Infrastruktura kvaliteta GPS merenja

Keywords: kvalitet, GPS prijemnik, oscilator, stabilnost frekvencije

Suština rada usmerena je na uspostavljanje infrastrukture kvaliteta GPS merenja, kroz praktične primere obezbeđenja, poverenja u krajnji rezultat etalonirane GPS opreme. Primenjena je standardna metoda propisana u referentnom dokumentu ISO 17123-8 i nestandardna metoda koja nije propisana referentnim dokumentom već razvijena od strane laboratorije. Za praktičan primer korišćena je šestogodišnja analiza stabilnosti frekvencije kvarcnog oscilatora GPS prijemnika, koji je predmet stalnog etaloniranja od strane akreditovane laboratorije. 

1. UVOD Cilj rada je da ilustruje infrastrukturu kvaliteta geodetskih merenja, dobijenih na osnovu opažanja globalnim sistemom pozicioniranja (Global Positioning System -GPS). Naime, u oblasti satelitske geodezije oseća se nedostatak onih aspekata osiguranja i kontrole kvaliteta merenja koji su u slučaju terestričkih metoda relativno dobro poznati. 
Zadatak je da se ispita stabilnost frekvencije oscilatora GPS prijemnika. Izvršeno je višegodišnje posmatranje ponašanja frekvencije oscilovanja, ne bi li se uočio određeni trend starenja kvarcnog oscilatora. Ujedno, rezultati dobijeni višegodišnjim etaloniranjem jednog te istog GPS prijemnika mogu pokazati i postojanost primenjene metode, odnosno obezbediti poverenje u krajnji rezultat etaloniranja. Istraživanje karakteristika GPS prijemnika zasnovano je na metodama i modelima laboratorijskih merenja i terenskih eksperimenata, čije su kompetencije potvrđene od strane nacionalnog tela za akreditaciju (Akreditaciono telo Srbije -ATS), a definisane i primenjene od strane akreditovane laboratorije za etaloniranje. 
Uz ova dva primarna cilja, kroz teorijski i praktični deo celokupnog rada iskristalisana je uloga, značaj i delovanje svake komponente infrastrukture kvaliteta ponaosob. 
Adresa autora: Kornelija Ristić, Univerzitet u Banjoj Luci, Arhitektonsko-građevinsko-geodetski fakultet, Banja Luka, Vojvode Stepe Stepanovića 77 
Rad primljen: 21.10.2014. Rad prihvaćen: 27.10.2014. 

