slu`be uspostavio sa `enom, u osnovi pravno ni{tavna. Za razliku od civilnog `ivota, pravni status partnera ne igra nikakvu ulogu. Zabrana je spre~avala brak s vojnikom. Ova zabrana je dejstvovala tako daleko da je i brak po peregrinom pravu za vreme vojne slu`be postajao neva`e}i. Samo se time mo`e objasniti da je dete koje je ro|eno u takvom braku, ali za vreme vojne slu`be oca, smatrano nezakonitim.« Ovaj zakqu~ak ne odstupa mnogo od uobi~ajenog shvatawa i dosada{wih tuma~ewa. Pod C.) P. raspravqa o priznavawu dece vojnika, u poglavqu D) o veteranima i wihovoj porodici posle dodeqivawa prava braka. I tu polazi od poznatih dokumenata na osnovu kojih se o tome raspravqa, u prvom (C) od papirusa CPL 159-161, i od pravnih tekstova kojima se reguli{e na-sle|ivawe, u drugom od pravnih i papirolo{kih dokumenata. Kao facit, str. 256, smatra Pf. da se iz razvoja teksta konstitucija da slede}e zakqu~iti: u po~etku diplome su bile kori{}ene da bi se vojnici koji nisu demobilisani posle najkra}eg propisanog roka, nagradili; u vreme vlade Tita i Domicijana davane su kao nagrada za posebnu hrabrost. U tome P. vidi nastavak republikanske prakse da se civitas i conubium dodequju samo za posebne li~ne zasluge. Od Trajana, me|utim, ove privilegije bi bile davane vojnicima pomo}nih odreda pri otpu{tawu iz vojske, bez obzira na to da li su se li~no istakli. Od zna~aja pri obja{wewu te promene P. smatra i imobilitet vojske koji je od vremena Hadrijana doveo do toga da su se veterni naseqavali tamo gde su slu`ili u rimskim trupama i tako stvaraju ta~ke kristalizacije pove}ane romanizacije pograni~nih provincija. B. Pferdehirt je koristila ogroman broj dokumenata, epigrafskih, papirolo{kih i pravnih i u svojim istra`ivawima se dr`ala anti~kih tekstova, navode}i ih uglavnom in extenso. Sjajna izdawa vojni~kih diploma, s neophodnim, ali bitnim komentarom u CIL XVI i s komentarom i tabelama u RMD svakako olak{avaju raspravqawe o problemima vojnika pomo}nih odreda, flote, o gradskim kohortama i pretorijancima. ^ini se stoga da nije bilo neophodno citirati in extenso toliki broj dokumenata kao ilustraciju. S druge strane veoma je korisno grupisawe pravnih tekstova u poglavqa u kojima se raspravqa o relevantnim problemima, braku i pravima nasle|ivawa. To }e olak{ati budu}a istra`ivawa


Budu}a istra`ivawima o braku vojnika i veterana i wihovoj porodici bi se mogla pro{iriti i na natpise vojnika auksilijarnih i drugih trupa u provincijama i u Italiji: zadatak te`ak, ali mogu}. Za sada je rano za takav rad, jer nedostaju odgovaraju}e zbirke. 
Kwiga P. A. Holdera s natpisima vojnika pomo}nih odreda, The Auxilia from Augustus to Trajan, BAR International series 70, 1980, mogla bi poslu`iti kao polazna ta~ka i osnova takvih istra`ivawa. Wu je, me|utim, neophodno dopuniti jer je publikovana 1980. Od pomo}i bi bile zbirke natpisa koje se ti~u pojedinih provincija, kao na primer B. Lörincz, Die römische Hilfstruppen in Pannonien während der Prinzipatszeit, Teil I: Die Inschriften, Wien 2001, Wiener Archäologische Studien Bd. 3, kao i zbirke natpisa iz pojedinih provincija. Treba ra~unati i s ogromnim brojem novootkrivenih diploma, od kojih je jedan deo obuhva}en ~etvrtim i petim tomom RMD, publikovanim posle smrti Margaret Roxan (M. Roxan -P. Holder, Roman Military Diplomas IV, BICS Suppl. 82, London 2003); V, 2006. 
