnavabastamiselfašistlikestokupantidestseptembrilõpulasustsensoritegrupptööleTallinna.KaadridAsunud Tallinna tekkisid esimesed raskused kaadrite komplekteerimisega, mis on kestnud käesoleva ajani.Tsensori kohustuste täitmine nõuab töötajalt head üldhariduslikku ja ideoloogilis-teoreetilist taset, vene ja eesti keele oskust.Tsensuuri töötajad teotsevad salajaste juhendite alustel, järelikult nad peavad olema igati kontrollitud inimesed.Tsensuuri töö on väga vastutusrikas.Tsensoreiks harilikult peavad töötama partei liikmed.1945.a.jooksul ei olnud võimalust komplekteerida kõik kohad, mis kindlasti oli suureks takistuseks ja puuduseks läbiviidavas töös.Tsensorite täiendamise ja töökvalifikatsiooni tõstmise eesmärgil on Peavalitsuses alates 1944.a.sügisest läbi viidud iganädalased seminarid.Seminaridel on õpitud tsensuuri juhendeid, lahendatud vastavaid õppe-ülesandeid, arutatud läbiläinud vigu, kuulatud ära ilukirjanduslike teoste analüüsi, töötatud läbi ÜK/b/P de töötajaid ei ole siiski veel küllaldaselt instrueeritud ja juhitud.Seda on takistanud kaadrite vähesus peaaparaadis, mis ei võimalda suuremat hulka väljasõite.Suureks raskuseks on olnud ka asjaolu, et maakondade volinikud väga sagedasti vahelduvad ja uute tsensorite tööga tutvumine võtab palju aega.1948.a.NSV Liidu Voliniku käskkirja alusel viidi läbi kõikide Eesti NSV täiepalgaliste tsensorite atesteerimine.Atesteerimine näitas tsensorite rahuldavat ettevalmistust nii tsensuuri juhendite tundmises kui ka poliitilistes küsimustes orienteerimises.Läbi kukkus ainult Pärnumaa tsensor Agejeva, kes ei tundnud küllaldaselt tsensuuri juhendeid, näitas võhiklikkust kirjanduse tundmises ja ei teadnud anda vastust mis on Maršalli plaan. 11 or Agejeva on asendatud uue töötajaga.12Ajalehtedejaajakirjadetoimetajatega on peetud instrueerimis-koosolekuid tsensuuri juhendite tutvustamiseks.Tsensuuri Peavalitsus ei ole suutnud saavutada kaadrite alal rahuldavat olukorda.Kaadrite alal on olnud suur liikuvus, keskmine tsensori tase on keskkooli haridus, mis ei rahulda nõuet tsensuuri tööks.Tsensuuris töötas lühikest aega tsensorina raamatukogude alal isik Hallisoo 11 Marshalli plaan (ametlikult Euroopa taastamise programm) oli 1947.aastajuunis Ameerika Ühendriikide poolt algatatud abiprogramm sõjas laastatud Euroopa riikide aitamiseks ja kommunismi edasise pealetungi tõkestamiseks.Neli aastat kestnud programm sai endale nime tollase USA riigisekretäri George Marshalli järgi. 12 enäoliselt oli antud juhul tegemist Anastassia Agejevaga, kes oli aastatel 1945-1950 ühtlasi EK(b)P Pärnu maakonnakomitee instruktor.Robert15 "Avalikest ja koolide raamatukogudest kõrvaldamisele kuuluvate raamatute nimestik nr. 1 ja nr.2", Hariduse RahvakomissariaadiTeataja, 1940, nr. 2, 29-39. 


