Digitalni urođenici i njihovo učenje stranog jezika u svetlu Digitalne mudrosti i homosapiensa

Keywords: digitalni urođenici, Internet, pismenost u digitalnom svetu, digitalna mudrost, revolucija učenja Digital Natives, the Internet, Digital literacy, Digital Wisdom, the Learning Revolution

Sažetak: Digitalna pismenost i kompetencije u sveprisutnoj digitalnoj epohi, neizostavne su veštine koje današnji homosapiens mora da poseduje, kako u privatnom, tako i u poslovnom životu. Koristeći različita znanja, iskustva i informacije, čovek može da postane 'digitalno mudar' tako što će na pravilan način pristupati alatima digitalnog doba. Neophodno je dosegnuti kompetentnost prilikom odabira relevantnih informacija, alata i medija, koje nam svet tehnologije i interneta nudi. Od naročite je važnosti da se digitalne generacije adekvatno usmere ka produbljivanju svog znanja i mišljenja. Neverovatna lakoća pristupa preobilju informacija, velikom broju aplikacija i programa, doveli su i do revolucije u samom učenju digitalne generacije. Posebno se ističe sticanje jezičkih veština stranog jezika putem digitalnih alatki, na potpuno inovativan i zanimljiv način. U radu su predstavljene kompetencije koje bi trebalo svako od nas da poseduje, kao i načini pomoću kojih možemo dosegnuti 'digitalnu mudrost'. Rad, takođe, nudi uvid u svet generacije digitalnih urođenika, kao i uticaj digitalne ere na njihovo obrazovanje i razvoj ličnosti. U zaključku su date preporuke i putokazi kako iskoristiti sve prednosti digitalnog doba u dostizanju digitalne mudrosti, a naročito kod digitalnih urođenika. 

