<i>PAA</i>(<i>-PAA</i>), <i>PIBI, POPPA</i> JA (<i>H</i>)<i>ÄBÄ</i>

Keywords: leksikoloogia, etümoloogia, eesti murded, eestirootsi murded, baltisaksa murded, laste-ja hoidjakeel

paa(-paa), pibi, poppa ja (h)äbä 1


Meeli Sedrik

annotatsioon. laste-ja hoidjakeele eripärane sõnavara koosneb eeskätt üldkeele sõnade mugandustest, on ka laensõnu. Artiklis käsitletakse nelja hoidjakeele sõna: paa(-paa), pibi, poppa ja (h)äbä, mis tähendavad valusat, haiget ning millega hoiatatakse last millegi eest, mis võib tekitada valu või mis on keelatud. kõigi nelja sõna struktuur on sarnane: kaks silpi ja (väikeste erinevustega) tüvekordus. Seni on peetud sõnu paa ja pibi mugandusteks (< paha ja < kibe) ning sõna poppa soome laenuks. 

Sissejuhatus

lastekeele sõnade päritolu ei paku keeleteadlastele esmapilgul eriti suurt huvi, põhiliselt koosneb selle eripärane sõnavara mugandustest. 1924. aastal kirjutas Julius Mägiste, et lastekeele omapärane osa koosneb esialgu peamiselt kirjeldavaist või imiteerivaist häälikujärjenditest, hiljem lihtsustatakse hääldamisvõimete kohaselt vanema põlve sõnu. Tema sõnul on lastekeel paljuski hoidjate ja teiste täiskasvanute loodud. Hoidjad kohandavad oma keelt lastega rääkides lihtsamaks, lastepärasemaks ja lapsed saavad oma matkimisandi kasutada. Mägiste nimetab, et lastekeele omapärane looming on "tihti küll .. ammede-hoidjate kaasabil sooritatud". (Mägiste 1924: 7) lastekeelt ja hoidjakeelt on Helen kõrgesaar ja Airi kapanen (2015: 181, 184-185) nimetanud sotsiolektideks: hoidjakeel on täiskasvanult lapsele suunatud keelevariant, lastekeel on lapse enda keelevariant. Sõnaraamatutes ja arhiivimaterjalides kasutatakse enamasti lastekeele mõistet. 
eesti hoidjakeele kujunemisest on kirjutanud karl Pajusalu (1996). Suur osa hoidjakeele sõnavarast on tema sõnul kohandatud keele põhisõnavarast või tuntud vanade tüvedena, on ka laensõnu, eeskätt saksa ja vene keelest. Hoidjakeele kontaktide uurimisel peab ta üksikute laenude loetlemise asemel viljakamaks võrrelda hoidjakeele üldist sarnasust mõne naaberkeele hoidjakeelega. (Pajusalu 1996: 120) Minu tähelepanu äratas Herbert lagmani artiklis eestirootsi murrete saksa laenude kohta eestirootsi sõna baba (lagman 1973: 15), mille tähendus on väga lähedane mullegi kodust tuntud paa-paa tähendusele. eestirootsi sõna on artiklis peetud eeskätt alamsaksa laenuks või vähemalt on seda mõjutanud alamsaksa keel, sellest tekkis küsimus, mis seob eestirootsi ja eesti sõna. lähemalt uurima hakates selgus, et sarnase tähendusega sõnu on eesti murretes teisigi. 
käsitlen artiklis sõnu paa(-paa), pibi, poppa ja (h)äbä, mida kasutatakse valu ja valusa kohta, samuti hoiatusena mitte puutuda midagi, mis võib valu põhjustada või mis on lapsele keelatud. Tegemist on hoidjakeele sõnadega, mida täiskasvanud kasutavad lastega rääkides ja mida täiskasvanute eeskujul kasutavad ka lapsed. Sõnaraamatutes ja murdekogudes on need sõnad märgendatud lastekeelseks. 

paa(-paa)

