PSIHOPATOLOŠKO U LIKOVIMA U DELU "NA DRINI ĆUPRIJA" U SKLOPU MEĐUNARODNE KLASIFIKACIJE BOLESTI MKB-10


UVOD

"Na Drini ćuprija" je roman koji je napisao Ivo Andrić i za koji je dobio Nobelovu nagradu za književnost 1961. godine. Roman pripoveda o građenju mosta čija je gradnja počela po nalogu Mehemed paše Sokolovića u XVI veku, preko reke Drine u Višegradu, kao i o događajima i likovima koji su se preplitali oko mosta tokom četiri veka njegovog postojanja, dok nije bio srušen u 21 

Kratak sadržaj

"Na Drini ćuprija" je delo Ive Andriće za koje je dobio Nobelovu nagradu za književnost 1961. U njemu su opisani mnogobrojni likovi, od kojih neki pokazuju elemente psihopatologije i predstavljaju ilustraciju određenih psihijatrijskih dijagnoza. Karakterističnost Andrićevog pripovedanja i raspon njegove vizije koji proističe iz širine i bogatstva piščevog životnog iskustva i njegovog talenta da isto pretoči u priču omogućavaju verne i temeljne opise portreta i karaktera ljudi u određenim psihičkim stanjima. Ovaj rad predstavlja pregled elemenata psihopatologije u romanu "Na Drini ćuprija", na osnovu dijagnostičkih kriterijuma Međunarodne klasifikacije bolesti, povreda i uzroka smrti, desete revizije (MKB-10). Ovi opisi, sem što su zanimljivi sami po sebi, mogu biti korisni i u didaktičke svrhe. 
Ključne reči: Andrić, Drina, psihopatologija, MKB 10, didaktika osvit Prvog svetskog rata. Kameni most predstavlja tačku okosnicu i glavni simbol naracije, suprotnost ljudskoj sudbini koja je, za razliku od večne kamene građevine, prolazna. 
Ivo Andrić je izrazito epski pripovedač. U svom delu je distanciran od likova i događaja, pripoveda u trećem licu, između sebe i tih događaja stavlja još jedno lice -pripovedača, a često i nekoliko lica odjednom, te na taj način dobijamo više viđenja jednog događaja. Likove nastale u fikciji pripovedača, nam predstavlja onim što oni govore ili misle za sebe, onim kako ih vide i kako na njih reaguju drugi ljudi, i opisima njihovih postupaka kada su suočeni sa različitim situacijama. Te tri dimenzije predstavljanja likova pružaju dragocen uvid koji je osnov prefinjene psihološke analizejedne od najizrazitijih veština Andrića kao pripovedača. Zahvaljujući tome, on je uspešno i precizno opisao, potrete i karakater ljudi u određenim psihičkim stanjima i oboljenjima, čime se ovaj rad i bavi -izdvajanjem elemenata psihopatologije u delu "Na Drini ćuprija" a na osnovu dijagnostičkih kriterijuma Međunarodne klasifikacije bolesti, povreda i uzroka smrti, desete revizije (MKB-10) [1]. 
Sa aspekta biografske književne kritike, za raspon Andrićeve vizije od nesumnjivog je značaja bogatstvo njegovog ličnog iskustva. Od siročeta školskog poslužitelja, do diplomatskih funkcija i života u visokom društvu, preko tamnovanja zbog članstva u Mladoj Bosni, užasa rata, života na mnogo različitih mesta zbog posla i školovanja, na kraju do Nobelove nagrade -uzbudljivi život Ive Andrića dao mu je priliku da upozna i osmotri najrazličitije ljude i situacije. Upravo je raspon te vizije ono što mu omogućava predstavljanje tolikih i toliko različitih sudbina i ljudi, umeo je da pretače "gradivo življenog života" u iskustvo izloženo u obliku priče [2]. 
S druge strane, pored samog Andrića i osobenosti njegovog pripovedanja, valja razmotriti neke od elemenata veze između književnosti i medicine. Uloga književnosti kao stimulativnog resursa za učenje je davno prihvaćena, i književnost se, kao predmet, izučava na mnogim medicinskim fakultetima širom sveta [3]. Pogotovo u psihijatriji, književnost je korisna jer pokazuje iskustva i pacijenata, i njihovih porodica i staratelja, i šireg društva. Smatra se da čitanje fikcije poboljšava kapacitet za empatiju i etičnost kod lekara, kao i razumevanje pacijentovog narativa [4]. Mentalna oboljenja su opisana u književnosti mnogo pre nego što su formirani psihijatrijski dijagnostički sistemi, što znači da je ona koristan medijum za prikaz psihopatologije [5]. 

