Psychological characteristics of gym exercisers

Keywords: vežbanje, vežbači, psihološke karakteristike exercise, exercisers, psychological characteristics

Cilj ovog rada se odnosio na utvrđivanje razlike u određeniim psihološkiim karakteristikama ličnosti između muškaraca koji vežbaju u teretanama i onih koje ne vežbaju. Istraživanje je sprovedeno tokom 2016. godine, a uzorak su činili vežbači u teretanama (109 ispitanika), kao i nevežbači (96 ispitanika). 
Kod ispitanika koji vežbaju su više izražene ekstraverzija, neuroticizam, agresivnost, savesnost, pozitivna valenca negativna valenca, otvorenost, samopouzdanje, dismorfija u odnosu na muškarce koji ne vežbaju. 
Vežbanje može postati fizički i psihički problem ukoliko se ekstremno vežba. Ovim radom smo pokušali objasniti ličnost vežbača, gde je stavljen poseban akcenat na razliku između vežbača i nevežbača u nekim psihološkim karakteristikama. 

UVOD

Vežba je podvrsta fizičke aktivnosti koja je planirana, struktuisana i ponavljana s ciljem poboljšanja ili održavanja jedne ili više komponenti telesne kondicije. Uobičajeno vežbanje pokazuje značajne prednosti za fizičko i mentalno blagostanje kod odraslih, dece i tinejdžera. Vežbanje kao aktivnost se nalazi između sporta i zabave. Glavni cilj je razviti simetrični stas koji pokazuje veličinu mišića i njihovu definiciju. Telesna slika vežbača u teretanama je u fokusu istraživača jer je pronađeno da pate od skrnavljenja slike tela i preteranog vežbanja. Potreba za mišićavošću i nezadovoljstvo veličinom mišića je povezano sa većom sklonošću za zdravstveno štetnu praksu kao što je korišćenje lekova, opsesivno vežbanje, disfunkcionalna ishrana, niži i slabiji kvalitet života kao rezultat svega navedenog. 
Svako pokretanje tela pomoću skeletnih mišića koje dovodi do potrošnje energije se naziva fizičkom aktivnošću (Caspersen i sar., 1985). Količina energije koja je potrebna da se proizvede neka aktivnost se može meriti u kilodžulima (kJ) ili kilo kalorijama (kcal); termin "vežba" i termin "fizička aktivnost" se mogu naizmenično koristiti i ustvari oba imaju brojne zajedničke elemente. Na primer, i fizička aktivnost i vežbanje podrazumevaju pokretanje tela pomoću skeletnih mišića i mere se kilo kalorijama od nižeg do višeg nivoa i pozitivno koreliraju sa fizičkom kondicijom kako se intenzitet, trajanje i učestalost kretanja povećava. 
Vežbanje, međutim, nije sinonim za fizičku aktivnost, već potkategorija fizičke aktivnosti. Vežbanje je fizička aktivnost koja je planirana, struktuirana, koja se ponavlja i čiji je cilj unapređenje ili održavanje jedne ili više komponenti fizičke kondicije.Vežbanje je, dakle, potkategorija fizičke aktivnosti i može konstituisati sve ili, pak, delove kategorije dnevne aktivnosti osim sna. Međutim, verovatnije je da će za neke kategorije biti važnije od drugih. Na primer, praktično svi treninzi i mnoge sportske aktivnosti se izvršavaju sa ciljem očuvanja ili unapređivanja fizičke kondicije. U ovim slučajevima vežbanje je planirano struktuirano i ponavljajuće. Aktivnosti na poslu, u kući i mnogi dnevni zadaci se uglavnom izvršavaju na najefikasniji mogući način. Kod ovakvih fizičkih aktivnosti zanemaruje se fizička kondicija i često su struktuirane tako da se postigne što veća ušteda energije. Međutim, ovi zadaci se mogu isplanirati i struktuirati tako da se obavljaju na manje efikasan način kako bi se razvila mišićna snaga ili, pak, kako bi se potrošile kalorije. Na sličan način osoba može isplanirati i struktuirati obavljanje kućnih poslova ili drugih zadataka tako da zahtevaju više napora i rada umesto uštede energije. Zadaci koji se redovno izvršavaju na ovaj način se smatraju vežbanjem. 
Većina studija i istraživanja pokazuju da osobe koje su fizički aktivne imaju manji rizik od razvijanja depresije. Postoji podatak da su depresivne osobe generalno manje fizički aktivni i fizički spremni. Istraživanja ukazuju da je vežbanje veoma efektivno kada je u pitanju smanjenje depresivnih simptoma, kombinacija medikamentozne terapije, psihoterapije i fizičke aktivnosti dovodi do poboljšanja stanja depresivnih pacijenata (Cooney i sar., 2013;Martinsen, 2005). Različiti oblici fizičke aktivnosti su jednako efektni. 