I. UVOD

Digitalna tehnologija je prešla neverovatnu razvojnu putanju stremeći ka tome da čoveku olakša i unapredi način života. Njen dalji napredak je teško predvidiv, ali podjednako je u neraskidivoj sponi sa razvojem ljudskog društva i njihovim međusobnim uticajem. Kako bi se uklopio u svet današnjice, čovek mora da bude digitalno obrazovan, što podrazumeva da poseduje veštine, tehnike, znanja, i sposoban je da mudro upravlja digitalnim alatima i medijama. Neizostavno je pomenuti podelu savremenog društva koju je prvi obrazložio Marc Prensky (2001), definišući dve grupe ljudi: digitalni urođenici/domoroci (Digital Natives) i digitalni imigranti (Digital Immigrants). 
Na osnovu njegove teorije, digitalnim urođenicima pripadaju svi oni koji su rođeni nakon 1980. godine, te su od samog rođenja okruženi svetom kompjutera, video i audio sadržajima, kompjuterskim igricama i ostalim, mnogobrojinim digitalnim alatima koji postaju deo njihovog svakodnevnog života. Sa druge strane, grupu digitalnih imigranata čine svi oni rođeni pre nastanka digitalnog sveta, i odlikuje ih pokušaj adaptacije na novo okruženje u čemu su neki uspešni, dok drugi kaskaju. Biti deo digitalnog sveta obuhvata posedovanje kompetencija digitalne pismenosti. Michel Thomas(2011, 107) navodi listu aspekata i kategorija digitalne pismenosti: osnovne veštine; preuzimanje dokumenata; pretraga; navigacija; klasifikacija informacija; integrisanje informacija; procena pouzdanosti informacja; komuniciranje; saradnja i kreiranje. 
Za Prenskog, govornika i pisca iz oblasti obrazovanja, digitalna mudrost je sposobnost pronalaženja praktičnog, kreativnog, kontekstualno prikladnog, i emotivno zadovoljavajućeg rešenja komplikovanih ljudskih problema. (2009: 3) Imajući u vidu da se prikupljanje informacija, svakodnevna komunikacija, ali i razni oblici (Thomas Michael) navodi njegovu definiciju da je: ,,Digitalna mudrost dvostruki koncept koji se odnosi na mudrost koja proističe iz upotrebe digitalne tehnologije kako bi se pristupilo kognitvnoj moći izvan granica urođenih sposobnosti, a sa druge strane i na mudrost koja proizilazi iz razborite upotrebe tehnologije kako bi se unapredile ljudske sposobnosti.'' (Thomas, 2011: 18) Kako bi ostvario taj potencijal, nužno je da kombinuje sopstvenu inteligenciju, saznanja i iskustva sa najrazličitijim digitalnim simulacijama. Savremeni homosapijens, generišući složene simulacijske algoritme kako bi dobio što veći broj najraznovrsnijih odgovora na pitanje 'šta ako' i istražio sve mogućnosti, može da donese mudrije odluke, nego što je to činio u prošlosti. Onaj ko je prisutan u digitalnom svetu, prihvata tehnologiju kao sastavni deo čovekovog postojanja, digitalno je mudar, koristi sve prednosti digitalnog kako bi unapredio već postojeće veštine i pravio mudrije izbore u životu. (Ibid) Slično stanovište nudi i studija slučaja Integrisanje digitalne mudrosti i ljudskog kapitala (Integrating digital wisdom and human capital): ,,Upotreba tehnologija u svrhu povećanja moći rasuđivanja individue i razboritog primenjivanja istog radi poboljšanja njegovih/njenih sposobnosti naziva se ,,digitalna mudrost''. Digitalna mudrost proizilazi iz verovanja da automatizacija čini čoveka efikasnijim, a ne da je njena namena da zameni čoveka. Ona pomaže čoveku da spozna svoj puni potencijal i da bolje koristi tehnologiju kombinujući ljudsku i digitalnu inteligenciju.''( Bishwajit N., & Bhattacharyya, Som Sekhar, 2019: 20) Pored svih prednosti koje digitalna era nosi sa sobom, važno je spomenuti i poteškoće sa kojima se možemo susresti. Tomas M. (Thomas Michael, 2011) se osvrće na prepreke u dostizanju digitalne mudrosti. Neke od njih su: veoma složena upotreba digitalnih alata, naiscrpan izvor dostupnih informacija, brz i nepestalan razvoj tehnologija, ograničenost postojećih elektronskih simulacija u određenim oblastima nauke. Uprkos ovim faktorima, svako od nas može biti digitalno mudar, upotrebljavajući elektronska skladišta kako bi poboljšao memoriju, sakupljao čitav spektar podataka radi unapređenja sopstvenog rasuđivanja i bolje analizirao probleme uz pomoć tehnologije. (20-21) Evidentno je, kako kaže Prenski, da je razvoj savremenog društva u čvrstoj sponi sa digitalnim svetom, te da postoji mogućnost da će: ,,ljudska mudrost i rasuđivanje jednog dana biti potpuno zamenjeni, ali za sada, krucijalno je da se održava ljudska kontrola nad novom vrstom podataka, u čemu veliku ulogu mogu imati simulacijske igrice. Pored toga, ključno je da svako od nas nauči da proceni autentičnost i validnost informacija kojima pristupa, kao i da se digitalno zaštiti. 
