EESTI VABARIIGI LOOMISE MÕJU EESTLASTE RAHVUSLIKULE LIIKUMISELE KAUG-IDAS


Riikliku iseseisvuse saavutamine ei olnud tähtsündmus mitte üksnes eestlastele kodumaal, vaid ka voorsil, sealhulgas Kaug-Idas. 1918 . aastaks oli Amuurimaal, Primorjes ja MandZuurias vilja kujunenud juba arvukas eesti asurkond. Pérast tsarismi kukutamist Venemaal 1917. aastal olid tekkinud Kaug-Idas esimesed eesti seltsid, kes siilitasid ja siivendasid kohalike eestlaste rah- vuslikku iihtekuuluvustunnet. Neile lisandusid hiljem eesti rahvuskomiteed ja Eesti Vabariigi ofitsioossed esindused. Eestlaste rahvuslik liikkumine omandas Kaug-Idas mérkimisvéérse jou. 

EESTI ASURKONNA TEKE KAUG-IDAS

Üksikud eestlased, peamiselt meremehed, käisid Kaug-Idas juba 1860.-1870. aastatel.' Stabiilse eesti asurkonna kujunemine algas seal aga 19. sajandi lõpul. 
Eesti püsiasukate saabumises Kaug-Itta on täheldada kolme lainet, mille vahele mahtus kümneid üksikimmigrante. Esimese laine alguseks vöib pidada 1889. aastat" ja see kestis 1890. aastate löpuni. Sel perioodil tekkis eesti kogukond Habarovskis ja Vladivostokis ning eesti kalurikülad Primorje rannikul.? 
Vladivostokki asus elama hilisem Eesti Vabariigi diplomaat Hans Lohk.* Eesti asurkonna kujunemine MandZuurias algas seoses Hiina Idaraudtee ehitamisega. Vastavalt Li-Lobanovi lepingules pidi raudtee iihendama TSitaad ! Klaassen, 0.-M. Aasia ja Aafrika 16.-19. sajandil ning kontaktid Eestiga. Tartu, 1994, 69-70. 2 