Nedavno je objavqena kwiga Sare Elise Phang, The Marriage of Roman . Law and Family in the Imperial Army, Columbia Studies in the Classical Tradition Vol. XXIV, Brill, Leiden-Boston-Köln, 2001, 1-471 koja se bavi istom problematikom. Bilo bi zanimqivo uporediti wene rezulate s onima u kwizi Barbare Pferdehirt. Isto tako bi bilo dobro da je P. bli`e razmotrila argumentaciju nekih ~lanaka o istoj problematici publikovanih u aktima simpozijuma o vojni~kim diplomama, Herr und Integrationspolitik, Die römische Militärdiplome als historische Quelle, Passauer historische Forschungen 2, ed. W.Eck und H. Wolff, Köln-Wien,1986 (H. Wolff, Die Entwicklung der Veteranenprivilegien vom Beginn des 1. Jahrhunderts v. Chr. bis auf Konstantin d. Gr., i M. Mirkovi}, Die Entwicklung und Bedeutung der Verleihung des Conubium), i suprotstavila sopstveno mi{qewe dosada iznetim argumentima i tuma~ewima. Time bi kwiga dobila na obimu, ali i na uverqivosti. 
Najzad o nazivu »vojni~ka diploma«: B. Pferdehirt ga svesno izbegava, smatraju}i ga neadekvatnim. Bez obzira na stvarne razloge koji bi osporavali adekvatnost naziva, trebalo bi ga zadr`ati, jer je op{teprihva}en. 

Miroslava MIRKOVI]


COMPTES RENDUS


208

Kwiga Qudmila Vagalinskog o gla~anoj keramici od I do po~etka VII veka na prostoru ju`no od doweg Dunava u Bugarskoj predstavqa publikaciju u kojoj je, do sada, na najsi-stemati~niji na~in obra|ena ova vrsta arheolo{kog materijala. 
U monografiji je analizirana gla~ana keramika, odnosno kerami~ke posude sjajne povr{ine koja je dobijena mehani~kim gla~awem i to bilo da se radi o gla~awu cele posude ili samo wenih delova. 
Obra|eni primerci su iz perioda od I do VII veka i po-ti~u sa teritorije dana{we Bugarske. Iako je u obradi posebna pa`wa posve}ena nalazima iz Rumunske Dobru|e (kao i oblastima ju`no od doweg Dunava) ti nalazi nisu ukqu-~eni u katalog. U prvom delu monografije autor daje istorijski pregled istra`ivawa ovog tipa kerami~kih posuda osvrnuv{i se na istra`iva~e iz centralne, a zatim iz isto~ne i ju`ne Evrope i izlo`iv{i wihova ~esto suprotstavqena mi{qewa. 
Centralna Evropa. Tako je, na primer, E. Beninger koji se bavio nalazima gla~anih posuda u ^e{koj i Austriji, smatrao da su vizigotskog porekla, jer su po wemu, germanska plemena preuzela tehniku gla~awa od Kelta. Ne{to kasnije su A. Alfeldi, K. Po~i i [. [oproni izneli mi-{qewe da je ovakva keramika bila u modi me|u varvarskim plemenima u periodu hunskog prodirawa, odnosno od kraja IV do po~etka V veka i da se ne mo`e interpretirati kao karakteristika samo germanskih plemena, jer su Huni i Alani zajedno pridonosili wenom {irewu na zapad. Me|utim, A. Mo~i je odbacio ovu teoriju naglasiv{i da je ovakva keramika rasprostrawena {irom rimskih vojnih logora du` panonskog limesa i da se neke posude mogu datovati u period pre 378. godine. 
Prema M. Grinevaldu, federati koji su do{li sa istoka doneli su samo modu gla~awa, dok je tzv. »federatska keramika«, ustvari proizvod kasnorimskih kerami~kih radionica i u duhu rimske tradicije. J. Tejral smatra da je federatska keramika proizvo|ena oko 400. godine u kasnorimskim kerami~kim radionicama za germanske saveznike koji se su nastanili u rimskim provincijama. Keramika je karakteristi~na po dobrom kvalitetu, sivoj boji pe~ewa i po finom pesku koji je povremeno dodavan glini. 