Uticaj fizičke aktivnosti na mentalno zdravlje i raspoloženje uopšte se objašnjava uz pomoć različitih psiholoških i fizioloških hipoteza. 
Postoje razni psihološki mehanizmi kojima pokušavaju da se objasne blagotvorni efekti fizičke aktivnosti na mentalno zdravlje, glavni su (Craft i Perna, 2004;Peluso, 2005 
): 1)
Odvraćanje pažnje 
Psihološke karakteristike vežbača u teretanama 
| 191 2) Samoefikasnost 3)
Socijalna interakcija Vežbanje i fizička aktivnost mogu da pomognu u poboljšanju mentalnog zdravlja i čak da spreče mentalne poremećaje popravljajući samopouzdanje, kogniciju kao i druge psihološke varijable. Samopoštovanje je važno za uspešan i zadovoljavajući život i glavni je aspekt psihološke dobrobiti (Elavsky i sar., 2005). Veliki broj istraživača se bavio uticajem ponašanja na samopoštovanje, i moglo bi se reći da je fizička aktivnost važna komponenta pozitivne samoevaluacije. Povezanost fizičke aktivnost i samopoštovanja potrebno je sagledati kroz multidimenzionalne i hijerarhijske modele. Takav model su razvili Sonstrom i saradnici (Sonstroem i Morgan, 1989). Po modelu samopoštovanja i vežbanja, promene u fizičkoj aktivnosti i povezanim fizičkim parametrima (kao što su težina, fizička spremnost, kondicija) koja nastaju vežbanjem imaju indirektne efekte na promenu samopoštovanja. U ovom modelu promene u samoefikasnosti povezane sa promenama u aktivnosti utiču na fizičko samopoštovanje, koje se percipira kroz bolju kondiciju, atraktivno telo i snagu. Pored samopoštovanja značajan uticaj vežbanja je i na samopouzdanje. Naime žene koje vežbaju imaju više samopouzdanja koje je povezano sa promenama u fizičkoj aktivnosti. 
Različita istraživanja su pokazala da redovno vežbanje može da poveća nivo fizičke spremnosti a samim tim da smanji agresivno ponašanje. Mnogim mladim ljudima sa problemima u disciplini se pomaže tako što im je omogućeno da svoju agresivnost ispolje kroz sportske aktivnosti. Sa povećanjem fizičke spremnosti dolazi do smanjenja agresivnosti. Istraživanje tromesečnog programa za sprečavanje agresije je dalo rezultate da osobe koje vežbaju mogu da dobro kontrolišu agresiju i socijalnu interakciju. Nivo fizičke spremnosti i skor na lestvici antisocijalnog ponašanja su pokazali visoku negativnu korelaciju između fizičke spremnosti i antisocijalnog ponašanja. Nouri i Bir (Nouri i Beer, 1989) su ispitivali kako trčanje utiče na agresivnost i neprijateljsko ponašanje. Ispitanike su činili studenti, muškarci koji su bili podeljeni u pet grupa trkača i jednu grupu nevežbača. Rezultati ovog istraživanja su pokazali da nevežbači imaju mnogo veće skorove na skali agresivnosti, neprijateljstva i anksioznosti. Mnogo veću i od trkača koji su odustali od trčanja. I ovaj podatak govori u prilog tome da vežbanje omogućava smanjenje agresivnog ponašanja.Vagner i saradnici (Wagner i sar, 1999) su ispitivali efekte treninga podizanja tegova na nivo agresivnosti, kod muških zatvorenika. Rezultati su pokazali da su se verbalna agresija, neprijateljstvo i bes značajno smanjili kod grupe zatvorenika koji su trenirali, dok su zatvorenici iz grupe koja ne trenira pokazali značajno povećanje u energiji. Ovi rezultati potkrepljuju uverenje da učestvovanje u treningu podizanja tegova, ili čak bilo koja dobrovoljna fizička aktivnost, mogu uticati na smanjenje nivoa agresivnosti kod zatvorenika. Ova istraživanja i mnoga druga nam ukazuju da vežbanje ili pak neka druga fizička aktivnost utiču na određene karakteristike ličnosti. Kod osoba koje vežbaju menja se slika o sopstvenom telu, podiže se nivo samopoštovanja i samopouzdanja. A istovremeno ljudi koji vežbaju su manje agresivni i verbalno i fizički i manje neprijateljski nastrojeni prema drugima. 