Mandžuuria Eesti Selts eksisteeris eestlaste rahvusliku elu keskusena kuni 1926. aastani."" Siis ta suleti kohalike võimude poolt Nõukogude Liidu valitsuse survel." Selts taastas oma tegevuse Harbiini Eesti Seltsi nime all 1934. aastal.®* Samal aastal Mandzuuria Eesti Seltsiga asutati ka Vladivostoki Eesti Selts. 
Selts seadis oma eesmargiks lihenduse pidamise kodumaaga, litkkmete majandusliku jérje toetamise ning poliitiliste ja kultuuriliste piiiidluste koondamise." Hans Lohk juhtis seltsi selle loomisest kuni ajani, mil ta sai 1919. aasta 16pul Eesti esindajaks (chargé d'affaires'iks)."® Hiljem oli esimeheks Rudolph Johannes Griinberg (eestistatult Ramma), kes oli ametilt ärimees." 
Ajapikku koondusid väga paljud Kaug-Ida eestlased Vladivostoki Eesti Seltsi ümber. 1920. aasta algul oli neid umbes tuhatkond®, kellest vaid ligi 300 olid seltsi liikmed". Eestlased, kes elasid Vladivostokist eemal, palusid end seltsi litkkmeks votta, teatades sellest palvest tavaliselt kirja teel ning tihti iihes sooviga saada Eesti pass.' Eesti Selts korraldas tuluShtuid, et saada raha oma eesmirkide teostamiseks. Uhe seesuguse dhtu kavas olnud oksjonil tekitas viga suurt huvi ja elevust Eesti rahatdht, mis oli sealkandis haruldus. Viiemargane rahatiht miiiidi 7000 rubla eest. Tegu oli nendes oludes hiigelsummaga, sest keskmine kuupalk oli 10 000-15 000 rubla ning nael saia maksis 25 rubla.'' Selts oli 1920. aastal finantsiliselt vordlemisi heal jérjel ja aitas suurel mairal kanda Eesti esinduse kulusid."® Kuid seltsi aktiivne tegevus rauges siiski dige pea. H. Lohk kurtis juba mirtsis> ning kordas juunis 1921 oma kirjas vilisministrile®®, et Vladivostoki Eesti Seltsist ei ole suurt midagi jirele jadnud ja et iildine moraal on eestlaste seas langemas. Seda viidet kinnitavad ka seltsi halvenenud majandusolukord 22 ERA, f. 957, n. 3, s. 495, 1. 6. Teistel andmetel suleti Mandžuuria Eesti Selts juba 1925. aastal (ERA, f. 957, n. 3, s. 498, 1 . 122). 
?3 
Vastavalt Nöukogude Liidu ja Hiina vahel 31. mail 1924 sõlmitud lepingule ei tohtinud Hiina lubada oma territooriumil tegutseda organisatsioonidel ja gruppidel, mis olid vaenulikud teise lepingupoole suhtes. Lepingu tekst: Jloxymenrsl BHewHed monutku CCCP, VII. Mocksa, 1963, 331-335. 2 ERA,f.853,n.1,5.3,1 18. 