Iznose}i karakteristike doma}e keramike za vreme posledwe ~etvrtine IV veka u regionu jugoisto~nih Alpa, H. Rodrigez prime}uje da poreklo ove keramike ostaje nejasno, te pretpostavqa da je gla~ana keramika postala popularna samo u provincijama gde je latenska tradicija bila o~uvana do po~etka velike seobe naroda. 
A. Vadaj tvrdi da su Sarmati ovladali tehnikom gla-~awa pre nego {to je ona postala uobi~ajena u rimskim provincijama. Naime, ovaj na~in ukra{avawa je tipi~an za hunski period, a sarmatski kerami~ari zadovoqavali su zahteve novoprido{lih Huna i wihovih saveznika. E. Bonis podr`ava ovu tezu i smatra da je gla~awe na~in ukra{avawa tipi~an sa varvare koji su `iveli isto~no od Rimskog Carstva, te posude sa gla~anim ukrasom pripadaju varvarskim naseqenicima u kasnorimskoj Panoniji i varvarizovanim pripadnicima rimske vojske. 
Prou~avaju}i ovu vrstu keramike u Panoniji dugi niz godina, K. Otomawi dolazi do zakqu~ka da je gla~ana keramika bila u upotrebi kod rimske populacije, a da su je varvari samo »posudili«. I neki drugi arheolozi iz centralne Evrope kao npr. slova~ki arheolog E. Krekovi~ dele weno mi{qewe. Krekovi~, me|utim, smatra da su me|u mnogobrojnim varvarskim plemenima najve}i uticaj na rimsko-provincijsku kerami~ku proizvodwu imali Sarmati kroz tzv. »povratak latenskim tradicijama«. Naime, Sarmati koji su bili locirani u blizini provincije Panonije poznavali su gla~anu keramiku. Prema wemu, oni su se naselili u samoj provinciji Panoniji odmah nakon markomanskih ratova. Vagalinski stavqa primedbu za{to u tom slu~aju nema gla-~ane keramike u Panoniji u III veku, ali odmah napomiwe da i sam Krekovi~ tek o~ekuje od budu}ih arheolo{kih istra-`ivawa definitivnu potvrdu svojih stavova. 
Isto~na Evropa. Od istra`iva~a u isto~noj Evropi pomiwe se M. Sladi} koji isti~e da se gla~ana keramika javqa u I veku pre nove ere, ali da joj je poreklo nepoznato. Mogu}e je da je rezultat lokalnog razvoja ili uticaja germanskog plemena Cimbri, koje se naselilo me|u Skordiscima krajem II veka p.n.e. 
Prou~avaju}i geto-da~ku keramiku od IV veka p.n.e. do I veka n.e., I. Kri{an zakqu~uje da je gla~ani ornament preuzet od Kelta. Naime, gla~ani ornament je najrasprostraweniji vid ukra{avawa za vreme takozvane klasi~ne faze geto-da~ke kulture (I vek p.n.e. -I vek n.e.) i u to vreme ovim ornamentom je dekorisana samo keramika proizvedena na kerami~kom vitlu. 
Gla~ana keramika IV veka koja se javqa na prostoru severno od doweg Dunava dovo|ena je u vezu sa Sintana-de-Mure{/^erwahov kulturom, ili barem sa wenim uticajem. Smatra se da bi se koreni tehnike gla~awa u kasnorimskom periodu i u periodu seobe naroda mogli prona}i u jugois-to~noj Evropi i to me|u da~kim kulturama perioda od I do III veka p.n.e., kao i u sarmatskoj kulturnoj zoni u III veku. ^ini se da se latenska tradicija gla~awa nastavqa do kasnorimskog perioda (druga polovina III do IV veka) upravo zahvaquju}i da~kim kulturama. 
U nedavno objavqenoj obimnoj studiji S. Nikoli}-\or-|evi} je iznela zanimqiv zakqu~ak da je kerami~ka tradicija germanskih federata uticala i na oblike i na dekoraciju lokalne kerami~ke produkcije krajem IV veka. 