I mENTALNI POREmEćAJI UZROKOVANI UPOTREbOm ALKOhOLA


Akutna intoksikacija alkoholom -Ejub, mladi beg iz Crnče, Lotikin gost

Pod pojmom intoksikacije podrazumeva se prolazno stanje koje prati unošenje alkohola i rezultira smetnjama nivoa svesti, kognicije, percepcije, emocija ili ponašanja ili drugih psihofizioloških funkcija i odgovora [5,1]. Elementi koji ukazuju da Ejub-beg zadovoljava dijagnostičke kriterijume za akutnu intoksi-kaciju alkoholom su sledeći. Unosi alkohol (" I razgovor pijanog čoveka i trezne žene nastavlja se bez kraja i konca, bez smisla i ishoda pored flaše nekog skupog vina i pored dve čaše; jedne, Lotikine, koja je uvek puna, i druge. Ejubove, koja se neprestano puni i prazni."), tokom čega pokazuje agresivno i neadekvatno ponašanje ("prosipa svako piće koje mu donesu, nalazi manu svemu i traži kavge sa ukućanima ili gostima."), ima smanjenu moć rasuđivanja, zapliće jezikom. ("…Mladi begovski nehljebović plete i trabunja odebljalim jezikom o ljubavi, o smrti, o dertu bez leka, i sličnim stvarima.") [8,9]. 
Prema MKB 10, opisano stanje bi odgovaralo dijagnozi F 10.0 -Akutna intoksikacija alkoholom -Disordines mentales et disordines morum usu alcohol provocati, Intoxicatio acuta. [1]. 

hronični alkoholizam -Salko ćorkan

Alkoholizam je poremećaj u kom ponovljena upotreba alkoholnih pića ima nepovoljan efekat na telesno i psihičko zdravlje, socijalno prilagođavanje i radnu sposobnost onog ko ih uzima [6]. 
U knjizi su temeljno opisani postupci i stanja Salka Ćorkana koji zadovoljavaju dijagnostičke kriterijume za hronični alkoholizam [7]. Uzima alkohol u velikim količinama, svaki dan, tokom dužeg vremenskog perioda (nekoliko generacija kasabalija pije sa njim). Skoro sve svoje vreme provodi u aktivnostima neophodnim da dođe do alkohola, konzumirajući ga i od alkohola se oporavljajući (u knjizi je stalno opisan ili kako predstavlja predmet razbibrige gazdama i begovima za džumbus pri piću, što je način na koji on dolazi do alkohola; ili kako ga pije; ili kako je mamuran). Smanjena mu je tolerancija (prešao je na rum, koji je jači od rakije: "Jer, u poslednje vreme Ćorkan pije, kad god može, rum umesto rakije. To [7,8]. 
Prema MKB 10, gore opisano stanje bi se moglo klasifikovati kao F10.2 -Hronični alkoholizam -Alcoholismus chronicus [1]. 

II POREmEćAJI RASPOLOžENJA manična epizoda -Pljevljak, starešina sejmena

Maničnu epizodu karakteriše povišeno raspoloženje koje je van konteksta okolnosti vezanih za osobu. Praćeno je povećanjem u kvanitetu i brzini mentalne i fizičke aktivnosti (Pljevljak igra, peva, priča, ne prestaje). Od psihičkih funkcija, promene se kod Pljevljaka vide u sledećim segmentima. Emocije su izmenjene u smislu povišenog raspoloženja (Neopravdano i ekstremno je euforičan), javlja se emocionalna labilnost (kad se seti Abidage pada u tešku zamišljenost ). Misaoni tok je ubrzan, a prati ga i izražena logoreja (Pljevljaku "same teku obilne reči"), u sadržaju mišljenja preovlađuju ideje veličine i omnipotencije, koje su praćene doživljajem povišenog samopouzdanja (on se oseća kao da može sve jer nije nabijen na kolac). Postoje promene percepcije (on uobražava na momente da ga nabijaju na kolac). Što se tiče nagona, javlja se hiposomnija, i u svojoj hiperaktivnosti zaboravlja da jede (Pljevljak niti jede, niti spava, nekoliko dana). Izostanak uvida u bolest je karakterističan za manične bolesnike, što se javlja i kod Pljevljaka, koga moraju da vezuju jer on nema ideju da nešto nije u redu sa njim. [8,9]. 
Prema MKB 10, gore opisano stanje se može klasifikovati kao F30.2 -Manična epizoda sa psihotičkim simptomima, Mania psychotica [1]. 