2 ERA,f.43,n.1,5.30,1. 191  ERA, f. 957, n.3,5.498, 1. 122. 2 Kaja, 1920, 23. juuni. ¥ ERA,f.73,n.2,5.2,1.4. W ERA, f. 43,n. 1, s. 27,1. I-2. 3 Kaja, 1920, 23. juuni. 32 ERA,f.43,n.1,5.30,1. 122. 3 ERA, f.957,n. 11, s. 458, 1. 63. 3 ERA,f.957,n.11,5.877,1. 1 . ning segadused kojusöidurahadega.3s Mitmed seltsi liikmed süüdistasid Lohki kojusõidurahade ebaõiges kasutamises, mistõttu Lohk ei osalenud seltsi tege- vuses pikka aega."* Selts võttis selle probleemi päevakorrast maha alles mais 1921, leides, et süüdistused pole piisavalt põhjendatud."" Abi eestlaste Eestisse sõiduks oli mõnda aega olnud üks seltsi põhitegevussuundi, kuni sellest juunis 1920 loobuti ning seni seltsi juurde kuulunud Kojusõidu Komitee muutus ise- seisvaks komiteeks Eesti esindaja juures."® Eesti diplomaatiline esindaja nigi ka hiljem suurt vaeva transpordikiisimustega, sest riigil polnud raha eestlaste repatrieerimiseks.39 Kolmas eestlaste selts Kaug-Idas asutati möni aasta hiljem Shanghais, selles "Ida Chicagos", kus saksa kirjaniku Arthur Holitscheri sönade järgi valitses "Juksuse, puuduse ja körkuse, hirmu, upsakuse, varitsemise ja enesealandamise fantastiline virvarr."" Eestlaste koloonia Shanghais hakkas kujunema 1919. 
aastal, peamiselt MandZuuriast tulnud pögenikest. Sama aasta kevadel Shanghais läbisõidul viibinud Bernhard Linde hindas sealsete eestlaste arvu paarikümnele."' 1920. aasta lõpul oli seal juba 70 eestlast ja nad otsustasid luua oma seltsi. 
Shanghai Eesti Selts asutati 19. detsembril 1920.* Seltsi esimeheks valiti Harbiinist hiljuti Shanghaisse kolinud Arthur Nortots (Noortoots). " Shanghai Eesti Seltsil oli oma eripära võrreldes nimekaimuga Mandžuurias. 
Üldised tegevusvormid olid analoogilised: perekonna-ja tantsuõhtud, jõulude ja jaanipäeva tähistamine, väljasõidud Shanghai ümbruse loodusesse, laulukoori tegevus jms.* Suure entusiasmiga võeti vastu teade Eesti Vabariigi tunnusta- misest de iure 1921. aastal.* Samal ajal tekitas raskusi liikmeskonna suur voola- vus (1921. aastal lahkus seltsist ühel või teisel põhjusel 21 liiget), samuti läbi- rändajatele mõeldud varjupaiga töö korraldamine.* Shanghai Eesti Seltsil olid kontaktid eestlastega iile kogu Hiina. See võimal- das tal 1922. aastal koostada Hiinas (vilja arvatud MandZuurias) piisivalt elavate eestlaste nimekirja. Sinna oli kantud 93 isikut, koik iile 16 aasta vanad, kes 3 ERA, f.43,n. I,s. 30, 1. 140, 150. 36 Samas, 1. 268. 37 Samas, 1. 160. 38 Samas, 1. 131. ¥ ERA,f.957,n.11,5. 458, 1. 18. % Holitscher, A. Das unruhige Asien. Reise durch Indien-China-Japan. Berlin, 1926, 247, 253. ' Linde, B. Tousva piikese mailt. Tallinn, 1925, 83. %2 Postimees, 1921, 21. veebr. ERA, f. 1831,n. I,s. 105, 1 . 6. " ERA,f 43,n.1,5.54,1. 39 . S Pievaleht, 1921, 20. apr. % ERA,f. 1831,n. I,s. 105, 1. 5. resideerisid kokku 10 linnas.*'" Nimekirjas olid ka Kaug-Idas té6tavad eesti mere- mehed, kelle alaliseks elukohaks oli mdni Hiina sadam. 