GLOBALNI SISTEM POZICIONIRANJA U GEODEZIJI I KARAKTERISTIČNE GRUPE GREŠAKA

Globalni sistem pozicioniranja razvijen je od strane američkog Ministarstva odbrane (Department of Defense -DoD). U početku GPS je isključivo korišćen za vojne svrhe, a kasnije je stavljen na raspolaganje za civilnu upotrebu. 
U razvoju jednog ovakvog sistema, težilo se da budu ispoštovana sledeća tri aspekta: 
1. Obezbediti korisniku sposobnost određivanja pozicije, brzine i vremena, nezavisno od toga da li je korisnički interfejs mobilan ili pasivan (u stanju kretanja ili mirovanja); 
2. Obezbediti 3D pozicioniranje, sa visokim stepenom tačnosti i preciznosti, nezavisno od spoljnih vremenskih uslova; 
3. Obezbediti visokokvalitetnu i korisnu civilnu upotrebu. 
Ubrzan razvoj satelitskih navigacionih sistema doneo je revoluciju, kako u mnogim oblastima društvenih delatnosti, tako i u oblasti geodezije. Danas se gotovo svaki zadatak u inžinjerstvu može realizovati primenom satelitskih navigacionih sistema. GPS ima široku primenu u pozicioniranju i navigaciji na kopnu, moru i u vazduhu, zatim u oblasti premera, kartografije, geografskih informacionih sistema, u praćenju pomeranja Zemljine kore, određivanju tačnog vremena i slično. Globalni pozicioni sistem sastoji se od tri ključna segmenta [1], [2]: 1) kosmički, 2) kontrolni i 3) korisnički. 
Kosmički segment čine GPS sateliti koji se kreću oko Zemlje, na visini od 20.200 km sa periodom obilaska Zemlje od oko 12 časova. Aktuelna GPS konstelacija sadrži 27 satelita, od kojih su 3 rezervna, za slučaj otkazivanja rada jednog satelita. Po četiri satelita raspoređena su u 6 orbitalnih ravni nagnutih u odnosu na ekvator za ugao od 55 . Ukupan raspored satelita je optimizovan tako da svakom korisniku na površi Zemlje bude obezbeđena vidljivost najmanje četiri satelita iznad horizonta. Osnovne funkcije satelita su prijem i registracija podataka dobijenih od kontrolnog segmenta, određivanje tačnog vremena uz pomoć atomskih časovnika i emitovanje signala na jednoj ili dve frekvencije (1575,42 MHz i 1227,60 MHz). Satelitski signal nosi grubi C/A kod (Coarse/Acquisition Code) i precizni P kod (Precision Code), za identifikaciju satelita i računanje rastojanja između satelita i prijemnika. Pored kodova, satelitski signal nosi i navigacionu poruku koja sadrži informacije o efemeridama satelita, parametrima časovnika u satelitima, parametrima modela jonosfere i druge korisne informacije. 
Kontrolni segment čine sledeći elementi: stanice za praćenje satelita (Colorado Springs, Hawaii, Ascension Island, Diego Garcia i Kwajalein) i zemaljske antene za neprekidnu komunikaciju sa satelitima. Ovaj segment je zadužen za kompletno upravljanje satelitskim operacijama. 
Osnovni zadaci ovog segmenta su: praćenje satelitskih orbita, praćenje i održavanje funkcionalnosti satelita, održavanje GPS vremena, predikcija setelitskih efemerida i parametara časovnika i ažuriranje satelitskih navigacionih poruka. Takođe, u nadležnosti kontrolnog segmenta je i funkcija selektivne dostupnosti (Selective Availability -SA), tj. mogućnost degradacije položajne tačnosti sistema za civilnu upotrebu. 
Korisnički segment čine GPS prijemnici i njihovi korisnici.Svaki od pomenutih segmenata sa sobom nosi određene greške, koje mogu degradirati krajnji produkt primene GPS-a, a koje je neophodno upoznati, modelovati i po mogućstvu eliminisati, odnosno smanjiti uticaj istih, do zanemarljivosti. 
Greške koje nastaju tokom GPS merenja, prema karakteru uticaja, mogu se podeliti u tri grupe: slučajne, sistematske i grube. 
Slučajne greške su nepredvidive, po veličini i znaku, i nastaju zbog: rezolucije osnovnog signala (veličina talasne dužine), slučajnih unutrašnjih efekata u instrumentu, mikro-meteoroloških uslova, električnih kontakata i kvaliteta antene i lokalne interferencije signala. Svi navedeni uticaji se mogu posmatrati kao šum izazvan nesavršenošću konstrukcije instrumenta. U statistici, ponašanje ovih grešaka izučava se pomoću teorije verovatnoće, a u većini slučajeva takve greške se pokoravaju zakonu Gausovog normalnog rasporeda. 
Sistematske greške nastaju kao posledica neke zakonitosti uticaja. U ovu grupu grešaka mogu se svrstati: greške koje potiču od satelita (izvori ovih grešaka su oscilatori satelita, kašnjenje signala pri prolasku kroz hardver satelita i odstupanje emitovanih efemerida od tačnih položaja satelita), greške koje potiču od prijemnika (izvori ovih grešaka su kašnjenje signala pri prolasku kroz hardver prijemnika, varijacije faznog centra prijemne antene, oscilator prijemnika, odstupanje usvojenog položaja stanice od tačne vrednosti) i greške koje potiču od sredine kroz koju prolazi signal (izvori ovih grešaka su jonosferska i toposferska refrakcija). 
Grube greške nastaju kao posledica nemarnosti operatera ili nedovoljnog poznavanje metode merenja. 