METODOLOŠKI OKVIR ISTRAŽIVANJA


Cilj istraživanja

Utvrditi razliku u određenim psihološkim karakteristikama između vežbača u teretanama u odnosu na muškarce koji ne upražnjavaju aktivno vežbanje u teretanama. 

| Almedina Numanović, Željko Mladenović

Sprovedena studija je neeksperimentalna opservaciona studija preseka. Istraživanje je sprovedeno od januara 2016. do marta 2016. Istraživanje je obavljeno uz usmenu saglasnost vlasnika teretana. Svaki ispitanik je potpisao saglasnost za učešće u ovom istraživanju gde je bio upoznat sa osnovnim ciljem istraživanja. 

Hipoteza istraživanja

Postoji razlika u psihološkim karakteristikama (samopouzdanje, samopoštovanje, zadovoljstvo životom, agresivnost, dismorfija tela, ekstraverzija, prijatnost, neuroticizam, otvorenost, pozitivna valenca, negativna valenca) između vežbača u teretanama i muškaraca koji ne upražnjavaju aktivno vežbanje u teretanama. 

Uzorak istraživanja

Ukupan broj ispitanika kojima je objašnjena procedura i dat upitnik za popunjavanje bio je 500. Od tog broja 132 upitnika nije vraćeno nazad, a njih 163 nije imalo potpune podatke tako da je u konačnu analizu ušlo 205 ispitanika. Istraživanje je sprovedeno tokom 2016. godine. Pre početka istraživanja dobijeno je odobrenje etičkog odbora Univerziteta u Novom Pazaru (nadležne institucije). Uzorak vežbača u teretanama je prigodan zbog same strukture uzorka i zato što nema dovoljno podataka o broju vežbača u teretanama. Izbor jednica iz kontrolne grupe je takođe prigodan. 