EESTI RAHVUSKOMITEED KAUG-IDAS

Lähtepunktiks eesti rahvuskomiteede tekkimisele Kaug-Idas oli Samaara Eesti Komitee loomine Volga ääres 1918. aasta suvel. Selle ja hiljem Omski (Siberi) Eesti Rahvuskomitee"® juhiks oli Tartu iilikooli kasvandik Bernhard Linde." 
Linde oli sündinud 23. märtsil 1886 Järvakandis talupidaja pojana. Löpetanud Treffneri gümnaasiumi, astus ta 1908 Tartu ülikooli juurat öppima, kuid laskis end peatselt üle viia ajaloo-keeleteaduskonda. Ta eksmatrikuleeriti 1916. Selleks ajaks ei olnud Linde oma öpingutega veel löppjärku jöudnud. See vöis tuleneda ka tema suurest ühiskondlikust aktiivsusest. 1910 . aastast oli ta spordiselts Taara liige, alates 1912. aastast Noor-Eesti liige."" Revolutsiooni päevil sattus ta Siberisse ning sai seal Samaara Eesti Seltsi esimeheks." Kaug-Ida poliitilise olukorra muutumise töttu otsustas ta naasta Eestisse ning astuda uuesti Tartu iilikooli 1925. aastal.>" | B. Linde oli ka Shanghai Eesti Rahvuskomitee asutamise initsiaator. Ooda- tes kojusöidu vöimalust osales ta 3. mail 1919 Shanghai eestlaste koosviibimisel, kus otsustati luua eesti selts (see jdi tollal siiski loomata) ning selle juurde eesti komitee."® Viimase asutamine sai teoks 4.-5. (18.) mail."* Shanghai Eesti Rahvuskomitee formuleeris oma ülesanded järgmiselt: "1) Toe- tada kodumaa vabaduse võitlust sellega, et siinse Eesti seltskonna nimel väljamaa ja Hiina esindajatelt Eesti rahva liikmete iseseisvuse tunnistust nõuda; 2) Siberi Eesti seltside ja Hiinamaal elavate eestlaste vahel ühendust alal hoida ja 3) Eesti rahva liikmetele, kes siit läbi sõidavad, nõu ja juhatusega abiks olla."* Shanghai Eesti Rahvuskomitee (esialgse nimetusega Shanghai Eesti Asunike Komitee) esimeheks valiti Vene-Aasia Panga ametnik Alfred Ruthe, aseesi- meheks samas pangas teeniv Walter Ruthe, sekretäriks ühes laevafirmas raama- " ERA,f.43,n.1,5. 54,1. 147 . 4 Siberi Eesti Rahvuskomiteed nimetati mitmeti. 4 ERA,f. 957,n.1,5.8,1. 55-57 . 0 EAA, f. 2100,n. I,s. 7805, 1. 5,8, 15, 19, 37. Shanghai Eesti Rahvuskomitee ei saavutanud Eesti Vabariigi esindaja määra- mist Hiinasse, küll aga Eesti kodanike pro forma kaitse Suurbritannia konsulite poolt." Kerkis üles Eesti kodakondsuse töestamise küsimus. Selle lahendamiseks hakkas Shanghai Eesti Rahvuskomitee väljastama nn. rahvustunnistusi.® Suur- britannia vélisministeerium (Foreign Office) andis oma esindajatele Hiinas korralduse aktsepteerida neid rahvustunnistusi.®* Shanghai Eesti Rahvuskomitee katse saada tunnustust Eesti Vabariigi aukonsulaadina 16ppes aga Eesti valitsuse vastuseisu tsttu nurjumisega." Shanghai Eesti Rahvuskomitee tegi kohalikest oludest hoolimata ära märki- misväärse töö eesti rahvusliku liikumise edendamisel Hiinas. 1922. aasta alguseks oli ta oma ülesanded täitnud ja tema edasine funktsioneerimine polnud vajalik. 15. veebruaril 1922 lõpetas komitee tegevuse." % ERA, f.957,n. 11, s. 156, 1 . 11. 57 See taotlus oli esmakordselt formuleeritud Shanghai Eesti Rahvuskomitee kirjas 8. juunist 1919 Eesti Vabariigi välisministeeriumile. Kiri saadeti teele B. Lindega (ERA, f. 1583, n. 1, s. 114, 1. 43). Practice. Washington, 1946, 13). % Eesti Vabariik sai Hiinalt de iure tunnustuse 17. augustil 1923 (ERA, f. 957, n. 11, s. 33, 1. 62). % ERA,f. 1583, n. 1, s. 114,1. 8. $ Samas, 1. 39. Omaniku foto ja komitee pitsatiga varustatud tunnistus kinnitas Eestis sündimist, eesti rahvusse kuulumist ja Shanghai Eesti Rahvuskomitees arvele võtmist. 52 ERA,f. 1583, n.1,5. 114,1 . 17 . ® Samas, 1. 9. Shanghai Eesti Rahvuskomitee esitas vastava palve viilisriikide konsulitele Shanghais 5. juunil 1919 (ERA, f. 1583, n. 1, 5. 396, 1. 