GPS prijemnik

Satelitski sistem iz kosmosa šalje signale, koje primaju i obrađuju GPS prijemnici osposobljeni za određivanje pozicije, brzine i vremena. GPS prijemnik računa koordinate svoga položaja na osnovu merenja rastojanja do najmanje četiri satelita (trilateraciona metoda pozicioniranja). 
Rastojanja između prijemnika i satelita se određuju na osnovu merenja vremena puta signala. Da bi se izmerilo vreme puta signala, časovnici u satelitima i prijemnicima moraju biti sinhronizovani sa visokom tačnošću. Pošto se u GPS prijemnike iz razloga ekonomičnosti ugrađuju kvarcni oscilatori znatno manje tačnosti od atomskih oscilatora u satelitima, svi vremenski intervali u trenutku merenja biće opterećeni sistematskom greškom. To znači da su u tom trenutku rastojanja prema svim satelitima podjednako duža ili podjednako kraća od tačnih vrednosti, pa se nazivaju pseudodužinama. 
Osnovni delovi GPS prijemnika (slika 1): a) antena sa predpojačavačem, b) radiofrekventna sekcija (RF) sa identfikacijom i procesiranjem signala, c) mikroprocesor za kontrolu prijema i izbor signala i eventualno procesiranje podataka, d) precizni oscilator, e) napajanje, f) korisnički interfejs preko koga korisnik komunicira sa prijemnikom i g) memorija za skladištenje podataka. 
GPS prijemnik vrši pet elementarnih funkcija: 1) prijem signala koje emituju sateliti, 2) razdvajanje signala po pojedinim satelitima, 3) merenje vremena puta signala i Doplerovog pomeraja, 4) dekodiranje navigacione poruke i 5) određivanje položaja, brzine i vremena. 
Predprocesiranje primljenog signala u GPS prijemniku je daleko lakše ako se smanji frekvencija signala. Da bi se ovo postiglo, signal koji stiže u prijemnik kombinuje se sa signalom na osnovnoj harmonijskoj TEHNIKA -NAŠE GRAĐEVINARSTVO 69 (2015) 2 frekvenciji, koja se stvara u oscilatoru prijemnika. Prema tome, izuzetno je važno da frekvencija oscilatora prijemnika bude stabilna. 

Slika 1 -Blok šema GPS prijemnika

Pomeraj ili stabilnost frekvencije predstavlja najvažniji parametar kod projektovanja oscilatora. Faktori koji mogu uticati na stabilnost frekvencije oscilatora su vremenski uslovi, temperaturne promene, ubrzanje, jonizujuće zračenje, gravitacija, vibracije, elektromagnetske struje ili prekid napajanja. 

OBEZBEĐENJE KVALITETA GPS MERENJA

Testiranje i kalibracija GPS merne opreme izvodi se na kalibracijskim bazama ili mrežama, uspostavljenim u laboratorijskim ili terenskim uslovima. Određivanje metroloških karakteristika može se svesti na procenu preciznosti GPS opreme, testiranjem višestruko merenih baznih linija, metodom upoređenja koordinata tačaka sa istovetnim položajem određenim u okviru uspostavljene referentne mrežne osnove. Drugi način, može se realizovati testiranjem višestrukih mernih postava, metodom upoređenja koordinata tačaka dobijenih kroz različite periode opažanja. 
Ispitivanje sistematskih grešaka može se realizovati upoređenjem srednje vrednosti koordinata tačaka, dobijenih iz svih mernih postava, sa poznatom kalibracijskom vrednošću tih istih tačaka. 
Ukoliko ne postoji GPS kalibraciona mreža ili postavka opreme, testiranje se može sprovesti testom nulte bazne linije, kojom se ispituje ispravnost jednog para GPS prijemnika spajanjem na istu antenu, pri čemu je dužina bazne linije jednaka nuli. 
Na pomenutim baznim linijama, ispituju se prijemnici, antene i softver za obradu podataka. U okviru metrološkog obezbeđenja kvaliteta GPS prijemnika i antena, neophodno je verifikovati najveći geodetski značaj koji je definisan metrološkim karakteristikama prijemnika i antena. Za potrebe ovog rada, ispitana je stabilnost osnovne frekvencije, nestandardnom laboratorijskom metodom. 
Kada se ukaže potreba za ispitivanjem karakteristika merne opreme, poželjno je birati one laboratorije koje ispunjavaju zahteve u smislu tehničkih kompetencija i sistema organizacionog upravljanja, kako bi tražena ispitivanja dala pouzdane krajnje informacije. Tehnička kompetentnost laboratorije okarakterisana je postojanjem kvalitetnog sistema upravljanja menadžmentom uz definisane odgovarajuće procedure. 
То se odnosi na kompetentno, obučeno i iskusno osoblje, te adekvatno etaloniranu ključnu i pomoćnu opremu radi neophodnog obezbeđenja sledljivosti rezultata merenja do SI jedinica, kao i adekvatne radne uslove, uz validne metode ispitivanja. 
Za potrebe ovog rada, autori su koristili kompetentnost laboratorije kompanije Vekom Geo d.o.o. iz Beograda, čiji je obim akreditacije potvrđen od strane Akreditacionog tela Srbije, i koji podrazumeva primenu dve metode za ocenjivanje merne nesigurnosti GPS merenja. Prva metoda je standardna i propisana u referentnom dokumentu ISO 17123-8, dok je druga nestandarna, delom zasnovana na oceni stabilnosti frekvencije oscilatora GPS prijemnika. 