Sõna paa on lastekeele märgendiga olemas nii õigekeelsussõnaraamatus tähenduses 'valus, haige' (ÕS 2013: 630) kui ka seletavas sõnaraamatus (ekSS 4: 5). Seletavas sõnaraamatus on sõna esitatud nii hüüdsõna kui ka omadus-ja nimisõnana. 
paa ‹interj› ‹ka korduvana› lastek hoiatushüüd lapsele, kui keelatakse teha midagi talle ohtlikku .. paa 1 ‹adj s› lastek 'valus,haige;valu' (ekSS 4: 5) lastekeelse muutumatu sõnana on paa juba Ferdinand Johann Wiedemanni eesti-saksa sõnaraamatus: pā 'Schmerz, Schaden, Schädliches [valu, vigastus, kahjulikkus]' (Wiedemann 1869: 855). Samuti on sõna fikseeritud Andrus Saareste mõistelises sõnaraamatus (EKMS 1: 359,1: 597,2: 442,4: 383,4: 385) Mihkel Toomse (1928: 114) on oma laudaturitöös esitanud sõna paa kui lastekeeles toimuda võinud sünkoobi näite: sõnast paha on konsonant kadunud. Samalaadne päritoluseletus, mille järgi võib sõna paa olla saadud sõnast paha, on esitatud ka Julius Mägiste etümoloogilises sõnaraamatus (eeW Vi: 1859) ning eesti etümoloogiasõnaraamatus (eeS: 341). 
Nende seletuste puhul on sõna paa käsitletud kui hoiatussõna: hoiatatakse millegi paha, halva (tegemise) eest. Sama põhimõtte järgi, et hoidja-ja lastekeele sõna on sageli mugandatud üldkeele sõnast, võiks seostada sõnu paa ja palav. eespool on nt Tõstamaa näite puhul lisatud kommentaariks, et sõna kasutati palava asja puhul, Saareste sõnaraamatus on Pöidest pärineva sõna paa tähendusena esitatud 'tuli' (ekMS 2: 442). Tean seda sõna eeskätt seoses tule ja tulise eest hoiatamisega, aga sellises kontekstis ei kasutataks näiteks Hiiumaal (minu teada) sõna palav. 
Sissejuhatuses nimetatud lagmani (1973) artikkel eestirootsi murrete saksa laenude kohta aga suunas lähemalt uurima, milline seos võib olla eesti sõnal paa(-paa) naaberkeelte lähedaste sõnadega. 
eestirootsi murretest on kirja pandud baba '(till barn) något farligt, som ej får röras; eld, sår [(lapsele) midagi ohtlikku, mida ei tohi puutuda; tuli, haav]'. Tavaliselt kasutatakse sõna interjektsioonina: baba 'akta, det är farligt! [ettevaatust, see on ohtlik!]', rõhk on sageli teisel silbil: babā! Substantiivina võib sõna olla ka määratud vormis (baban): gå änt så när opa baban 'gå inte så nära elden [ära mine nii lähedale tulele]'. Tüvi on kasutusel ka adjektiivina: babat 'sårig, sjuk [haavanditega kaetud, haige]' (siingi on omadussõna määratud vormis). lagmani arvates ei ole päris selge, kuidas on sõna eestirootsi murretesse jõudnud. Sõna on tuntud ka rootsi ja taani murretes, kuid ainult interjektsioonina ja on rootsi keeles pikasilbiline. Siiski peab lagman Noarootsi eestirootsi murrete puhul tõenäoliseks eeskätt alamsaksa päritolu (< alamsaksa ba, baba) või vähemalt selle mõjutusi. (lagman 1973: 15) lagman toetub oma artiklis Gideon danelli (1951: 11) ja Fridolf isbergi (1970: 15) sõnaraamatutele. Sõna on registreeritud juba Herman Vendelli (1904-1907: 26) sõnaraamatus: ba̠ ba interj. 'låt vara! rör icke! (till barn) [lase olla! ära puutu! (lastele)]'. 
rootsi akadeemia sõnaraamatu järgi kasutatakse sõna babba rootsi keeles eeskätt väikelaste etteheitval, karistaval või hoiataval kõnetamisel, vähem on sõna kasutusel laituse ja halvakspanu väljendites (SAOB, s. v. babba). 
riigirootsi murretes on sõna registreeritud XiX sajandil ilmunud murdesõnaraamatus samuti hoiatava ja keelava interjektsioonina. 
babba 'låt bli! rör inte!'. "Babba kniven"! ett ord, hvarmed barn tilsägas att ej röra vid något förbjudet ['lase olla! ära puutu!'. "Paa-paa, nuga"! Sõna, millega antakse lastele korraldus mitte puutuda midagi keelatut] (rietz 1862-1867: 18) Uues ilmuma hakanud rootsi murrete sõnaraamatus on esitatud interjektsioonid babba ja ba ning muutumatu adjektiiv ja interjektsioon babb. 
Soomerootsi murretest ma seda tüve ei leidnud. Vendelli (1904Vendelli ( -1907) ) idarootsi murrete sõnaraamatus on ainult Noarootsi sõna, Vilhelm eliel Victorinus Wessmani (1925Wessmani ( -1932) ) sõnaraamatus sõna puudub. Uues soomerootsi murrete sõnaraamatus (OFSF) leiab küll lähedasel sõnal bobb, bobba tähenduse 'små sår, sårnader; (ärr efter) vaccinationskoppor [väike haav, haavand; vaktsineerimisarm]', aga otseselt hoiatavat või keelavat tähendust sellel sõnal ei ole ning tegemist on teise tüvega. 