27). Kui Shanghai Eesti Rahvuskomitee suutis nii möndagi positiivset korda saata, siis MandZuurias oli märksa keerulisem olukord. Sealne eestlaskond, mis pidevalt täienes põgenikega Siberist, oli oma poliitilistelt tõekspidamistelt tunduvalt heterogeensem kui Kesk-Hiina eesti kogukond. Mandžuuria eestlaskonnas valit- ses kolmesugune suhtumine Eesti Vabariigi loomisse. Üks osa eestlasi, nn. käre- meelsed rahvuslased, tervitas entusiastlikult Eesti iseseisvuse sündi ja nõudis resoluutseid samme Kaug-Ida eestlaste huvide kaitseks Hiinas, arvestamata sealjuures seaduslikkust ja noore Eesti Vabariigi poliitilisi võimalusi. Teine osa eestlasi, nn. leiged rahvuslased, pooldas samuti Eesti sõltumatuse väljakuulutamist, kuid soovitas hoiduda tormakatest sammudest ja mitte nõuda Eesti Vaba- riigi valitsuselt rohkemat, kui ta suudab. Kolmas osa eestlasi tunnistas end enamlasteks, mõistis hukka "pursuide Eesti" ja tervitas bolševike võimupööret Venemaal. Erinevad poliitilised vaated takistasid eestlaste seltskondlikku läbi- käimist ja organisatsioonilist ühinemist Mandžuurias. 
Septembri lõpul 1919 kogunes rühm kohaliku eestlaskonna ja Siberi Eesti Komitee (Keskkomitee) esindajaid nõupidamisele, kus otsustati luua Siberi Eesti Rahvuskomitee Harbiini osakond, millest sai hiljem iseseisev Harbiini Eesti Rahvuskomitee. Osakonna loomine vormistati ametlikult 7. oktoobril. Esimeheks valiti loomaarst Johannes Kool, sekretäriks insener August Vares.® Harbiini Eesti Rahvuskomitee ülesanded olid sarnased Shanghai Eesti Rahvus- komitee omadega: rahvustunnistuste väljastamine, suhtlemine teiste eesti organisatsioonidega ja välisriikide konsulitega ning info kogumine ja edastamine.® Tema tegevust varjutasid aga algusest peale siselahkhelid, eriti ideoloogilistes küsimustes. See viis juhtkonna korduvale vahetumisele ning löpuks (1920. aasta mais) ka vöistleva organisatsiooni -Harbiini Ajutise Eesti Kodanike Komitee tekkimisele." Viimane ei saavutanud aga poolehoidu ei Mandžuuria eestlas- konna ega vöimude silmis. Peagi lakkas ta olemast. Möningaid konsulaarfunkt- sioone täitnud Harbiini Eesti Rahvuskomitee tegevus löppes seoses Johannes Sütile Eesti Vabariigi (mitteametliku) konsulaaragendi volituste andmisega 21. novembril 1920.°® Mönda aega eksisteeris Kaug-Idas veel üks eestlaste poliitiline organisatsioon -Vladivostoki Eesti Komitee. Poliitilisus oli just see aspekt, mis eristas Vladi- vostoki Eesti Komiteed Vladivostoki Eesti Seltsist. 
Vladivostoki Eesti Seltsi eelkäijateks olid 1918. aasta suvel loodud Samaara Eesti Komitee eesotsas Willem Tiedemanni ja B. Lindega ning 1919. aasta mais Omskis loodud Siberi Eesti Rahvuslik Komitee, sealt taganeti bolSevike pealetungi töttu Vladivostokki. Enne Vladivostokki siirdumist oli tegeldud peamiselt 6 ERA,f.43,n.1,5.43,1.3,8. 66 Samas, 1. 11. tSehhide kätte vangi langenud eestlaste vabastamise ning isikutunnistuste väljastamisega." Vladivostoki komitee tegevus algas 19. juulil 1919. Esimeheks valiti W. Tiedemann."" Tihtsamaid ettevStmisi oli loomulikult Eesti passide viljaandmine ja sidemete loomine teiste riikide ametivdimudega."' Pea-ja sbja- minister Konstantin Pitsi eitava seisukoha tottu loobuti Vladivostokis katsest mobiliseerida Eesti rahvusvideiiksusi. Neid oli hakatud organiseerima juba Samaaras.'> Kuid komitee tegutses vaid liihikest aega, sest vastavalt komitee loomisel tehtud otsusele 16ppes tema funktsioon iiheaegselt Eesti Vabariigi amet- liku esindaja méadramisega. Eesti Vabariigi ametliku diplomaatilise esindaja Hans Lohki ettepanekul sai komiteest talle ndu andev organ. Esindusele anti üle komitee vara ja kirjavahetus." H. Lohkist sai W. Tiedemanni jirel jirgmine komitee esimees."" Lohk oli üks väljapaistvamaid tegelası Kaug-Ida eestlaste hulgas. Ta oli sün- dinud 1. septembril 1867 Viljandis." Arstidiplomi sai ta Tartu iilikoolist 1896.7 Kaug-Itta laks 1898. aastal ning oli seal kuni 1923. aastani. Ta oli iihiskond- likult vdga aktiivne inimene. Tema usinus oli koguni nii suur, et ta kaotas Vladivostokis oma todkoha arstina ning Pasteuri Instituudi direktorina."" Selles poleks midagi erilist olnud, sest Lohk to6tas Eesti Vabariigi diplomaatilise esin- dajana, kuid tema ameti algusaegadel ei saanud ta riigilt palka."® Seetdttu voib vdita, et Lohki puhul oli tegu tdelise entusiasti ja rahvuslasega. 