Standardne i nestandardne laboratorijske metode za ispitivanje GPS opreme

Opšteprihvaćena metoda za etaloniranje globalnog sistema pozicioniranja je ISO 17123-8 metoda, definisana od strane Tehničkog odbora TC-172 (ISO/TC 172 Optics and photonics), pododbora SC-6 koji se bavi geodetskim mernim instrumentima [3]. Ovi standardi definišu terenske postupke etaloniranja geodetskih mernih instrumenata, za određivanje i procenu preciznosti Globalnog Naviacionog Satelitskog Sistema (Global Navigation Satellite System -GNSS). 
Primenjeni testovi treba da dokažu prikladnost, odnosno usaglašenost određenog instrumenta za konkretan zadatak ili potrebu nekog drugog standarda. Ovaj deo ISO 17123 standarda specificira terenske procedure koje su usvojene za određivanje i procenu preciznosti GNSS -a (ovo uključuje GPS, ruski satelitski sistem GLONASS kao i nove sisteme poput evropskog satelitskog sistema GALILEO) u realnom vremenu (GNSS Real Time Kinematic -GNSS RTK) i njhove pomoćne opreme, koja se primenjuje pri izgradnji, premeru ili industrijskim merenjima. 
Metod kinematičkog pozicioniranja u realnom vremenu je procedura relativnog merenja korišćenjem referentnih (baznih) i pokretnih (rover) prijemnika. Za upotrebu mreže RTK aplikacija, nisu neophodni odvojeni referentni prijemnici. Prema tome, rover može prikazati trenutne koordinate antene u bilo kom odgovarajućem datumu, na primer Međunarodni terestrički referentni okvir (International Terrestrial Reference Frame -ITRF). Za praktičnu upotrebu one su transformisane u horizontalne koordinate i elipsoidne visine. 
Laboratorija za etaloniranje geodetskih merila preduzeća Vekom, za implementaciju pomenute standardne metode vodila se preporukama laboratorije akreditovane od stane Švajcarskog akreditacionog servisa, kompanije Leica Geosystems AG iz Švajcarske. Prema tome, celokupna postavka opreme, program etaloniranja ključne opreme, način realizacije metode, kao i obrada podataka, daju krajnje rezultate sledive do nacionalnog etalona jedinice dužine, ugla i vremena Švajcarske -METAS (slika 2). 

Slika 2 -Oprema a) standardna metoda etaloniranja, b) nestandardna metoda etaloniranja

Budući da Laboratorija Vekom poseduje i metodu koja nije opisana referentnim dokumentom, a razvijena je za potrebe utvrđivanja stabilnosti frekvencije oscilatora GPS prijemnika, u radu je prikazan primer obezbeđenja poverenja u kvalitet rezultata etaloniranja GPS prijemnika, kroz sistematičan program koji se primenjuje, zarad pokazivanja validnosti nestandardne metode. 

OCENA USAGLAŠENOSTI GPS MERNE OPREME

Nenegativan parametar, pridružen rezultatu merenja, koji karakteriše rasipanje (disperziju) vrednosti koje se mogu pripisati merenoj veličini naziva se merna nesigurnost [4]. To može biti standardna devijacija (odstupanje) ili varijansa. 
Za potrebe ovog rada, napravljena je komparativna analiza ocenjenih mernih nesigurnosti koju daju dva GPS prijemnika u paru sa korespodentnim antenama, proizvođača Leica Geosytems AG, sa specifikacijama navedenim u tabeli 1. 
Ocenjene su Alanove varijanse signala [5], nestandardnom metodom za dva GPS prijemnika sa odgovarajućim antenama. 
Zatim, ocenjena je nesigurnost položaja tačaka standardnom metodom za integrisani sistem prijemnik/antena. 

