それはかなり複雑な質問ですが、宇宙の創造を説明する最も確立された理論はビッグバンの理論です。

ビッグバン（「大爆発」または元の爆発または元の爆発）は、宇宙の宇宙論的モデルであり、無限の密度と温度の条件がある原始的な状態から現在の状態に拡大したと考えています。

この理論は、4つの主要な仮説に基づいています。
 - 物理的法則、特に一般相対性理論の普遍性。ビッグバンモデルは、一般相対性理論が重力を説明していると仮定しています。
 - 被験者の非重力相互作用は、粒子物理学の標準モデルによって説明されています。
 - 宇宙論的原理は、大規模で宇宙は均一で等方性であると述べています。この仮説には、私たちが宇宙の特定の地位を占めていないと規定するコペルニッカの原則が伴います。
 - スペースには複雑なトポロジー構造がありません。

最初の2つの仮説は、ビッグバン宇宙論モデルの理論的絵を設定しました。
これらのアイデアは当初は仮定であると考えられていましたが、今日、それらを証明しようとする努力があります。たとえば、最初の仮定は、宇宙の時代の微細構造の定数の最大の偏差が10-5であることを示す観察によって示されています。また、一般相対性理論の理論は、太陽系とバイナリ星の規模内で厳格な証拠を通過し、一方で、宇宙論的尺度への外挿は、ビッグバン理論のさまざまな側面に関連する経験的成功によって検証されています。
大規模な宇宙が地球から見えるように等方性であると思われる場合、宇宙論的原理は単にコペルニクスの始まりから得ることができます。最後に、宇宙論の原則は、CMB観測を通じて10-5のレベルで確認されています。宇宙は10％のレベルで均一であり、大規模で均質であると計算されています。
ビッグバン理論は、ワイルの仮定を使用して、曖昧さなしにプランク時のいつでも測定します。このシステムの測定値は、So -Calcaled Coレベルの距離とコンフォーマル時代により、宇宙測定による宇宙の拡大を考慮しないようにするコンフォーマル座標に依存します。この座標系では、宇宙の流れ内を移動するオブジェクトは常に同じCO計画距離を維持し、宇宙の地平線または境界はCO就学時間によって固定されます。
このようにして、ビッグバンは空の宇宙を埋めるために離れる物質の爆発ではありませんが、拡大するのは空間です。そして、その拡張は、私たちの宇宙の2つの固定点間の距離の増加を引き起こすものです。たとえば、銀河でオブジェクトが互いにリンクされている場合、それらを支配する物理学の法則が均一でメトリック空間とは無関係であると想定されるため、空間の拡張を避けません。さらに、現在のローカルスケール上の宇宙の拡大は非常に少ないため、拡張では、物理法則への依存は現在の技術では測定できません。
És una pregunta bastant complexa, però la teoría mes establerta que explica la creació del Univers, és la teoria del Big Bang. 

El Big Bang ('gran explosió' o explosió original o originària) és el model cosmològic de l'Univers que considera que aquest s'ha expandit fins al seu estat actual a partir d'una condició primigènia en la qual existien unes condicions d'una infinita densitat i temperatura.

Aquesta teoria es basa en quatre hipòtesis principals: 
- La universalitat de les lleis físiques i, en particular, de la teoria de la relativitat general. El model del big bang assumeix que la teoria de la relativitat general descriu la gravetat.
- Les interaccions no gravitacionals de la matèria són descrites pel model estàndard de física de partícules.
- El principi cosmològic, que estableix que a grans escales l'Univers és homogeni i isòtrop. Aquesta hipòtesi s'acompanya del principi copernicà que estipula que nosaltres no ocupem pas una posició particular en l'Univers.
- L'espai no té una estructura topològica complexa.   

Les dues primeres hipòtesis fixen el quadre teòric del model cosmològic del big bang.
Aquestes idees es consideraven inicialment com a postulats, però avui hi ha esforços per intentar demostrar-les. Per exemple, la primera suposició ha estat demostrada per observacions que mostren que la desviació més gran possible de la constant de l'estructura fina sobre l'edat de l'Univers és de l'ordre 10−5. També, la teoria de la relativitat general ha passat proves estrictes dins l'escala del sistema solar i d'estels binaris i, d'altra banda, l'extrapolació a escales cosmològiques ha estat validada pels èxits empírics en relació a diversos aspectes de la teoria del big bang.
Si l'Univers a gran escala sembla isòtrop com així es veu des de la Terra, el principi cosmològic es pot obtenir simplement a partir del principi de Copèrnic. Finalment, el principi cosmològic s'ha confirmat a un nivell de 10−5 mitjançant les observacions del CMB. S'ha calculat que l'Univers és homogeni, en les grans escales, a un nivell del 10 %.
La teoria del big bang utilitza el postulat de Weyl per a mesurar, sense ambigüitat, el temps en qualsevol moment del passat a partir de l'època de Planck. Les mesures en aquest sistema depenen de coordenades conformals en les quals les anomenades distàncies codesplaçants i els temps conformals permeten no considerar l'expansió de l'Univers per les mesures d'espaitemps. En aquest sistema de coordenades, els objectes que es mouen dins el flux cosmològic mantenen sempre la mateixa distància codesplaçant i l'horitzó o límit de l'Univers queda fixat pel temps codesplaçant.
Vist així, el big bang no és una explosió de matèria que s'allunya per omplir un univers buit, sinó que és l'espaitemps el que s'expandeix. I la seva expansió és la que causa l'augment de la distància entre dos punts fixos del nostre univers. Quan els objectes estan lligats entre si, per exemple en una galàxia, no s'allunyen amb l'expansió de l'espaitemps a causa que s'assumeix que les lleis de la física que els governen són uniformes i independents de l'espai mètric. I encara més, l'expansió de l'Univers en les escales actuals locals és tan petita que, en l'expansió, qualsevol dependència de les lleis físiques no seria mesurable amb les tècniques actuals.