EESTI VABARIIGI MITTEAMETLIKUD ESINDAJAD KAUG-IDAS

Eestlaste rahvustunde tugevdamise ja eesti rahvuslike organisatsioonide tege- vuse seisukohalt etendasid Kaug-Idas olulist osa Eesti Vabariigi mitteametlikud esindajad. 
Vajadus kaitsta eesti asunikke Kaug-Idas kerkis Eesti Vabariigi valitsuse ette 1919. aasta siigisel, kui Harbiinist ja Shanghaist saabusid kirjad ja telegrammid abipalvega. 16 . septembril 1919 tegi vélisminister Jaan Poska valitsusele ette- % ERA,f.957,n. 1, s. 8, 1. 55-57; Tallinna Teataja, 1920, 27. apr. ™ ERA,f.43,n.1,5.3,1. 1. 71 Samas. ERA,f. 957,n.1,5.8,1.2-3. ERA,f.43,n.1,5.3,1. 13 . ™ ERA,f.957,n.1,5.8,1. 14, 5 EAA,f. 402, n.2,5.15272,1. 5 . 8 EAA, f. 402, n. 2, s. 15273, 1. 39. 7 ERA,f.957,n. 12,5. 181, 1. 12. " ERA,f. 957, n.B,s. 1812,1. 17. paneku asutada konsulaadid Shanghais ja Siberis vöi Jaapanis." Tegelikkus korrigeeris seda ettepanekut. 13 . detsembril otsustas välisministeerium anda Eesti Vabariigi esindaja volitused Vladivostokis H. Lohkile."' Viimasele teatati Londoni kaudu, et ta on nimetatud diplomaatiliseks asjuriks Kaug-Idas. Vastav telegramm joudis pärale 22. detsembril ja Lohk asus oma iilesandeid täitma."! H. Lohki positsioon Eesti Vabariigi diplomaatilise esindajana Kaug-Idas ei olnud tavapärane. Tema staatuse Eesti-poolne vormistamine viibis. Konsuli- patendi sai ta alles 27. juunil 1921.%? Kaug-Ida valitsustest tunnustas teda ainult Primorje ajutine valitsus, kes oli Vladivostokis voimul aastail 1921-1922.% Kohaliku konsulaarkorpuse liikkmeks sai Lohk Soome asekonsulina 1920. aasta juulis.** Tavatu juriidiline seisund avaldas mdju Lohki tegevusvdimalustele. 
Tema pd&hifunktsioonid Eesti Vabariigi esindajana olid: 1) iilevaate saamine eestlaste arvust ja olukorrast Kaug-Idas; 2) eestlastele juriidilise ndu andmine ja kaitse organiseerimine, sealhulgas Eesti Vabariigi passide ja kodakondsus- tunnistuste viljastamine; 3) selleks soovi avaldanud eestlaste Kaug-Idast lah- kumise organiseerimine (transport, viisad ja muu); 4) Kaug-Ida eesti organisatsioonide (seltside, rahvuskomiteede) abistamine, informatsiooniga varustamine, dokumentide vormistamine; 5) lahkhelide ja vaidluste lahendamine Kaug-Ida eestlaskonnas. 
. H. Lohk vöttis oma ülesandeid tösiselt. Ta nimetas ametisse oma volinikud Amuurimaal kuues linnas ja Hiinas neljas linnas, mis olid eestlaste suuremad kogunemiskohad ja kuhu valgus juurde üha uusi pögenikke.Bs Jaapanis oli tema volinikuks Soome diplomaatiline esindaja Gustaf Yrjo Ramstedt.*® Volinik Jaapanis oli vajalik mitmes mottes. Lohkile oli teada antud, et Jaapani avalikkus on eestlaste suhtes vaenulikult meelestatud ning et Eesti passi asemel on targem võtta Inglise pass.®'" Eestlaste transpordiprobleemi lahendamisel oli Jaapanil oma asukoha tottu oluline tdhtsus, seepdrast pidi Lohk olema aktiivne Jaapani suunal. 
Pealegi olid paljud, eriti kdremeelsed rahvuslased lootnud abi ja kaitset eest- ™ ERA,f. 31,n. I,s. 42, 1 . 28-29. J. Poska ettepanek kisitles viliseestlaste probleemi laiemalt ja nigi ette nende mitmekiilgse abistamise. 80 ERA,f. 957,n.11,5. 26, ERA,f. 43,n.1,5.109,1. 1. 8 ERA,f 957,n.11,5. 877,1. 134;n. 12, s. 181, 1. 60 8 ERA,f.43,n.1,5. 18,1. 65,76,77,124. 8 ERA,f.43,n.1,5.9,1.17. 8 ERA,f.957,n.12,5. 181,[1][2][3][4] G.Y.Ramstedt, tuntud Soome orientalist, nimetati Soome diplomaatiliseks esindajaks Jaapa- nisse ja Hiinasse 1919. aastal. Eesti volitused jdrgnesid 15. juunil 1920 (ERA, f. 957, n. 11, s. 158, 1. 14). 
lastele Kaug-Idas just nimelt Jaapanilt.®® Selline möte kerkis päevakorda ka välisministeeriumis." Jaapanilt küll diplomaatilist ega konsulaarkaitset riiklikul tasandil ei palutud, kuid Jaapani konsul olevat siiski näiteks Harbiinis eestlaste suhtes sõbralik ja abivalmis olnud." 
Oma volinike abil kogus Lohk andmeid ca 3000 Kaug-Ida eestlase kohta, passid vöi muud isikut töendavad dokumendid sai 13. augustist 1920 kuni 21. detsembrini 1921 1198 inimest."' Lohkil oli suur kirjavahetus. Tema tegevus- aja jooksul Eesti Vabariigi diplomaatilise esindajana Vladivostokis (1919- 1923)" oli registreeritud 1687 kirja sissetulek ja 1676 kirja väljaminek." Korres- pondeerida tuli Eesti välisministeeriumiga, Eesti saatkondadega Euroopa maades, oma volinikega, välisriikide konsulitega Kaug-Idas, kohalike ametivõimudega ja teistega. Rohkesti tuli tegelda eesti põgenikele transpordi hankimisega. 