rootsi akadeemia sõnaraamatu (SAOB) artikli babba etümoloogiaosas on nimetatud taani ja saksa vaste. ka lagman (1973: 15) märgib, et sõna on tuntud taani murretes, mille puhul tuleb samuti kui eestirootsi murrete puhul kõne alla alamsaksa mõju. Taani keeles on interjektsioonid baba, ba ba ja babab "i bebrejdende ell. advarende tiltale til små børn: fy, må ikke (røre)" [etteheitvas v hoiatavas pöördumises väikeste laste poole: fuih, ei tohi (puutuda)]. (OdS, s. v. baba) Saksa keeles on kasutatud nii a-list kui ka ä-list varianti. Vendade Grimmide sõnaraamatus on bäbä, "ein wort, womit die magd dem kinde wehrt, unreines, verbotnes anzurühren" [sõna, millega teenija keelab lapsel puutuda midagi määrdunut, keelatut]: das ist bäbä! pfui bäbä! (vgl. pfui äks) .. (dWB). daniel Sandersi sõnaraamatus (1876: 63) on esitatud sama hüüdsõna kujul Bäbä̅ : "Wort um kleinen kindern etwas als ekel erregend zu bez." [sõna, millega nimetatakse väikestele lastele midagi vastikust tekitavat]. 
eesti keelele lähedasema vaste leiab aga lagmani osutatud Westfali sõnaraamatust: ba, babá, bâks, "interj. und subst. womit wärterinnen der kindern das unreine bezeichnen" [interjektsioon ja substantiiv, millega hoidja nimetab lastele määrdunut] .. (Woeste 1882: 16), kus muu hulgas viidatakse ka vendade Grimmide sõnaraamatu (dWB) sõnale bäbä. Westfali sõnaraamatus on näha, et alamsaksa keeles kasutati sõna ka ühesilbilisena: ba, vrd eesti paa. Joachim Heinrich Campe (1807: 357) saksa keele sõnaraamatus on sõna märgendatud üldiseks, naljatlevasse stiili kuuluvaks: Baba, "ein Wort wodurch kinderwärterinnen den kindern und diese unter sich etwas Häβliches, Unreinliches bezeichnen, das sie nicht thun oder anrühren sollen" [sõna, mida lapsehoidja kasutab lastega ja lapsed omavahel suheldes märkimaks midagi inetut, määrdunut, mida lapsed ei tohi teha või puutuda]. 
Sobiva a-lise vaste leiab ka baltisaksa murdest. laenatud hüüdsõna paralleelnäitena saab tuua teise vaigistava ja korrale kutsuva sõna eesti keeles, nimelt sõna kuss ja sellega seotud verbi kussutama. Needki sõnad on hoidjakeeles aktiivselt kasutusel. eesti keele instituudis koostatavas uues, suurema mahuga ja põhjalikumas etümoloogilises sõnaraamatus käsitletakse sõna kuss päritolu üksikasjalikumalt kui varasemates etümoloogilistes sõnaraamatutes (märksõnaartikli on toimetanud iris Metsmägi). Wolfgang Schlüter on (1910: 32) nimetanud sõnu kuss! ja kussu! saksa keelest laenatud hüüdsõnade näitena, saksa keelde on sõna kusch laenatud aga prantsuse keelest (couche 'lama (vaikselt)'). Saareste (1952: 62) on sõna kussutama pidanud mõisate lapsehoidjate kaudu saadud prantsuse laenuks, vrd prantsuse coucher 'magama panema, magama heitma'. linda Treiman (1974: 205) ja Mägiste (eeW iV: 1066) on samuti seisukohal, et kuss on laenatud saksa keelest, Alo raun (1982: 57) võrdleb tegusõna kussutama baltisaksa tegusõnaga kuschen. Siin võib samuti eeldada baltisaksa mõju vähemalt tähenduses, vrd baltisaksa määr-ja hüüdsõna Kusch 'still!'. Z. B.: Kusch, Kinder, nicht so laut! ['tasa!'. Nt: Tasa, lapsed, mitte nii valjusti!] (kobolt 1990: 168); eesti-, liivi-ja kuramaal ning riias lastele ja koertele antud korraldusena kasutatud kusch 'still! ruhe! [tasa! rahu!]' (Nottbeck 1990: 52); tegusõna einkuschen 'ein kind, kusch machen, beruhigen, in Schlaf bringen [last vaigistama, rahustama, magama panema]' (Sallmann 1880: 102). Saksa keeles on sõna kusch kasutusel eeskätt korraldusena (jahi)koertele maha heita ja vaikselt olla, tegusõna kuschen kasutatakse pikali-või mahaheitmise kohta (dWB, s. v. kusch, kuschen), Austria kõnekeeles on aga ka tähendus 'kuss!, vakka!, tasa!' (dWdS, s. v. kusch). 
Sõna paa(-paa) on laenatud eeskätt baltisaksa murdest. eespool nimetatud (balti)saksa laen kuss kinnitab sedalaadi sõnade laenamise võimalust. riigirootsi keelest laenamine ei sobi häälduse tõttu, sõnas on lühike vokaal: babba. eestirootsi murretes on esisilbis (eri kirjapanekutes erinevalt tähistatuna) pikk vokaal: baba, ba̠ ba, kuid neist laenamine (mulle teada olevad andmed on Noarootsist) ei näi tõenäoline, sest eesti keeles on sõna levinud kogu põhjaeesti murdealal. Pigem võib arvata, et eesti keel võib olla alamsaksa keele kõrval mõjutanud eestirootsi murdeid ja pikk vokaal on tekkinud nt eesti keele mõjul. 