  3329 Vt ka Mart Raud, Kaks astjat: värsse enne ja pärast sõda (Tallinn: Ilukirjandus jaKunst, 1946).30Venemaaeestlasest luuletaja Felix Kotta luuletus "Ilmaennustus.Maieelne följeton" ilmus Postimehes 16. aprillil 1947.aastal ja leidis tänu Nõukogude korda parodiseerivale sisule rahva seas üsna palju kõneainet: imestati, kuidas selline luuletus sai üldse ilmuda.Tollane Eesti NSV parteijuht reageeriski sellele teravalt, avaldades ajalehes Rahva Hääl avaliku kirja ajalehe Postimees toimetusele ning tunnistas luuletuse avaldamise "jämedaks ideoloogiliseks eksimuseks".N. Karotamme kriitikat arutati 8. mail 1947.aastal toimunud ENSV Kirjanike Liidu koosolekul, kus patukahetsusega esines ka F. Kotta.Sama koosoleku päevakorras olid ka M. Raua luuletuse "Kaks astjat" möödalaskmised. 31 ugo Raudsepp, Minu esimesed kodud 1. [kd.] (Tallinn: Ilukirjandus ja Kunst, 1947). 32 inni Nurme, Pikalt teelt: luuletused ja poeem (Tallinn: Ilukirjandus ja Kunst, 1947). 33 K(b)P KK sekretär August Kelberg kõneles almanahhi küsimuse esilekerkimise tagamaadest 1950.aasta märtsipleenumil.Pöördudes Eduard Pälli poole ütles A. Kelberg sel parteilisel foorumil: "Kui ma tulin 1946.a sõjaväest ja olin EK(b)P Keskkomitee ajakirjandussektori juhataja, toodi minu lauale üks ajakiri, mida andis välja Rakenduskunsti Instituut.See ajakiri oli välja antud endise kodanliku lipu värvides ja ei kujutanud Ajaleht "Säde" nr.21 -1946.a. sai ära korjatud terve tiraaž haakristi kujutuse pärast viimasel leheküljel.vähimatki kunstilist väärtust.Oma võimupiire ületades keelasin selle ajakirja ära.Pärast seda algas põrgutants, jooksis kohale Adamson-Eric, kaebas Karotammele, kutsuti kokku nõupidamine.15 minutit enne nõupidamist lugesite teie mulle ette sm.Karotamme kirja selle ajakirja asjus.Seal oli kirjutatud, et ei tohi anda võimalust sekkumiseks inimestele, kes kunstist mitte midagi ei jaga, vaid on vaja ise juhtida, ning te soovitasite mul nõupidamisel vait olla.Ma ütlesin, et kui seda nõuab EK(b)P KK I sekretäri prestiiž, siis ma vaikin, kuid jään oma arvamuse juurde.KK nõupidamisest võtsid osa ÜK(b)P KK esindaja sm Buzulukov ja sm Käbin.Nad mõistsid selle ajakirja hukka ning pärast sm Perovi sekkumist õnnestus meil selle ajakirja trükiladu hävitada ning teda mitte välja anda, ent tiraaž oli 50 000."("A.Kelbergi sõnavõtt EK(b)P KK VIII pleenumil 1950.aasta märtsis", Akadeemia, 1999, 5, 1089-1990). 34 art Raua luuletus, üks tuntumaid Vladimir Leninile pühendatud eesti luuletajate luuletusi, avaldati Rahva Hääles 21. jaanuaril 1943.Hiljem komponeeris Leo Tauts selle oratooriumiks koorile, sümfooniaorkestrile ja orelile, kasutatud Tuudur Vettiku muusika aga ei sobinud tollastele võimudele. 35 947.aastal ilmus selle aabitsa 1. vihik: Hilda Maiste-Aller, Lydia Allikas, Natalie Pentre, Vene keele aabits II klassile, 1. vihk (Tallinn: Pedagoogiline Kirjandus, 1947).täht" poolt, kuid see sai parandatud ja nõutavad eksemplarid tagant järele välja saadetud.Kok kuvõt ted Eesti NSV Kirjandus-ja Kirjastusasjade Peavalitsuse töös suurimaks raskuseks on olnud kaadrite puudus.Tsensorite väljaõpet tuleb toimetada otsekohe Peavalitsuses endas, õppuse läbiviimist on tublisti takistanud pingeline töö trükitoodete kontrollimise alal.Kui 1945.aastal oli läbi vaadatud trükipoognate arv 8.304, siis 1947.aastal teostati kontrolli 12.248 trükipoogna üle, kuna kaadrite hulk suurenes ainult ühe inimese võrra.Koosseisud kinnitati Moskvas 1944.aastal, kui ei olnud veel teada praktilist tööhulka.1947.aastal leiti võimalus täiendada koosseisu ühe tsensori arvel.Pealegi on tsensorite tööst tingituna (öötöö, ülekoormatus) haigestumise protsent Peavalitsuse töötajate hulgas väga suur.Teiseks raskuseks on maakondade tsensorite sagedane vaheldumine.Asjaolu võiks parandada see, kui maakonna ajalehtede tsensorid oleks võetud EK/b/P Keskkomitee nomenklatuuri.Kolmandaks peab Peavalitsus lähemal ajal lahendama ruumide küsimuse.Võrreldes 1945. aastaga on tsensuuri Peavalitsuse töötajad palju kasvanud, omandanud vilumust töös ja tsensuuri juhendite praktilises rakendamises. Esmaülesandeks jääb ka edaspidises tegevuses tsensorite töökvalifikatsiooni, üldharidusliku ja teoreetilise taseme tõstmine, mis loob tingimused tööülesannete paremaks täitmiseks võitluses ideoloogilisel rindel kodanlik-natsionalistliku ideoloogia vastu ja riiklike-ning sõjasaladuste hoidmise eest ajakirjanduses. 