Thomas M. insistira na tome da digitalna mudrost ne znači samo jednostavno ili čak kreativno manipulisanje tehnologijom, nego i donošenje mudrijih odluka čoveka koji je tehnološki potkovan. Dalje naglašava da:,, nijedan digitalano mudar lider neće doneti neku odluku, nijedan digitalno mudar naučnik neče izvesti bilo kakav zaključak bez upotrebe digitalnih alata. Oni će se možda oslanjati na intuiciju, ali ta intuicija je informisana, inspirisana i podpomognuta digitalnim inovacijama, i dodatnim podacima koje digitalni alati omogućavaju. ….Biti digitalno mudar uključuje kako poboljšanje urođenih sposobnosti uz pomoć postojećih tehnologija, tako i kontinuirano identifikovanje oblasti u kojima naši pridiodni alati-čak I oni visoko razvijeni-ne mogu ostvariti cilj bez digitalnih sredstava. '' U svetu u kome je društvo globalno umreženo, od koga se očekuje da je digitalno pismeno i kompetentno, te i da je na putu da dosegne digitalnu mudrost koristeći se svim lako dostupnim alatima, sledeći nivo digitalnih kompetencija trebalo bi detaljnije istražiti. Kako Thomas M. navodi da će sve veća upotreba čipova i manipulacije ljudskim mozgom, koji su svojevremeno bili deo naučne fantastike, postati realnost. Upućujući na ''obazrivost na potencijalne štetnosti kao i na benefite, ujedno poziva sve kolege, studente, nastavnike, roditelje i vršnjake na digitalnu mudrost XXI veka.'' (27) IV. 
UTICAJ DIGITALNOG SVETA NA UČENJE STRANOG JEZIKA KOD DIGITALNIH UROĐENIKA Decenijama su se studenti okretali knjigama, nastavnicima, roditeljima, novinskim člancima i drugim sličnim izvorima, u potrazi za odgovorima na mnogobrojna pitanja i nedoumice koje su ih mučile. Nekada je bilo neminovno pročitati ogromnu količinu pisanog teksta kako bi se došlo do željenih podataka. To je bilo vremenski zahtevnije uzimajući u obzir obimnost literature, naročito one nerelevantne da bi se selektovale potrebne informacije. Međutim dolaskom i razvojem tehnologije, došlo je i do istorijske prekretnice u obrazovnom sistemu. Društvo koje je globalno umreženo zahteva prilagođavanje raznih sistema digitalnom razvoju. S tim u vezi, velike promene se dešavaju u oblasti obrazovanja i sa sobom nose mnogobrojne inovacije. Način na koji digitalni urođenici uče, radikalno se promenio, zbog čega postojeći obrazovni sistem više nije odgovarajući objašnjava Prensky(2001). 
U delu "Internet I društvo" ( Petrović I Prlje, 2014) govori se o uticaju interneta na kognitivne sposobnosti dece i njihov opšti razvoj. Njegova dugogodišnja upotreba dovodi se u vezu sa uticajima na sposobnosti pamćenja, pažnje, izvršne funkcije, jezik, razmišljanje... povećavajući sposobnosti da se savladaju i upravljaju trodimenzionalni prikazi, zatim uvećavaju sposobnosti pamćenja, omogući izvršavanje više zadataka odjednom i poveća inteligencija. 
Statističke podatke iznosi Prenski, spominjući da prosečan student danas provede manje od 5h čitajući, ali više od 10 000h igrajući video igrice, a da ne pominjemo 20 000h gledajući TV. Digitalne generacije favorizuju ovakve metode učenja, jer smatraju internet i web alate odličnim izvorom informacija koji ide daleko izvan onih dostupnih u udžbenicima, a pri tom su podrška na koju se rado oslanjaju. Prvi oblici ovakvog učenja se javljaju 1960ih, kako navodi Krashen S. i Jarvis H.. Oni opisuju kompjuterski-asistirano učenje jezika ( CALL, computerassisted lanugage learning), odnosno alternativni akronim tehnološkoasistirano učenje jezika (TELL, technology-assisted language learning), ili MALU (Mobile Assisted Language Use), termin koji Jarvis I Achilleus uvode 2013, a koji pokriva širi opseg nego samo desktop i laptop računare. 
Online učenje je sve više zastupljeno, naročito kod generacije digitalnih urođenika, onih koji su rođeni nakon 1980.godine. Kao najčešće zastupljen oblik ovakvog učenja je tzv. mešano učenje (Blended learning) koje Michael. B Horn i Heather Staker definišu kao ,,edukativni program (formalni ili neformalni) koji kombinuje online digitalne medije sa tradicionalnim metodama u učionici. Ovaj program zahteva fizičko prisustvo nastavnika i učenika, uz mogućnost određene kontrole studenta nad vremenom, mestom, tokom ili ritmom. ''(3) Oni čvrsto veruju u svetlu budućnost ovakvog učenja držeći do toga da, ukoliko se učenje putem interneta nastavi rastućom putanjom, te i da školske ustanove uvedu mešovito učenje kao opciju, fluidnost ovih metoda biće neprekidna. ( 14) Individualno učenje uz pomoć digitalnih alata sve je češća metoda kojoj su novije generacije naklonjene. Jane Hart 18. Septembra, 2019.godine objavljuje listu vodećih alata za učenje na osnovu 13. po redu, godišnjeg istraživanja alata za učenje. Na listi se našla i široka lepeza alata za učenje jezika kao što su YouTube, Zoom, Skype, TED Talks, Google Scholar, Google Translate, Duolinguo, i mnogi drugi. (Hart J., 2019) Sve navedeno ukazuje na potrebu da digitalni alati, programi, sajtovi, razne platforme i softveri budu nastavna sredstava koji će se sve češće primenjivati u učionici, ne samo u samostalnom učenju. 