pibi

Haiget ja valusat tähistava sõnana on eesti murretes kasutusel ka pibi. Sõna on fikseeritud lastekeelsena juba Wiedemanni (1869: 1626) sõnaraamatu lisas: pibi G. pibi (kd) 'Schmerz, krank, schmerzhaft [valu, haige, valus] Sõnale leiab vasteid sugulaskeelte lastekeelest, vadja, soome, isuri ja vepsa keelest (SSA 2: 371). Soome sõna on üldkeele sõnana lastekeele märgendiga soome keele "kielitoimiston sanakirjas": pipi 5 1. adj. 'kipeä, sairas [haige, valus]'. 2. subst. 'haava, naarmu tms., kipeä kohta [haav, kriimustus vms, valus koht]' (kS). Vadja keeles on lastekeele sõna piṕi, pippi 'ai-ai, paa (hoiatushüüd)' .. (VkS: 924). isuri sõnaraamatus on info üsna napp: pipi s. Nestoril on pipit Nestoril on haiged, lastenk. ro (Nirvi 1971: 405). 
Sõna pibi on läänemeresoome keeltes peetud võimalikuks muganduseks sõnast kipeä (vrd soome lastekeeles ka pipeä 'kipeä [valus, haige]', SkeS iii: 572); võimalikuks lastekeelseks reduplikatiiviks sõnast kibe, soome kipeä (eeW Vi: 2007) ning assimilatsioonil põhinevaks lastekeelseks muganduseks sõnast kipeä (SSA 2: 371). 
Kibe võib tähendada kipitavat, pisut või torkivalt valusat (ekSS 2: 231), murretes on sõna adjektiivi kõrval kasutatud ka substantiivina, lisaks väljendites kibedat saama ja kibedat tegema 'haiget saama v tegema', murdesõnaraamatu näited nende väljendite kohta on registreeritud samuti kirderannikumurretest, mis on pibi põhiline leviala (eMS iii 21: 21-23). 
Soome keelest on sõna laenatud rootsi murretesse, sellele on tähelepanu juhtinud nii rootsi (Vendell 1904(Vendell -1907: 694, s. v. *pippa i;: 694, s. v. *pippa i;Wessman 1925Wessman -1932 iii: 33, s. v iii: 33, s. v Peale eespool nimetatud naaberkeelte on sõna bibi tuntud ka ungari keeles: lastekeeles on bibi 'väike haav, valus koht', mis tähendab ka nõrka kohta, samuti on lastekeeles bibis 'valus, katki'; nõrga koha tähenduses on kõnekeeles kasutusel ka bibe (UeS: 85). Ungari sõnu bibi ja bibe on peetud lastekeelseteks onomatopoeetilisteks sõnadeks, ning ka sõna bibe on kasutatud tähenduses 'väike haav, marrastunud koht' (loránd 1967: 293). Sõnaartiklis bibe on võrdluseks toodud prantsuse bobo 'väike haav, valus koht', sloveeni búbati 'valutama' ja tšehhi bebe, bebíčko 'väike haav, valus koht', kuid need sõnad ei ole ungari sõnaga etümoloogiliselt seotud (loránd 1967: 293). 
Siin on naaberkeeltes tegemist tõenäoliselt eri päritolu sõnatüvega. Sugulaskeeltes, vadja, soome, isuri ja vepsa keeles, võib sõna olla mugandatud sõna kibe vastest vastavas keeles, samuti eesti kirderannikumurretes. Saksa murrete (sh baltisaksa) ja läti sõna on muu päritoluga. eesti keele alal on sõnal kaks levilat: kompaktselt kirderannikumurretes (samas lähedal on ka sugulaskeelte levila), teine aga lõunaeesti murretes hajusalt kolmes kihelkonnas. Võiks arvata, et lõunaeesti murretes (Hel Võn räp) on sõna saanud mõjutusi hoopiski baltisaksa ja läti poolelt. 

poppa

kolmanda haiget ja valusat tähendava sõnana on murretest kirja pandud kirderannikumurrete poppa. 
tuli one poppa ja paa-paa, ei seda tohi `puutu VNg käsi poppa; said poppa; kuhu `kõhta said poppa lüg lapse sõrm on poppa iisr äla tie pibi ja poppa `lapsele Vai (eMSUkA) 
Selle kõrval aga tähendab poppa tuld, kasutatud on ka tegusõna poppama 'põletama'. 
ärä sa poppat lähä vade `katsuma, `poldad näbid ärä kuu poppa `poltab. poppa poppab kuu älä `puutu poppada lüg (eMSUkA) Wiedemanni ( 1869) sõnaraamatus ei ole sõna registreeritud, Saareste mõistelises sõnaraamatus on see olemas (ekMS 1: 359,4: 383,s. v. popa), samuti väikeses murdesõnastikus (VMS, s. v. poppa). 
Julius Mägiste (1927: 375) on seostanud eesti-ingeri soome sõna poppa 'tuli' ja polttaa 'põletada', kui on käsitlenud lastekeele sõnade tekkimist esisilbi kordamise teel. Sama seisukoha on ta esitanud oma etümoloogilises sõnaraamatus: soome poppa on saadud sõnast polttaa võimaliku silbikordusega (eeW Vii: 2144, s. v. iV popp). ka soome keele etümoloogilised sõnaraamatud on pidanud sõna poppa (murretes ka poppo) võimalikuks muganduseks tegusõnast polttaa (SkeS iii: 602; SSA 2: 396). eesti murretesse on sõna laenatud soome keelest (SkeS iii: 602;eeW Vii: 2144;Söderman 1996: 96 võimalik laen;SSA 2: 396). 
Soome keeles näib sõna olevat üsna üldiselt kasutusel, see esineb lastekeele märgendiga "kielitoimiston sanakirjas" (kS): poppa 1. 'tuli '. 2. 'polttava, tulinen, kuuma [põletav, tuline, kuum]'. Soome keelest on laenatud ka karjala ja vadja vasted (SkeS iii: 602; SSA 2: 396): karjala poppoa 'põletada', elä ota, poppaa käńńän (SSA 2: 396; kkS); vadja pop|pa .. = piṕi; elä kertä pliitaa ussa, uχs tiep poppaa '(last hoiatatakse:) ära puutu pliidiust, uks teeb paa!' (VkS: 952). Soome keelest on sõna laenatud soomerootsi murretesse: påpp(a) (SSA 2: 396), pop(a) 'põletama' (Wessman 1925(Wessman -1932 iii: 50, s. v. poppaa) iii: 50, s. v. poppaa). 
Soome keeles on sõnal poppa tule ja tulekahju tähendus, soome keelest karjala keelde laenatud verbi poppoa 'põletada' tähendus on samuti seotud tulega, kuid eesti kirderannikumurretes on tule tähenduse kõrval ka valu ja valusa tähendus, vadja keeles (VkSi näite järgi) esineb neist ainult viimane. Selline tähendusmuutus on loogiline, tuli võibki haiget teha. Vrd eespool paa 'tuli' (ekMS 2: 442). 