Varijable

Karakteristike ličnosti -(Ekstraverzija, agresivnost, savesnost, neuroticizam, otvorenost, pozitivna valenca, negativna valenca) su ispitivane pomoću testa ličnosti Velikih pet plus dva, skraćena verzija (Čolović i sar., 2014). Test se sastoji od 70 tvrdnji na koje ispitanik na skali od 1 (uopšte se ne slažem) do 5 (potpuno se slažem) odgovara u kojoj meri se slaže sa tvrdnjom. 
Dismorfija tela -Muscle Dismorphia Inventory (MDI 14) konstruisan je da identifikuje psihološke karakteristike i karakteristike ponašanja povezane sa mišićnom dismorfijom. MDI ima pet skala (Dietary Behavior, Body size-simmetry, Bodybilding dependence, Psysique protection i Suplement use), a sastoji se od 27 čestica i ispitanici za svaku tvrdnju na skali od 1-6 (1 -"nikad", 6 -"uvek") iskazuju svoj stepen slaganja sa pojedinom tvrdnjom (Cella i sar., 2012). 
Zadovoljstvo životomje ispitivano skalom za procenu zadovoljstva životom autora Zvjezdana Penezića. Skala se sastoji od 20 čestica. Od toga se 17 čestica odnose na procenu globalnog zadovoljstva, dok 3 čestice služe za procenu situacijskog zadovoljstva. Skala je nastala uključivanjem skale zadovoljstva životom (Diener i sar., 1985) sastavljene od 5 stavki, skale opšteg zadovoljstva (Bezinović, 1988) sastavljene od 7 stavki (Lacković-Grgin i sar., 2002). 
Samopouzdanje -je ispitivano upitnikom koji se sastoji od 14 stavki, i koji se pokazao veoma pouzdanim (Cronbach's Alpha=0,902) i faktorski ujednačen. Za procenu stavki koristi se petostepena skala likertovog tipa, gde je 5 -nikad, 4 -skoro nikad, 3ponekad, 2 -skoro uvek, 1-uvek (Babić i Kordić, 2009). 
Samopoštovanjeje ispitivano pomoću Rozenbergove skale samopoštovanja. Sastoji se od deset stavki, pet definisanih u pozitivnom smeru, a pet u negativnom. Ispitanici za svaku tvrdnju na skali od 1 -5 (od "smatram da je tvrdnja u potpunosti netačna" do "smatram da je tvrdnja u potpunosti tačna") iskazuju svoj stepen slaganja sa pojedinom tvrdnjom. Minimalan broj bodova iznosi 10, a maksimalan 50. Veći rezultat ukazuje na veći nivo samopoštovanja (Alinčić, 2013). 
Agresivnost -je ispitivana uz pomoć upitnika agresivnosti Žužula (1987). Upitnik A-87 namenjen je za procenjivanje agresivnog ponašanja u provocirajućim situacijama, odnosno merenju impulsivne agresivnosti. Sastoji se od 15 stavki, situacija, Kao što se može videti iz dobijenih rezultata u Tabeli 1. (Numanović, 2019, p.66-69), postoji statistički značajna razlika u agresivnosti (merenoj pomoću Velikih 5 plus dva skraćena verzija) između vežbača i nevežbača (t=2,16, p=0,032). Agresivnost je izraženija kod vežbača (AS=30,87; SD=9,00) u odnosu na nevežbače (AS=28,24; SD=8,15). 
Postoji statistički značajna razlika i u odnosu na ekstraverziju (t= 2,85; p= 0,005). Prosečna vrednost nivoa ekstraverzije kod vežbača je iznosila AS=40,54 sa odstupanjem od aritmetičke sredine SD=5,23, a kod nevežbača prosečna vrednost je iznosila AS=38,03 sa standardnom devijacijom od SD=7,18. 
Vežbači i nevežbači se razlikuju i u stepenu neuroticizma (t=2,24, p=0,026). Prosečna vrednost izmerenog stepena neuroticizma kod vežbača je viša (AS=26,33; SD=9,50) u odnosu na nevežbače (AS= 23,61; SD=7,51). 
Statistički značajna razlika nađena je i u odnosu na negativnu valencu između vežbača i nevežbača (t=2,56, p=0,011). Negativna valenca je više izražena kod vežbača (AS=22,28; SD=10,97) u odnosu na nevežbače (AS=18,89; SD=7,28). 
Vežbači i nevežbači se razlikuju u odnosu na (t=4,21, p=0,001). Otvorenost je više izražena kod vežbača (AS=38,64; SD=5,66) u odnosu na nevežbače (AS=34,51; SD=8,28). 
Postoji statistički značajna razlika u pozitivnoj valenci (t=3,79, p=0,001). Prosečna vrednost izmerene pozitivne valence kod vežbača je viša (AS=35,58; SD=5,96) u odnosu na nevežbače (AS= 32,11; SD=7,13). 
Statistički značajna razlika nađena je i u odnosu na savesnost (t= 2,82; p= 0,005). Prosečna vrednost nivoa savesnosti kod vežbača je iznosila AS=40,94 sa odstupanjem od aritmetičke sredine SD=4,88, a kod nevežbača prosečna vrednost je iznosila AS=38,75 sa standardnom devijacijom od SD=6,18. 
Postoji statistički značajna razlika u samopouzdanje (t= 3,44; p= 0,001). Prosečna vrednost merenog samopouzdanja kod vežbača je iznosila AS=52,57 sa odstupanjem od aritmetičke sredine SD=9,96, a kod nevežbača prosečna vrednost je iznosila AS=47,66 sa standardnom devijacijom od SD=10,34. 
Vežbači i nevežbači se razlikuju i u odnosu na dismorfiju tela (t=11,709, p=0,001). Prosečna vrednost izmerene dismorfije kod vežbača je viša (AS=84,37; SD=33,02) u odnosu na nevežbače (AS= 41,53; SD=19,32). 
Statistički značajna razlika je uočena i kod svih vrsta agresivnosti merenih Rozenbergovom skalom agresivnosti. 
Statistički značajne razlike nisu nađene kod zadovoljstva životom i samopoštovanja. 