Esinduse tööd häirisid korduvalt käremeelsete rahvuslaste (Aleksander Mauer, Johannes Kool, Arthur Nortots jt.) kaebused ja pretensioonid. Harbiini Ajutise Eesti Kodanike Komitee liidrid A. Mauer ja J. Kool üritasid, kuigi ilma kohalike eestlaste enamiku toetuseta, saada juhtpositsiooni MandZzuuria eestlaskonnas."" Nende pretensioonikust vdimendasid Eestisse saabunud kirjad." Isepiiselt tegut- ses Shanghai Eesti Rahvuskomitee esimees A. Nortots."® H. Lohkil oli raskusi enda kui Eesti Vabariigi volitatud esindaja tahte maksmapanemisega. Mirkimist väärt on seejuures tema sihikindlus, otsustavus ja diplomaatiline ldhenemisoskus kiisimuste lahendamisel. 
Kaug-Ida eestlaste rahvuslikus elus sai domineerivaks nn. leigete mdddukas suund. 1922. aasta siigisel Kaug-Idas Noukogude Venemaa vdimu alla jdinud eestlaste saatus ei kujunenud kadestamisvdirseks. Neid rohusid vaesus, rahvus- tunde mahasurumine ja repressioonid. Hiina eestlaste olukord oli mdnevdrra parem. Eesti Vabariigi valitsus médras 1924. aastal Harbiini konsuliks Johannes Siiti ja Shanghaisse Paul Heinrich Rumbergi, kes jdid kiill ilma eksekvaaturita, kuid said stiski monel miiral eestlaste huve Hiinas kaitsta, kuna neid tunnustasid vilisriikide kohalikud esindajad. %$ Tallinna Teataja, 1919, 11. dets. " ERA, f. 957, n. 12, s. 342, 1. 35-36. % Tallinna Teataja, 1920, 27. 4 n. I,s. 111,1 . 76 ; s. 4, 1. 12). 
2 ERA,f.43,n.1,5. 103,109, 111. % ERA,f.957,n.12,5. 181,1. 118 ;f. 43,n. 1,5.43,1. 74-82, 111-112  % ERA, f. 1583, n. 1, s. 295, 1. 1-2; Postimees, 1920, 13. ja 22. juuli; 1921, 21. nov.; Päevaleht 1921, 10. veebr The first Estonian settlers came to the Far East (Priamur'e, Primor'e, Manchuria) at the end of the 19th century. Most of them were peasants, but among them were also railway employees, physicians, civil servants, etc. Many Estonians stayed in the Far East after the Russo-Japanese war of 1904-05 in which thousands of men from Estonia had participated. The best known of them was the physician William Artur Franz Reni. 
The proclamation of Estonian independence in 1918 had a world-wide effect on Estonians who lived outside their native country. Everywhere most of them welcomed the establishment of the Republic of Estonia. This was also true about those Estonians who had settled in the Far East or had fled there from the Bolsheviks. 
The Estonians in the Far East (a few hundred in 1917) began to organize their societies already after tsardom was overthrown in Russia at the beginning of 1917. They set up Estonian Associations in Kharbin and Vladivostok. They were enthusiastic about the new Russian regime and the new political situation in Estonia and hoped to better their living conditions. However, soon the Bolsheviks came to power in St. Petersburg and the whole situation began to change. 
; 
In 1918-19 about a thousand Estonian fugitives from European Russia and Siberia arrived in Manchuria and the Russian Far East. Many of them had lost their property and were without valid identification documents. 
Estonian National Committees were organized in Shanghai, Kharbin, and Vladivostok (1919) to protect the rights of settlers and to issue authentic identity cards. In December 1919, the Estonian government appointed Dr. Hans Lohk as the official diplomatic representative to China and the Far East. He in his turn appointed as his representatives consular officials in the places where Estonians were concentrated. 
The Estonians in China and Far East varied in their political opinions. One can distinguish three main directions of thought. There were the so-called hot- headed persons, who took up an enthusiastic attitude towards the Republic of Estonia but failed to take into consideration the real international situation and the opportunities of Estonia. The second group were the so-called lukewarm Estonians, who welcomed the independence of their homeland, but did not hope for very frequent contacts with Estonia. They preferred not to force the development of affairs. The third group consisted of persons with communist ideals. They did not accept the "bourgeoise Estonia" and did not want any contact with it. 
The Estonian government approved of the moderate attitude towards the relation between Estonia and the Far Eastern political authorities. 
The Estonian national organizations in the Far East could not survive for a long time as the Soviet regime was opposed to their activities. The Estonian diplomatic mission in the representatives of Dr. Hans Lohk ceased their activities. In 1925 the Estonian Association was liquidated in Manchuria. 
However, the Estonian national movement in the Far East survived all the obstacles and livened up once more in China in the 19305. 