Mi{qewe Gudkova/Maqukevi~a o isto~no-germanskim grupama kao etni~kim inspiratorima i glavnim nosiocima sivo gla~ane ^erwahov keramike deli i ukrajinski arheolog B. Magomedov, vode}i specijalista koji se bavi problemima ^erwahov kulture. Veoma je smela wegova tvrdwa da su isto~no-evropski Sarmati upotrebqavali importovanu keramiku i da nisu imali nikakav uticaj na ^erwahov keramiku ra|enu na vitlu. Smatra se da su nalazi gla~ane keramike u rumunskoj Dobru|i dokaz za postojawe naseqa Sintana-de-Mure{/^erwahov kulture (ne samo Gota) u rimsko-vizantijskoj provinciji Maloj Skitiji u drugoj polovini IV veka. 
Bugarska. Gla~ana keramika se mo`e na}i na ~itavoj teritoriji dana{we Bugarske. U anti~kom periodu taj prostor su zauzimale kasnorimske provincije Moesia Inferior i Thracia, a delimi~no provincije: Dacia Ripensis, Dacia Mediterranea, Scythia Minor, Macedonia Secunda, Macedonia Prima, Rhodopa, Haemimontus. 
Sledi autorova podrobna analiza mi{qewa i zakqu~aka o gla~anoj keramici do kojih su do{li bugarski autori. 
Tako Stan~eva/Ivanova smatra da su bliske veze ove keramike sa sivom keramikom Sintana-de-Mure{/^erwahov kulture i nagove{tava da su »kasnosarmatska plemena« glavni nosioci ove kerami~ke tradicije. 
Mihailovo mi{qewe se razlikuje i on smatra da se radi o »nastavku lokalne tra~ke kerami~ke produkcije«. 
Georgieva, pak, tra`i poreklo ranosredwevekovne gla-~ane keramike tzv. Pastirsk tipa u provincijalno-rimskoj keramici doweg Dunava. 
Kuzmanov, na osnovu analize keramike iz Sadoveca, povezuje tehniku gla~awa IV veka sa »vizigotskom modom«, koja me|utim, nije uticala na oblike lokalne keramike. 
Novo je stanovi{te da je gla~ana keramika proizvo|ena u provinciji Dacia Mediterranea, odakle poti~e keramika na-|ena u Sadovecu. Uzev{i za primer kasnoanti~ki kastel Iatrus, B. Botger smatra da su ovaj tip dekoracije u Dakiju, obe Mezije i delove Panonije krajem IV veka doneli Vizigoti, te stoga on uop{te nije lokalan, ali nije ni suprotstavqen lokalnoj proizvodwi. Pod uticajem romanizacije gla~ani ornament se javqa na lokalnim kerami~kim formama, a gubi se u VI veku nakon povla~ewa Vizigota. G. Gomolka-Fuks deli ovo mi{qewe s tim {to ona smatra da svoju ulogu u {irewu ove tehnike imaju ne samo Sintanade-Mure{/^erwahov kultura i Vizigoti ve} i ostali varvari koji dolaze sa istoka. Zbog toga se gla~ana keramika ne mo`e vezati samo za Gote ve} i za Sarmate. 
Prema Kabak~ievoj, gla~ana keramika je lokalni proizvod koji proishodi iz latenske tradicije: sivo i sivocrna gla~ana keramika I veka mo`e se hronolo{ki izdvojiti od kasnolatenske prethodnice sa teritorije sredweg i doweg Dunava samo po ostalim arheolo{kim nalazima. Ona nagla{ava da gla~ana keramika I veka ima svoje uzore u kasnolatenskoj keramici II i I veka p.n.e. Wen zakqu~ak je da gla~ana keramika u Meziji nestaje krajem I veka »da bi se ponovo pojavila u posledwoj ~etvrtini tre}eg veka i u ~etvrtom veku, ali na drugoj formi posuda«. 