	Sai ära korjatud noot "Surematus", Vettiku muusika, põhjusel, et pessi-
	mistlik muusika moonutas Mart Raua sõnad, mis pühendatud Leninile. 34
	Sai ära korjatud 2. klassi aabits Maiste-Aller 35 halbade illustratsiooni-
	de tõttu.
	1947. aastal sai ära korjatud mitu kollektiivse lepingu teksti, kus sm. Sta-
	lini tsitaat oli moonutatud. Selle asemel, et kirjutada "isetasuvus" olid
	mitmed kollektiiv-lepingud kirjutanud "iseteadvus" või "isetegevus",
	"iseseisvus" jne.
	Suurimaks veaks sel aastal oli viga "Sovetskaja Estonija" Nr. 191, kus "mor-
	ganismi" asemel sai trükitud "marksism" ja terve tiraaž tuli hävitada.
	1945. aastal trükiti paljudes maakonna-lehtedes sotsialistliku võistluse
	lepingute tekste, mis olid koostatud väga halvasti. Näiteks esinesid neis
	järgmised punktid: täita juhatajate käske ilma vastu rääkimata, tööle
	mitte hilineda, töölt ilma loata mitte lahkuda. Tsensuuri poolt said teh-
	tud vastavad märkused ja signaliseeritud sellest Propaganda osakonda.
	Pärast "Rahva Hääles" ilmunud artiklit, missugused peavad olema sot-
	sialistliku võistluse lepingud, muutus olukord põhjalikult.
	Trükikodade töö ja režiimi kontrolli teostatakse Peavalitsuse poolt pi-
	devalt. Viimase kahe aasta jooksul ei ole esinenud suuri kehtivate reeg-
	lite rikkumisi. Kõik signaal-ja sundeksemplarid trükitöödest saade-
	takse Üleliidulisele Raamatupalatile ja teistesse asutustesse nõutaval
	hulgal. Eksitus sundeksemplaride saatmisel esines trükikoja "Punane
	ENSV KIRJANDUS-JA KIRJASTUSASJADE
	PEAVALITSUSE ÜLEM
	/L. PÄLL/ Allkiri
	Nr. 426 c
	20. oktoobril 1948. a.

endast Allikas: RA, ERAF.1.47a.35, l. 233-244 
Eesti NSV Glavlit kandis hiljem erinevaid nimetusi, aastast 1966 ENSV MN-i juures asuv Trükiste ja Riiklike Saladuste Kaitse Peavalitsus. 

Vt lähemalt Rahvusarhiiv [edaspidi RA], ERA.R-17.1.5, l. 1. Eesti NSV RKN-i määrus23.10.1940. 

N. Karotamm lasi 1948. aasta hilissügisel kõigil partei-ja riigivõimuasutustel koostada analoogilised tegevuste ülevaated. 

Kaljo-Olev Veskimägi, Nõukogude unelaadne elu. Tsensuur Eesti NSV-s ja tema peremehed(Tallinn: 1996). 

Punatsensuur mälestustes, tegelikkuses, reeglites, koost Enno Tammer (Tallinn: Tammerraamat, 2014), 85-101. 

Endel Priidel, Vägikaikavedu ehk Vaim ja Võim 1940-1990 (kirjastamisoludest ja tsensuurist okupeeritud Eestis) (Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2010). 

Aksel Tamm, "Ütle, tsensor, milleks sulle käärid" (kirjanike ja kirjastajate võitlus tsensuuriga Eesti NSV ajal). (Tallinn: Kuldsulg, 2012). 

Tsensor Eesti raamatukogus, Eesti Rahvusraamatukogu toimetised 2, koost Piret Lotman. (Tallinn: Eesti Rahvusraamatukogu, 1991); Uurimusi tsensuurist = Papers on censorship, Rahvusraamatukogu toimetised 4, koost Piret Lotman (Tallinn: Eesti Rahvusraamatukogu,1995). 

Olga Lauristin oli tsensuuriametkonna eesotsas alates23. oktoobrist 1940 kuni 18. aprillini 1944. 