DISKUSIJA

Zadatak ovog rada je bio: Utvrditi razliku u psihološkim karakteristikama između muškaraca koji vežbaju u teretanama i onih koji ne upražnjavaju aktivno vežbanje u teretanama. 
Agresivnost (merena pomoću Velikih 5 plus dva skraćena verzija) je više izražena kod vežbača u odnosu na nevežbače. Varijabla agresivnost pokazuje individualne razlike u učestalosti i jačini agresivnih impulsa, kao i razlike u kontroli i jačini same agresivne reakcije. Agresivne osobe imaju tendenciju da vežbaju da bi se Vežbači i nevežbači se razlikuju i u stepenu neuroticizma. Prosečna vrednost izmerenog stepena neuroticizma kod vežbača je viša u odnosu na nevežbače. Neuroticizam obuhvata individualne razlike u stepenu reaktivnosti na potencijalno ugrožavajuće stimuluse. "Može se kazati da neuroticizam predstavlja sklonost da se doživljavaju neprijatne i uznemirujuće emocije, odnosno, sklonost uznemirenosti u mislima i akcijama. Isto tako, dimenzija neuroticizma se odnosi na individualne razlike u sklonosti da se doživljavaju negativne emocije" (Smederevac i sar., 2010, prema Numanović, 2019, p.98). 
"Postoji statistički značajna razlika u negativnoj valenci između vežbača i nevežbača. Negativna valenca je više izražena kod vežbača u odnosu na nevežbače. Vežbači i nevežbači se razlikuju i u pozitivnoj valenci. Prosečna vrednost izmerene pozitivne valence kod vežbača je viša u odnosu na nevežbače" (Numanović, 2019, p. 98). Nedavni sistematski pregledi potvrđuju da je fizička aktivnost povezana sa pozitivnijim i energičnijim afektivnim stanjima (Numanović i sar., 2018; Kanning i sar., 2013; Liao i sar, 2015). Međutim, negativna valenca je dimenzija manipulativnosti i negativne slike o sebi, a pozitivna valenca dimenzija superiornosti i pozitivne slike o sebi. U našem istraživanju, obe valence su izraženije kod vežbača. U zavisnosti od toga kakvu sliku o sopstvenom telu imaju, vežbači se mogu osećati superiorno ili sa druge strane manipulativno delovati na ljude. Vežbačima je izgled sopstvenog tela veoma bitan, pa tako mogu vežbati da bi otklonili negativne emocije i stanja koj prati negativna valenca ili vežbati da pokažu svoju superiornost. Pozitivna slika o sebi može biti povezana sa manipulativnošću iz negativne valence, pa u tom slučaju vežbači smatraju da mogu svojim šarmom i lepim izgledom izmanipulisati druge. 
Postoji statistički značajna razlika u varijabli otvorenost između vežbača i nevežbača. Otvorenost je više izražena kod vežbača u odnosu na nevežbače. "Otvorenost prema iskustvu se odnosi na prihvatanje novih iskustava, pristupa i ideja. U okviru ove dimenzije su intelektualna radoznalost, širok krug interesovanja, kao i otvorenost za promene" (Smederevac i sar., 2010, prema Numanović, 2019, p. 99). Osoba sa visokim skorom na ovoj dimenziji, pokazuje više interesovanja i ali manje dubine u u odnosu na svako od njih. 