Ocena Alanovih varijansi GPS signala nestandardnom metodom

GPS oprema, navedena u tabeli 1, bila je predmet etaloniranja 2009. godine, zatim 2011. godine i potom 2013. godine. Za određivanje stabilnosti lokalnog oscilatora GPS prijemnika koriste se indirektno rubidijumski i cezijumski atomski oscilatori u GPS satelitima. Merenja etaloniranim GPS prijemnikom i antenom izvršena su u laboratorijskim uslovima, uz opremu koja omogućava tzv. projekciju ,,otvorenog neba". TEHNIKA -NAŠE GRAĐEVINARSTVO 69 (2015) 2 
To podrazumeva da su ispoštovana sledeća pravila: obezbeđena je elektronska vidljivost GPS satelita pri vertikalnim uglovima većim od 15°iznad horizonta, bez jakih izvora radio zračenja koji bi mogli prouzrokovati smetnje u prijemu emitovanog satelitskog signala i bez većih prirodnih ili veštačkih objekata i površina koje bi mogle prouzrokovati višestruku refleksiju emitovanih signala. Tokom merenja, u GPS prijemniku postavljeni su sledeći osnovni parametri: interval registracije od 1 s i granični vertikalni ugao od 0°. Podaci su logovani u dve sesije, u trajanju od po 30 minuta. Za ocenu stabilnosti frekvencije primenjena je teorija Alanovih varijansi. Dobijeni rezultati prikazani su u tabeli 2, odnosno na slikama 3 i 4. 

Nesigurnost ocene položaja tačaka

Teren za testiranje, prema standardnoj metodi, sastoji se od bazne tačke i dve rover tačke. Rastojanje između dve rover tačke, prema standardu, je u intervalu od 2 m do 20 m. Vrednost rastojanja laboratorija Vekom materijalizuje setup-om opreme, koju je po preporuci dobila od Leica laboratorije, i koja je prikazana na slici 2 a). 
Dužina i visinska razlika, uspostavljene prikazanom postavkom opreme, budući da imaju metrološki osigurane vrednosti od strane Leica laboratorije, usvajaju se kao referentne vrednosti koje će se upotrebiti u daljim koracima etaloniranja. Horizontalno rastojanje i visinska razlika, sračunati od izmerenih koordinata u svakoj grupi merenja, upoređuju se sa ovim vrednostima u cilju oslobađanja merenja od bilo kakvih autlajera. 
Izvode se tri serije merenja, pri čemu se svaka serija merenja sastoji od 5 setova. Set merenja podrazumeva dva uzastopna merenja, respektivno na rovertačkama 1 i 2 koje su materijalizovane korišćenom opremom. Vremenski interval između uzastopnih setova aproksimativno iznosi 5 minuta. Na taj način je obezbeđeno da raspon serija merenja bude oko 25 minuta, a pet setova merenja na obe rover -tačke su ravnomerno raspoređena u ovom rasponu. 
Početno vreme za svaku uzastopnu seriju merenja mora biti razdvojeno najmanje 90 minuta. Na taj način, više serija merenja otklanjaju refleksiju uticaja, kao što su promene u satelitskoj konfiguraciji i varijacije u jonosferskim i torposferskim uslovima. Standardna devijacija (odstupanje) sračunata preko svih merenja je predstavnik kvantitativne mere preciznosti, uključujući više tipičnih uticaja u satelitskom pozicioniranju. 
Na osnovu rezultata etaloniranja 2013. i 2014. godine, a u cilju obezbeđenja poverenja u kvalitet etaloniranja, sračunate su veličine koje definišu nesigurnost položaja tačaka: eksperimentalne standardne devijacije po koordinatnim osama u horizontalnoj ravni Sx i Sy i vertikalnoj ravni Sh, te standardna devijacija položaja tačke u horizontalnoj ravni Sxy (tabela 3). 