(h)äbä

eespool käsitletud sõnad on (olnud) kasutusel eeskätt Põhja-eestis. lõunaeesti murretes on tuntud (h)äbä, mis on lõunaeesti lastekeelse murdesõnana kirja pandud juba Wiedemanni sõnaraamatus. kasutust tänapäevalgi kinnitab asjaolu, et sõna on lastekeele märgendiga võru-eesti sõnaraamatus (VeS): hä|bä, -bä, -pä 'valu(s), haige'. Mihkel Toomse (1928: 137) on oma lastekeeleteemalises seminaritöös esitanud sõnastikuosas sõna äbä 'keeld' Mustjalast. Selles töös on viidatud leida Peikeri (1928: 12, 46) seminaritööle, kus on rõngust pärit poisilt üles kirjutatud sõna aba 'haige', samas töös on nimetatud ka aga 'valus, haige' Tartust pärit poisi kõnes. Ariste (1941: 204) on oma 1930. aastatest pärit märkmetes fikseerinud tütarlapse kasutuses äpä 'valus, häda', aga ka 'palav' (pärast käe panemist kuuma lambi vastu), əpa, ɐ̤ pa 'must, kõik, mis on ebameeldiv'. Prantsuse-eesti sõnaraamatus hakkas silma, et prantsuse sõna bobo tähendusena on esitatud '"äbä", väike valu (lastekeeles)' (kann 1999: 95). (eespool juhtisin tähelepanu, et Wiedemanni eesti-saksa sõnaraamatus on häbä tähendusena nimetatud (balti)saksa sõna baba.) 
Sõna häbä päritolu kohta on lõunaeesti sõnavara uurinud eino koponen (1998: 202) sõnastanud oma väitekirjas lause: "Samantapainen lastenkielen sana kuin vi sm pipi id." [samalaadne lastekeele sõna nagu eesti, soome pipi id.]. 
Struktuuri poolest on sõna sama ehitusega kui eespool käsitletud, valusat tähendavad hoidjakeele sõnad: kaks silpi ja silbikordus. Võimalikke vasteid sugulaskeeltes ega naaberkeeltes ei ole mulle teada. 
lõunaeesti lastekeele fonoloogiat on analüüsinud karl Pajusalu (2001), tema lastekeele sõnade loendis on esitatud muu hulgas sõna häbä, mille lõunaeesti üldkeele vastena on nimetatud halus ja hädä (Pajusalu 2001: 90). 
esmapilgul tundub sõna väga sarnane sõnaga häda, mille üks tähendusi on 'haigus, tõbi, valu, viga' (ekSS), võru keeles hädä 'häda; viga; probleem', liitsõnades pinihädä 'ehmatusest saadud haigus', satavhädä 'langetõbi' (VeS). ei ole siiski põhjust, miks lõunaeesti murrete laste-ja hoidjakeeles peaks olema toimunud muutus b > d. 

Kokkuvõte

laste ja hoidjate igapäevaelus ja koostegutsemisel on kindlasti oma osa hoiatustel ja keeldudel. Võib juhtuda, et laps saab haiget. Selle vältimiseks saab last hoiatada-keelata, valu korral aga lohutada ja rahustada. 
Artiklis käsitleti nelja eesti murretes tuntud sõna, mida sellistes olukordades kasutada: paa(-paa), pibi, poppa ja (h)äbä. Neist on paa kõige laiemalt tuntud, levinud kirderannikumurretes ja põhjaeesti murretes ning võetud ka kirjakeele sõnaraamatutesse (ÕS 2013;ekSS). kogu lõunaeesti murdealal on tuntud (h)äbä. Ülejäänud kaks, pibi ja poppa, on kitsama levikuga, pibi eeskätt ja poppa ainult kirderannikumurretes. Huvitav on märkida, et kolm neist, paa, pibi ja (h)äbä, on olemas Wiedemanni sõnaraamatus (1869), paa kohta on teade juba XIX sajandi algusest (Knüpffer 1817: 70). 

paa(-paa), pibi, poppa and (h)äbä


Meeli Sedrik

The distinctive lexicon of child and caregiver speech consists primarily of adaptations of words belonging to the standard language, but also contains loanwords. 
The article examines four words found in estonian caregiver speech, paa(-paa), pibi, poppa and (h)äbä, which indicate pain or injury and which are used to warn a child against doing something that is forbidden or may cause pain. paa(-paa) is found in Northeastern Coastal dialects and Northern estonian dialects, (h)äbä primarily in South estonian dialects. pibi and poppa are less widespread; both are known in Northeastern Coastal dialects, and pibi is also found in three parishes of southern estonia. All four words have a similar structure: two syllables and a repeated stem (with small differences in the repetition). The words paa and pibi have hitherto been considered adaptations of the words paha 'bad, ill' and kibe 'sore, acute' respectively, while poppa has been borrowed from Finnish. 
The word pibi is found in two separate regions of estonia: in Northeastern Coastal dialects and also sporadically in three parishes in the South estonian dialect area. in the Northeastern Coastal dialects and neighboring areas, the word is an adaptation. Synonymous and phonologically similar words are also found in latvian and in Baltic German dialects; such words are most frequently attested in Baltic German spoken in latvia. Presumably, the usages recorded in southern Estonia have been influenced by Baltic German dialects, cf. Baltic German Bibi 'pain, small wound'. 
in Finnish the word poppa denotes fire, and the Karelian verb poppoa 'to burn', borrowed from Finnish, is also related to fire. However, in Northeastern Coastal dialects of Estonian, the meaning of fire is secondary, and in Votic the word only carries the meaning of pain(ful). The origin of South estonian (h)äbä remains unclear. 
Upon closer investigation, it emerges that paa(-paa) is not an adaptation of the word paha, but rather has been borrowed into estonian from Baltic German dialects, ← Baltic German baba 'painful, bad, forbidden', cf. German bäbä. Estonian in its turn may have influenced Estonian Swedish dialects, compare estonian Swedish baba, with a long vowel, to the Swedish dialect form babba. 
Keywords: lexicology, etymology, estonian dialects, estonian-Swedish dialects, Baltic German dialects, child language, caregiver speech 



