さて、これは中間の子供向けのおとぎ話です。

エイリアンジェブは自分のために生きました。その惑星は地球に似ていましたが、その色は赤でした。木でさえ一年中赤く赤かった。冬にのみ、彼らは緑になりました。

彼はいとこから来たとき、彼は月の惑星への隣人への旅に出かけていました。彼は緊急のビデオを送りました。ジェドは電話に参加して、ほとんど家族全員が集まっているのを見ました。

ジョナと呼ばれていたいとこは、彼が故郷の惑星に家を出て、船に別の太陽系に行く予定だと言いました。ジェブはこのミッションについてニュースで聞いたが、それでも驚いた。彼の兄弟は冒険のムードを決して見せず、ジェブのように見えた。

その後、ジェブは彼のいとこに磁気列車で到着しました。彼はスーツケースを詰めて、非常に摩耗していました - おそらく困難でした。

それがジェブとジョナが言ったことです：
JAB：「5年後に戻りますか？」
ジョナ：「まあ。しかし、彼らは気付かれずに飛ぶでしょう。あなたはこの新しい世界がとても美しいことを知っています。私はドローンの写真を見ました、私たちの砂漠ではなく、非常に多くの森があります。私はまだ自分が何をするのか分かりません、私はおそらくそこにある木を探索するでしょう」」
ジャブ：「そこに海はありますか？」
ジョナ：「川があり、滝があり、滝があります」
ジェブ：「ええと、かっこいい。ちなみに、私たちはあなたがいなくて寂しいです」
ジョナ：「知っています。私は間違いなく贈り物を持ってきます」

1週間後、イオンが飛ぶことになった宇宙船を発射する時が来ました。この船は巨大で、底やクリームのない短いシリンダーのように見えました。船の表面には、空気、家、さまざまな宇宙のトラブルに対する保護がありました - すべてが家にいます。

ジェブと小さな宇宙のシングルシャトルの多くの観客が集まって、ジャーニーで巨大な船を追跡するために少し近くなりました。彼らは皆、象の周りの蚊のように見えました。

銀エンジンは、巨人が動いていないように見えたときに働いていたので、彼は身震いして加速し始めました。ジェブは船の後ろを飛ぶためにいくつかのボタンを叫び、彼のボートが遅れ始めるまでこの光景に驚き続けました。「彼を幸せにしましょう、兄弟」と彼は言った、そして彼の故郷の惑星に向かってボートを向けた。
Гаразд, ось казка для дітей середнього віку.

Жив собі інопланетянин Джеб. Його планета була подібною на Землю, але її колір був червоний. Навіть дерева більшу частину року були червоні. Лише взимку вони ставали зелені. 

Він збирався у подорож до сусіднього до планети місяця, коли йому прийшла звістка від двоюрідного брата. Той прислав термінове відеозапрошення. Приєднавшись до дзвінка, Джед побачив, що зібралась майже вся родина, навіть ті, з ким він роками не бачився.

Двоюрідний брат, якого звали Йона, сказав, що планує залишити свій дім на рідній планеті, і відправитись на кораблі у іншу сонячну систему. Джеб чув про цю місію в новинах, але все одно здивувався. Його брат ніколи не проявляв пригодницького настрою, здавалось Джебу.

Пізніше, Джеб приїхав магнітним поїздом до свого кузена. Той пакував валізи і був дуже захеканий - напевно важкі.

Ось про що говорили Джеб і Йона:
Джеб: “Ти ж повернешся аж через 5 років?”
Йона:”Ну так. Але вони пролетять непомітно. Знаєш, цей новий світ - він такий красивий. Я бачив фото з дронів, там стільки лісів, не те що наші пустелі. Ще не знаю, чим там займусь, напевно буду досліджувати тамтешні дерева”
Джеб:”А океан там є?”
Йона: “Є, і річки є, і водоспади”
Джеб:”Ух, круто. До речі, ми сумуватимемо за тобою”
Йона:”Знаю. Обов‘язково привезу подарунки”

Через тиждень прийшов час запуску космічного корабля, на якому мав летіти Йона. Цей корабель був гігантським, він виглядав як короткий циліндр без дна чи вершка. Всередині на поверхні корабля було повітря, будинки, захист від різних косміічних неприємностей - все майже як вдома.

Джеб і безліч глядачів на маленьких космічних одномісних човниках зібрались навколо, трішки поодаль, аби слідкувати, як корабель-гігант відправиться у подорож. Вони усі виглядали як комарі навколо слона.

Запрацювали срібні двигуни, на момент здавалось, що гігант не рухається, а потім він здригнувся і почав прискорюватись. Джеб нажав кілька кнопок, щоб летіти слід за кораблем, і продовжував дивуватись цим видовищем, аж доки його човник не почав відставати. “Нехай щастить, брате” - сказав він, і розвернув човен у сторону своєї домашньої планети.