V. ZAKLJUČAK

Da li pripadali grupi digitalni urođenika ili digitalnih imigranata, svet u kome živimo je tehnološki napredovao i digitalizacija je integralni deo života svakog savremenog čoveka. Treba istaći razmišljanje Hawell (2012: 142) koji veruje da bi digitalni urođenici trebalo da posvete veću pažnju unapređenju kreativnosti tako što će eksperimentisati pomoću digitalnih alatki, dok bi digitalni imigranti trebalo da budu otvoreniji i entuzijastičniji u prihvatanju tehnologija, a ne da se opiru istim. Prateći razvoj digitalnih veština koje je definisao Prensky, digitalnu pismenost i kompetenciju, a zatim i digitalnu mudrost, savremeni homosapiens teži da se prilagodi novonastalom okruženju. 
Kako i sam Prensky ukazuje, digitalno mudar biće onaj koji izvuče najbolje iz analognog i digitalnog, a to je da kombinuje sopstvenu inteligenciju sa digitalnom. Ovaj rad imao je za cilj da teorijski objasni digitalne sposobnosti koje savremeni homosapiens treba da poseduje i na koji način da manipuliše njima. Koristeći se pomenutim digitalnim kompetencijama, generacije digitalnih urođenika pristupaju učenju stranog jezika na potpuno savremen i tehnološki asistiran način. Dalji razvoj digitalnog doba intrigira svakog pojedinca, i teško je predvidiv, ali digitalno pismeno, savremeno društvo biće sposobno da prihvati inovacije i mudro donosi odluke o tome kako će se njima koristiti. 

VI.

LITERATURA 



  DOI 10.7251/ZRSNG1901063J UDK 811.111:[37.018.43:004.738.5 učenja sprovode putem mobilnih telefona i kompjutera, evidentno je da digitalni urođenici, na elementarno drugačiji način kreiraju svoja mišljenja i obrađuju informacije. Prisustvo ove generacije dovodi do potrebe da se prilagode obrazovni sistem, školski programi, upotreba nastavnih sredstava, kao i uloga nastavnika. (Aleksandar Dejanovic, 2017: 2) Usvajanje stranog jezika jedan je od najčešćih segmenata usavršavanja današnjeg homosapiensa putem digitalnih alata. University of Derby (2014) na veoma zanimljiv način prikazuje najvažnije faktore 'digitalne pismenosti' te ukazije na to da se u obrazovnoj, poslovnoj i društvenoj sredini, od nas se očekuje da posedujemo odgovarajuće vidove kompetencije na polju digitalne pismenosti. Ne misli se samo na to kako koristiti tehnologiju, nego i na upravljanje i komuniciranje kroz različita digitalna okruženja. 