Distimija -Nikola Glasinčanin

Distimija predstavlja hronični i trajni poremećaj raspoloženja. Kod Nikole Glasinčanina depresivno raspoloženje traje skoro čitavog dana, i skoro svakodnevno ("Taj jednolični posao, među sitnim ljudima, bez poleta i šireg vidika, on oseća kao muku i poniženje, a odsustvo svakog izgleda da bi mogao ili promeniti svoj društveni položaj ili napredovati u njemu, stvorilo je od osetljivog mladića prerano zrelog, žučnog i ćutljivog čoveka."). Sve mu predstavlja napor i ništa mu ne donosi uživanje ("On čita mnogo u slobodnim časovima ali ga ta duševna hrana ne snaži i ne podiže jer sve to prozukne u njemu", "...ali i najlepše misli i najdragocenija saznanja mogu samo da ga još više obeshrabre i ogorče."). Tmuran je, pun žalbi, oseća se bespomoćno i ima doživljaj sniženog samopoštovanja . Ovo stanje mu se javilo u ranom odraslom dobu, kao što se uobičajeno i javlja, i traje u kontinuitetu. U skladu sa kliničkom slikom karakterističnom za distimiju je još i to što Nikoli Glasinčaninu socijalno funkcionisanje nije narušeno a njegov poremećaj nije Engrami l vol. 38 l april-jun 2016. l br. 2 dovoljno težak da bi ispunio kriterijume za rekurentni depresivni poremećaj [8,9]. Interesantno je naglasiti da on ima pozitivnu porodičnu anamnezu za mentalna oboljenja, jer je unuk kockara Milana Glasinčanina, koji je skončao u ludnici u Sarajevu. 
Prema MKB 10, opisano stanje se može klasifikovati kao F34.1 -Distimija, hronično depresivno raspoloženje, Dysthimia [1]. 

Depresija -Lotikina sinovica

Elementi koji govore u prilog tome da mlada žena pati od hronične depresije su sledeći: njena potištenost ne popušta iako je prošlo četiri godine od smrti muža, njena pažnja je fokusirana na sopstvenu patnju, pokojnika, smrt, groblje, ništa je ne interesuje i ništa je ne može trgnuti iz letargije u koju je zapala, pisac njeno stanje opisuje sintagmom "mirno ludilo". Njeno tugovanje prema današnjim kriterijumima prevazilazi prirodan žal za gubitkom bližnjeg [8,9]. 
Prema MKB 10, Lotikina sinovica se nalazi u stanju koje se može svrstati kao F33 Povratni depresijski poremećaj, Depressio reccurens. [1] 

III SUmANUTI POREmEćAJI Paranoična psihoza -fanatični idealista -Osman-efendija Karamanlija

Osman-efendija Karamanlija je verski i politički fanatik, bori se za opstanak turske vlasti na teritoriji Bosne, za otpor austrijskoj okupaciji po svaku cenu. Uprkos razumnim razuveravanjima da takav otpor nije moguć i da će dovesti samo do masovnog stradanja, i dalje insistira na borbi, po cenu opšte pogibije i gubitka imetka. Na konkretna pitanja o načinu i sredstvima na koji bi se taj otpor i pobeda sproveli se ljuti, odgovara apstraktno, ili kaže "Svi ćemo izginuti" kao da smatra da je opravdano da se izgine za tu borbu bez rezultata. [8] Ovakav opis odgovarao bi nekome ko ima precenjene ideje. Ima autora koji smatraju da su precenjene ideje prodrom sumanutih ideja. [10] Upravo to se desilo Karamanliji. I nakon pretrpljenog gorkog poraza, koji bi kod zdrave osobe bio dovoljan dokaz da je uspešan otpor nemoguć, nastavio je da veruje u svoju ideju i da agituje. Postao je prenaglašeno agresivan u delovanju -neprestano govori o tome, ubeđuje sve, drži javne govore, kad priča jednom kao da priča stotinama, koluta očima, zapenio koliko priča. Granicu sumanutosti je prešao kada je razvio verovanje u legendu o šeh-Turhaniji -da će šeh-Turhanija ustati iz groba da brani veru i tursku vlast čim noga hrišćanskog vojnika kroči na ćupriju. To uverenje propoveda javno. Uporan je, egzaltiran, borben, ima veliku želju za sukobljavanjem, i sukobljava se sa svakim ko mu se suprotstavi, i ko pokušava da mu, argumentima dovoljnim da razuvere zdravu osobu, ukaže na besmisao njegovih uverenja. Toliko je besan na Alihodžu Mutevelića koji mu najotvorenije pruža kontraargumente, da naređuje da se Alihodža prikuje uhom za dasku na mostu. [8] Fanatični idealisti se najčešće ispoljavaju kao verski i politički fanatici. Zajedničke osobine su im prenaglašena agresivnost u delovanju, upornost, eg-Engrami l vol. 38 l april-jun 2016. l br. 2 zaltiranost, borbenost i želja za sukobljavanjem. Mogu da sprovode propagandne kampanje, ali i da budu organizatori i izvršioci atentata. [11] S obzirom na to da nismo upućeni u detalje o ličnosti i ponašanju Osman efendije pre i posle opisane epizode, njegovo stanje možemo prema MKB 10 klasifikovati kao F23.3 -Druga akutna pretežno sumanuta duševna oboljenja, Psychoses acutae praedominanter paranoides aliae. To su akutni psihotički poremećaji sa relativno stabilnim sumanutim idejama ili halucinacijama u kliničkoj slici, ali koji ne opravdavaju dijagnozu shizofrenije. Ukoliko bi sumanute ideje perzistirale, prema MKB 10, njegovo stanje bi odgovaralo F60 -Paranoidni poremećaj ličnosti, fanatična ličnost, Disordo personae paranoides, Persona fanatica. Karakteristike ovog poremećaja ličnosti su: preterana osetljivost na odbacivanje-sujećivanje; nezaboravljanje uvreda; sumnjičavost i tendencija da se doživljaj iskrivi i pogrešno tumače neutralni i prijateljski postupci drugih kao neprijateljski ili puni prezira; sklonost patološkoj ljubomori i ratoborno i preterano doživljavanje svojih prava. Mogu postojati precenjivanja sopstvene važnosti i često, sopstvene obaveštenosti. [1] IV POREmEćAJI LIČNOSTI I POREmEćAJI PONAšANJA ODRASLIh 

