タラコの円形劇場は、ローマ州ヒスパニアの首都タラコネンシスの首都であるタラコ市の壁の後に、海に非常に近くに建てられたローマの建物です。特にスペインのコード875-007（現在のタラゴナ）と呼ばれる「タラコの考古学的スウィッツレメント」と呼ばれる世界遺産の場所の1つです。

葬儀場であった空間に2世紀の終わりに建てられました。

ヘリオガバロ帝国の間に、3世紀には、円形劇場でいくつかの改革が行われました。この事実を記念して、表彰台は大きな記念碑的な碑文でcrown冠されており、その多くは多くの断片が保存されています。

259年1月21日、ヴァレリアーノ皇帝の時代のキリスト教徒に対する迫害の枠組みの中で、彼らは円形劇場の砂の砂の中で生きたまま燃やされました。タラゴナ・エウロギのeulogi。

5世紀の間、最初のキリスト教皇帝の宗教政治の結果として、円形劇場は元の機能を失いました。1世紀後、石、特にスタンドの灰色が使用され、タラゴナ教会の3人の聖人のmart教の場所を記念した3つの沖のキリスト教大聖堂を建設しました。墓地が砂に掘り出された墓と葬儀の霊us霊室が教会に掘削された墓地が建てられました。

イスラムの侵略は、12世紀にサンタマリアデルミラクルの呼び出しの下でヴィスゴートティックバシリカの基礎に新しい寺院が建てられるまで、全体の放棄の期間を開きました。ロマネスク様式のスタイルとラテンクロスプラント、単一の身廊と四角形のapse。教会は1915年まで正しいままでした。

La Muntera（Gladiator Strugge）やVenation（動物闘争）など、あらゆる種類のショーが再生されました。また、狩猟、運動展、死のスーパー（およびクリスチャンの虐殺）。

ショーに出席する聴衆と彼らのために使用された動物のビーチへの着陸の両方に簡単にアクセスできるように、都市の下部の海の近くに建てられました。それは急な斜面に置かれ、岩を利用してスタンドの一部をカットします。地形を使用できなかった他の部分では、スタンドが金庫に上がっていました。コンクリート（Opus caementicium）と大きな石の灰色（Opus quadratum）の使用を組み合わせました。

特定の機会に、太陽の視聴者を保護する巨大なテント（Velum）が展開されたことが知られています。

ショーが祝われた砂の下で、地下室の下部にはフォークリフトがありました。これは、シフトによって駆動される滑車とカウンターウェイトのシステムを通して、獣、剣闘士、またはゲームのさまざまな舞台要素でケージを持ち上げました。ピットや地下室には休息と礼拝のエリアもありました。

横窩の北部では、絵画がこの保護の女神の誘惑のために小さな礼拝堂を飾った女神の宿敵に捧げられた絵画（今日、タラゴナ国立考古学博物館に保存されています）が発見されました。

容量：14,000人

建築形式：楕円

サイズ：楕円形の130x102メートル

滞在：表彰台は、円形劇場の片側と獣や剣闘士の地下ストーブの環境であり、円形劇場の砂に持ち上げるフォークリフトがありました。洞窟は、観客を社会階級によって分離するために壁と廊下で区切られた3つのマエニアナ（セクター）のあるスタンドでした。
L'amfiteatre de Tàrraco és un edifici romà construït molt a prop del mar, després de la muralla de la ciutat de Tàrraco, capital de la província romana Hispània Citerior Tarraconensis. És una de les localitzacions del lloc Patrimoni de la Humanitat anomenat «Conjunt arqueològic a Tàrraco», en concret amb el codi 875-007 (actual Tarragona), a Espanya.

Va ser construït a finals del segle II dC, en un espai que havia estat una àrea funerària.

Durant l'imperi d'Heliogábalo, a del segle III dC, a l'amfiteatre es van dur a terme diverses reformes. En commemoració d'aquest fet, el pòdium es va coronar amb una gran inscripció monumental, de la qual es conserven nombrosos fragments.

El 21 de gener de l'any 259, en el marc de les persecucions contra els cristians en època de l'emperador Valeriano, van ser cremats vius a la sorra de l'amfiteatre el bisbe de la ciutat, Fructuós de Tarragona Fructuós i els seus diaques, Auguri de Tarragona Auguri i Eulogi de Tarragona Eulogi.

Durant el segle V, i com a conseqüència de la política religiosa dels primers emperadors cristians, l'amfiteatre va anar perdent les funcions originàries. Un segle després se'n van aprofitar les pedres, sobretot els carreus de la graderia, per construir una basílica cristiana de tres naus que va commemorar el lloc del martiri dels tres sants de l'Església tarragonina. Al voltant del temple es va construir un cementiri amb tombes excavades a la sorra i mausoleus funeraris adossats a l'església.

La invasió islàmica va obrir un període d'abandó del conjunt fins que al segle XII es va erigir sobre els fonaments de la basílica visigòtica un nou temple sota l'advocació de Santa Maria del Miracle. D´estil romànic i planta de creu llatina, una sola nau i un absis quadrangular. L'església es va mantenir dreta fins al 1915.

S'hi disputaven tota mena d'espectacles, com la munera (lluita de gladiadors) o les venationes (lluites amb animals). També caceres, exhibicions atlètiques i suplicis de mort (així com matances de cristians).

Es va construir a prop del mar a la part baixa de la ciutat pel seu fàcil accés tant per al públic assistent als espectacles com per al desembarcament a la platja dels animals usats per a ells. Està col·locat en un pronunciat pendent, aprofitant la roca per retallar part de les grades. A les altres parts on no es podia aprofitar la topografia, les grades es van aixecar sobre voltes. Es va combinar l'ús de formigó (opus caementicium) i el de grans carreus de pedra (opus quadratum).

Se sap que en determinades ocasions es desplegava una enorme carpa (velum) que protegia els espectadors del sol.

Sota la sorra on se celebrava l'espectacle, als soterranis inferiors, hi havia uns muntacàrregues que, mitjançant un sistema de politges i contrapesos accionats per torns, aixecaven les gàbies amb les feres, els gladiadors o diversos elements escenogràfics dels jocs. A les fosses o soterranis també hi havia zones de descans i de culte.

A la zona nord de la fossa transversal es va trobar una pintura a la fresca (avui conservada al Museu Nacional Arqueològic de Tarragona) dedicada a la deessa Nèmesi, que decorava una petita capella destinada a la invocació d'aquesta deessa protectora dels gladiadors.

Aforament: 14.000 persones

Forma arquitectònica: el·lipse

Mides: 130x102 metres en forma el·líptica

Estades: Podium era l'escenari que estava situat a una banda de l'amfiteatre i les fossae estances subterrànies per a feres i gladiadors que comptaven amb un muntacàrregues per elevar-los cap a la sorra de l'amfiteatre. La càvea era la grada amb tres maeniana (sectors) destinats al públic separat per murs i passadissos per separar els espectadors per classes socials.