Istorijski pregled evropskih publikacija o kasnorimskoj i kasnoanti~koj keramici sa gla~anim ornamentom pokazuje da je wena etni~ka pripadnost najvi{e razmatrana i da za istra`iva~e predstavqa »jabuku razdora«. 
Nakon prikaza istra`ivawa drugih nau~nika o ovoj temi autor izla`e svoje stavove. Problemom gla~ane keramike po~eo se baviti 1995. godine i prvi je poku{ao da izvede zakqu~ke o gla~anoj keramici u periodu od IV do VI veka u oblastima ju`no od doweg Dunava na taj na~in {to je nalaze analizirao prema wihovoj provenijenciji, a ne prema formama i tipovima, poku{av{i na taj na~in da se rukovodi uslovima u kojima su posude na|ene. 
Autor zatim daje popis i karakteristike arheolo{kih nalazi{ta u Bugarskoj na kojima je nala`ena ova vrsta keramike. Popis prati i pregledna geografska karta. 
Katalog obuhvata gla~anu keramiku sa 34 lokaliteta u Bugarskoj i sadr`i 400 katalo{kih jedinica. Jasno se izdvajaju dve hronolo{ke grupe: 
1) I vek pre n.e./ I vek. n.e. do II veka n.e., ili ranorimski. 
2) Druga polovina III veka do oko 600. godine, ili kasno-anti~ki. 
Ranorimska grupa konstatovana je samo na 8 nalazi-{ta i sva su na desnoj obali doweg Dunava ili u blizini. 
[to se ide ju`nije sve mawe i mawe je nalaza gla~ane keramike. Najisto~niji primerci su na|eni na lokalitetima Nicopolis ad Istrum i Transmarisca (dva primerka). Neravnomerna prostorna raspodela i brojne analogije prema obliku i dekoraciji sa nalazima sa keltskih lokaliteta navele su autora na zakqu~ak da gla~ana keramika u severozapadnoj Bugarskoj duguje svoju popularnost ~uvenom »keltskom uticaju«, ali tako|e i keltskim enklavama. Autor nagla{ava da se gorwa hronolo{ka granica ove keramike mora uzeti uslovno, jer se zbog objektivnih razloga ne mo`e smestiti unutar II veka. U svakom slu~aju, hijatus izme|u dve hrono-lo{ke grupe je o~igledan -po~iwe u II veku i traje do sredi-ne III veka. Za sada su poznata samo dva primerka koja pokrivaju period od pribli`no 150 godina. Situacija u Panoniji je identi~na -jasno je da je tradicija gla~awa kerami~kih posuda prekinuta u du`em periodu na oba ova podru~ja. U ovoj hronolo{koj grupi preovla|uju zdele sa 62,93%. 
Autor smatra da bi se deo kerami~kih posuda iz grupe I mogao vezati za keltske enklave, ali da je ve}inska lokalna populacija (Tra~ani) tako|e proizvodila i koristila gla~ane posude. Potvr|ivawe keltskog prisustva u severozapadnoj Bugarskoj zahteva slo`eni pristup temi, koji ipak ne spada u zadatke ovog rada. Me|utim, ~iwenica je da nedostaju primerci gla~ane keramike prve grupe u jugozapadnoj Bugarskoj, a na toj teritoriji za sada nisu konstatovana keltska naseqa. 
Kasnoanti~ka grupa je dominantna {to se ti~e broja posuda (284 katalo{ka broja naspram 116 u korist kasnoan-ti~ke grupe), ali i rasprostrawenosti: primerci su nala-`eni {irom ~itave Bugarske. Me|utim, preovla|uju na teritoriji izme|u Dunava i Stare Planine. Istovremeno, ve}a koncentracija mo`e se primetiti u isto~noj Bugarskoj du` reka i puteva koji su obezbe|ivali put od delte Dunava do Konstantinopoqa. Druga hronolo{ka grupa je nedovoqna predstavqena u jugozapadnoj Bugarskoj. Broj na-|enih primeraka je mali i to na veoma ograni~enoj teritoriji. Na osnovu 150 precizno datovanih primeraka autor je identifikovao tri hronolo{ke podgrupe: od sredine III do sredine IV veka, od sredine IV do sredine V veka i od sredine V do sredine VI veka. O~igledno je da su kr~azi najrasprostrawenija gla~ana forma u ~itavom periodu od druge polovine III do VI veka (49,68%), a zatim slede {oqe, pehari, amfore i zdele. Sledi zakqu~ak da je druga hronolo{ka podgrupa (od sredine IV do sredine V veka) preovla|uju}a po broju i po formama -javqaju se gla~ani mortarijum, vedro i askos. Autor nagla{ava da je morfolo{ki repertoar kasno-anti~ke grupe daleko raznovrsniji od ranorimske. U wega spadaju gla~ane {oqe, mortarijumi, vedra, amfore i askosi. 