Patološko kockanje -milan Glasinčanin i bukus Gaon

Patološko kockanje karakteriše uporno i neprimereno kockanje koje uzrokuje ekonomske probleme i poremećaje u ličnom, socijalnom ili profesio-nalnom funkcionisanju ličnosti. [12] Primeri patološkog kockanja iz knjige su Milan Glasinčanin i Bukus Gaon. Za Milana Glasinčanina piše: "Imanje bi mu doteklo i preteklo da nije imao jednu, jednu jedinu, ali svemoćnu strast -kocku. .(…)Od najranije mladosti on se sav predao kocki." Za Bukus Gaona: "Još te iste jeseni Bukus je, iako mlad i zelen, postao skitnica i kockar od zanata i napustio roditeljsku kuću." [8]. 
Prema MKB 10, klasifikuje se kao F63.0 -Patološko kockanje, Alea pathologica. [1] 

Trajne promene ličnosti posle psihijatrijske bolesti -milan Glasinčanin

Kockanje Milana Glasinčanina nije imalo za posledicu samo njegovu materijalnu propast, već je ostavilo traga i na njegovu ličnost i na psihičko zdravlje. Nakon jedne sudbonosne večeri, on je doživeo katarzu posle koje se više nikada nije prepustio svom poroku, i više nikad nije bio isti. Igrao je sam sa nepoznatim strancem koji je već nekoliko dana pobeđivao sve kockare u Ustamujića hanu. Nakon što je Milan Glasinčanin izgubio prvo sav novac, pa svo imanje, nepoznati stranac mu je predložio da igra u poslednje što mu je ostalo -u svoj život. Ako dobije -stranac mu vraća sve, a ako izgubi -mora da skače s mosta u Drinu. Milan Glasinčanin je tu ruku izgubio. Zatvorio je i otvorio oči, i njegov protivnik, karte i novac su nestali. Nakon toga je klonuo, i bolovao mesecima. Kada se oporavio, bio je potpuno izmenjen. 
Trajne promene ličnosti predstavljaju poremećaj koji se razvio posle katastro-fičnog stresogenog iskustva, ili psihijatrijske bolesti, kod osoba koje ranije nisu imale poremećaj ličnosti, pa se etiološki povezuje sa egzistencijalno ekstremnim iskustvom. Promena se odnosi na trajno izmenjen obrazac mišljenja, komuniciranja sa ljudima i percipiranja sebe i okoline ("Pa ipak je došao sebi i pridigao se, ali kao drugi čovek. "). Manifestuje se maladaptivnim i nefleksibilnim ponašanjem koje narušava socijalno, interpersonalno i radno funkcionisanje osobe ("To je sada bio starac pre vremena i osobenjak koji živi povučeno, govori malo i ne druži se s ljudima više nego što mora."). Za dijagnozu poremećaja potrebno je da traje najmanje dve godine, potrebni su i heteroanamnestički podaci. ("Tako ovo što je ostalo od nekadašnjeg Milana Glasinčanina živi, radi i kreće se među kasabalijama. Mlađi naraštaj ga zna samo ovakvog kakav je sada i ne sluti da je ikad bio drugačiji.") [8,13]. 
Pored svega navedenog, u knjizi se navodi da je Milan Glasinčanin umro mnogo godina kasnije, "u Sarajevskoj ludnici". [8] Prema MKB 10, opisano stanje bi se moglo klasifikovati kao F62.1 Trajna promena ličnosti posle psihijatrijske bolesti, Disordo personae persistens post morbum psychiatricum [1]. 