  . 2100, n. 1, s. 7805, 1. 70. 53 Linde, B. Tousva piikese mailt, 117. > Tallinna Teataja, 1921, 5. mai; ERA, f. 1583, n 5 ERA,f. 1583,n. I,s. 114, 1. 25. La 1141410 tupidajana töötav August Rosenberg ja abisekretäriks Harbiinist Shanghaisse kolinud maalikunstnik Johanna Roosi."® Shanghai Eesti Rahvuskomitee oli algusest peale poliitiline organisatsioon, esindades Hiina eestlaste rahvusliku liikumise poliitilisi huve ja taotlusi. Juba varsti pärast moodustamist hakkas komitee otsima kontakte Eesti Vabariigi valitsusega, tema esindusega Londonis ja suurriikide konsulaaresindajatega Shanghats. Organisatsiooni peamiseks taotluseks oli Eesti Vabariigi ametliku esindaja madramine Shanghaisse®, kus ta oleks lootuste kohaselt kindlustanud eestlastele 6igusliku kaitse. Vene impeeriumi kodanikena olid eestlased nautinud Hiinas eksterritoriaalsust.>® Eesti Vabartiigi viljakuulutamine oli loonud uue juriidilise situatsiooni. Kuna Hiina ei tunnustanud Eesti Vabariiki®, Venemaal oli aga olukord segane, siis olid eestlased praktiliselt kaitsetud Hiina iganenud Oigussiisteemi ees. 


%

  Eksterritoriaalsus oli Hiinas nende riikide kodanikel, kellel olid Hiinaga lepingulised suhted (Franklin, W. McH. Protection of Foreign Interests. A Study in Diplomatic and Consular 


%

  ERA,f 43,n. 1,5.54,1. 4, 62. 




  . 


X

  Vt.ERA, f. 957,n. 12, s. 181,1. 119-121. THE INFLUENCE OF THE CREATION OF THE REPUBLIC OF ESTONIA ON THE NATIONAL MOVEMENT OF ESTONIANS IN THE FAR EAST Martin HALLIK and Olaf-Mihkel KLAASSEN 




  . 



%Vilis-Eesti tegelased,59. 2 


  apr.Lohk sulges Eesti Vabariigi esinduse Vladivostokis 19.detsembril 1922.aastal ja lahkus ise linnast22. mail 1923. aastal (ERA, f. 


	X	ERA, f. I,n. 2, s. 412,1. 1-27.

"H. 
Samas,1. 74-83 . 

Samas, 1. 135. 

ERA,f.43,n. I,s. 30,1. 106 .
Martin Hallik, O-M Klaassen
EESTI VABARIIGI LOOMISE MÕJU EESTLASTE RAHVUSLIKULE LIIKUMISELE KAUG-IDAS