Statistički značajna razlika nađena je i u odnosu na savesnost koja je više izražena kod vežbača. Savesnost je dimenzija u kojoj se očituju individualne razlike, "koja se odnosi na stav prema obavezama, odnosno broj ciljeva na koji je neko usmeren. Savesnost takođe podrazumeva i istrajnost u ostvarivanju ciljeva, sistematičnost i samokontrolu" (Barjaktarević, 2008, prema Numanović, 2019, p. 99). "Ljudi na ovoj dimenziji se i razlikuju prema stepenu u kom su stanju da žrtvuju svoju zonu komfora i ulože napor, a u cilju ostvarenja dugoročnih ciljeva. Važno je naglasiti da je ova dimenzija u velikoj meri oblikovana vaspitanjem i stepenom u kome je osoba bila u stanju da uspostavi kontrolu nad sopstvenim ponašanjem" (Smederevac i sar., 2010, prema Numanović, 2019, p. 99). 
Statistički značajna razlika između vežbača i nevežbača nađena je i u odnosu na samopouzdanje. Vežbači prosečno imaju viši skor kod ove varijable u odnosu na nevežbače. "Samopouzdanje je najkonzistentniji faktor kod razlikovanja visoko uspešnog i manje uspešnog sportiste uopšte" (Smederevac, 2002). Ovo znači da vrhunski sportisti, bez obzira na sport, konzistentno pokazuju jaku veru u sebe i svoje sposobnosti. 
Takođe je dismorfija tela više izražena kod vežbača u odnosu na nevežbače. Statistički značajna razlika je uočena i kod svih vrsta agresivnosti merenoj Žužulovom skalom agresivnosti. Statistički značajne razlike nisu nađene kod zadovoljstva životom i samopoštovanja. 
Rezultatima psiholoških istraživanja je utvrđeno da su osobine koje dovode do razlika između sportista (gde spadaju i vežbači u teretanama) i ostalih izraženiji oblici ekstravertnog ponašanja; veće samopouzdanje, sigurnost u sebe; veći stepen istrajnosti i odgovornosti; izraženija potreba za dominacijom, kompetentnošću i postignućem; veća sposobnost adaptacije za uspešno izvođenje u uslovima stresa (Tubić, 2010). 
Meta-analitički pregledi sugerišu da su savesnost i ekstraverzija pozitivno povezani sa vežbanjem. Rods i Budrej navode da je najveća korelacija fizičke aktivnosti bila osobina ekstraverzije i savesnosti (Rhodes i Boudreau, 2017). Vilson i Dishman (Wilson i Dishman, 2015) su nedavno sproveli meta-analizu 64 studija o primeni pet-faktorskog modela i fizičke aktivnosti, a Sutin i saradnici (Sutin i sar., 2016) su takođe završili meta-analizu 16 uzoraka populacije. Obe meta-analize su pronašle pozitivne korelacije između ekstraverzije i savesnosti i fizičke aktivnosti. Takođe, otvorenost ka iskustvu bila je na granici pozitivne korelacije na metaanalizi Sutina i saradnika. 

ZAKLJUČAK

Naučni doprinos planiranog istraživanja prozilazi iz analize razlika u karakteristikama između vežbača i nevežbača. Metodološki doprinos istraživanja se ogleda u utvrđivanju metrijskih karakteristika i psihometrijskom opisu skala na planiranom uzorku. Teorijski značaj ovog istraživanja ogleda se u objašnjenju psiholoških karakteristika vežbača u teretanama, kao i utvrđivanje mogućih razlika u psihološkim karakteristikama u odnosu na populaciju nevežbača o čemu do sada nije bilo istraživanja na ovakvom uzorku ispitanika na teritoriji Srbije. 
Kod vežbača su više izražene agresivnost, ekstraverzija, neuroticizam, negativna valenca, otvorenost, pozitivna valenca, savesnost, samopouzdanje, dismorfija u odnosu na nevežbače. Vežači i nevežbači se ne razlikuju u zadovoljstvu životom i samopoštovanju. 