Narcistični poremećaj ličnosti -Janko Stiković

O Stikovićevom ponašanju i ličnosti saznajemo iz izlaganja njegovog druga iz detinjstva, već pomenutog Nikole Glasinčanina. Iz tog izlaganja se vidi da Stiković pokazuje osobine karakteristične za narcistički poremećaj ličnosti. Pored šarmantnog izgleda, njegov unutrašnji svet je duboko patološki. Ima krhko samopouzdanje sa stalnom potrebom za dobijanje pažnje, divljenja i potvrde sopstvene vrednosti iz spoljašnjeg sveta, kao i grandiozni doživljaj sebe (Stiković o sebi: "E pa, kad hoćeš baš da znaš, tako je: pored prirodnih nauka, ja se bavim i političkim i istorijskim i socijalnim pitanjima."). Njegova uspešnost (socijalna kao i profesionalna) je u funkciji egzibicionizma ("Sve tvoje teorije, sva tvoja mnogobrojna duhovna zanimanja, kao i tvoje ljubavi i tvoja prijateljstva, sve to proizlazi iz tvoje ambicije, a tvoja ambicija je lažna i nezdrava, jer dolazi od tvoje sujete, samo i jedino od sujete. 

"). Pokazuje nedostatak empatije za druge ("Tebe tuđi jad ne može ni da dirne a kamoli da zaboli; pa ni tvoj rođeni, samo ako laska tvojoj sujeti. Ti čak nisi ni zavidljiv, ali ne od dobrote, nego od bezgranične samoživosti, jer ne primjećuješ tuđu sreću kao ni tuđu nesreću."). Nesposoban je da voli ("Jer ti ne možeš da voliš ni svoju majku ni svoje sestre ni rođenog brata, a kamoli jednu ideju."). Ljutnja i bes se javljaju kao reakcija na povredu njegovog bazično krhkog samopoštovanja, i pokazuje hipersenzitivnost u odnosu na procenu drugih ("Ti ne cijeniš ni svoje rođene sposobnosti.(…) Ti sve potčinjavaš svojoj sujeti, ali ti si njen prvi rob i najveći mučenik. Može biti da ćeš ti još mnogo slave i uspjeha imati, i većih uspjeha nego što je slabost zaluđenih žena, ali ni u jednom nećeš naći zadovoljstva, jer će te tvoja sujeta šibati da ideš dalje, jer ona guta sve, i najveće uspjehe, i zaboravlja ih odmah, ali svaki i najmanji neuspjeh i uvredu pamti dovijeka.").

Instrumentalizovana je seksualnost, postoji obezvređivanje drugih i osećaj dosade u relacijama sa drugima, hladni i površni odnosi sa drugima ("Jest, ti osvajaš sirote, Engrami l vol. 38 l april-jun 2016. l br. 2 zbunjene i neiskusne učiteljice, kao što pišeš članke i pjesme, držiš govore i predavanja. I još ih nisi potpuno ni osvojio, a već su ti teške, jer već tvoja sujeta zja i pohlepno gleda dalje. Ali to je i tvoje prokletstvo da se nigdje ne možeš zaustaviti i nikad nasititi i zadovoljiti."). Stiković uživa u izlaganju ovog svog prijatelja, iako je sadržaj izlaganja uvredljiv, jer mu prija ta količina pažnje i što se on toliko bavi njime [8,13]. 
Opisano stanje se prema MKB 10 može klasifikovati kao F60.8 -Drugi označeni poremećaji ličnosti, narcisoidna ličnost, Disordines personae alii, persona narcissoides [1]. 

V mENTALNA RETARDACIJA


Laka mentalna retardacija -murat, zvani muta

"Neki Murat, zvani Muta, malouman mladić iz aginske porodice Turkovića iz Nezuka, sa kojim su u kasabi ćesto terali šegu, odjednom se ispeo na kamenu ogradu mosta. Začula se dečija cika, udivljeni i uplašeni uzvici starijih, a idiot je, kao vilen, raširenih ruku i zabačene glave, išao uskim pločama, nogu pred nogu, kao da ne lebdi nad vodom i dubinom, nego kao da učestvuje u najlepšoj igri. Uporedo sa njim išla je gomila dečurlije i besposlenjaka i hrabrila ga. A na drugom kraju mosta sačekao ga je njegov brat Aliaga i išibao kao malo dete." [8] Tvrdnja da je on mentalno retardiran ovde proističe na osnovu toga što ga je pisac nazvao "maloumnim" i "idiotom" jer ga je društvo kao takvog procenilo. Njegova mentalna retardacija se može klasifikovati kao laka jer su mu motorne funkcije dovoljno razvijene da izvede koordinaciono zahtevnu radnju -hoda-nje po ogradi mosta. Prema MKB 10, to odgovara F70 -Laka mentalna zaostalost, Retardatio mentalis levis [1]. 
Valja uzeti u obzir i mogućnost da je ono što je društvo smatralo mentalnom zaostalošću kod Mute (radnja se dešava u 16. veku), možda ipak neprepoznati mentalni poremećaj, s obzirom na to se u to doba mentalna retardiranost i mentalni poremećaji često nisu razlikovali usled nepostojanja metoda za kvantifikaciju odnosa umnog i kalendarskog uzrasta [8,16]. 
U obzir takođe mogu doći, prema MKB 10 i Poremećaji razvoja psihe (F80-89). Poremećaji obuhvaćeni u ovoj podgrupi imaju sledeće zajedničke karakteristike: (a) početak je uvek u detinjstvu; (b) oštećenje ili zaostajanje u razvoju funkcija koje su čvrsto povezane sa biološkim sazrevanjem centralnog nervnog sistema; i (c) stabilan tok, bez remisija i recidiva. U većini slučajeva oštećene funkcije govora, vizuo spacijalne sposobnosti i motorna koordinacija. Obično, zaostajanje ili oštećenje postoji od ranog uzrasta, što se pouzdano može otkriti i što će usporiti normalan razvoj, te blaži deficiti ostaju i u odraslo doba osobe [1]. 