Tehnolo{ke karakteristike. Svi primerci napravqeni su na brzom vitlu. Samo nekoliko izuzetaka iz grupe I i II koji su ra|eni na sporom kerami~kom vitlu, potvr|uju ovo pravilo. 
Materijal je ~ist sa neznatnim dodacima u vidu liskuna i peska. Pe~ewe je vi{e ili mawe ravnomerno. Praksa pokrivawa povr{ine premazom preko gla~anog motiva mnogo je zastupqenija u drugoj hronolo{koj grupi nego u prvoj. 
Boja posuda obe hronolo{ke grupe je siva do crna sa razli~itim me|u-tonovima. Samo se u kasnoanti~koj grupi javqaju retki izuzeci crveno i `uto pe~enih posuda. 
Dekoracija. Gla~ana dekoracija se razvija u du`em periodu. Omiqeni ornament prve hronolo{ke grupe su horizontalne trake. Obi~no je jedan deo povr{ine posude prekriven wime, dok su drugi delovi povr{ine gla~ani istim, ali mnogo gu{}im trakama. U ostalim slu~ajevima dve po-vr{ine su potpuno gla~ane. Ovakva dekoracija je tipi~na za zdele koje su dominantni oblik posuda. Na zatvorenim formama (kr~azi, {oqe, dolija i sita) ornament je raznovrsniji: horizontalne prave ili talasaste linije; kose, vertikalne prave linije ili talasaste linije, negla~ani delovi geometrijskih formi unutar gla~ane povr{ine. 
Ivica je ili potpuno gla~ana, ili dekorisana uzdu`nim linijama -trakama, talasastim ili cik-cak linijama i umetnutim, malim kosim trakama. Kombinacije sa urezanim ornamentima su retke. U nekim slu~ajevima, na potpuno gla-~anoj povr{ini, utisnuti su koncentri~ni krugovi i urezane vertikalne i horizontalne linije. 
Druga hronolo{ka grupa ima raznovrsniju gla~anu ornamentaciju komponovanu od horizontalnih i vertikalnih pravih, talasastih ili cik-cak linija. Horizontalne ravne trake, tipi~ne za prvu grupu retko se sre}u. Ranija te`wa da se povr{ina posude kompletno ugla~a ili bar jedna od wene dve povr{ine (`eqa da se imitiraju posude od metala) sada je fokusirana na gla~awe samo pojedinih delova, a sam ornament se nagla{ava gla~anom dekoracijom. [ta-vi{e, kose linije, gusto raspore|ene trake, ribqa kost, ornament u obliku luka i latice cveta su tako|e u upotrebi i daqe. Gla~ani hri{}anski motivi su posebno retki. Sve u svemu, u drugoj grupi zahvaquju}i dominantnim zatvorenim formama, preovladava dekoracija u vidu vertikalnih gla~anih linija. Ivice kasnoanti~kih posuda obra|ene su na isti na~in kao i ranorimskih. Kombinacija urezanih i gla~anih ornamenata ~esta je u drugoj grupi. Obi~no, urezani ornament je u vidu horizontalnih brazdi, ali su zastupqene i slo`ene »varvarske« kompozicije. 