			alti) i svrsishodna aktivnost (usvajanje digitalnih sposobnosti,
			planiranje, postavljanje jasnih ciljeva).
	II.	PISMENOST I KOMPETENCIJE U DIGITALNOM	
		SVETU	Neizostavno je pomenuti da 90% poslovnih pozicija ponuđenih
	Paul G. Zurkowski je 1974.godine prvi uveo pojam 'Informacijska pismenost' čija suština je veština upravljanja informacijama na efikasan način u svrhu rešavanja problema. Nakon toga, tek u decembru 2007, u pretraživaču Amazon.com se prvi put pojavljuje pojam 'Digitalna pismenost' kao deo naslova kolekcije Digitalne pismenosti u učenju (Digital Literacies for Learning, Martin A., &	diplomiranim studentima zahteva visok nivo kompetentnosti kada su u pitanju Informacione i Komunikacione tehnologije(ICT skills). O značaju navedenih sposobnosti govori i to, da u državama kao što su Australija, SAD, Norveška i Hong Kong postoje testovi kojima se može utvrditi nivo digitalne pismenosti kod studenata i nastavnika, navodi Thomas(2011).
	Madigan D., 2006), objašnjava Knobel M. (2008:1). On naglašava	III.	DIGITALNA MUDROST I KAKO JE DOSEGNUTI
	upotrebu termina u množini zbog:	Nakon što je predstavio podelu savremenog društva na digitalne
	1. rezličitih specifičnosti koje podrazumeva digitalna pismenost i na	urođenike i digitalne imigrante (Digital Natives and Digital
	njihove posledične implikacije na same procedure digitalne	Immigrants, Marc Prensky, 2001), Prensky javnosti obrazlaže veštinu
	pismenosti;		'Digitalna mudrost' koja je evouluirala od 'digitalne pismenosti i
	2. moći i korisnosti sociokulturnih pogleda na pismenost kao	kompetentnosti'. Istražujući rad Prenskog, Tomas Majkl
	praktičnost,		
	3. prednosti koje se prisvajaju iz širokog spektra 'digitalne pismenosti'	
	i njihovog značaja u oblasti obrazovanja.	
	Sa druge strane, Bawden (2001) skreće pažnju na to da se termin	
	'digitalna pismenost' vrlo često provlačio u 90-tim, kao i da je	
	popularnost stekao zahvaljujući autoru Paul Gilster. Gilster (2001) vidi	
	'Digitalnu pismenost' kao 'pismenost u Digitalno doba' smatrajući je	
	veštinom pristupa umreženim kompjuterskim izvorima i njihovoj	
	upotrebi, što Bawden smatra poistovećivanjem sa konceptom 'Internet	
	pismenosti'.		
	Kao deo 'Digitalne pismenosti', kod Bawden-a, nailazimo na	
	'Pismenost mreža' (Network Literacy) koju uvodi McClure 1994.god.,	
	'Internet pismenost'(Internet literacy), prvi put pomenuta u	
	dokumentima Martin-a 1997.god., i 'Hiper-pismenost'(Hyper-	
		jednostavno	
	pismenost informacijske ere. Kod Howel-a (2012) nailazimo na 3	
	aspekta digitalne kompetentnosti: kreativna aktivnost(studenti se	
	tehnološki angažuju kroz sisteme kolaborativnog učenja, kreiranja,	
	deljenja lično obavljenih mzadataka u svrhu diskusije sa drugima),	
	eksperimentalna aktivnost(tehnološki inovatori, usvajaju znanja o	
	tome kako se odvijaju digitalni procesi i kako funkcionišu digitalni	

Literacy) koju je definisao Fillmore 1995.godine.Sam Bawden (2008) elaborira 'digitalnu pismenost' kao koncept koji se sastoji iz dva dela, kompjuterske (sposobnost efikasne upotrebe kompjuterskih softvera) i informacijske pismenosti (uključuje veštine kao što su evaluacija i uvažavanje informacija).On izvodi zaključak da, kako bismo mogli da se nosimo sa kompleksnošću trenutnog informacijskog okruženja, složena i svestrana pismenost koja podrazumeva pismenosti zasnovane na veštinama, je neophodna.Takođe, veruje da ove veštine ne treba da budu ograničene na bilo koju specifičnu tehnologiju ili grupu tehnologija, kao i da nije ključno da li ćemo je nazvati informacijska pismenost, digitalna ili
Digitalni urođenici i njihovo učenje stranog jezika u svetlu Digitalne mudrosti i homosapiensa