Teška mentalna zaostalost -Deborin sin koga je kasno dobila

Za ovo dete se može reći da pati od teške mentalne retardacije jer do svoje desete godine nije steklo sposobnost da hoda i govori, dok kod lake i umerene mentalne zaostalosti deca ipak uspevaju da razviju te veštine. [8,16] Prema MKB 10, kod teške duševne zaostalosti (F72) -IQ se kreće približno od 20 do 34 (u odraslom dobu duševni razvoj odgovara uzrastu od 3 do 6 godina). Neophodna su stalna pomoć i nega. Deborin sin može da odgovara i dubokoj mentalnoj zaostalosti (F73). IQ je ispod 20 (u odraslom životnom dobu, duševni razvoj odgovara uzrastu ispod 3 godine). Uzrokuje veoma ograničenu, praktično nemoguću samozaštitu, kontrolu sfinktera, komunikaciju i pokretljivost [1]. 

Psihijatrijski poremećaji kod mentalno retardiranih osoba -Luda Ilinka

Luda Ilinka je bila lako mentalno retardirana, jer je bila u stanju da ima posao i služi u tuđoj kući. Ona je nakon porođaja razvila sumanutu ideju da su joj deca, inače mrtvorođeni blizanci, uzidana u ćupriju, i ne da se razuveriti razumnim objašnjavanjem. Ponašanje joj je postalo dezorganizovano -zbog čega je i dobila nadimak "Luda Ilinka" [8]. 
Njeno stanje bi se prema MKB 10 moglo klasifikovati kao F70.1 -Laka mentalna retardacija sa značajnim poremećajem ponašanja koji zahteva pažnju i tretman [1]. 
Početak Ilinkinog psihotičnog poremećaja, koincidira sa peripartalnim periodom -što je razlog zbog koga može da se kaže da ona pati od postpartalne psihoze [17]. Prema MKB 10, to bi odgovaralo F53.1 -Psychosis puerperalis [1]. 

VI SUICID


Avdagina fata

Avdagina Fata je bila devojka stasala za udaju, čuvena po svojoj lepoti i pameti, o kojima su i pesme spevane. Kada joj je u šali mladić iz kuće Hamzića nagovestio da će je oženiti, ona mu je drsko odgovorila da će se to dogoditi "Kad Velji lug u Nezuke siđe", odnosno nikad. 
Otac ju je ipak dao tom mladiću. Njoj je bilo neprihvatljivo da pogazi svoju reč, ali i da pogazi očevu reč i da se ne uda kako je on obećao. Kao rešenje videla je da se nakon ceremonije venčanja, a na putu ka Nezukama, ubije -ispoštovavši i svoju i očevu reč. Ta tačka između kadije i Nezuka bio je most, s kog je skočila. [8] Za Fatu bi se moglo reći da je patila od precenjene ideje ponosa i date rečipogažen ponos ne bi trebalo da predstavlja gubitak razloga za život. 

Gregor fedun, štrajfkor, stražar na mostu

Gregor Fedun je, prevaren od strane jedne žene, dok je bio na straži, prevideo da je u kasabu ušao hajduk za kojim je bila raspisana poternica. Hajduk i njegova pomoćnica su uhvaćeni, i Fedunova nepažnja i odgovornost u ovom slučaju su bile otkrivene. Čekala ga je kazna. Zbog griže savesti a u okviru stresne reakcije sa simptomima depresije (vidi kasnije), on odlučuje da se ubije [8,18]. 