  ning väikeses murdesõnastikus (VMS). kõige põhjalikumad andmed leiab eesti keele instituudi eesti murrete sõnavarakogust (eMSUkA). Sõna paa on levinud põhjaeesti murretes: kuu Jõh iisr Jäm khk kaa Vll Muh emm käi Phl Mär Vig kse Han Mih Tõs Aud Vän Hää ris Juu JMd VJg iis Trm kod kJn. Murreteski tähendab sõna haiget, valusat, valu, samuti valu põhjustajat. VJg ära puudu tuld, si on paa Trm lastega reagiti ikka nii, kui aiged sai: kus paa on, kus sa paa said, aige vai valus koht oli paa Trm tegid `paakess [deminutiiv, sg part] õma veikse lalale, siis puhud ja loed: Sõna päritolu on käsitletud juba 1817. aastal, mil Arnold Knüpffer (1817: 70) ühendas sõnad paa ja paha: 


	laps on paba Jõh
	lapse puńńu oo paa; tegi sörmele paad khk
	ära seda satude, tuli paa käi
	laps on paa-paa Phl
	paa-paa, ära tee; ära võta, see teeb lapsele paa-paa Mär
	siit on paa ris
	kas said paaba VJg
	laps sai paba Pa, in der kindersprache: Schmerz, Schaden, Feuer; mit pahha wahr-
	scheinlich eins [lastekeeles: valu, vigastus, tuli; tõenäoliselt sama mis
	pahha].

meie lapse jalg terve kod sii tegi mulle`paada, `veike laps `ütleb, suurem `ütleb `aiged kod (eMSUkA)Samuti kasutatakse sõna hoiatushüüuna.paa-paa,ää laksutag mette (laps taob saapaga vastu põrandat) khk tohi mette, paa-paa (lapsele, mõnd asja keelates puutuda) Muh paa-paa, ei tohi seda `aśsa `kiskuda (kui palav asi) Tõs `paada küll `üeldässe, ärä mine, paa, `aiged suad, lapsile `üeldässe kod (eMSUkA)Nagu esitatud näitevalikustki on näha, saab sõna paa käänata: khk tegi paad, kod tegid paakkes ̀, `paada küll `üeldässe. Sageli tüve korratakse, selge sõnakorduse (paa-paa) kõrval on ka sulandunud variante, nt Jõh VJg paba, VJg ka paaba. 


  ', p. tegema 'schmerzen [valutama]'.Samuti on sõna olemas Saareste mõistelises sõnaraamatus (ekMS 4: 383, 385) ja väikeses murdesõnastikus (VMS).eestikeele instituudi murdesõnavarakogudes on sõna registreeritud kirderannikumurretes kuusalu, Jõhvi ja Vaivara murrakus ning lõunaeesti murdealal Helmes, Võnnus ja räpinas, kus seda kasutatakse haiguse, valu ja haiget saamise puhul.saad pibi, laps on pibi kuu meie laps on `õige pibi Jõh ei tie pibi `lapsele; said pibi vai Vai ärä tee pibi Hel latsõkõnõ saie pibi, oot, oot, puhume `pääle Võn jalalõ sai pibi, puhu `pääle, muudo väega halutass räp (eMSUkA) 





  . *pippa i; SAOB, s. v. pippig 2 ) kui ka soome keeleteadlased (SkeS iii: 572; SSA 2: 371).rootsiakadeemia sõnaraamatus on sõna märgitud kui Soomes kasutatud murdesõna ehk soomerootsi murrete sõna (SAOB, s. v. pippig 2 ).Soomerootsi murretes on tüvi lastekeeles kasutusel interjektsioonina: bi:b´i, bi:bi: 'varningsord till spädbarn: låt bli att röra (ngt visst) [hoiatussõna beebidele: ära puutu (midagi)]', aga ka verbina: bibb(a) 'tillfoga smärta (vid oförsiktig beröring o.d.)[valu tegema (ettevaatamatulpuudutamisel vms)]', pipp(a) 'göra ont, smärta [valu tegema, valutama]'; substantiivina: bibbo 'sjukt ställe, som vållar smärta [haige koht, mis teeb valu]', pipi 'ömt ställe på kroppen ss. sår, bulnad el.d [tundlik, valus koht kehal, nt haav, paise]', ja adjektiivina: bibi(n), bibbi(n), pip(p)i jt 'sjuk [haige]' (OFSF, s. v. bibi, bibba v. 2, pippa v. 2, bibba s., pippe 1 , bibben, pippi, -og). Sama tüve leiab ka baltisaksa murdest. Bibī 'eine leichte Wunde [kerge haav]'. Samuti leiab selle lastekeele sõna nt rheini sõnaraamatust (rhWB): Bibi 'kleines Weh, Wunde; jede kleine Verletzung [väike valu, haav; igasugune väike vigastus]' ja Šveitsi murrete sõnaraamatust (Schwid: 924): Bībi iii 1. 'beissender Hautausschlag, kleine eiterpustel (im Gesicht); Hitzblätterchen [kipitav nahalööve, väike mädavill (näos); kuumavistrik]'. Saksa tüve võimaliku päritolu kohta mul andmeid ei ole. eespool olen viidanud Woldemar von Gutzeiti arvamusele baltisaksa sõna kohta, mille järgi on sõna algselt võinud tähendada väikest valu või lihtsalt midagi väikest (Gutzeit 1859: 32). Tänapäeva saksa keele sõnaraamatus on esitatud sõna Bibi 'ääreta v väikese äärega meestekaabu', millele on lisatud märge, et päritolu "unsicher" [ebakindel] (dWdS, s. v. Bibi). Sarnase sõnatüve leiab ka läti hoidjakeelest. Velta Rūķe Draviņa (1961: 86) on läti hoidjakeelt käsitleva artikli sõnaloendis nimetanud sõnad bibis, bibītis, bībis 'väike haav' (vrd samas esitatud läti kirjakeele ievainuojums). Samuti on Kārlis Mǖlenbachi läti keele sõnaraamatus antud lastekeele sõnad biba 2. 'eine kranke Stelle [haige koht]' ja i bibis 'eine leichte Wunde [kerge haav]' (Me i: 293). 