Zatim, autor navodi katalo{ke jedinice koje se mogu povezati sa varvarskom kerami~kom tradicijom u smislu dekoracije izvedene tehnikom urezivawa. Na nekim primercima o~igledan je spoj varvarskih sa rimskim provincijskim formama, a na drugima spoj rimskih provincijskih formi sa varvarskom dekoracijom izvedenom urezivawem. Datovawe ovih 35 posuda u potpunosti pokriva period II hronolo{ke grupe -druga polovina III veka do oko 600. godine, a polovina (17) je dovoqno precizno datovana da bi se zakqu~ilo da pokriva sve tri hronolo{ke podgrupe. Ovaj rezultat predstavqa stvarno stawe rasprostrawenosti gla-~ane keramike kasnoanti~ke grupe. Najmnogobrojnije i najraznovrsnije (u ovom slu~aju varvarske) forme pojavquju se u drugoj podgrupi. Ovo poklapawe nije slu~ajno i odgovara ~iwenicama iz pisanih izvora o srazmerno velikim naseqima varvarskih grupa krajem IV veka u oblastima ju`no od doweg Dunava, posle hunskog prodora u Evropu i katastrofalnog rimskog poraza 9. avgusta 378. godine kod Hadrianopolisa. 
Kr~azi su preovla|uju}a »varvarska« forma u sve tri kasnoanti~ke podgrupe. Sa 16 primeraka predstavqaju skoro polovinu od 35 varvarskih posuda. Dominiraju forme kuhiwske keramike (u ovom slu~aju za ~uvawe proizvoda, a ne za kuvawe). O~igledno da su do{qaci cenili vi{e kuhiwske forme nego stone forme kerami~kih posuda. Indikativna je ~iwenica da se primer sinteze varvarske i provincijalno-rimske tradicije nalazi upravo na poqu stonog posu|a -{oqe i kr~azi. U dva slu~aja na kr~azima modelovanim u tradiciji rimskih formi, majstor (varvarin?) je preko vla`ne gline urezao ornament. Uzev{i u obzir da je kr~ag omiqena forma gla~anih posuda u kasnoanti~kom periodu u oblastima ju`no od doweg Dunava, dolazi se do zakqu~ka da su varvarski kerami~ari i konzumenti wihovih proizvoda brzo usvojili rimske forme kr~aga napu-stiv{i svoje sopstvene. Do sada, varvarska gla~ana keramika iz kasnoanti~kog perioda na|ena je na 30 lokaliteta. Locirana je du` limesa doweg Dunava, a naro~ito u isto~noj polovini dana{we Bugarske. Sva ova nalazi{ta imaju utvr|ewe, izuzev Vil-~edrama. U osam postoje i ostali arheolo{ki nalazi koji potvr|uju varvarsko prisustvo. Najvi{e nalaza varvarskih posuda poti~e iz Iatrusa, ali to ne zna~i da se ovde radi o sedi{tu varvarskih doseqenika. Naime, materijal iz an-ti~kog utvr|ewa najpotpunije je publikovan i na taj na~in podaci u~iweni pristupa~nim. Name}e se zakqu~ak o organizovanom nasequ varvara kao federata, koji su ~uvali granicu doweg Dunava i puteve koji su vodili od dunavske delte ka jugu do Konstantinopoqa. 
Autor zakqu~uje da su glavni uticaj na gla~awe kera-mi~kih posuda u II hronolo{koj grupi imali varvari i to isto~no-germanske grupe i Sarmati. 
^iwenica koja na to ukazuje je da su gla~ane posude izuzetno retke u jugozapadnoj Bugarskoj za koju postoje oskudni podaci o naseqima varvara u kasnoanti~kom periodu. Primerci gla~anih »varvarskih« posuda ~ine 12,32% kasno-anti~ke grupe. Novi pripadnici Carstva brzo su usvojili lokalne rimske kerami~ke forme. Sa svoje strane, provincijski kerami~ari su se prilagodili wihovom ukusu, kao i »posledwem kriku mode« tako {to su po~eli da gla~aju svoje proizvode. 
Sumirav{i na kraju rada najbitnije iz svog istra`ivawa autor dolazi do zakqu~aka: 
1. Kerami~ke posude sa gla~anim ornamentom u velikom broju poti~u iz oblasti ju`no od doweg Dunava iz perioda od IV do sredine V veka, a naro~ito iz posledwe ~etvrtine IV do prve polovine V veka. Iako se javqaju retko, gla~ane forme su tako|e kasnije -druga polovina V i VI vek. 