VII NEUROTSKI I SOmATOfORmNI POREmEćAJI I POREmEćAJI IZAZVANI STRESOm


Stresna reakcija sa simptomima depresije -Gregor fedun

Za ovaj poremećaj karakteristično je konstantno neraspoloženje čiji je početak vezan za jasan stresni događaj. Kod Feduna je taj događaj bio kada je otkriven njegov propust na stražarskom mestu, pa je traženi hajduk uspeo da uđe u kasabu. 
"Kao pred prizorom neslućene veličine, mladić je stajao pred neobuhvatnim saznanjem: šta može da znači nekoliko trenutaka zaborava, u zlom času i na opasnom mestu. Da su preživljeni i ostali nepoznati, tamo na kapiji, ti trenuci ne bi značili ništa. Jedan od onih mladićskih nestašluka koji se docnije pričaju drugovima za vreme dosadnih patroliranja u noći. Ali ovako, svedeni na tle konkretnih odgovornosti, znače sve. Više nego smrt, znače: kraj svega, i to neželjen i nedostojan kraj. Nikad više punog i pravog objašnjenja ni pred sobom ni pred drugima. Nikad pisama iz Kolomeje, ni porodičnih fotografija, ni poštanskih uputnica koje je sa toliko ponosa slao kući. Kraj čoveka koji se prevario i dopustio da ga prevare." [8] Jasna je uzročna povezanost između spoljnog stresora i depresivnog ispoljavanja. Osećanje krivice, udruženo sa osećanjem neadekvatnosti, gubitak samopoštovanja, beznadežnost, i zabrinutost zbog ličnih problema dovode do manifestacije pogrešnih interpretacija realiteta u smislu psihotičnog odnosa prema okolini, čak iako nedostaju prave sumanute ideje ili perceptivni poremećaji [20]. 
Prema MKB 10, njegovo stanje se može klasifikovati kao F43.0 Reactio stressogenes acuta [1]. 
Interesantno, zajedno sa Fedunom stražario još jedan čovek, Stevan, za koga bi se moglo reći da je podjedako odgovoran za prodor hajduka u kasabu. On je dremao skoro sve vreme svog stražarskog posla. Ipak, on niti snosi ovoliku odgovornost niti se oseća krivim [8]. Njegov primer dobro ilustruje da je za reakciju na stres sa simptomima depresije potreban određeni stepen predispozicije, sam stresor nije dovoljan -imamo dva stražara, podjednako odgovorna, jedan nema nikakve posledice, a drugi izvršava samoubistvo. 

Socijalna fobija -David Levi

Kod mladog rabina se iskazuje intenzivna iracionalna anksioznost od moguće negativne procene i kritike drugih ljudi, strah od poniženja sramoćenja. On pati kad treba da učestvuje u razgovorima i odlukama, jer očekuje da bi tu mogao biti procenjen kao neadekvatan. To su sve karakteristike socijalne fobije. "Bio je neizrecivo bojažljiv i ćutljiv (… )On je strahovito patio u sebi kad god bi morao da izađe među ljude i učestvuje u razgovorima i odlukama, osećajući se stalno malen, slab i nedorastao." [8,21]. 
Prema MKB 10, opisano stanje odgovara F40.1 -Socijalna fobija [1]. 

Opsesivno-kompulsivni poremećaj -majstor Pero

Opsesivno kompulsivni poremećaj karakterišu opsesivne misli i kompulzivno ponašanje koji su praćeni visokim stepenom anksioznosti [21]. Kod majstor Pere postoji opsesivni simptom u vidu dugotrajne i ponavljajuće misli da je on kriv za atentat na caricu samo zato što je Italijan (kao i atentator, Lukeni) i da on može da povredi druge. Ponavlja kompulsivnu radnju u vidu razuveravanja svojih sugrađana da on nema nikakve veze sa atentatom, ubicama itd. Poremećaj se javio se kao posledica stresogenog događaja i kod njega je dobio hroničan tok (mnogo godina nakon atentata: "Ostareo je i još više pognut, skroman i bojažljiv. Kao i prilikom Lukenijevog atentata na caricu, po nekoj njemu nerazumljivoj logici, i opet je on kriv za nešto što su negde u svetu uradili njegovi zemljaci Italijani sa kojima on već odavno nema nikakve veze.") [8,21]. Prema MKB 10, njegovo stanje se može opisati kao F42 -Opsesivno-kompulsivni poremećaj [1]. 

Posttraumatski stresni poremećaj -Lotika

Nakon što je izgubila veliku količinu novca na berzi, Lotika je, po rečima pisca "pretrpela težak živčani slom koji je trajao pune dve godine. Bila je kao luda od bola." Ono što pisac naziva "živčanim slomom" ima karakteristike posttraumatskog stresnog poremećaja. Simptomi su se javili nakon stresnog događaja -gubitka novca na berzi. Neprekidno ponovo proživljava događaj tako što joj stalno pred očima igraju stine rubrike Merkura sa kursevima berze. Pokazuje reagovanje na okolinu redukovanim emocijama, otupelost. Pokazuje i znake anksioznosti, tj rasejanost i lošu koncentraciju. "Razgovara s ljudima, a ne sluša šta kažu niti misli na ono što sama govori. Gleda ih pravo u lice, ali ne vidi njih, nego sitne rubrike Merkura koje treba da donesu njenu sreću ili nesreću" [8,22]. 
Prema MKB 10, njeno stanje se može klasifikovati kao F43.1 Disordo posttraumaticus stressogenes, Stresni poremećaj posle traume [1]. 