	.
	2) 'kleines Bläschen oder knötchen auf der Haut [väike vistrik v
	sõlmeke nahal]'
	3) 'etwas kleines und Nettes, z.B. ein ganz kleines kind od. Sächelchen
	[miski väike ja armas, nt väga väike laps v asi]'
	4) 'Bibihut [väga väike daamikübar]' .. (Gutzeit 1859: 32)
	Samas sõnaraamatus on ka deminutiiv Bibichen vistriku ja kübara tähen-
	duses, selles sõnaartiklis on muu hulgas nimetatud, et tõenäoliselt on
	algupärane tähendus 'väike valu', võib-olla aga ainult 'miski väga väike'
	(Gutzeit 1859: 32).
	Baltisaksa murdest on sõna lastekeelest kirja pandud veel kahes sõna-
	raamatus: Bibi 'ein Schmerz, Wehweh [valu]' (Sallmann 1880: 60); Bibi
	'kleine Verletzung [väike haav]' (Seemann von Jesersky 1913: 105). koos-
	tatavas baltisaksa sõnastikus on lisaks tähenduse 'geringfügige krankheit
	[tühine haigus]' kohta läti keeleala keelejuhtidelt veel kuus teadet. 2
	Vendade Grimmide saksa keele sõnaraamatus (dWB) sõna ei ole, aga
	Sandersi (1876: 125) saksa keele sõnaraamatus on fikseeritud lastekeelne

Bibi 1) 'Schmerz[valu]'. Bibi haben, Schmerz empfinden [valu tundma]. in der kinderstube. Was thut weh? fragt die Wärterin. Bibi thut weh, antwortet das kind. [lastetoas. "Mis teeb haiget?" küsib lapsehoidja. "Pibi teeb haiget," vastab laps.] . 


  häbä (d kd) 'baba! es thut wehe [paa-paa! see teeb haiget]' häbäkene (d kd) 'krank [haige]' (Wiedemann 1869: 71) Wiedemanni sõnaraamatule on viidatud ka Saareste mõistelises sõnaraamatus (häba, ekMS 1: 596). eesti keele instituudi sõnavarakartoteegi andmetel on sõna levinud lõunaeesti murretes: Trv Pst Hls krk Hel ran Nõo Võn kam Ote San krl Har rõu Plv Vas Se lut, aga registreeritud ka Hää Sim kJn kihelkonnas. (H)äbä tähendab lastekeeles haiget, valu, väikest viga. lapsel om äbä Hää kas puńnu äba 'haige, valutab' Sim lapsele äbä tegemä kJn ära tee latsele äbä; latse laĺl om äbä Pst ärä tetä tiisul [kassile] äbä; laits `ütless esi ka ... äbä, äbä krk mia puhu äbä `terves Hel kas lats sai äbä, ärä ike, küll saab `varsti `tervess Võn latś ikk omma äpä krl häbä oĺl, kui `haigõ kohegiˀ sai; latsõlõ `üĺti, kui `ikma nakaśs: häbä, häbä; sai häbä, kui maaha sattõ; [öeldi] suurõlõ kah naĺa peräst, ku `haigõt sai rõu latsõl um häbä, ma puhu häpä Vas Sõnast on tuletisi (häbäkene, äbäne) ja üks teade liitsõna kohta (häbätädi). 


	latsõl um häbäkene Vas
	latsõkõ om äbäne Võn
	häbätädi 'hellik inimene', no igavene häbätädi, alati sull õks midägi
	vikka Vas (eMSUkA)