2. Gla~ani ornament na kerami~kim posudama bio je moda koji su doneli varvarski naseqenici. 
3. Gla~anu keramiku nisu proizvodili samo varvari i ne samo za svoje potrebe. Naime, preovla|uju lokalne forme. Vrlo su retki primerci posuda ~iji oblici ili dekoracija odslikavaju tradiciju isto~no-germanske ili sarmatske kerami~ke proizvodwe. 
Autor nagla{ava da kerami~ki materijal obra|en u ovom radu nije dovoqan za finalnu analizu, odnosno da nema velikih serija (serija koje traju kroz du`i vremenski period), {to je onemogu}ilo uspostavqawe komparativne tipologije. Najve}i broj posuda nije arheolo{ki dobro datovan. Upore|ivawe sa nalazima iste vrste sa razli~itih lokaliteta ne kompenzuje hronolo{ku slabost izvorne baze. U tom smislu, ova studija ima karakter ograni~ene osnove s ciqem da pobudi interes za daqe prou~avawe ovog materijala. Autor se nada da }e provokacija biti uspe{na! 

Sne`ana GOLUBOVI]
slu`be uspostavio sa `enom, u osnovi pravno ni{tavna. Za razliku od civilnog `ivota, pravni status partnera ne igra nikakvu ulogu. Zabrana je spre~avala brak s vojnikom. Ova zabrana je dejstvovala tako daleko da je i brak po peregrinom pravu za vreme vojne slu`be postajao neva`e}i. Samo se time mo`e objasniti da je dete koje je ro|eno u takvom braku, ali za vreme vojne slu`be oca, smatrano nezakonitim.« Ovaj zakqu~ak ne odstupa mnogo od uobi~ajenog shvatawa i dosada{wih tuma~ewa. Pod C.) P. raspravqa o priznavawu dece vojnika, u poglavqu D) o veteranima i wihovoj porodici posle dodeqivawa prava braka. I tu polazi od poznatih dokumenata na osnovu kojih se o tome raspravqa, u prvom (C) od papirusa CPL 159-161, i od pravnih tekstova kojima se reguli{e na-sle|ivawe, u drugom od pravnih i papirolo{kih dokumenata. Kao facit, str. 256, smatra Pf. da se iz razvoja teksta konstitucija da slede}e zakqu~iti: u po~etku diplome su bile kori{}ene da bi se vojnici koji nisu demobilisani posle najkra}eg propisanog roka, nagradili; u vreme vlade Tita i Domicijana davane su kao nagrada za posebnu hrabrost. U tome P. vidi nastavak republikanske prakse da se civitas i conubium dodequju samo za posebne li~ne zasluge. Od Trajana, me|utim, ove privilegije bi bile davane vojnicima pomo}nih odreda pri otpu{tawu iz vojske, bez obzira na to da li su se li~no istakli. Od zna~aja pri obja{wewu te promene P. smatra i imobilitet vojske koji je od vremena Hadrijana doveo do toga da su se veterni naseqavali tamo gde su slu`ili u rimskim trupama i tako stvaraju ta~ke kristalizacije pove}ane romanizacije pograni~nih provincija. B. Pferdehirt je koristila ogroman broj dokumenata, epigrafskih, papirolo{kih i pravnih i u svojim istra`ivawima se dr`ala anti~kih tekstova, navode}i ih uglavnom in extenso. Sjajna izdawa vojni~kih diploma, s neophodnim, ali bitnim komentarom u CIL XVI i s komentarom i tabelama u RMD svakako olak{avaju raspravqawe o problemima vojnika pomo}nih odreda, flote, o gradskim kohortama i pretorijancima. ^ini se stoga da nije bilo neophodno citirati in extenso toliki broj dokumenata kao ilustraciju. S druge strane veoma je korisno grupisawe pravnih tekstova u poglavqa u kojima se raspravqa o relevantnim problemima, braku i pravima nasle|ivawa. To }e olak{ati budu}a istra`ivawa