Disocijativni poremećaj -Lotika

Disocijativni poremećaj karakteriše se delimičnim ili potpunim gubitkom integracije između sećanja na prošle događaje (po pravilu traumatske), svesnosti o sopstvenom identitetu i neposrednih senzacija, kao i kontrole pokreta tela. [23] Nakon početka Prvog svetskog rata, prinuđena da napusti svoj hotel koji više ne radi, i skloni se sa porodicom u napuštenu tursku kuću na periferiji kasabe, Lotika doživljava, po rečima pisca,"potpuni slom živaca" -koji ima niz elemenata disocijativnog poremećaja. To su: disocijativni poremećaj motorike ("Lotika leži kao uzeta"), mimogovor ("na svom slikovitom i mešanom jeziku izgovara nepovezane reči krajnjeg očaja, straha i gnušanja."), detaljno opisane halucinacije ("Strahovito pati od čudnih predstava čisto fizičkih stradanja.), dezorijentisanost, uznemirenost -njeno ispoljavanje najviše odgovara reakciji po tipu reaktivne konfuzije [8,18]. 
Prema MKB 10, njeno stanje se može klasifikovati kao F44.8 Drugi psihogeni konverzivni poremećaji, Disordines dissociativi (conversivi) alii, Psychogenes confusio [1]. 

Zaključak

Kao što se iz ovog rada može videti, impresivan je broj elemenata psihopatologije koje je Ivo Andrić opisao u svom romanu "Na Drini ćuprija". Interesantno je naglasiti da je Andrić ovu knjigu pisao za vreme Drugog svetskog rata, kada mnogi od ovde navedenih psihopatoloških entiteta nisu postojali kao definisane dijagnoze. Ako tome dodamo činjenicu da Andrić nema formalno medicinsko obrazovanje, a ipak je tako precizno i u skladu sa današnjim dijagnostičkim kriterijumima opisao ovoliki broj patoloških psihičkih stanja -možemo zaključiti da je on bio vrstan posmatrač ljudi, sa odličnom moći zapažanja, i istančanom veštinom pripovedanja. Snaga integracije mesta, atmosfere, okolnosti i karakterologije ne samo da daje literatarnu moć, nego se u kontekstu sagledavanja psihopatologije može sagledati kao odlično uzeta anamneza. Delo "Na Drini ćuprija" može biti korisno u didaktičke svrhe. S jedne strane, ovako inspirativni opisi psihičkih stanja mogu se koristiti kao kliničke vinjete za učenje psihijatrije. S druge strane, omogućava uvid u psihopatologiju u kontekstu totaliteta života pojedinca, što studenti u kliničkom okruženju ili formalnim udžbenicima psihijatrije mogu da vide na ograničen i fragmentisan način. Elementi psihopatologije su u ovoj knjizi prikazani i u širem socijalnom, i kulturnom kontekstu, kao i u kontekstu dinamike multikulturalne sredine, u kojoj se radnja romana dešava. Na kraju, od posebnog je značaja istorijska dimenzija i vremenska i uzročna veza istorijskih događaja sa pojavom određenih stanja kod određenih likova. 



  Engrami l vol. 38 l april-jun 2016. l br. 2 


2 PSYCHOPATHOLOGY IN THE CHARACTERS OF "BRIDGE OVER DRINA" ACCORDING TO THE 10TH INTERNATIONAL CLASSIFICATION OF DISEASES Marija Spasić 1 Milan Latas 1,2 Srdjan Milovanović 1,2

  The Bridge on the Drina" is a novel by Ivo Andrić, for which he was awarded a Nobel prize for literature in 1961. Numerous characters are described in the novel, and some of them show elements of psychopatology and provide illustrations of particular psychiatric diagnoses. Distinctive features of Andrić's storytelling abilities and broad range of his vision, both stemming from his rich life experience and his talent to convert that experience into literature, enable him to provide us with thorough and realistic descriptions of portraits and characters of people in particular psychiatric states. This article reviews the elements of psychopathology in "The Bridge on the Drina", acording to diagnostic criteria stated in ICD 10. These descriptions are not only interesting as such, but may also prove didactically useful for both students and clinicians. 


			Summary	
	l vol. 38 l april-jun 2016.	1 Medicinski fakultet, Univerzitet u 2 Klinika za psihijatriju, Klinički centar Srbije, Beograd, Srbija Beogradu, Beograd, Srbija	Key words:Andrić, Drina, psychopat-hology, ICD 10, didactic	l vol. 38 l april-jun 2016.
	Engrami			Engrami
	32			

l br. "l br. 2 Literatura 
Engrami l vol. 38 l april-jun 2016. l br. 2
PSIHOPATOLOŠKO U LIKOVIMA U DELU "NA DRINI ĆUPRIJA" U SKLOPU MEĐUNARODNE KLASIFIKACIJE BOLESTI MKB-10