  Tabel.eesti murrete hoidjakeelsed valu ja keeldu tähistavad sõnad Bŏ-bō .. Auch als Beschwichtigungswort zu einem kleinen kinde, das sich verletzt hat [ka rahustava, vaigistava sõnana väikesele lapsele, kes on ennast vigastanud] .. (Schwid: 913) ja vene бо-бо 'ai-ai, paa (hoiatushüüd)' (VkS: 924).lastekeele sõnad ei leia aga sugugi alati teed üldkeele sõnaraamatutesse.käsitletud neljast sõnast kahe, paa ja pibi päritolu puhul on seni arvatud üldkeele sõnade mugandamist, nimelt sõnade paha ja kibe mugandamist lastekeelde.Samal viisil on soome keeles sõna poppa saadud tegusõna polttaa mugandamisel ja seejärel laenatud ka eesti keelde.lähemal uurimisel selgus, et paa(-paa) on laenatud eesti keelde baltisaksa murretest, eesti keel on võinud mõjutada ka eestirootsi murdeid.Pibisõnal on eestis kaks eraldi leviala: kirderannikumurded ja hajusalt kolm kihelkonda lõunaeesti murdealal.Sama tüvi on tuntud kirderannikumurrete naabruses sugulaskeeltes, aga lähedasi sõnu on ka lõunaeesti murdeala naabruses läti keeles ja baltisaksa murretes, seejuures on sõnast rohkem teateid lätis räägitud baltisaksa murdest.Võib arvata, et lõunaeesti hajus kasutus on saanud mõjutusi ka baltisaksa murretest.Artiklis käsitletud hoidjakeele sõnu kasutatakse valu ja valusa kohta, samuti hoiatusena mitte puutuda midagi, mis võib valu põhjustada või mis on lapsele keelatud. kirderannikumurrete poppa on laenatud soome keelest; pibi on mugandatud sõnast kibe, lõunaeesti kasutust on ehk võinud mõjutada baltisaksa murded; lõunaeesti (h)äbä päritolu jääb lahtiseks. Põhjaeesti murretes levinud ja kirjakeele sõnaraamatutessegi võetud paa(-paa) on laenatud baltisaksa murretest. Wörterbuch der deutschen Sprache. erster Theil. A -bis -e. Braunschweighttps://archive.org/stream/wrterbuchd erde01campuoft#page/357/mode/1up (20.02.2017). Danell, Gideon 1951. Ordbok över Nuckömålet. (= Skrifter utg. av kungl. Gustav Adolfs Akademien 27.) lund. 


	Sõna	Levik Eesti murded Sugulaskeeled	Naaberkeeled	Päritolu
	paa(-paa) r eP		erts, rts, bsks, sks	← bsks; e ? → erts
	pibi	r Hel räp Võn	vdj, sm, is, vps	(sm →) srts, lt bsks, sks mrd,	? < kibe
	poppa	r	(sm →) vdj, (sm →) krj	(sm →) srts	← sm, ? < polttaa
	(h)äbä	Hää kJn Sim el			?
	kõigi nelja sõna struktuur on sarnane: kaks silpi ja (väikeste erinevustega) tüvekordus (paa esineb ka ühesilbilisena). reduplikatsioon on hoidja-keelele omane nähtus, mis on seotud hoidjate tavapärase tegevusega (vt Argus 2005: 22). ka Paul Ariste (1962: 77) on põgusas lapsehoidjate keele tarvituse ülevaates väga harilikuna esile tõstnud sõnade kordamist. kordus on hoidjakeeles oluline ka samatähenduslike sõnade kooskasu-tamisel: nt aije paa 'valutab' koe (ekMS 2: 442), eespool nimetatud murdenäited tuli one poppa ja paa-paa, ei seda tohi puutu VNg, äla tie pibi ja poppa `lapsele Vai. Selgus, et sarnase struktuuriga sõnu on teistegi keelte lastekeeles. Samasuguse tüvekordusega sõnad on nt prantsuse bobo '"äbä", väike valu' argus, Reili 2005. imitatiivide kohast lastekeeles: reduplikatsioonist, morfoloo-giast ja sõnaliigilisest ambivalentsusest. -eesti rakenduslingvistika Ühingu aastaraamat 1. koost. Margit langemets. Toim. Maria-Maren Sepper. Tallinn: eesti keele Sihtasutus, 19-34. http://dx.doi.org/10.5128/ erYa1.01. ariste, Paul 1941. lastekeele semasioloogiast. -eesti keel ja kirjandus 3, 200-206. ariste, Paul 1962. lastehoidjate keeletarvituse omapärast. -kodumurre 5. eesti NSV Teaduste Akadeemia emakeele Selts. Tallinn, 77-78. ariste, Paul 1969. F. J. Wiedemanni eesti-saksa sõnaraamatu jutumärgistatud tõlked. -emakeele Seltsi aastaraamat 14-15 (1968-1969). Tallinn: eesti raamat, 239-250. (kann 1999: 95), saksa murrete Kirjandus Campe, joachim Heinrich 1807.

Artikkel tugineb põhiosas eesti keele instituudi sügisseminaril "Soome-ugri keelte sõnavara ja etümoloogia" 

novembril 2016 Haapsalus peetud ettekandele. emakeele Seltsi aastaraamat 62 (2016), 223-243 http://doi.org/10.3176/esa62.09 

babba.. i (el. som) varnande el. förmanande tillsägelse till småbarn: låt bli, "inte röra" ..; äv.: passa (dig) [hoiatavas v manitsevas korralduses v sellise korraldusena väikelapsele: lase olla, ära puutu; .. ka: ettevaatust!] ..; 5 ba .. ii. som åthutning, förebråelse e.d. (till barn som gjort på sig): fy, skäms ..; äv. som förmaning till småbarn att låta bli ngt orent .. [ka manitsusena väikelapsele mitte puutuda midagi musta] 3 babb .. i (el. som) varnande el. förmanande tillsägelse till småbarn: förbjudet (att röra); "ajaj" .. [hoiatavas v manitsevas korralduses v sellise korraldusena väikelapsele: keelatud (puutuda); ai-ai] (OSd: 239) 

Baltisaksa sõnastiku koostaja Anne Aroldi e-kiri 04.01.2017.
M Sedrik
<i>PAA</i>(<i>-PAA</i>), <i>PIBI, POPPA</i> JA (<i>H</i>)<i>ÄBÄ</i>