Ametlikult sai Jaak Ottenderist Eesti NSV Glavliti ülem kohe pärast O. Lauristini lahkumist sellelt ametikohalt 1944. aasta aprillis. 

Tannberg: "Tsensuuri töö on väga vastutusrikas" 

Arno Talvoja, Uusi kartuli paljundamise viise(Tallinn: Teaduslik Kirjandus, 1945). Siin ja edaspidi on viidetes ära toodud dokumendis nimetatud teose ilmumisandmed. 

Riho Päts, Lauluvara. III ja IV klassile (Tallinn: Pedagoogiline Kirjastus, 1946). Gustav Ernesaks oli selle raamatu vastutav toimetaja. 

Richard Roht, Kaks perekonda (Tallinn: Ilukirjandus ja Kunst, 

1947).19 Ardi Liives osales 16-aastasena selle näidendiga 1946. aastal ülevabariigilisel komöödiate võistlusel ja pärjati kolmanda kohaga (auhinnaks 5000 rubla). Näidend trükki ei jõudnudki, kuid hiljem lavastati seda mitmetes teatrites.20 Mait Metsanurga novellide kogumik jäi ilmumata. 

Abstract: "The work of censorship carries a great deal of responsibility". A documentary glimpse of the activity of the Estonian SSR Glavlit in 1941-1948 Censorship was one of the important social control mechanisms of the Communist Party of the Soviet Union. The Main Administration for Literary and Publishing Affairs, or Glavlit (in Russian Glavnoe upravlenie po delam literaturȳ i izdatel'stv), was established under the jurisdiction of the People's Commissariat for Education on 6 June 1922 by decree of the Russian SFSR Council of People's Commissars. Its task was to combat the ideological opponents of the Soviet regime. The censorship of essentially all printed works published in the Soviet Union was gradually placed under Glavlit's jurisdiction. By the end of the 1930s, Glavlit was transferred to the jurisdiction of the USSR Council of People's Commissars (starting in 1946 the Council of Ministers), but substantially, censorship officials were placed under the direction of subordinate institutions and officials of the Communist Party, and of the state security organs. The same kind of institutions in the Soviet republics and oblasts were subordinated to the central Glavlit of the USSR. The Glavlit of the Estonian SSR was established by decree of the Estonian SSR Council of People's Commissars on 23 October 1940. 
The task of Glavlit was to prevent the disclosure in print and in the media of Soviet military, state and economic secrets with the overall objective of banning the publication of all manner of ideas and information that was unacceptable to the regime. It was also to prevent such ideas and information from reaching libraries. To this end, both pre-publication censorship (the review of control copies of printed works before their publication) and post-publication censorship (review of published printed works, the physical destruction or obstruction of access to works that have proven to be unsuitable) were implemented. In order to carry out censorship, lists of banned literature were drawn up in cooperation with the state security organs, along with enumerations of information that was forbidden to publish in print. These formed the basis for the everyday work of Glavlit's censors, in other words commissioners. Not a single printed work or media publication could be published during the Soviet era without Glavlit's permission (departmental publishing houses practiced self-censorship). In addition to scrutinising printed works, the monitoring of art exhibitions, theatre productions and concert repertoires, the review of cinema newsreels, and provision of guidelines for publishing houses and libraries also fell within Glavlit's jurisdiction. Censors also read mail sent by post and checked the content of parcels (first and foremost the exchange of postal parcels with foreign countries). 
In the latter half of the 1980s, when Mikhail Gorbachev rose to lead the Soviet Union, Glavlit's control functions in society gradually started receding. State censorship was done away with in the Soviet Union on 12 June 1990, depriving the former censorship office of its substantial functions. Glavlit was disbanded in Estonia on 1 October 1990. 
The Estonian SSR Glavlit activity overview for the years 1940-1948 is published below. This is a report dated 20 October 1948 from Leonida Päll, the head of the Estonian SSR Glavlit (in office in 1946-1950), to Nikolai Karotamm, the Estonian SSR party boss of that time. This document provides a brief departmental insight into the initial years of the activity of the Estonian SSR Glavlit. It outlines the censorship agency's main fields of activity, highlights the key figures of that time, and describes the agency's concrete achievements, including recording the more important works and authors that had been caught between the gearwheels of censorship.
Tõnu Tannberg
“Tsensuuri töö on väga vastutusrikas.” Dokumentaalne pilguheit Eesti NSV Glavliti tegevusele aastatel 1941–1948 [Abstract: “The work of censorship carries a great deal of responsibility”. A documentary glimpse of the activity of the Estonian SSR Glavlit]