RESUME

Exercise is considered as a subgroup of planned, structured and repeated psysical activities which has an aim to improve or to keep one or more components of body condition. Exercise has proven to give remarkable advantages for psysical and mental welfare of grownups, childrend and teenagers. Bodybuilding can be considered as an activity between sport and entertainment. The main objective is to build symmetrical physique which shows muscle size and their definition. The self image of bodybuilders is studied because it has been found that bodybuilders suffer from body image debasement and excessive exercises. The necessity for muscularity and displeasure of the muscle mass is associated trend for harmful practice, like using medicaments-drugs, obsessional training, maladjusted nutrition, and decreased quality of life as a result of all specified. The notion of too much exercising is first considered to determinate the useful aspect of usual training from drug or alcohol abuse or other autodestructive way of behaviour. Excessive training was considered as a positive addiction because of its advantageous effect on health until it was found that in many cases excessive training is connected with expanded sensitivity on injuries or disfunctional social interactions. It is familiar that addictive behavior does not come into being suddenly; instead it contains few phases. In agreement with the theoretical model of habits and behavior, excessive training has the following constituents: representation, mood changes, tolerance, retirement, anxiety, 200 | Almedina Numanović, Željko Mladenović conflict of addicted persons with others, relapse. Subordinate important aspect that should be examined is when the exercise itself is the main goal and secondary form which is mostly an outcome of eating disorder and has the purpose of effortless weight control. While some autors state that excessive exercise exists in an absence of eating disorder, other claim that training addiction is unrelated to eating disorder although they have mutual concerns about body and its performances. Studies about the relation between excessive forms of exercisers and eating disorder have manifested conflict results. 

Tabela 1 .

 1 situaciju je ponuđeno 5 mogućih reakcija. Predstavljen je uzorak provocirajućih situacija s kojima se najčešće susrećemo u svakodnevnom životu (Zubić i sar., 2013). Pet najčešćih odgovora ponuđenih za svaku situaciju predstavlja jedan od 5 modaliteta impulsivne agresivnosti: a) verbalna manifestna agresivnost, b) fizička manifestna agresivnost, c) indirektna ili pomerena agresivnost, d) verbalna latentna agresivnost, e) fizička latentna agresivnost. Stepen agresivnosti meri i test ličnosti Velikih pet plus dva, skraćena verzija. REZULTATI ISTRAŽIVANJA Razlike u psihološkim karakteristikama kod vežbača i nevežbača, rezultati t testa 194 | Almedina Numanović, Željko Mladenović 




  Henchoz i sar., 2014; Washburn i sar., 2007). Pokazalo se da je vežba zdrava i efikasna intervencija za osobe sa ljutnjom i agresivnim tendencijama (Numanović i sar., 2018; Chu, 2008; Taliaferro i sar., 2009; Heidarya i sar., 2011). Statistički značajna razlika nađena je i u odnosu na ekstraverziju, prosečna vrednost nivoa ekstraverzije je više izražena kod vežbača u odnosu na nevežbače. Osobine ekstraverzije (Rhodes i sar., 2002, 2003, 2004) i traženje senzacije (DeMoor i sar., 2006; Jack i Ronan, 1998; Potgieter i Bisschoff, 1990) su ključni korelati sa vežbanjem. Ovo ukazuje na to da osobe sa visokim nivoom ekstaverzije mogu tražiti u vežbanju da njihove potrebe za uzbuđenjem i avanturama budu zadovoljene. Ove nalaze potvrđuju mnoga istraživanja (Mathers i Walker , 1999; Couneya i Helsten, 1998; Couneya i sar., 1999; Arai i Hisamichi, 1998; Davis i sar., 1995). 


	Psihološke karakteristike vežbača u teretanama	| 195
	oslobodile besa (
Psychological characteristics of gym exercisers