Kretanje Alanovih varijansi

5. ZAKLJUČAK U radu je prikazano etaloniranje GPS opreme kroz dve metode, nestandardna i modifikovana standardna metoda. Cilj je bio da se uradi komparativna analiza rezultata dobijenih ponovljenim etaloniranjima pomenutim metodama, kako bi se utvrdila kometentnost istih za potrebe metrološkog obezbeđenja opreme. 
Sa tehničkog aspekta, oscilatori koji su zastupljeni u GPS prijemnicima imaju stabilnost obezbeđenu kristalom kvarca, koja može imati vrednosti od prosečnih 10 -6 -10 -8 pa sve do visokih 10 -10 -10 -12 . Upoređujući stabilnost frekvencije dobijene na osnovu primene metode etaloniranja sistema globalnog pozicioniranja, i definisanih teorijskih kriterijuma o vrednosti Alanovog standarda, zaključuje se da je metoda kroz šestogodišnji interval vremena ocenila Alanov standard u skladu sa teorijskim kriterijumima, a ponovljeno etaloniranje je pokazalo održivost rezultata etaloniranja. 
Sa druge strane, donosi se zaključak da kvarc vremenom stari, odnosno stabilnost opada. Postavlja se pitanje da li će u jednom trenutku stabilnost frekvencije dostići određenu starost i tu osobinu zadržati u permanentnom smislu. To može biti predmet ispitivanja ovih prijemnika u narednim godinama, budući da se za ovaj vremenski interval nije mogao dobiti adekvatan odgovor. 
Metoda opisana u referentnom standardnom dokumentu je pokazala održivost dajući nesigurnost položaja tačaka u granicama onih vrednosti koje je proizvođač deklarisao za primenjeni princip merenja. Sračunata standardna devijacija S je manja od odgovarajuće vrednosti σ definisane od strane proizvođača. Empirijske standardne deviacije, određene sa dva različita uzorka merenja, pripadaju istom tipu, predpostavljajući da su oba uzorka uzeta sa istim brojem stepeni slobode. Kompaktna Laboratorijska metoda za etaloniranje GPS opreme, implementirana u Laboratoriji za etaloniranje merila u geodeziji preduzeća Vekom Geo d.o.o. pokazala je svoju kompetentnost kroz proces jednogodišnjeg pristupa validacije, čime ispunjava uslove primene. 
Oprema koja je etalonirana od strane Leica laboratorije, a na kojoj se vršilo etaloniranje pomenute GPS opreme, dala je rezultat etaloniranja slediv do jedinice dužine švajcarske metrološke institucije -METAS. 

ZAHVALNOST

Da bi bili kompetentni i kvalifikovani da realizuju ovaj rad, autori su dobili podršku kompanije Vekom Geo d.o.o. iz Beograda, koja u sklopu svoje organizacione šeme poseduje laboratoriju za etaloniranje dimenzionalnih merila, akreditovanu od strane nacionalnog akreditacionog tela Srbije. 

Tabela 1 .

 1 Specifikacije etalonirane GPS opremeModel i tip instrumenta Tačnost i pouzdanost Metorološke specifikacije Leica prijemnik/antenna GS08plus RTK statika: Horizontalno: 5 mm + 0,5 ppm (rms) Vertikalno: 10 mm + 0,5 ppm (rms) RTK kinematika: Horizontalo: 10 mm + 1 ppm (rms) Vertikalno: 20 mm + 1 ppm (rms) Operativna temperatura: -40°C do +65°C, Temperatura skladišta: -40°C do +80°C, Vlažnost: 100 %, Leica prijemnik SR530 / antena AT502 10mm + 1ppm at 10Hz (0,1sec) update rate Radna temperature: Prijemik:-20 deg. C to +55 deg. C Antena: -40 deg. C to +70 deg. C Temperatura skladišta: Prijemnik: -40 deg. C to +75 deg. C Antna: -40 deg. C to +75 deg. 


Tabela 2 .Slika 3 -

 23 Ocena stabilnosti frekvencije oscilovanja Alanove varijanse, SR530/AT502 Slika 4 -Alanove varijanse, Leica GX1230/AX1202 


Tabela 3 .

 3 Ocena nesigurnosti položaja tačaka 


SUMMARY THE INFRASTRUCTURE QUALITY OF GPS MEASUREMENTS

The aim of this paper is to present and show the role of the law mentioned in GPS products as well as product quality verification by accredited metrology laboratory. The essence of the work is focused on establishing the infrastructure quality GPS measurements, through practical examples ensure confidence in the end result calibrated surveying equipment with a standard method and methot that is not prescribed in the reference document, already developed by the laboratory or third party, which at the same time should show permanently sustainability and traceability. For a practical example, we used analysis of long-term frequency stability of quartz oscillators GPS receiver, which is the subject of constant calibration by an accredited laboratory. Key words: Quality, GPS receiver, electronic oscillator, frequency stability
Infrastruktura kvaliteta GPS merenja